Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON], третя особа «Світ Запчастин», про захист прав споживача та стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовував тим, що у вересні 2014 року з метою купівлі бувшого у використанні двигуна на автомобіль він звернувся до інтернет-магазину «Світ запчастин», що розміщений на сайті podkapot.com.ua. Він зателефонував на вказаний сайт за номером телефону [NUMBER] та працівник інтернет-магазину повідомив йому, що доставка деталів можлива за умови внесення передоплати у розмірі 300,00 дол.США, що в еквіваленті станом на 19.09.2014 року становило суму у розмірі 4 000,00 грн. Після цього, позивач з номеру телефону [NUMBER] отримав повідомлення з реквізитами карткового рахунку, на який необхідно було сплатити суму передоплати. Як вбачалось з повідомлення, кошти необхідно було перерахувати на картку [NUMBER] що відкритий в ПАТ «ПРИВАТ БАНК» на ім'я [PERSON]. На вказаний картковий рахунок позивач у якості авансу перерахував грошові кошти у розмірі 4000 грн., що на момент здійснення перерахунку коштів становило суму 300,00 дол. США. Після чого, позивачеві повідомили, що замовлена деталь буде доставлена 05 жовтня 2014 року. Однак, у визначений строк деталь доставлена не була. При цьому, позивачеві подзвонили працівники магазину та повідомили про те, що замовлена деталь подорожчала та про необхідність додаткової суми коштів в рахунок авансу, після цього позивач відмовився від доставки деталі та повідомив повернення внесеного ним авансового платежу. Однак, до даного часу кошти позивачеві не повернуто, а тому він змушений звертатись до суду із даним позовом. При цьому, позивач зазначає про необхідність стягнення відсотків за користування коштами та встановленого індексу інфляції за весь час прострочення повернення коштів. За розрахунками позивача сума 3% річних становить 26,00 дол США, а також інфляційні витрати розраховано у розмірі 327,93 дол. США. Враховуючи вищезазначене, просив суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 653,93 дол.США.. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду повідомлені належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. Відповідно до положень ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України ). Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (ч. 1 ст. 206 Цивільного кодексу України ). Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів (ч. 2 ст. 206 Цивільного кодексу України ) Оскільки до договору поставки цивільним кодексом України не встановлена спеціальна форма (письмова, усна, нотаріальна), то сторони вправі укладати так і у тій формі, в який вони домовились це зробити. Судом встановлено, що між позивачем та третьою особою інтернет-магазином «Світ запчастин», що розміщений на сайті podkapot.com.ua. був укладений усний договір купівлі-продажу товару - бувшого у використанні двигуна на автомобіль. На виконання умов договору позивач отримав реквізити для оплати вартості деталі. Однак, вказані реквізити були картковим рахунком фізичної особи [NUMBER]. Як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 24 вересня 2018 року власником картки [NUMBER] є [PERSON] (р.н.о.к.п.п. - [NUMBER]). З вказаної довідки також вбачається, що на дану картку 19 вересня 2014 року були зараховані грошові кошти у розмірі 4000 грн., від [PERSON] Таким чином, договір купівлі-продажу в усній формі був укладений між третьою особою та позивачем. Однак, кошти в якості авансового платежу позивачем, за наданими третьою особою реквізитами, були перераховані на картку фізичної особи. В подальшому, користуючись положеннями ст.699 Цивільного кодексу України позивач відмовився від купівлі товару. Проте сплачені ним кошти на картковий рахунок відповідачки йому повернені не були. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Такі положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком певної події. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, зобов'язання з безпідставного набуття майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Набуття грошових коштів відповідачкою від позивача у розмірі 4 000,00 грн. підтверджується випискою по рахунку, а також довідкою АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 24 вересня 2018 року. При цьому, відсутність договірного характеру спірних правовідносин між позивачем та відповідачем підтверджують той факт, що грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн набуті відповідачкою від позивача без достатніх правових підстав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 4 000, 00 грн. підлягають до задоволення. Крім цього, відповідно до положень ст. 536 Цивільного кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити проценти, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи положення статті 8 Цивільного кодексу України, суд вважає за можливе в даному випадку застосувати аналогію права, визначену статтею 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої на боржника покладається зобов'язання сплатити кредитору н його вимогу суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції , а також три відсотки річних від простроченої суми. З врахуванням позовним вимог, судом визначено період, протягом якого розраховується індекс інфляції та три відсотки річних, а саме: за період з 05 жовтня 2014 року по 22 серпня 2017 року. Виходячи з розміру індексу інфляції за вказаний період інфляційні витрати становлять 3 480,40 грн., а три відсотки річних за 1053 дні прострочення - 345,86 грн. Разом з цим, вимоги по стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в іноземній валюті не підлягають до задоволення оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював розрахунки в національній валюті - гривні, а не в іноземній валюті - доларах США. Доводи позивача про стягнення грошових коштів в іноземній валюті не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Беручи до уваги вищевикладене та відповідно до положень ст.ст. 202, 626, 639, 655, 665, 1212,1214 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved