Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що вона є власницею житлового будинку №19 по вул. Київська в с. Горенка. В даному будинку відповідачка [PERSON] зареєстрована за цією адресою. Відповідачка в будинку не проживає, не є членом або колишнім членом їх сімї, ніколи не проживала в житловому будинку. За час відсутності відповідач будинком не цікавився, комунальні послуги не сплачував, які нараховуються і на відсутніх наймачів. Тому просила позивач суд визнати [PERSON] такою, що втратив право користування житловим будинком №19 по вулиці Київська в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області. У судове засідання позивачка не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. У судове засідання відповідачка не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 21 грудня 1991 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частину на житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, буд.19. Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. Таким чином, відповідач [PERSON] не є членом сімї власника житлового будинку, ні колишнім членом сімї власника житлового будинку. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З довідки форми 3 №1062/7 від 29 липня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Гореницькою ради Києво-Святошинського району Київської області, вбачається, що за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, буд.19 зареєстрована [PERSON] Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб . За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Ст. 155 ЖК України жилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що з часу реєстрації [PERSON] не проживає в будинку, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив. Дані обставини підтверджуються також і актами обстеження від 14 січня 2015 року, 28 липня 2015 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення, не є членом сімї нового власника будинку, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Київська, буд.19, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved