Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона своєю творчою працею створила твори образотворчого мистецтва картини «Ангел в моем окошке» та «Мерлин Монро». 27 липня 2015 року в магазині, в якому здійснює господарську діяльність ФОП [PERSON], було реалізовано товар сумку жіночу, на якому містилось зображення твору «Ангел в моем окошке». На придбаному товарі є бірка із зазначенням виробника ПП «Компанія Епізод», а постачальник ФОП [PERSON] 30 липня 2015 року через мережу Інтернет був придбаний товар сумка жіноча, на якій містилось зображення твору «Мерлин Монро». На видатковій накладній є печатка ФОП [PERSON] Оскільки ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] порушили права позивача шляхом розповсюдження контрафактної продукції та публічний показ, тому мають виплатити позивачу компенсацію, розраховану за кожний випадок порушення в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Просив суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача компенсацію в розмірі 24\~360 грн.; стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача компенсацію в розмірі 48\~720 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги щодо розміру грошової компенсації. Просив суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача компенсацію в розмірі 27 560 грн.; стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача компенсацію в розмірі 55 120 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник ПП «Копманія Епізод» не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, проглянувши подані суду відеозаписи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів; публічну демонстрацію і публічний показ; будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; переклади творів; переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер; імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним. При розгляді справи судом встановлено, що у 2008 році [PERSON] своєю творчою працею створила твори образотворчого мистецтва картину під назвою «Ангел в моем окошке», У 2009 році [PERSON] своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва картину під назвою «Мерлин Монро». Відповідно до свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір №№ 54868-54869 та рішень Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір, автором «Каталогу робіт художниці [PERSON] за 2008 рік», «Каталогу робіт художниці [PERSON] за 2009 рік» є [PERSON] Твори під назвами «Ангел в моем окошке», «Мерлин Монро» входять до «Каталога робіт художниці [PERSON] за 2008 рік», «Каталога робіт художниці [PERSON] за 2009 рік», а тому позивач має виключне право на дозвіл або заборону використання своїх творів іншими особами. 27 липня 2015 року в магазині «Vip Collection», що знаходиться в м.Києві по вул. Багговутівська, 17-21 в ТЦ «Променада», у якому здійснює господарську діяльність [PERSON], зафіксовано факт розповсюдження (реалізації, продажу) контрафактного товару (сумка з зображенням твору), на яких без дозволу [PERSON] відтворено примірник твору її авторства під назвою «Ангел в моем окошке». 30 липня 2015 року через сайт episode.ua було замовлено та отримано контрафактний товар (сумка з зображенням твору), на яких без дозволу [PERSON] відтворено примірник твору її авторства під назвою «Мерлин Монро». Згідно положень ст. 440 ЦК України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом. Згідно ст. 1 Закону України Про авторське право і суміжні права» визначено, що контрафактний примірник твору примірник твору, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі компютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення. У пункті 44 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» розяснено, що особа, яка розповсюджує обєкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу субєкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів розповсюдження товару в магазині саме ФОП [PERSON], тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Так, з поданого відеозапису встановлено, що 27 липня 2015 року був придбаний товар в магазині, де здійснює господарську діяльність інша особа. Лист департаменту промисловості та розвитку підприємництва не підтверджує ведення господарської діяльності ФОП [PERSON] на дату придбання товару в даному магазині, оскільки перевірка відбувалась на травень 2016 року. Поданий товарний чек на суму 259 грн. на придбання сумки із відтворенням твору «Ангел в моем окошке», підписаний продавцем Семенова. Доказів того, що дана особа працює у відповідача ФОП [PERSON], суду не надано, товарний чек не містить печатки відповідача. 12 квітня 2007 року між [PERSON] та ПП «Компанія Епізод», в особі керівника [PERSON] укладено ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання знака для товарів і послуг (торгівельної марки). 27 грудня 2011 року між ПП «Український хостінг» та ПП «Компанія Епізод» укладено договір №209062 про надання інформаційних послуг, зокрема щодо реєстрації доменного імя. Відповідно до листа №2605-1 від 27 травня 2016 року на даний час між ПП «Український хостінг» та ПП «Компанія Епізод» існують договірні відносини щодо надання послуг веб-хостінгу ПП «Комапанія Епізод» по тарифу VSP 1000 для IP адерси 93.190.44.170. З поданого суду витягу з реєстру юридичних осіб та ФОП вбачається, що керівником Приватного підприємства «Компанія Епізод» є [PERSON]. З оглянутого відео вбачається, що 30 липня через сайт ПП «Компанія Епізод» був замовлений товар рюкзак, на яких без дозволу [PERSON] відтворено примірник твору її авторства під назвою «Мерлин Монро». На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав належних доказів того, що саме ФОП [PERSON] здійснює господарську діяльність на вищевказаному сайті та здійснила публічний показ товару із зображенням твору «Мерлин Монро». Встановлено, що замовлений товар - рюкзак, на якому без дозволу [PERSON] відтворено примірник твору її авторства під назвою «Мерлин Монро». Згідно поданої суду квитанції на оплату №5 від 29 липня 2015 року ФОП [PERSON] здійснила продаж даного рюкзаку. Дана квитанція містить печатку відповідача. Доказів того, що дана печатка або квитанція є підробленими, печатка не співпадає з печаткою відповідача суду на час розгляду справи суду не надано. Дана обставина підтверджується також і поданим відео при отриманні рюкзаку. [PERSON] того, з поданого відео щодо придбання сумки 27 липня в магазині встановлено, що на бірці придбаної сумки є вказівка: постачальник ЧП [PERSON], м.Запоріжжя. Заперечуючи проти позову, представник вказував, що бірка містить напис «планшет». Разом з тим, відповідно до поданого відео, дана бірка була прикріплена до сумки із відтворення твору «Ангел в моем окошке». Тому зазначення «планшет» є назвою сумки, а не виду товару. Так, способи цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав визначені ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Згідно п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. У абзаці 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» судам розяснено, що відповідач, який заперечує проти позову, зобовязаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним обєкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614, 1166 ЦК України). Враховуючи зазначене, законність використання обєкта авторського права зобовязаний довести відповідач. Однак, заперечуючи проти позову, відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що при використанні обєкта авторського права ним не були порушені вимоги Закону України «Про авторське право і суміжні права». У матеріалах справи містяться копії образотворчого твору [PERSON] «Мерлін Монро», «Ангел в моем окошке»; копія офіційного каталогу автора оглядалась в судовому засіданні; рахунок на оплату, який містить відбиток круглої печатки із зазначенням «ФОП [PERSON], Запоріжжя, ідентифікаційний номер [NUMBER]», із зазначенням найменування товару рюкзак за ціною 469 грн. за 1 шт. За змістом п.«г» ч.1 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. При вирішенні питання про розмір компенсації, суд ураховує, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення на її користь грошової компенсації у розмірі по 10 мінімальних заробітних плат за кожне порушення її авторських прав (публічний показ двох самостійних обєктів авторського права без дозволу позивачки та їх розповсюдження (реалізація) підлягають задоволенню частково, оскільки в даному конкретному випадку публічний показ обєктів авторського права не є самостійним порушенням авторського права, а є складовою частиною основного порушення - розповсюдження (реалізації) товару, на яких незаконно відтворено твори образотворчого мистецтва [PERSON] «Ангел в моем окошке» та «Мерлин Монро». З урахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у розмірі 10 мінімальних заробітних плат (розмір однієї мінімальної заробітної плати на час звернення до суду - 1370 грн.) за неправомірне розповсюдження товару з використанням двох обєктів авторського права (творів образотворчого мистецтва) [PERSON] «Мерлин Монро» тобто на загальну суму 13 780 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України та

Outcome: approved