Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати незаконним її звільнення з роботи з посади вчителя математики Обласного дитячого санаторію «Ясень» імені Митрополита Андрея Шептицького та скасувати наказ № 35 «Про звільнення [PERSON]» виданого 24 квітня 2017 року головним лікарем Обласного дитячого санаторію «Ясень» імені Митрополита Андрея Шептицького [PERSON] Крім цього, просить стягнути з відповідача Обласного дитячого санаторію «Ясень» імені Митрополита Андрея Шептицького на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, 50000 гривень моральної шкоди завданої їй незаконним звільненням та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з 01 вересня 1970 року розпочала свій трудовий стаж у закладах освіти, працювала на різних посадах у навчальних закладах села Ясень Рожнятівського району. З 16 січня 1986 року по квітень 2017 року, тобто більше тридцяти років, працювала вчителем математики в Обласному дитячому санаторію «Ясень» імені Митрополита Андрея Шептицького. За час роботи жодних стягнень чи зауважень від керівництва не мала, неодноразово нагороджувалася грамотами та різними відзнаками. У 2006 році вийшла на пенсію, однак, оскільки відчувала у собі сили, продовжила працювати на посаді вчителя математики. Проте, з вересня 2016 року ставлення до неї з боку керівництва, зокрема головного лікаря санаторію «Ясень» змінилося, внаслідок чого, у вересні 2016 року без будь-якого попередження, без її згоди, у неї було відібрано вісім уроків математики. Змирившись з даною ситуацією, маючи чотири уроки математики, вона продовжувала працювати совісно та чесно. Не зважаючи на таку малу кількість годин у 2017 році вона була направлена на курси підвищення кваліфікації при Івано-Франківському інституті післядипломної освіти, які пройша відмінно. 30 березня 2017 року в санаторії відбулося засідання атестаційної комісії, яку очолював головний лікар санаторію [PERSON], де фактично з нею зводили особисті рахунки, вона відчула, що її хочуть звільнити. На атестації її не вислухали, про результати атестації не повідомили, атестаційний лист на руки не видали, однак дали їй як вчителю математики рекомендації, в тому числі провести виховний захід до Великодня. Після такого переслідування, вона захворіла у зв'язку з чим з 11.04.2017 року по 21.04.2017 рік перебувала на лікарняному. Коли 21.04.2018 року вийшла на роботу, головний лікар санаторію, на другому уроці терміново, відриваючи вчителів від занять, зібрав профспілковий комітет на якому його члени, до складу якого входять його дружина та ряд наближених до нього осіб, проголосували за її звільнення. Під час голосування про її звільнення, вона на засіданні профспілкового комітетету присутня не була, згодом ознайомившись із наказом № 35 від 24.04.2017 року про її звільнення з'ясувала, що її звільнення узгоджено листом профспілкового комітету, з яким її не ознайомлено. 24 квітня 2017 року головний лікар санаторію [PERSON] видав наказ № 35 про звільнення її з роботи з 26.04.2017 року відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України, тобто вчинення працівником, який виконує виховні функції аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи. Як зазначено у оспорюваному наказі, підставами для її звільнення став акт членів атестаційної комісії, доповідні завпеда [PERSON] та вчителя [PERSON], акт про аморальну поведінку [PERSON] У доповідній завпеда [PERSON] зазначено, що при відвідуванні її уроку [PERSON] та вчителями [PERSON], [PERSON] виявлено, що [PERSON] не озвучила тему, не дотрималась структури уроку, рівняння які вона розв'язувала із дітьми були розв'язані неправильно, діти ходили по класі без дозволу вчителя, на зауваження вчитель [PERSON] реагувала агресивно, кричить, звинувачує вчителів в упередженному ставленні до неї. Крім цього, у доповідній вчительки [PERSON] від 05.04.2017 року, остання зазначає, що вчитель [PERSON] образила її честь і гідність у присутності вчителів і дітей, в її сторону звучать прокльони, обізвала її «шмаркачкою» та «тупою», «злодійкою». Разом з тим вона жодного аморального проступку не вчиняла. Так при відвідуванні її уроку завпедом [PERSON], вчителями [PERSON], [PERSON] вона розв'язувала з дітьми рівняння. Після закінчення уроку, коли діти вийшли з класу, до неї підійшла завпед [PERSON] та сказала, що її рівняння розв'язані неправильно. Вона їй відповіла, що знає як розв'язувати рівняння і що завпед [PERSON] не є спеціалістом в галузі математики. В цей момент завпед [PERSON] закликала з сусіднього класу вчительку [PERSON] та зобов'язала останню розв'язати рівняння які були на дошці. В цей момент вона відчула свою образу як вчителя математики та звернула увагу присутніх завпеда [PERSON], вчителів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про упередженість та недопустимість її приниження як вчителя математики. Розмова відбувалася на підвищених тонах, однак жодних образ не було. В подальшому вказані доповідні [PERSON] та [PERSON] стали підставою для її звільнення. Вважає, що жодних аморальних проступків вона не вчиняла, а оскаржуваний наказ про її звільнення прийнятий з грубим порушенням трудового законодавства, тому підлягає скасуванню з одночасним поновленням її на роботі та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, порушення її законних прав, як працівника спричинило моральні страждання, пов'язані з вимушеними матеріальними труднощами, душевними переживаннями, додатковими зусиллями забезпечення свого побуту і достатнього матеріального становища родини. Враховуючи характер порушення прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після незаконного звільнення вважає, що розмір 50000 гривень буде достатнім еквівалентом відшкодування моральних страждань. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили про задоволення позову. Крім цього позивачка [PERSON] доповнила, що відпрацювала вчителем математики в санаторії «Ясень» понад 30 років. За весь час плідної праці вона належним чином ставилася до своїх професійних обов'язків, неодноразово нагороджувалась почесними грамотами, жодних зауважень до неї з боку керівництва санаторію, в тому числі головного лікаря, не було. Крім основних уроків математики, вона проводила також уроки трудового навчання та малювання. В 1991 році на посаду головного лікаря саноторію Ясень призначено [PERSON], який запропонував їй ставку на посаді вчителя трудового навчання з умовою що вона не буде працювати на посаді вихователя. У 2007 році вона вийшла на пенсію, однак продовжувала працювати і мала дванадцять робочих годин на тиждень. Однак в 2016 році, коли вона вийшла з відпустки то дізналася, що вісім робочих годин у неї забрали, залишили чотири години на тиждень. З цього приводу вона пішла до головного лікаря, щоб з'ясувати чому у неї забрали більшість робочих годин, однак останній не захотів її навіть вислухати, більше того вигнав з кабінету виражаючись при цьому в її сторону нецензурними словами. З того часу головний лікар санаторію шукав різні способи для її звільнення. У вересні 2016 року вона написала заяву про виділення їй додаткових робочих годин, однак дана заява розглянута не була і жодної робочої години їй не добавили, з чим вона змирилася і продовжувала працювати. 5 квітня 2017 року вона проводила відкритий урок у п'ятому класі, тема уроку «Ділення десятків дробів». На уроці була присутня комісія до складу якої входили завпед [PERSON], вчитель географії [PERSON], вчитель молодших класів [PERSON] Вчителя [PERSON] в комісії не було, однак після уроку остання була запрошенною [PERSON] для аналізу її відкритого уроку, з приводу якого написала доповідну та в якій вказала, що всі її рівняння розв'язані неправильно, що вона її образила назвавши «тупою» і «шмаркачкою». З цього приводу, після відкритого уроку, у неї з [PERSON] відбулася розмова у кабінеті завпеда [PERSON] в присутності членів комісії, в ході якої вона зробила зауваження останній про те, що вона здійснила поганий вчинок по відношенню до неї та висловила свою думку про неї, назвала її соплячкою, більше вона її не ображала. [PERSON] також ображала її образливими словами, дітей при цьому не було. Вважає, що її звільнення пов'язане з позицією головного лікаря санаторію [PERSON], який зневажливо ставиться до вчителів та працівників санаторію пенсійного віку, неодноразово проводив так звані п'ятихвилинки на яких у грубій формі висловався в їхній бік. Останній раз 7-го березня 2017 року [PERSON] проводив п'ятихвилинку, на якій налоголосив, щоб всі пенсіонери писали заяви на звільнення, оскільки йому похоронного бюро не потрібно, однак вона не думала, що зазначені слова звучать у її сторону. Згодом з 11 по 20 квітня 2017 року вона перебувала на ліканяному, а коли 21 квітня 2017 року вийшла на роботу їй повідомили про термінове засідання профспілки, куди її було запрошено з уроку, голова профспілки [PERSON] зачитала про те, що головний лікар санаторію [PERSON] просить надати дозвіл на її звільнення за аморальний проступок, який мав місце 05 квітня 2017 року в кабінеті завпеда. Вона проти цього заперечувала, однак її ніхто не слухав, постійно перебивали, а тому вона змушена була покинути засідання профспілки. Згодом вона дізналася про те, що всі члени профспілки проголосували за її звільнення. Вона неодноразово нагороджувалась подяками і грамотами. Жодного стягнення чи догани за весь час її роботи не було. Їй ніхто особисто не говорив звільнятися офіційно, не попереджав її завчасно про це. Про будь-який аморальний проступок їй нічого не було відомо до моменту її звільнення. Своє звільнення вважає незаконним, тому просить скасувати наказ про її звільнення та поновити її на посаді вчителя математики. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Родіков І.С. проти позову заперечив, пояснив що позивачку звільнено у зв'язку з її аморальною поведінкою, про що сприяли доповідні завпеда [PERSON] та вчителя [PERSON], акт атестаційної комісії від 30.03.2017 року про образу нецензурними словами колег по роботі. Подання було підисане всіма членами профспілкової організації на підставі чого головним лікарем санаторію [PERSON] було видано наказ про звільнення [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 41 КЗпП України. Просить в позові відмовити. Третя особа головний лікар Обласного дитячого санаторію «Ясень» імені Митрополита Андрея Шептицького [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, місце і час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України регламентують, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З копії диплому про освіту серії [NUMBER] від 28 червня 1977 року вбачається, що [PERSON] в 1977 році закінчила Івано-Франківський державний педагогічний університет ім. В.Стефаника за спеціальністю математика та їй присвоєно кваліфікацію вчителя математики (а.с.5). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що остання з 01 квітня 1972 року по 24 квітня 2017 року працювала в Обласному дитячому санаторію «Ясень» на посаді вчителя-вихователя. Зокрема з 16 січня 1986 року до моменту звільнення 24 квітня 2017 року працювала на посаді вчителя математики (а.с.6). За час роботи в Обласному дитячому санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького, [PERSON] неодноразово нагороджувалась грамотами, зокрема у жовтні 2015 року була нагороджена грамотою головного лікаря Обласного дитячого санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького [PERSON] за багаторічну працю, відданість справі. У травні 2016 році [PERSON] була нагороджена грамотою Архієпископа і Митрополита Івано-Франківської УГКЦ В.Війтишина за сумлінну працю, високий професіоналізм, значний внесок в покращення якості надання медичної допомоги та піклування про майбутнє української нації, сприяння у поширенні християнської моралі серед молоді (а.с.7,8). Зі свідоцтва про підвищення кваліфікації вбачається, що [PERSON] з 23 січня 2017 року по 03 лютого 2017 року підвищувала кваліфікацію, як вчитель математики та керівник гуртка з предмета, в Івано-Франківському обласному інституті післядипломної педагогічної освіти Міністерства освіти і науки України. За час навчання набрала 130 балів із 140 можливих (а.с.9). Із списку педагогічних працівників ЗОШ І-ІІ ступеня при ОДС «Ясень» на 2017 рік вбачається, що [PERSON] займає посаду вчителя математики, [PERSON] займає посаду завідувача педагогічною частиною, [PERSON] займає посаду вчителя географії, природи та трудового навчання, [PERSON] займає посаду вчителя початкових класів, [PERSON] займає посаду вчителя математики та інформатики (а.с.29). З виписки з книги протоколів педагогічних рад Обласного дитячого санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького вбачається, що тижневе навантаження [PERSON] за період 2016-2017 навчального року складає 4 год. на тиждень, а за період 2015-2016 навчального року - 12 годин (а.с.30). З довідки № 173 про заробітну плату виданої головним бухгалтером Обласного дитячого санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького від 26 червня 2017 року вбачається, що середній заробіток [PERSON] з січня по квітень 2017 року склав 8595 грн. 55 коп. (а.с.25). З копії доповідної завпеда [PERSON] від 05 квітня 2017 року на ім'я головного лікаря Обласного дитячого санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького [PERSON] вбачається, що нею разом із вчителями [PERSON], [PERSON], при відвідуванні уроку математики, який вела [PERSON], було виявлено ряд недоліків уроку, а саме, що [PERSON] не озвучила тему уроку, неправильно розв'язані рівняння, в класі було шумно, діти без дозволу вчителя ходили по класі, вчитель працює з одним учнем, решта займається своїми справами. На зауваження вчитель реагує агресивно, кричить, звинувачує в упередженому ставленні до неї (а.с.10) З копії доповідної вчителя [PERSON] на ім'я говного лікаря Обласного дитячого санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького [PERSON] від 05 квітня 2017 року вбачається, що 05 квітня 2017 року вчитель математики [PERSON] образила її честь і гідність у присутності вчителів і дітей, а саме обізвала її «шмаркачкою», «тупою» і «злодійкою» (а.с.11). З акту складеного за участю завпеда [PERSON], вчителів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що 05 квітня 2017 року вчитель математики [PERSON] агресивно відреагувала на зауваження щодо недоліків проведення нею уроку, бігала по коридору, кричала не зважаючи на присутність дітей, завпеда назвала «шмаркачкою», вчителя [PERSON] «тупою», що остання в неї забрала години, родичів називала ворожбитами та погрожувала розправою. (а.с.42). За результатами засідання профспілкового комітету Обласного дитячого санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького від 21.04.2017 року, профспілковий комітет надав згоду на припинення трудових відносин шляхом звільнення з роботи вчителя математики [PERSON] на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України (вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи). Підставою для надання такої згоди зазначено акти членів атестаційної комісії, доповідна завпеда [PERSON], доповідна вчителя [PERSON], акт про аморальну поведінку [PERSON], акт про відмову надавати пояснення [PERSON] (а.с.32-35). Згідно наказом № 35 від 24 квітня 2017 року «Про звільнення [PERSON]», виданого головним лікарем Обласного дитячого санаторію «Ясень» ім. митрополита Андрея Шептицького [PERSON], позивача [PERSON] звільнено з посади вчителя математики Обласного дитячого санаторію «Ясень» на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України за вчинення аморального проступку не сумісного з продовженням роботи з 26 квітня 2017 року (а. с. 12). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею Конституції громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 4 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» 1982 року, яка ратифікована Україною 04 лютого 1994 року та набрала чинності для України 16 травня 1995 року, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Стаття 8 Конвенції передбачає, що працівник, який вважає, що його звільнили необґрунтовано, має право оскаржити це рішення, звернувшись до такого безстороннього органу, як суд, трибунал у трудових питаннях, арбітражний комітет чи до арбітра. Згідно змісту ч. 2 ст. 9 цієї ж Конвенції щоб тягар доведення необґрунтованості звільнення не лягав лише на працівника, методами, зазначеними в статті 1 цієї Конвенції, передбачено першу або другу чи обидві такі можливості: тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві; згадані в статті 8 цієї Конвенції органи наділяються повноваженнями виносити рішення про причину звільнення з урахуванням поданих сторонами доказів та відповідно до процедур, передбачених національними законодавством і практикою. Отже у спорах про поновлення на роботі, з урахуванням положень згаданої Конвенції, ЦПК України та КЗпП України, доведення правомірності звільнення працівника покладено на роботодавця. Статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і суб'єктів господарювання. Так, відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником. До суб'єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти. Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо. Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки. За змістом статті 56 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов'язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком. Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь зобов'язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-3135цс16. Відповідно до пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення. Разом з тим, при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника та інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п. 3 ст. 41 КЗпП) можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаної з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Водночас, звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. У разі звільнення працівника за вчинення одного конкретного аморального проступку, такий проступок має бути конкретизований, встановлений та доведений належними доказами. Якщо таких було кілька, кожен з них має бути встановлений та доведений окремо. Як встановлено судом та зазначено в оспорюваному наказі № 35 від 24 квітня 2017 року, підставою для звільнення [PERSON] стали: акт членів атестаційної комісії, доповідна завпеда [PERSON], доповідна вчителя [PERSON], акт про аморальну поведінку [PERSON], акт про відмову надавати пояснення [PERSON], протокол № 2 від 21.04.2017 року засідання профспілкового комітету Обласного дитячого санаторію «Ясень» імені митрополита Андрея Шептицького, лист профспілкового комітету Обласного дитячого санаторію «Ясень» імені митрополита Андрея Шептицького до адміністрації санаторію з погодженням на звільнення [PERSON] Аналізуючи вищевказані документи, зазначенні в наказі про звільнення, суд приходить до висновку, що всі вони стосуються дій [PERSON] під час проведення відкритого уроку 05.04.2017 року та негативних висловлювань в бік вчителя [PERSON] Так, свідок [PERSON] - завідуюча педагогічною частиною санаторію «Ясень» суду пояснила, що особисто причетна до звільнення [PERSON], оскільки та заважала їй працювати, постійно ображала шмаркачкою, на зауваження реагувала агресивно, відразу говорила зустрінемось у суді, приїде депутат, не мала жодної поваги до колег по роботі, говорила, що всі дурні. Коли на роботу прийшла молода вчитель [PERSON], з боку [PERSON] в її сторону постійно звучали прокльони. З цього приводу [PERSON] неодноразово плакала та жалілася їй, на що вона порекомендувала останній звернутися з заявою у профком. Після відкритого уроку, який проводила [PERSON] 05 квітня 2017 року, остання влаштувала конфлікт з нею та вчителькою [PERSON] у присутності дітей, батьків та вчителів, ображала її тупою, дурною, некомпетентною. [PERSON] обзивала шмаркачкою, ображала її неепристойними словами, проклинала. Звинувачувала [PERSON] в тому, що та забрала в неї роботу (кількість навчальних годин). З приводу конфлікту, який мав місце 05.04.2017 року вона звернулася у профспілковий комітет санаторію. В санаторії «Ясень» вона працює вже десять років. Три останніх роки відколи займає посаду завпеда, у неї з [PERSON] постійно виникають конфліктні ситуації. У 2016-2017 навчальних роках у [PERSON] забрали 4 навчальні години, оскільки виходили молоді працівники, і питання кількості годин обговорювалось на нарадах. На кожній нараді [PERSON] влаштовувала скандали з приводу того, щоб їй дали більше годин. Дійсно, за весь період роботи [PERSON] жодного разу не притягувалась до дисциплінарної відповідальності та не отримувала доган, була нагороджена грамотами за багаторічну сумлінну працю. Свідок [PERSON] - вчитель математики та інформатики суду пояснила, що після другого уроку близько 05 квітня 2017 року її покликала завпед [PERSON] для того, щоб вона розв'язала рівняння які були на дошці. Розв'язавши рівняння, вона знайшла помилки та повідомила про це присутнім, на що [PERSON] почала ображати її «дурна, шмаркачка, тупа». Даний інцидент відбувався після уроку, в класі де проводився відкритий урок за участю вчителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та в присутності декількох дітей. Щоб діти не бачили даного інциденту, то вони всі разом пішли до кабінету завпеда [PERSON] для подальшого обговорення питання уроку, де [PERSON] продовжувала її ображати та її сім'ю. Вона працює в санаторії з 10 вересня 2015 року. На даний час має повне навантаження по кількості начальних годин. У [PERSON] мало годин, а тому остання напевно вважає, що то вона забрала навчальні години, тому постійно з нею конфліктує. Однак їй не було відомо про те, що в [PERSON] забрали навантаження. Остання напевно вважала, що вона має її «посунути», а тому вчинила з нею конфлікт. Між нею та [PERSON] дійсно були неприязні відносини, оскільки [PERSON] до неї зневажливо відносилась, однак вона жодного разу не піднімала дане питання. 05 квітня 2017 року вона написала звернення (доповідну) в профспілковий комітет, попросила захисту, в тому розумінні щоб [PERSON] на неї не нападала, однак про її звільнення вона не просила, в суд з заявою про захист честі та гідності вона не зверталася. Через деякий час відбулося засідання профспілки, роглядали її заяву про поведінку [PERSON]. Остання була присутня на засіданні, всіх ображала та кричала. В результаті чого засідання було зірване, всі присутні розійшлися. Свідок [PERSON] - вчитель початкових класів суду пояснила, що під час атестаційного періоду, 05 квітня 2017 року вона була присутня разом з [PERSON] та [PERSON] на уроці, який проводила [PERSON] Після закінчення уроку [PERSON] робила аналіз уроку, звернула увагу [PERSON] на допущені порушення під час уроку та неправильно розв'язані рівняння, на що остання відповіла, що [PERSON] не компетентна, оскільки остання є вчителем історії а не математики. Після цього, [PERSON] з сусіднього класу запросила вчителя математики [PERSON], та сказала останній перевірити рівняння дробових чисел. В цей час [PERSON] почала кричати, що [PERSON] не має права розв'язувати рівняння, оскільки вона не була присутня на уроці, а також словесно ображала останню. При цьому вона точно пам'ятає, що дітей у класі не було, а були тільки вона, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Коли до класу почали повертатися діти з їдальні, то вони всі разом пішли в кабінет завпеда [PERSON] для продовження аналізу уроку, де з боку [PERSON] в бік [PERSON] та [PERSON] також були образи. На засіданні профкому 21 квітня 2017 року була присутня вона та інші вчителі разом із [PERSON], однак остання покинула засідання повідомивши, що не буде присутня на засіданні при цій «гвардії». Свідок [PERSON] - вихователь гурткової роботи суду пояснила, що 05 квітня 2017 році перебувала в себе в кабінеті на третьому поверсі, однак почувши крик підійшла до кабінету [PERSON] Будучи поблизу кабінету на коридорі чула як [PERSON] ображала [PERSON] «шмаркачкою», «тупою». Двері