Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.06.2009 року він із відповідачем зареєстрував шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на майбутнє їхньої родини, що призвело до постійних конфліктів. Вказує, що з 01.09.2015 року він з відповідачем не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, з приводу ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому за згоди представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2006 року (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] за час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved