Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2014 року між гр. [PERSON] (Орендавець) та приватним підприємством «Золота нива 1» (Орендар) в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6322880500:01:000:0460, загальною площею 5,6254 га, в тому числі ріллі 5,6254 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, ділянка № 227, згідно проекту організації території земельних часток (паїв) на землях колективної власності КСП «40-річчя Жовтня» Ізюмського району Харківської області та технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю, державна реєстрація земельної ділянки 06.09.2014 року в Управлінні Держземагенства в Ізюмському районі, строком на 10 років. 12 листопада 2014 року [PERSON] та приватне підприємство «Золота нива 1» в особі директора [PERSON] підписали акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки. 26 листопада 2014 року зазначений договір оренди землі зареєстрований в реєстраційній службі Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що у державному реєстрі вчинено запис від 26.11.2014 року за № 7842185. Вказана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.11.2014 року, зареєстрованого 12.11.2014 року реєстраційною службою Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області за № 7666720. При цьому позивач посилається на те, що ч.1 ст. 651 ЦК України допускається одностороння відмова від договору у повному обсязі, якщо таке право встановлене договором. Предявлення вимоги про розірвання договору, якщо таке встановлене договором, може відбутися за розсудом сторони без наявності або відсутності певної обставини. В цьому випадку розірвання договору при предявленні вимоги однією із сторін може відбутися або за домовленістю між сторонами, або в разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу про розірвання договору, за рішенням суду. Так, пункт 13.4 зазначеного договору оренди викладено в наступній редакції: «Сторони погодили, що договір оренди землі не може бути розірвано або припинення до закінчення поточного сільськогосподарського року. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається.». Зазначила, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови закінчення поточного сільськогосподарського року. Зазначила, що 24 листопада 2015 року вона подала заяву до приватного підприємства «Золота нива 1» про розірвання договору оренди землі після закінчення поточного сільськогосподарського року в односторонньому порядку. Оскільки на її звернення щодо розірвання договору оренди землі приватне підприємство «Золота нива 1» надали відповідь про непогодження на розірвання договору, вона звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд розірвати договір оренди землі від 12 листопада 2014 року та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 551 грн 20 коп. (а.с. 3-5) Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, інтереси позивача в судовому засіданні представляв її представник [PERSON], який підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини позову і просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач приватне підприємство «Золота нива 1» (далі ПП «Золота нива 1») в особі представника відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов і просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі за безпідставністю (а.с. 25-28). В судовому засіданні представник відповідача ПП «Золота нива 1» [PERSON] заперечував проти позову, та вказав на те, що дійсно 12 листопада 2014 року між [PERSON] і ПП «Золота нива 1» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6322880500:01:000:0460, загальною площею 5,6254 га, в тому числі ріллі 5,6254 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, ділянка № 227, згідно проекту організації території земельних часток (паїв) на землях колективної власності КСП «40-річчя Жовтня» Ізюмського району Харківської області та технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю, державна реєстрація земельної ділянки 06.09.2014 року в Управлінні Держземагенства в Ізюмському районі, строком на 10 років. В цей же день [PERSON] та ПП «Золота нива 1» підписали акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки. 26 листопада 2014 року зазначений договір оренди землі зареєстрований в реєстраційній службі Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що у державному реєстрі вчинено запис від 26.11.2014 року за № 7842185. Посилається на те, що позивач [PERSON] помилково невірно зробила ксерокопію з Договору, де зрізано всю праву сторону тексту Договору, у зв'язку із чим кінець кожного рядку не закінчено, адже не вистачає кількох літер, чисел, слів та знаків пунктуації, в тому числі і в п. 13.2 Договору зрізано частка «не», що стало наслідком хибного розуміння позивачем умов спірного Договору, зокрема не ураховано, що п. 13.3. кореспондується із п. 13.4. та передбачає лише 2 випадки розірвання Договору: взаємна згода Сторін та рішення суду на вимогу Сторони у разі настання певних обставин. Так, пункт 13.4 зазначеного договору оренди викладено в наступній редакції: «Сторони погодили, що договір оренди землі не може бути розірвано або припинення до закінчення поточного сільськогосподарського року. