Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником приватного будинку № 1 по вул. Вишнева у м. Бровари Київської обл. У вказаному будинку зареєстрований син позивача - [PERSON], однак останній фактично з 17.02.2011 року у будинку не проживає, речі його там відсутні. Реєстрація місця проживання відповідачів у будинку позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй будинком, тому остання змушена звернутися із даним позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні будинком, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2018 року призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Позивач додатково пояснила, що не знає де на даний час проживає відповідач, так як вони не підтримують відносини. У 2011 році відповідач залишив місце своєї реєстрації, речі його у будинку відсутні. Ані позивач, ані інші члени її родини будь-яких перешкод не чинили відповідачу у користуванні будинком. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 1, що розташований по вулиці Вишнева у місті Бровари Київської області, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87712259, сформований 22.05.2017 р. (а.с.5). Зі змісту копії довідки № 1-1/20429, виданої 24.07.2018 р. Броварським відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб вбачається, що у житловому будинку № 1 по вулиці Вишнева у місті Бровари Київської області зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області від 13.08.2018 р. [PERSON] з 17.02.2011 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 16). Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов № 43 від 23.07.2018 р., складеного депутатом Броварської міської ради [PERSON], у ході обстеження житлового будинку № 1, по вул. Вишнева у м. Бровари, Київської обл., встановлено, що у будинку зареєстрований [PERSON], однак останній з дати реєстрації у будинку не проживає, ніколи не проживав і де на даний час проживає невідомо (а.с. 7). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом та живе навпроти будинку позивача. Відповідача свідок не знає, пять років назад бачив лише двічі, особисто не знайомився. Часто буває на подвірї у позивача, відповідач там не проживає, а проживають у будинку лише чоловік позивача, дочка та онука. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача і часто буває на подвірї останньої. Жодного разу відповідача свідок у будинку позивача не бачила, в обличчя його не знає. Свідок зазначила, що у будинку позивача живе лише вона, її чоловік, дочка та онука. Свідок не бачила, щоб позивач чи її члени родини чинили відповідачу перешкоди у користуванні будинком. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім'ї власника житла права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. У пункті 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72\~ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно з положеннями ст.\~405\~ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів справи встановлено, що будинок знаходиться у власності позивача, відповідач права власності на будинок чи його частку не має, був зареєстрований у будинку 17.02.2011 року як член сімї позивача (син), однак з часу реєстрації у будинку жодного разу не проживав, письмового договору найму жилого приміщення між сторонами не укладалось. Також, встановлено, що з часу реєстрації (17.02.2011 р.), тобто значно більше одного року, у даному будинку відповідач не проживає, не користується ним як своїм житлом, у будинку відсутні його речі, не несе витрат на утримання квартири. Із пояснень сторони позивача та свідків встановлено, що відповідач у будинку жодного дня не проживав і його відсутність у будинку не повязана із поважними причинами. Із матеріалів справи не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача щодо проживання відповідача в даному жилому приміщенні протягом всього зазначеного часу. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що понад один рік відповідач без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні, володінні та розпорядження її майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: approved