Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Білогородської сільської ради, треті особи: Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна, у якому просила: визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом на 1/3 частку спадщини, яка залишилася після померлої [INFO] [PERSON] , що складає: 7/75 часток житлового будинку [ADDRESS] , вартістю 52 800 грн; 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,1330 га (кадастровий номер 3222480401:01:013:0108), вартість 184 000 грн, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/9 частку квартири [ADDRESS] , вартість 126 000 грн; 1/6 частку грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться у роздрібному безбалансовому відділенні № 46 ПАТ «Промінвестбанк» на поточному рахунку в національній валюті № [NUMBER] , залишок коштів на якому становить 511,74 грн, на депозитному рахунку в національній валюті № [NUMBER] , залишок коштів на якому становить 85 410,20 грн; 1/6 частку автомобіля марки RenaultKangoo, 2012 року випуску, типу - легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі (кузов,рама) [NUMBER] , об`єм двигуна 1461, зареєстрованого ЦБДР та АС при МВС 08 червня 2012 року, вартість 39 800 грн.Всього вартість майна складає 492 521,74 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] перед смертю було складено заповіт, який посвідчений 18 серпня 2016 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Юровою О. С. за реєстровим номером 982, за умов якого все майно померла заповіла позивачці. Однак, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Яхно М. Є. від 10 травня 2017 року № 982/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , оскільки все згадане майно належало померлому [INFO] [PERSON] (сину [PERSON] ), спадкоємницею за законом якого була [PERSON] , яка спадщину після смерті фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити подану заяву. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечувала. Вказала, що позивачка жодних прав на спадкове майно не має, оскільки померлий спадкодавець не оформив жодним чином свої права на майно. Просила відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також відповідачі відзив по справі не подали, причини неможливості подати відзиви, клопотання, докази суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями за законом після його смерті є: на 2/3 частки спадщини - його дружина [PERSON] (з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилася на її користь донька спадкодавця - [PERSON] ) та на 1/3 частку спадщини його мати - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 жовтня 2016 року серії [NUMBER] . Поряд з цим, 18 серпня 2016 року спадкодавицею було складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Юровою О. С. за реєстровим номером 982, за умов якого все майно померла заповіла [PERSON] , [INFO] . У Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі Київської області 30 листопада 2016 року на підставі заяви № 1526 про прийняття спадщини, яка надійшла від спадкоємиці за заповітом (позивачки) була заведена спадкова справа № 59895186 до майна померлої [PERSON] 18 січня 2017 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від імені онуки померлої - [PERSON] , надійшла заява про прийняття спадщини після померлої [PERSON] за правом представлення свого батька (сина померлого) - [PERSON] . В подальшому, 10 травня 2017 року, [PERSON] звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку спадщини, що залишилася після померлої [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Яхно М. Є. від 10 травня 2017 року № 982/02-31 у задоволені вказаної заяви позивачки відмовлено. Підставою відмови слугували ті обставини, що [PERSON] фактично прийняла 1/3 частку спадщини після померлого її сина - [PERSON] , проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Вказані обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду з цим цивільним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів. При встановлені фактичних даних, дослідженні матеріалів справи та пояснень сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц. Таким чином, суд вважає, що відсутність у [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , не є перешкодою для реалізації [PERSON] права на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Поряд з цим, суд звертає увагу, що нормами ст. 1257 ЦК України установлені підстави визнання заповіту нікчемним. Однак, будь-які відомості стосовно нікчемності заповіту, складено [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Юровою О. С. 18 серпня 2016 року, у матеріалах справи відсутні. Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29). Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги рекомендації Верховного суду України, викладені у Постановах Пленуму № 5 від 31.03.1995 року «Про судову, практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висвітлених у листі 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13,

Outcome: approved