в кабінеті були відчинені і вона в кабінеті бачила членів атестаційної комісії [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Дітей у класі не було, оскільки діти в цей час були на обідній перерві в їдальні та поверталися до кабінету. Їй відомо, що [PERSON] неодноразово нагороджувалася грамотами, підвищувала свою кваліфікацію. [PERSON] до дітей ставиться добре, вона жодних поганих фактів не чула, однак з вчителями іноді конфліктує, їй неодноразово звертали увагу на її неконтрольовані слова. Свідок [PERSON] - вчитель географії та голова методичного об'єднання санаторію «Ясень» дала суду пояснення аналогічні поясненням [PERSON] Крім цього доповнила, що вона працює в санаторії 19 років. За цей період у неї жодних конфліктів із [PERSON] не було. Вона чула, що у [PERSON] забрали навчальні години на користь [PERSON] Жодних документів відносно некомпетентності [PERSON] ніколи не складали. Під час уроку який проводила [PERSON] 05.04.2017 року її особисто ніхто не ображав, образи звучали в бік [PERSON] та [PERSON] Діти після уроку пішли на обідню перерву і в класі їх не було, однак діти поверталися і могли чути конфлікт. Свідок [PERSON] - вчитель англійської мови дала суду пояснення про те, що являється членом профспілкового комітету. Про засідання профспілкового комітету яке мало місце 21 квітня 2018 року її було повідомлено головою профспілкового комітету за одну годину до засідання. В той же день після закінчення першого уроку вони повідомили [PERSON] про засідання профспілки та в телефонному режимі інших членів профспілки. Засідання профспілки 21 квітня 2017 року було проведено в її кабінеті. На засіданні профспілки розглядали подання головного лікаря [PERSON] про звільнення [PERSON], а також заяви інших вчителів про негативну поведінку [PERSON] Крім того, вона чула як [PERSON] після відкритого уроку ображала [PERSON] Свідок [PERSON] - лікар-гастроентеролог саноторію «Ясень» суду пояснила, що є членом профспілкового комітету. 21 квітня 2017 року не була присутня на засіданні профспілкового комітету оскільки хворіла. Їй особисто ніхто з вчителів не жалівся на протиправну поведінку [PERSON] Всі поза профкомом говорили, що [PERSON] не вдоволена тим, що їй дали мало годин. Свідок [PERSON] - головна медсестра санорію «Ясень» та голова профспілкового комітету пояснила, що до них поступило звернення [PERSON] про те, що [PERSON] ображає її. На засіданні профспілкового комітету 21 квітня 2017 року [PERSON] вела себе зухвало, погано виражалася в сторону інших працівників. На засіданні в той день виступали вчителі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вона вже п'ять років голова профспілки, однак це перший випадок коли працівника звільнили за аморальну поведінку. Коли вони скликали засідання профкому та розглядали подання головного лікаря санаторію [PERSON] та заяви про негативну поведінку вчителя [PERSON] Свідок [PERSON] - старша медсестра саноторію «Ясень» та член профспілкового комітету суду пояснила, що знає [PERSON], оскільки працює разом з нею в одному санаторії. До профспілкового комітету були подані дві доповідні: від педагогічного колективу санаторію «Ясень» та від вчителя [PERSON], а також два акти: від атестаційної комісії та від педагогічного колективу. Крім цього, були усні звернення вчителів [PERSON] та [PERSON] щодо поведінки [PERSON] після відкритого уроку 05 квітня 2017 року. На засіданні профспілкового комітету 21 квітня 2017 року були запрошені [PERSON], [PERSON] а також [PERSON] Всіх заслуховували, також надали слово [PERSON] щоб остання пояснила ситуацію, однак вона все заперечувала, вела себе агресивно, говорила що всі тупі, брехуни, некомпетентні. Також з її сторони звучали образи в сторону [PERSON] яку вона ображала тупою, ворожбиткою. [PERSON] просила щоб її захистили. Засідання профспілки стосувалося тільки поведінки [PERSON] Вона працює в санаторії «Ясень» 26 років, однак жодного разу конфлікту з [PERSON] не мала. Конфліктні ситуації між [PERSON] та [PERSON] розпочалися відколи остання вийшла на роботу. До цього часу ніхто з вчителів до профспілки із заявами на поведінку [PERSON] не звертався. Свідок [PERSON] дала суду пояснення про те, що до 11.08.2017 року працювала в санаторії «Ясень» на посаді психолога, була членом атестаційної комісії та членом профспілки, та була свідком того, що права [PERSON] неодноразово порушувались адміністрацією. Так, 30 березня 2017 року відбулось засідання атестаційної комісії на якому проходили атестацію вчителі саноторію, в тому числі і [PERSON] На цьому засіданні завпед [PERSON] зачитала негативну характеристику на [PERSON] в якій зазначила, що остання погано проводить уроки, її рівень вчителя низький. Вона заперечила зазначені факти, оскільки для підтвердження цього необхідно було провести дослідження, відкриті уроки та інше, а тому не бачила жодних порушень зі сторони [PERSON] Під час засідання [PERSON] не давали сказати ні слова, постійно перебивали, а тому остання змушена була піти з засідання не дочекавшись його закінчення. Було вирішено, що в роботі останньої були недоліки, тому рішення по ній не було прийняте згодом і за рекомендацією атестаційної комісії було призначено повторну атестацію на 31 травня 2017 року. До неї як психолога вчитель [PERSON] з приводу будь-яких образ не зверталася. Про засідання профспілкового комітету, що мало відбутися 21 квітня 2017 року її повідомили за 20 хвилин до засідання, коли вона була вдома, а тому фізично не могла прибути на засідання, оскільки проживає в іншому населенному пункті. Представниками педагогічного комітету є вона та інша вчителька [PERSON], якій в той день зателефонував головний лікар та повідомив про те, що має бути негайно проведене засідання профспілки. Таке термінове засідання профспілки свідчить про зацікавленість адміністрації в цьому засіданні та упередженості по відношенню до [PERSON] [PERSON] є зразковим працівником, вона ніколи не вчиняла поганих вчинків. Більше того, [PERSON] неодноразово нагороджувалась грамотами і особисто головний лікар її хвалив, говорив, що остання добре проводить уроки. Вона як психолог проводила анонімні опитування з дітьми, які завжди були задоволені вчителем математики [PERSON], вчителі також відзивалися про неї добре. На засіданні профспілкового комітету 21 квітня 2017 року вона присутня не була та що там відбувалося не знає, а також їй невідомо що відбувалось на уроці 05.04.2017 року. На п'ятихвилинках які організовував головний лікар [PERSON] завжди обговорювалось питання про звільнення пенсіонерів. Свідок [PERSON] - вчитель англійської мови дала суду пояснення про те, що являється членом профспілкового комітету. Про засідання профспілкового комітету яке мало місце 21 квітня 2018 року її було повідомлено головою профспілкового комітету за одну годину до засідання. В той же день після закінчення першого уроку вони повідомили [PERSON] про засідання профспілки та в телефонному режимі інших членів профспілки. Засідання профспілки 21 квітня 2017 року було проведено в її кабінеті. На засіданні профспілки розглядали подання головного лікаря [PERSON] про звільнення [PERSON], а також заяви інших вчителів про негативну поведінку [PERSON] [PERSON] на засіданні профспілки вела себе агрессивно, кричала, ображала інших вчителів. У своїх поясненнях на засіданні профспілки вчителі підтвердили образи зі сторони [PERSON] На відкритому уроці 05.04.2017 року вона присутня не була, однак чергувала на коридорі та чула як [PERSON] після відкритого уроку ображала [PERSON], а саме говорила що її мати гуляща, має багато коханців та інше. Свідок [PERSON] - лікар-гастроентеролог саноторію «Ясень» суду пояснила, що є членом профспілкового комітету. 21 квітня 2017 року не була присутня на засіданні профспілкового комітету оскільки хворіла. Їй особисто ніхто з вчителів не жалівся на протиправну поведінку [PERSON], однак їй відомо про тривалий конфлікт між [PERSON] та [PERSON] Особисто у неї конфліктів з [PERSON] не було. Свідок [PERSON] - головна медсестра санорію «Ясень» та голова профспілкового комітету суду пояснила, що до них у профком поступило звернення [PERSON] про те, що [PERSON] ображає її. На засіданні профспілкового комітету 21 квітня 2017 року виступали вчителі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з критикою в бік [PERSON] Остання вела себе зухвало, перебивала, погано виражалася в сторону інших вчителів, а тому члени профспілки за наслідками обговорення проголосували за її звільнення. Вона вже п'ять років голова профспілки, однак це перший випадок коли працівника звільнили за аморальну поведінку. Про конфлікт який мав місце 05 квітня 2017 року вона знає тільки зі слів інших вчителів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що раніше працювала в санаторії «Ясень» вчителем української мови та була колегою по роботі з [PERSON] На даний час знаходиться на пенсії. Знає [PERSON] тільки з доброї сторони як людину культурну, інтелігентну, яка завжди може допогти тому хто потребує допомоги. За час її роботи жодних конфліктів з боку [PERSON] не було. Про головного лікаря санаторію [PERSON] може сказати, що той є неврівнаженою, некультурною людиною. На пенсію вона пішла за власним бажанням через те, що з боку керівництва санаторію є негативне ставлення до працівників пенсійного віку. Про події які сталися 05 квітня 2017 року їй нічого невідомо. Свідок [PERSON] - депутат Ясенської сільської ради суду пояснив, що добре знає позивача [PERSON], яка є добросовісною, чесною, порядною людиною, оскільки раніше також працював в санаторії «Ясень». Він бере активну участь у житті та