Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь недоплачену заробітну плату за період з 01 вересня 2014 року по 03 жовтня 2019 року у сумі 423 182,4 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 31 серпня 2001 року по 03 жовтня 2019 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з інститутом. Дослідивши нарахування та виплати заробітної плати, розпочинаючи з 2014 - 2015 навчального року до 2018 - 2019 року, позивач виявив суттєві порушення трудового законодавства в оплаті його праці. У зазначений період рівень заробітної плати увесь час знижувався. Попри постійну роботу над підвищенням професійного рівня (вступ до докторантури, навчання в докторантурі, підготовка до захисту докторської дисертації, захист докторської дисертації, виконання науково дослідної роботи), відповідач на власний розсуд коригував рівень доходів позивача. Маніпуляції відбувалися з педагогічним навантаженням у бік його зменшення, з доплатами за вчене звання, через недоплату за виконану роботу, що тягло за собою незаконне зменшення ставки та, відповідно, заробітної плати. Підтвердженням таких дій є накази відповідача, відомості про нарахування заробітної плати, які надавалися при її видачі. За наказом від 26 жовтня 2012 року № 380-К «Про продовження трудових договорів науково-педагогічних працівників...» позивач працював на посаді доцента. Педагогічне навантаження на 2014 - 2015 навчальний рік складало 953 години. Рівень педагогічного навантаження на одного науково-педагогічного працівника в навчальному закладі на той час складав 900 годин на ставку. Ставка доцента за 19-м розрядом складала 2914,0 грн. З урахуванням доплат за наукову ступінь кандидата наук - 15 %, вислугу років - 20 %, вчене звання доцента - 10 %, загалом - 45 %, посадовий оклад складав 4225,3 грн, як і ставки кафедри з аналогічною доплатою. Втім, посадовий оклад складав 1,1 ставки (953 години : 900 годин =1,1 ставки). Недоплачена заробітна плата склала 422,5 грн за місяць, за 12 місяців - 5070,4 грн. У той же час вважає, що стягнення недоплаченої заробітної плати має відбутися за рівнем посадового окладу за 19-м тарифним розрядом станом на 02 жовтня 2019 року, тобто 6570,0 грн з доплатою 70 % (за наукову ступінь доктора наук - 25 %, вчене звання доцента - 25 %, встановлене Законом України «Про вищу освіту», вислугу років - 20 %), а всього - 11 169,0 грн. З урахуванням цього сума недоплаченої заробітної плати за місяць склала 1116,9 грн, за навчальний рік - 13 402,8 грн. У наступному 2015 - 2016 навчальному році навантаження позивача складало 776 годин. З розрахунку на одного науково-педагогічного працівника в навчальному закладі відповідач самовільно встановив 700 годин. Посадовий оклад за 19-м розрядом складав 3461,0 грн, з доплатою 45 % - 5018,5 грн, як і підрахована ставка кафедри. Фактичне навантаження було більшим і складало 1,1 ставки (776 годин : 700 годин =1,1 ставки), що збільшило рівень посадового окладу до 5520,4 грн. Звідси недоплачена заробітна плата склала 501,9 грн за місяць і 6 022,8 грн. за навчальний рік. У той же час відповідач, визначаючи навчальне навантаження на одну ставку 700 годин, порушив Закон України «Про вищу освіту», п. 2 ст. 56 якого передбачає, що максимальне навчальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік. Указаний Закон України «Про вищу освіту» набув чинності з 01 вересня 2015 року. На думку позивача, відповідач не врахував також, що доплата за вчене звання доцента не 10, а 25 %. Такі дії були свідомими, адже в штатному розписі на 2015 рік зазначений рівень доплати за вчене звання 25 %. Фактичне навантаження позивача склало: 776 годин : 600 годин = 1,29 ставки. Рівень доплати до ставки склав 60 % (кандидат наук - 15 %, доцент - 25 %, вислуга років - 20 % ). Таким чином, ставка кафедри з доплатою 60 % складає 5537,6 грн (3461,0 грн х 0,60 + 3461,0 грн = 5537,6 грн), а 1,29 ставки - 7143,5 грн (5537,6 грн х 1,29 ставки = 7143,5 грн). Недоплачена зарплата за місяць складає 2125,0 грн (7143,5 грн - 5018,5 грн = 2125,0 грн), за навчальний рік - 25 500,0 грн (2150,0 грн х 12 місяців = 25 500,0 грн). З урахуванням тарифного розряду на 02 жовтня 2019 року стягненню підлягає 9389,5 грн за місяць та 112 674,0 грн за навчальний рік. У 2016 - 2017 навчальному році навантаження складало 564 години. З урахуванням самовільного з порушенням закону встановленого відповідачем навантаження на одного науково-педагогічного працівника у навчальному закладі 800 годин, індивідуальне навантаження позивача склало 0,7 ставки (564 годин : 800 годин = 0,7 ставки), за цих умов стало меншим повної ставки. Зміна заробітної плати може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці, а не лише повідомлено працівника в установлений законом строк (таких повідомлень за увесь цей період не було). Якщо зміни в організації виробництва і праці відсутні, зміни істотних умов праці незаконні незалежно від попередження про них працівника та продовження ним роботи у нових умовах. Відповідач зменшив обсяг навчальних годин, що стало підставою погіршення оплати праці, зменшення розміру заробітної плати, чим порушив також ст. 9 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Недоплачена заробітна плата з розрахунку повної ставки за місяць склала 2471,0 грн, за навчальний рік - 24 489,7 грн. У той же час вона має бути значно вищою. Згідно із Законом України «Про вищу освіту», який передбачає максимальне навантаження на повну ставку 600 годин, доплату за вчене звання доцента 25 % та з урахуванням змін обставин доплати за наукову ступінь (захистив докторську дисертацію 27 квітня 2017 року, а це - 25 % доплати), недоплачена заробітна плата за місяць склала 3078,9 грн, за навчальний рік - 34 566,4 грн. З урахуванням змін у розмірі заробітної плати на 02 жовтня 2019 року недоплата за місяць склала 6928,2 грн, за рік - 81 026,0 грн. У 2017 - 2018 навчальному році відповідач незаконно встановив рівень навантаження науково-педагогічного працівника - 730 годин, навантаження позивача зменшив до 370 годин, що склало 0,5 ставки. З урахуванням тарифного розряду та визначених відповідачем доплат, недоплата заробітної плати за місяць склала 4240,8 грн, за навчальний рік - 55 646,4 грн. За приведення рівня навантаження науково-педагогічного працівника до передбачених законом, тобто до 600 годин на навчальний рік, доплати за наукову ступінь доцента у 25 %, доплати в цілому - до 70 %, рівень посадового окладу зросте на 1,21 ставки. За цих умов недоплачена заробітна плата склала 7079,1 грн за місяць та 90 665,2 грн за рік. Станом на 02 жовтня 2019 року - 9273,7 за місяць та 111 284,4 за навчальний рік. У 2018 - 2019 навчальному році відповідач привів рівень навантаження науково-педагогічного працівника до визначеного законом - 600 годин. У той же час навантаження позивача протизаконно зменшив до 148 годин, що склало 0,24 ставки. Недоплачена заробітна плата з урахуванням всіх тих доплат та їхнього рівня, на які позивач згідно з чинним законодавством має право претендувати, складає за місяць 7683,1 грн, за навчальний рік - 95 073,2 грн. З розрахунку посадового окладу 19-го розряду на 02 жовтня 2019 року недоплачена заробітна плата за місяць складає 8231,0 грн, за навчальний рік - 98 772,4 грн. За таких обставин загалом з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 423 182,4 грн недоплаченої заробітної плати за вказаний період. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2020 року позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто з Національного університету біоресурсів і природокористування України на користь [PERSON] недоплачену заробітну плату в розмірі 403 756,80 грн. Вирішено питання щодо судового збору. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 січня 2021 року задоволено заяву представника Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» - Подлуцького Максима Олександровича, скасовано заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2020 року, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження вказану цивільну справу. 19 січня 2021 року в підготовчому засіданні позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь 728 993,70 грн заборгованості із заробітної плати. Заяву про збільшення позовних вимог мотивовано тим, що збільшений розмір позовних вимог позивач порахував з урахуванням доводів відповідача, викладених у відзиві на позов. Так, в основу свого нового розрахунку заборговності позивач поклав рівень окладу, який зазначено відповідачем станом на 01 січня 2020 року, - 7610,00 грн, який, на думку позивача, повинен застосовуватися до всього спірного періоду. Так, згідно з уточненим позивачем розрахунком заборгованість за період 2014 - 2015 навчальний рік становить 130 110,00 грн; 2015 - 2016 навчальний рік - 145 888,20 грн; 2016 - 2017 навчальний рік - 165 977,80 грн; 2017 - 2018 навчальний рік - 146 214,40 грн; 2018 - 2019 навчальний рік - 129 335,60 грн; за вересень 2019 року - 11 467,70 грн. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог; закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду на 10-00 год. 17 лютого 2021 року. У відзиві на позов представник відповідача визнав частково позов у розмірі 73 185,07 грн, вказуючи на те, що такий розмір заборгованості ґрунтується на розрахунку недоплати за навчальні роки починаючи з 2015 року. Так, у 2015 - 2016 навчальному році розмір недоплати позивачу становив 28 013,75 грн, що складається з посадового окладу: 3461,00 грн - за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року; 3806,00 грн - за період з грудня 2015 року по травень 2016 року; 4053,00 грн - за період з травня 2016 року по серпень 2016 року; за ставку 0,29 - різниця між фактичною оплатою ставки та недоплатою по ставці; за надбавку 0,60 - за вчене звання, за педагогічний стаж, науковий ступінь - кандидат наук, з 15 %, що є недоплатою за вчене звання - доцент. У 2016 - 2017 навчальному році розмір недоплати позивачу становив - 25 614,54 грн, що складається з посадового окладу: 4053,00 грн - за період з вересня 2016 року по грудень 2017 року; 4566,00 грн - за грудень 2016 року; 5472,00 грн - за період з січня 2017 року по серпень 2017 року; за ставку 0,19 - різниця між фактичною оплатою ставки та недоплатою по ставці; за надбавку 0,60 - за вчене звання, за педагогічний стаж, науковий ступінь - кандидат наук, з 15 %, що є недоплатою за вчене звання - доцент. У 2017 - 2018 навчальному році - 19 556,78 грн, що складається з посадового окладу: 5472,00 грн - за період з вересня 2017 року по січень 2018 року; 6026,00 грн - за період з січня 2018 року по серпень 2018 року; за ставку 0,12 - різниця між фактичною оплатою ставки та недоплатою по ставці; за надбавку 0,70 - за вчене звання, за педагогічний стаж, науковий ступінь - кандидат наук, з 15 %, що є недоплатою за вчене звання - доцент. Щодо 2019 - 2020 навчального року, то представник відповідача зазначив, що позивач був попереджений про зменшення його навчального навантаження, що призвело до зменшення ставок починаючи з 01 вересня 2018 року та з 01 вересня 2019 року. Позивач зі зміною істотних умов праці погодився, оскільки колишні умови праці не могли бути збережені, а позивач трудовий договір не припинив. Указана зміна істотних умов праці була належним чином погоджена на засіданнях профспілкового комітету інституту. Крім того, представник відповідача просив відмовити у частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період 2014 - 2015 навчальний рік, яку позивач визначив у розмірі 130 110,00 грн, оскільки Закон України «Про вищу освіту» набрав чинності у вересні 2015 року, а тому його дія не поширюється на указані правовідносини сторін. Представник відповідача зазначив, що різниця між розміром недоплати, який зазначив у позові [PERSON] , та розрахованим відповідачем полягає в тому, що позивачем при здійсненні розрахунку взято за основу значно завищений розмір тарифної ставки - 7610,00 грн, хоча дійсна тарифна ставка у спірний період коливалася в межах від 3461,00 грн до 6026,00 грн. У відповіді на відзив проти позову [PERSON] зазначив, що із сумою недоплаченої заробітної плати в розмірі 73 185,07 грн, яку визнав відповідач, не погоджується. Свою незгоду мотивував тим, що посилання представника відповідача на те, що норми Закону України «Про вищу освіту» не поширюються на правовідносини сторін, які існували у період з 2014 по 2015 навчальний рік, оскільки він набрав чинності у 2015 році і не має зворотної дії, є безпідставними, оскільки указаний закон підлягає застосуванню до указаного періоду виходячи з норм ст. 55 Конституції України, ст. 9, 32, 96, 97 КЗпП України. Крім того,

Outcome: partial