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.». Оскільки позов є невмотивованим та необґрунтованим, мотиви позову надуманими, просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову повністю. Вислухавши представників сторін, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі ЗК України), Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спеціальним Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-ХІV із змінами (далі по тексту Закон України «Про оренду землі»), тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», та ст. 93 ЗК України оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, ЦК України покладає на неї обовязок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання може бути розірвання договору. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 Закону «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Частиною 3 статі 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер: 29397708, виданого та зареєстрованого 12.11.2014 року реєстраційною службою Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області за № 7666720, належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер 6322880500:01:000:0460, загальною площею 5,6254 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, державна реєстрація земельної ділянки 06.09.2014 року в Управлінні Держземагенства в Ізюмському районі (а.с. 8-9). Судом установлено, що 12 листопада 2014 року між власником гр. [PERSON] (Орендавець) та приватним підприємством «Золота нива 1» (Орендар) в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6322880500:01:000:0460, загальною площею 5,6254 га, у тому числі ріллі 5,6254 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, ділянка № 227, згідно проекту організації території земельних часток (паїв) на землях колективної власності КСП «40-річчя Жовтня» Ізюмського району Харківської області та технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю, державна реєстрація земельної ділянки 06.09.2014 року в Управлінні Держземагенства в Ізюмському районі, строком на 10 років. Пунктом 13.3 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою Сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із Сторін у разі невиконання сторонами обовязків, передбачених п.9, п.10 цього договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом 13.4 договору Сторони погодили, що договір оренди землі не може бути розірвано або припинено до закінчення поточного сільськогосподарського року. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. 12 листопада 2014 року між орендодавцем [PERSON] та ПП «Золота нива 1» в особі директора [PERSON] укладено акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 32-33). Відповідно до п.15.1 договору оренди землі зазначений договір набирає чинності з моменту державної реєстрації. 26 листопада 2014 року зазначений договір оренди землі зареєстрований в реєстраційній службі Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що у державному реєстрі вчинено запис від 26.11.2014 року за № 7842185. (а.с. 13-15, 29-37) 24 листопада 2015 року позивач звернулася до ПП «Золота нива 1» із заявою про розірвання договору оренди землі за невиконання відповідачем весняно-польових робіт на її земельному паю в односторонньому порядку (а.с. 16). Листом № 373 від 28.12.2015 року ПП «Золота нива 1» на звернення [PERSON] щодо розірвання договору оренди землі надали відповідь про непогодження на розірвання цього договору у зв'язку з відсутністю підстави для його розірвання (а.с. 17). Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Це повязано з тим, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підтвердження позову позивач [PERSON] надала суду ксерокопію спірного договору оренди землі від 12.11.2014 року, де зрізано всю праву сторону тексту Договору, у зв'язку із чим кінець кожного рядку не закінчено, адже не вистачає кількох літер, чисел, слів та знаків пунктуації, у тому числі і в п. 13.4 Договору зрізано частка «не», що стало наслідком невірного розуміння позивачкою умов спірного Договору, зокрема не ураховано, що п. 13.3. кореспондується із п. 13.4. та передбачає лише 2 випадки розірвання Договору: взаємна згода Сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із Сторін у разі невиконання сторонами обовязків, передбачених п.9, п.10 цього договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (а.с. 10-12). З огляду на наведене суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки між сторонами є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні позивач не довела факти не виконання відповідачем обовязків, покладених на нього, як орендаря Законом України «Про оренду землі» або умовами договору чи інші передбачені законодавством підстави для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення відповідачем вимог Закону України «Про оренду землі» або норм Земельного кодексу України, які б мали наслідками розірвання договорів оренди та в судовому засіданні відповідач довів, що порушень з його сторони умов договору оренди земельної ділянки не було. Понесені позивачем судові витрати на судовий збір в сумі 551,20 грн не компенсуються у звязку із відмовою у задоволенні позову (а.с. 2).

Outcome: dismissed