Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Виконкому Червоноградської міської Ради депутатів №38 від 20.01.1984 року йому виділено земельну ділянку під будівництво гаражу для автомобіля ЗАЗ-968А в гаражному кооперативі №4, яку він у дальшому приватизував. З цього часу він став повноправним членом гаражного кооперативу, виконуючи всі покладені на нього обов'язки, в тому чисті і обов'язок по сплаті пайових внесків. Після отримання вказаного рішення відразу збудував гараж, яким користувався все своє життя. На збудований гараж МБТІ м. Червонограда йому видано технічний паспорт. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи поклався на думку суду. Заслухавши позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. З виписки з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів №38 від 20.01.1984 року видно, що головного архітектора міста зобов'язано провести розбивку території автостоянки під однотипні гаражі, розміром 3, 5 х 5, 6 м. для утримання автотранспорту позивачем. Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої: колективне гаражне будівництво. Відповідно до довідки без дати та номера [PERSON] є дійсним членом гаражного кооперативу №4 м. Червонограда з 1981 року, вніс свій пайовий внесок за гараж [NUMBER], яким він користується і тепер. З технічного паспорта на гараж [ADDRESS], складеного 20.04.2015 року, видно, що реєстрація права власності такого за [PERSON] не проводилася. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку. встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами (стаття 4 ЦПК України). У статті 15 ЦК України передбаченого право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, захист права власності у спосіб визнання такого права допускається у разі оспорення, невизнання його іншою особою, яка претендує на об'єкт власності, та якщо втрачений документ, який засвідчує право власності особи. Ураховуючи, що позивачем не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність таких підстав для звернення до суду про визнання права власності на гараж [ADDRESS], суд дійшов висновку про відсутність підстав для захисту цього права. Наведене відповідає висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-20цс11. Посилання позивача на ч. 2 ст. 331 ЦК України є безпідставним з огляду на таке. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом . Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч.ч. 1, 2 статті 331 ЦК України). З аналізу вказаної правової норми та ч. 1 ст. 182 ЦК слід дійти висновку, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (абз. 1 ч. 3 ст. 331 ЦК України). Оскільки позивач не подав суду доказів завершення будівництва гаража [NUMBER] у гаражному кооперативі №4 у м. Червонограді, в судовому засіданні визнав, що даний гараж не прийнятий в експлуатацію, доказів державної реєстрації права власності на спірний гараж не подав, ураховуючи, що визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку ЦК України не передбачено, суд дійшов висновку, що позивач не набув права власності на нього. Не заслуговує на увагу й твердження позивача про повну сплату ним пайового внеска за спірний гараж, оскільки на підтвердження цієї обставини не подано допустимих доказів, а копія довідки, підписана головою гаражного кооперативу № 4, не містить даних про дату її складання, відомостей про час повного внесення позивачем пайового внеска. Крім того, з матеріалів справи не видно часу закінчення будівництва спірного гаража. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed