Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 2002 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2016 року шлюб між ними розірвано. За час сумісного проживання ними було нажито рухоме та нерухоме майно. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2016 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частини домоволодіння, що складається з одного житлового будинку загальною площею 252,4 кв.м., житловою площею 94,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, яке розташоване в [ADDRESS] . Однак, угоди про спосіб виділення частки позивача в натурі у праві спільної часткової власності на будинок з відповідачем [PERSON] не досягнуто, тому для реалізації своїх законних прав та інтересів позивач змушена звертатися до суду. Окрім того, зазначає, що земельна ділянка, на якій розташовано спірне домоволодіння, була передана відповідачу у приватну власність на підставі рішення Білогородської сільської ради від 26 липня 2002 року. Право власності на земельну ділянку площею 0,15 га в [ADDRESS] підтверджено державним актом на право приватної власності на землю від 12 вересня 2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1904 Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Тому вважає, що на підставі ч.4 ст. 120 ЗУ України, ч. 1 ст. 377 ЦК України за нею необхідно визнати право власності на Ѕ частину вищезазначеної земельної ділянки. Просила суд виділити їй в натурі із визнанням права власності Ѕ частки майна - домоволодіння, що складається з одного жилого будинку загальною площею 252,4 кв.м., житловою площею 94,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, яке розташоване в [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,15 га в [ADDRESS] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.08.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2017 року у справі призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи. 01.03.2018 року до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №9000 від 27.02.2018 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2018 року провадження у справі відновлено та призначено судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.04.2018 року у справі розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.06.2018 року у справі призначено додаткову судову будівельно- технічну експертизу. 23.10.2018 року до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №9182 від 19.10.2018 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.10.2018 року провадження у справі відновлено та призначено судове засідання. 16.11.2018 року у підготовчому засіданні представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив суд з урахуванням наданих висновків експертиз припинити спільну часткову власність [PERSON] на Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] та виділити та визнати за [PERSON] право приватної власності на виділені у натурі приміщення будинку позначені у додатковій судовій будівельно-технічній експертизі як варіант 2, віднесені на схемі поділу будинку власнику 2. Припинити спільну часткову власність [PERSON] на Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] та виділити та визнати за ним право приватної власності на виділені у натурі приміщення будинку позначені у додатковій судовій будівельно-технічній експертизі як варіант 2, віднесені на схемі поділу будинку власнику 1. Визнати право власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частини за кожним на земельну ділянку площею 0,15 га. що розташована за вищезазначеною адресою. Стягнути із [PERSON] в рахунок компенсації відхилення від ідеальних часток співвласників 143 316, 00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.12.2018 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення вартості компенсації у розмірі 143 316,00 грн залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження на 07.02.2019 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у поновному обсязі. Просив суд задовольнити позов з урахуванням уточнень. У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову в частині. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши подані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. При розгляді справи судом встановлено, що 02.02.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 2, свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2016 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частини домоволодіння, що складається з одного житлового будинку загальною площею 252,4 кв.м., житловою площею 94,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, яке розташоване в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Вказане домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності сторін, в натурі не розподілялося, порядок користування ним та земельною ділянкою відповідно до належних частин домоволодіння не встановлювався. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК Українияк власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. При розгляді справи за клопотанням позивача було проведено експертизу та надано суду висновок за результатами проведення. За результатами експертом запропоновано два варіанти поділу домоволодіння та встановлення порядку користування земельної ділянки. Згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №9000 від 27.02.2018 року та №9182 від 19.10.2018 року виділ в натурі часток співвласників у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, є можливим з відступом від розміру ідеальних часток співвласників. Наведено перерозподіл ідеальних часток співвласників за трьома варіантами та розмір компенсацій, який повинен буде сплатити співвласник, частка якого за варіантами збільшиться. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У п.7 вказано, що якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного із співвласників, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі житлового будинку суд зобов`язаний зазначити вирішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки між сторонами склались неприязні стосунки, в тому числі щодо поділу даного домоволодіння, сторони не можуть добровільно розділити майно, що перебуває у спільній частковій власності, взаємовідносини між сторонами, враховуючи фактичний порядок користування сторонами приміщень домоволодіння, тому позовні вимоги суд задовольняє щодо поділу житлового будинку згідно наданого висновку експерта та виділяє [PERSON] в натурі у власність наступні приміщення: житловий будинок літ. «А»: перший поверх - приміщення 1-2 площею 12,6 кв.м., приміщення 1-3 площею 22,9 кв.м., приміщення 1-4 площею 11,0 кв.м., приміщення 1-5 площею 4,4 кв.м., приміщення 1-6 площею 24,5 кв.м.; другий поверх - приміщення 1-13 площею 4,5 кв.м., приміщення 1-14 площею 19,5 кв.м., приміщення 1-15 площею 4,4 кв.м.; підвал під будівлею літ. « під А» - приміщення ІІ - 21,9 кв.м., приміщення ІІІ площею 11,3 кв.м., а всього по житловому будинку літ. «А» загальною площею - 137,0 кв.м. Господарські будівлі та споруди: Ѕ частина сараю літ. «Б», Ѕ частина погреба під будівлею літ. «під Б», Ѕ частина свердловини І, Ѕ частина ями обладнаної ІІ, Ѕ частина огорожі цегляної №1, Ѕ частина воріт металевих № 4, Ѕ частина хвіртки металевої №3 . За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Зважаючи на що, спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння з прибудовами за адресою:[ADDRESS] , - слід припинити. З приводу позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що спірне домоволодіння [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці площею 0,15 га, цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 12 вересня 2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1904 Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на вищенаведене позовні вимоги про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності за кожним на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га,що розташована за адресою: [ADDRESS] . - підлягають задоволенню. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] У відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягає Ѕ частина витати зі сплати судового збору у розмірі 1 341 грн 25 коп( квитанція №201 від 16.08.2017 на суму 2142,00 та квитанція №200 від 16.08.2017 на суму 640,00 грн) та Ѕ частина витрат за проведення експертизи у розмірі 8 106 грн 00 коп (квитанція 0.0.1097807518.1 від 31.07.2018 року на суму 6759,00 грн та квитанція №11D3DD16E1 від 08 грудня 2017 року на суму 9 459,00 грн), а всього - 9 447 грн 25 коп.

Outcome: partial