overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 30 жовтня 1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Виконкомі Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, про що був зроблений актовий запис за №12. Від шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу з січня 2015 року, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 1999 року між позивачкою та [PERSON] у Виконкомі Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області було укладено шлюб, про що був зроблений актовий запис за №12 (а.с. 5). [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Із довідки №1412014024 від 25 березня 2015 року, виданої УСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] до [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до довідки №779 від 05 листопада 2015 року [PERSON] навчається у загальноосвітній школі №24 м.Маріуполя у 9-б класі (а.с. 6). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2014 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 330. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З листопада 2015 року сторони однією сімєю не проживають. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, згоден сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 10 жовтня 2014 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 330, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане серії І-НО №369412. Як вбачається зі свідоцтв про народження, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої КСН «Центральний І» від 13.01.2016 року, неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивачки та платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Зяньковецькою сільською радою народних депутатів Деражнянського району, актовий запис №2 від 11 лютого 1990 року. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з 2000 року, спільного господарства не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Савіцька», не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явивсь, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомив. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 1990 року. За час спільного проживання у сторін народилися сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, тривалий час спільно не проживають. Крім того, в ході судового розгляду зясовано, що відповідач вчиняв дії відносно позивача, які загрожували життю та здоровю (а.с.15), у звязку з чим суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, за вказаних обставин суд не вбачає підстав для надання терміну для примирення подружжя. Судовий збір в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідача - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, відповідно підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO], та Дмитра, [INFO], батьком яких записаний відповідач. Останній добровільно допомогу на неповнолітніх дітей не надає, а тому позивачка просить стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач \~в судовому засіданні визнав вимоги позову частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх доходів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги \~частково знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька \~і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що від зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції 30.07.2005 року шлюбу у сторін є сини [PERSON], [INFO] та Дмитро, [INFO]. При цьому батьком дітей згідно досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, інших утриманців немає, має задовільний стан здоровя, працює. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини кожного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. Судовий збір в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідача - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, відповідно підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач. Останній добровільно допомогу на неповнолітню дитину не надає, а тому позивачка просить стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні визнав вимоги позову частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 20% від усіх доходів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від шлюбу, зареєстрованого Вовковинецькою селищною радою Деражнянського району Хмельницької області 31 серпня 2000 року, у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. При цьому батьком дитини, згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, має задовільний стан здоров'я, працює. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], повноліття. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про наявність у нього інших утриманців, оскільки надані докази підтверджують лише факт спільного проживання. Крім того, не знайшли свого підтвердження належними доказами посилання відповідача на наявність кредитних зобов'язань подружжя. Судовий збір в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідача - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, відповідно підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

У січні 2016 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. За подання вищевказаного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1,5 % від ціни позову 148 901,87 доларів США, а саме 51 834,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 258896477 (#258896477) від 23.12.2015 (а.с.7). З пояснень позивача вбачається, що вказана ціна позову була визначена відповідно до кредитної заборгованості відповідачів перед позивачем. У серпні 2017 року позивач через свого представника звернувся до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 37 496,28 грн. Законом України «Про судовий збір» передбачено, що позови майнового характеру юридичними особами сплачується у розмірі 1,5 % від ціни позову. Відповідно до п. 2 ч 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Згідно прохальної частини позовної заяви та заяви про зміну предмету позову позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру вартістю 955 848,00 грн в рахунок погашення заборгованості відповідачів за кредитним договором 148 901,87 доларів США. Вимог про стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі позивачем не було заявлено. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. У зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що розмір судового збору за подання позову майнового характеру про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно обраховувати виходячи саме з вартості предмета іпотеки, оскільки розмір виконання такого рішення суду буде визначатися вартістю предмета іпотеки, а не розміром заборгованості відповідачів. Беручи до уваги вартість предмету іпотеки в розмірі 955 848,00 грн, позивачу відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 14 337,72 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки за позовну заяву позивач сплатив судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» надмірно сплачений судовий збір підлягає поверненню. На підставі викладеного, ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У січні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 20.03.2006 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 21906 грн. 40 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість - 21906 грн. 40 коп., яка складається з наступного: - 7346,03 грн. - заборгованість за кредитом; - 12941,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частка); 1019,35 грн. штраф (процентна складов). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У січні 2016 року представник позивача звернулися до суду з позовом до [PERSON]про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, відповідач зареєстрований у даному приміщенні, однак його не утримує та не здійснює плату за комунальні послуги У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач чи його представник в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином; в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, що ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] Підставою для звернення до суду стало те, що відповідно до копії форми № 16, доданою позивачем до матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Водночас, як вбачається із відповіді з адресного бюро ГУ ДМС України в місті Києві, [PERSON] зареєстрована у гуртожитку по вулиці Серповій, 9-А у місті Києві, який не перебуває у власності позивача; наведене свідчить про те, що цивільні і житлові права позивача відповідачем не порушені. Враховуючи викладене, позовні вимоги у частині вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №500467028 від 11 березня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 11 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500467028 про надання кредиту в сумі 24494, 96 грн. Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші, передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та відсотки за користування кредитом. Заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 500467028 від 11.03.2014 року станом на 12.12.2015 року становить 43158, 03 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 23981, 82 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 6537, 3 грн., заборгованість по комісії - 10238, 91 грн., штраф - 2400 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на свою користь вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією у розмірі 7 387,02 грн. та судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. Обґрунтовує позов тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. 20 листопада 2013 року під час перевірки працівниками позивача за адресою відповідача виявлено, що при включенні навантаження лічильника механізм лічильника не враховує електроенергію, покази електролічильника не змінюється, спожита електроенергія не враховується. Про самовільне підключення до електричної мережі з порушенням схеми обліку складено Акт порушень № 24610. Вартість електричної енергії, не врахованої внаслідок порушення ПКЕЕН становить 7 387,02 грн. та станом на 13 лютого 2014 року не сплачена відповідачем. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 13 листопада 2015 року у справі №757/31819/15-ц у прийнятті заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за не обліковану енергію,

Outcome: approved