розвитку села Ясень. Керівника санаторію «Ясень» [PERSON] знає з негативної сторони, оскільки при спілкуванні з ним, останній висловлювався в грубій формі, кричав. Крім цього йому відомо про плинність працівників санаторію, оскільки з санаторію часто звільняють працівників. Про конфлікт, який виник між [PERSON] та іншими вчителями 05 квітня 2017 року йому нічого невідомо. З пояснень свідків вбачається, що конфлікт між завпедом [PERSON], вчителем [PERSON] та [PERSON] розпочався після проведення [PERSON] відкритого уроку, під час обідньої перерви, коли діти перебували у їдальні. При цьому, пояснення свідка [PERSON] та [PERSON] про наявність під час конфлікту дітей та їхніх батьків у класі, спростовуються поясненнями інших свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що діти в цей час перебували в їдальні на обіді. Крім цього, жодного прізвища дитини чи батьків, які, як вбачається з пояснень [PERSON] та [PERSON] були присутні під час конфлікту, суду не надано. Також, з пояснень свідків та позивача вбачається навність тривалого конфлікту між вчителями [PERSON] та [PERSON], а тому на думку суду однією з причин виниклого конфлікту стало те, що завпед [PERSON] запросила вчителя [PERSON], яка не входила до комісії, розв'язати рівняння, які розв'язувала [PERSON] З пояснень [PERSON] вбачається, що їй було відомо про конфлікт між вчителями [PERSON] та [PERSON], а тому дану обставину їй слід було врахувати для уникнення подальшого конфлікту після уроку. Крім цього, як зазначила [PERSON] однією з причин виниклого інциденту стало те, що комісія яка проводила аналіз її уроку з математики була некомпетентною, оскільки жодного фахівця у галузі математики у її складі не було, разом з тим [PERSON] вказувала їй на недоліки у розв'язуванні рівнянь, а тому вона дійсно невитримала та назвала [PERSON] некомпетентною, а вчителя [PERSON] шмаркачкою та тупою, що стало підставою для написання ними доповідних. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дійсно 05.04.2017 року після закінчення відкритого уроку математики, мав місце конфлікт між вчителями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] під час якого остання словесно образила вчителя [PERSON] Разом з тим, аналіз поняття аморального проступку, який є оціночним поняттям в кожному окремому випадку, не дає підстав вважати, що [PERSON] своїми діями порушила моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечать змісту трудової дисципліни. Суд вважає, що наявність єдиного факту вчинення проступку [PERSON], спровокованого на думку суду обома сторонами, не свідчить про вчинення останньою аморального проступку не сумісного з продовженням роботи. На думку суду, адміністрацією санаторію «Ясень» не здійснено всіх заходів щодо можливого врегулювання конфлікту між вчителями, не проведено службове розслідування, не з'ясовано всіх конкретних обставин вчиненого конфлікту, не враховано особу [PERSON], яка є педагогом з багаторічним стажем, та не враховано можливість застосовання до [PERSON] більш м'якого заходу дисциплінарного стягнення. Щодо приниження честі і гідності позивача, то чинне цивільне законодавство передбачає такий спосіб захисту порушеного права, як звернення до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації. Однак, ні [PERSON] ні [PERSON], які стверджують, що вчитель [PERSON] своїми словами образила їх чим принизила їх честь та гідність, до суду з відповідними позовами не зверталися. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач не довів належними і допустимими доказами вчинення позивачем аморального поступку, не сумісного з виконанням функцій педагогічного працівника, а тому вважає, що звільнення позивачки було здійснено з порушенням вимог трудового законодавства. Отже [PERSON] підлягає поновленню на роботі із застосуванням наслідків, передбачених ч. 2 ст. 235 КЗпП України, а саме: з відповідача на користь позивача належить до стягнення середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно розрахунку наданого позивачем середньоденна заробітна плата за період з 25.04.2017 року по 07.02.2018 року складає 31472 грн. 40 коп. Крім того позивач просила стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В роз'ясненнях п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Так позивач, яка являється пенсіонером, залишилася без джерела для існування, оскільки була позбавлена заробітку, змушена була затрачати додаткові зусилля для організації свого життя. Звільнення її за аморальний проступок не сумісний з продовженням роботи принижує її честь і гідність як педагога з багаторічним стажем. Разом з тим, суд виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір. Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. За таких обставин рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: partial