Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. Ухвалою суду від 05.05.2014 року за клопотанням представника позивача було змінено у справі неналежного відповідача -Полтавську міську раду належним відповідачем -[PERSON], та залучено до участі в справі , в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Ленінської районної у м.Полтаві ради та Полтавську міську раду. В судовому засіданні представник позивача -адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Полтавської міської ради в судовому засіданні при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду. Представник третьої особи Третьої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій просять справу розглядати без участі їхнього представника. Представники третіх осіб Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради в судове засідання не з»явились, про причину своєї неявки суду не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі посвідченого 15.04.1955 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою за р.№1-2613 договору, від 14.04.1955 року, на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], належить батьку позивача [PERSON]. Технічний паспорт на житловий будинок, за адресою [ADDRESS], виготовлений на ім'я [PERSON], як на власника вказаного домоволодіння. Згідно побудинкової книги, [PERSON] із 1956 року є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер у м. Полтаві у віці 77 років, про що у Книзі реєстрації смертей 17.10.2005 року зроблено відповідний актовий запис № 3287. За життя [PERSON] заповіту не лишив. Після смерті [PERSON] усе його майно успадкувала його дружина, та мати позивача, [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], виданого 01.04.1950 року сільською Радою с. Рокитне, Кременчуцького району, Полтавської області) шляхом проживання та реєстрації за однією адресою із покійним чоловіком, тобто фактично прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України після смерті останнього [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.01.2007 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно по [ADDRESS], яке складається із тамбуру до житлового будинку та літньої кухні. [INFO] [PERSON] у віці 83 років померла у м. Полтаві, про що у Книзі реєстрації смертей 18.01.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 172. Хоча остання фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], однак за життя не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], виданого 25 вересня 1954 року РАЦС м. Полтави [PERSON] та [PERSON] являються батьками позивача. Як зазначив у своєму позові позивач, після смерті матері 18 травня 2010 року за № 105/2010 третьою полтавською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу на майно померлої [PERSON] та він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Із аналогічною заявою до нотаріальної контори звернулась і його сестра [PERSON]. На даний час поновити порушені права відсутністю зареєстрованого права власності [PERSON] на нерухоме майно у зв'язку із смертю останнього неможливо. Отже, таким чином позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, чим порушується його право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, а тому він був змушений звернутись до суду з даним позовом. [INFO] сестра позивача - [PERSON] померла про що у Книзі реєстрації смертей 14.04.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 928. Спадкоємцем померлої [PERSON] стала її донька [PERSON], [INFO]. Однак, [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і не претендує на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. 07 вересня 2013 року за вих. № 521 позивач отримав довідку по спадковій справі, згідно якої йому відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину на належну йому за законом 1/2 частину спадкового майна, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], оскільки договір від 14.04.1955 року на право забудови [PERSON] будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений 15.04.1955 року Першою полтавською державною нотаріальною конторою за р.№1-2613 не зареєстрований в БТІ м. Полтава, як це вимагало чинне на той час законодавство. У зв'язку із викладеними обставинами свідоцтво про право на спадщину до цього часу позивач не отримав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини на даний час я являюсь єдиним спадкоємцем першої черги на спадщину за законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.ст.321, 328, 392 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права у порядку, встановленому законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved