Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У січні 2013 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на припинену частку майна, у якій просив суд припинити право власності відповідача на 1/6 частку в житловому будинку, який розташований за адресою: м. Вінниця, [ADDRESS], визнати за позивачем право власності на зазначену частку та стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі вартості даної частки. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 березня 1988 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 1997 року належить 5/6 частин житлового будинку [ADDRESS] Власником іншої 1/6 частини зазначеного житлового будинку на підставі рішення третейського суду від 23 травня 2008 року є відповідач [PERSON] Спільне користування зазначеним житловим будинком між сторонами неможливе у зв'язку з неприязними відносинами, що виникли між ними. Позивач зазначає, що відповідач за вказаною адресою ніколи не проживав та не проживає, ремонту будинку та господарських споруд не проводив, в утриманні будинку участі не приймає. Виділити відповідачу його частину будинку, яка могла б використовуватись ним як окрема квартира, не виявляється можливим, оскільки його частка є менше мінімальної площі, яку допускається відводити під блоковану житлову забудову відповідно до Державних будівельних норм. На думку позивача, припинення права власності відповідача на зазначену вище частку не завдасть йому шкоди, оскільки відповідач проживає разом зі своєю сім'єю за іншою адресою, тобто забезпечений житлом, а тому в разі задоволення позову відповідач та члени його сім'ї не будуть позбавлені житла. З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 06 березня 2013 року до участі в справі було залучено Службу у справах дітей Вінницької міської ради на стороні відповідача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Суду пояснили, що позивач не допускає відповідача та членів його сім'ї до спірного будинку, у зв'язку з чим вони вимушені проживати в іншому місці, хоча відповідач та його неповнолітні діти зареєстровані у зазначеному спірному житлі. Крім того, ані відповідач, ані члени його сім'ї іншого житла на праві власності не мають, а тому у разі задоволення позову будуть позбавлені права на житло. Суд, вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] в м. Вінниці відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., за реєстровим № 2-1008, зареєстрованого 04 вересня 1997 року у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 7727 (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 березня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Курбатовою С.П., за реєстровим № 1-566, зареєстрованого 29 березня 1998 року у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації року за реєстровим № 7727, позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] в м. Вінниці (а.с. 16). Відповідачу [PERSON] належить на праві власності 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] в м. Вінниці, що підтверджується рішенням третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 23 травня 2008 року (а.с. 51) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 15 січня 2009 року КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», номер витягу: 21568430, номер запису: 7727 в книзі 26 (а.с. 52). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної ї експертизи № 1348 від 25 квітня 2013 року, дійсна ринкова вартість будинковолодіння [ADDRESS] в м. Вінниці складає 350 483 гривень, вартість 1/6 частки зазначеного житлового будинку складає 58 414, 00 грн. Частка співвласників в зазначеному житловому будинку розподілена наступним чином: 5/6 часток - належить [PERSON] (61,3 кв. м.), 1/6 частки - належить [PERSON] (12,3 кв. м). Відповідно до Державних будівельних норм, які діють в Україні, співвласнику 1/6 частки будинковолодіння [ADDRESS] в м. Вінниці неможливо виділити в натурі ізольовані жилі приміщення, підсобні приміщення (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі) з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири.(а.с.88). 20 травня 2013 року позивачем [PERSON] на депозитний рахунок Вінницького міського суду Вінницької області було внесено вартість 1/6 частки будинковолодіння [ADDRESS] в м. Вінниці в розмірі 58 414, 00 грн., що підтверджується квитанцією № к111/К/7 від 20 травня 2013 року (а.с. 117). Як вбачається з довідки № 302, виданої 01 березня 2013 року квартальним комітетом «Лівобережний» (а.с. 55) та карточки реєстрації форми № 16 (а.с. 56) гр. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом з дочкою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 28 липня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, дружиною гр. [PERSON] є [PERSON] (а.с. 225), яка змінила ім'я на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданим 08 травня 2013 року відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 226). В судовому засіданні встановлено, що гр. [PERSON] іншого житла, крім 1/6 частки будинковолодіння [ADDRESS] в м. Вінниці, не має, що підтверджується довідкою № 1131, виданою 25 грудня 2013 року КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 211), інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 грудня 2013 року, індексний номер 15721873 (а.с. 216) та інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо субєкта від 30 грудня 2013 року, індексний номер 15721988 (а.с. 215). Дружина [PERSON] будь-якого житла на праві власності не має, що підтверджується довідкою № 1131, виданою 25 грудня 2013 року КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 212), інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 грудня 2013 року, індексний номер 15718562 (а.с. 213) та інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо суб'єкта від 30 грудня 2013 року, індексний номер 15718597 (а.с. 214), інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 грудня 2013 року, індексний номер 15722364 (а.с. 218) та інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо суб'єкта від 30 грудня 2013 року, індексний номер 15722451 (а.с. 217). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Зазначений висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній ним у своїй постанові від16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач та його дружина жодного іншого, крім оспорюваного, належного їм на праві власності житла не мають, а тому припинення права позивача на частку у будинку [ADDRESS] в м. Вінниці завдасть йому та членам його сім'ї істотної шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доводи позивача та його представника про те, що відповідач зі своєю сім'єю проживає за іншою адресою, отже фактично є забезпечені житлом, не підтверджені доказами та не свідчать про наявність у позивача та його сім'ї іншого житла на праві власності. Враховуючи наведене вище, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача, та вважає за необхідне в задоволені позову відмовити. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed