Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У серпні 2018 року до Подільського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ», яке під час розгляду справі в суді змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (надалі за текстом - відповідач), суми страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 листопада 2017 року між ТОВ «Аметрін ФК» та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме, автомобіля Volkswagen Caddy, держ.номер [NUMBER] , із встановленням страхової суми 200001 гривень. Вигодонабувачем за вказаним договором було вказано позивача. 03 грудня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом ДТП) із застрахованим автомобілем, внаслідок якої транспортний засіб було пошкоджено. Відповідача було повідомлено про настання страхового випадку. Проте, відповідач відмовив у виплаті відшкодування, пославшись на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення громадянин [PERSON] , який в момент ДТП керував застрахованим автомобілем, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до умов договору страхування, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Позивач вважає своє право на отримання страхового відшкодування порушеним та просить стягнути з відповідача суму страхової виплати (за вирахуванням франшизи в розмірі 1 відсотка від суми), пені, інфляційних втрат, а також 3 відсотків річних. Ухвалою від 23.08.2018р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив проти позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, також зазначив, що у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено у зв`язку з недотриманням страхувальником умов страхування в частині допущення до керування транспортним засобом особи у стані алкогольного сп`яніння. У свою чергу, позивач надав заперечення на відзив, у якому зазначив, що факт керування автомобілем особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, спростовується Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018р. по справі № 334/8083/17, якою встановлено, що в діях водія [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За підсумками судового засідання від 13.12.2018р. підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду. 21 грудня 2018 року (тобто за межами стадії підготовчого провадження) від представника відповідача надійшло доповнення до відзиву, в якому він заперечив суму позовних вимог, вважаючи їх надмірними, оскільки на його думку сума страхового відшкодування при повній загибелі транспортного засобу повинна розраховуватися за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу, вартості пошкодженого транспортного засобу та встановленої франшизи. Таким чином, на думку представника відповідача, сума страхового відшкодування - у випадку відсутності підстав для відмови у його виплаті -повинна була б становити 101179,07 гривень. В обґрунтування вказаної позиції представником позивача було надано копію висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи від 19.12.2018р. № 445/18, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 293869,19 гривень, а також копію листа ТОВ «Аудатекс Україна» (вих. № 92 від 18.12.2018р.), яким оцінено вартість пошкодженого автомобіля в суму 96000 гривень. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту, вигодонабувачем за яким є позивач, застраховано колісний транспортний засіб Volkswagen Caddy, держ.номер [NUMBER] , на суму 200001 грн (пункт 11 договору) за вирахуванням франшизи (пункт 10.2 договору) в розмірі 1 відсотка від страхової суми (а.с. 6-20). Відповідно до наданих позивачем документів встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої застрахований автомобіль пошкоджено, вказана обставина відповідачем не оспорюється. Позивачем надано копію Постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018р. (справа № 334/8083/17), відповідно до якої встановлено, що 03.12.2017 о 04 год. 50 хв. водій [PERSON] у м. Запоріжжі по вул. Звенигородська, 18, керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, держ.номер [NUMBER] (а.с.24-26 ). Факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено, внаслідок чого відносно [PERSON] провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На доведення факту відсутності алкогольного сп`яніння водія [PERSON] позивачем надано копію Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого Обласним клінічним наркологічним диспансером ЗОР 03.12.2017. Відповідно до вказаного документа ознак сп`яніння у громадянина [PERSON] не виявлено (дата і точний час огляду - 03.12.2017р., о 09:30 год.). Крім того, позивачем надано копію ремонтної калькуляції від 15.01.2018р., здійсненої ТОВ «Сеул-авто», відповідно до якої вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношення запчастин становить 251504,85 гривень. Позиція відповідача, що стала підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, ґрунтується на тому, що водій [PERSON] , який керував застрахованим автомобілем в момент ДТП, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до пункту 30.1 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.11.2017р. не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування транспортним засобом Страхувальником або будь-якою іншою особою у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин чи медичних препаратів, протипоказаних (заводом-виробником або лікарем) при керуванні транспортним засобом, а також збитки, які сталися під час керування транспортним засобом особою, яка не мала посвідчення водія, що відповідає вимогам законодавства України та/або не мала посвідчення на право управління транспортним засобом відповідної категорії. На доведення позиції відповідача надано копії матеріалів провадження відносно [PERSON] (не завірені належним чином), а саме: - копію протоколу про адміністративне правопорушення від 03.12.2017; - копію акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (Drager Alcotest) від 03.12.2017; - копію рапорту поліцейського УПП в Запорізькій області [PERSON] та його заяву як свідка; - копії письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання про встановлення такої обставини як алкогольне сп`яніння водія, який керував застрахованим автомобілем, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом оцінено обставину, відповідно до якої Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018р. (справа № 334/8083/17) відносно водія [PERSON] провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, судом встановлено недоведеність факту алкогольного сп`яніння через недійсність висновку щодо результатів медичного огляду водія [PERSON] на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.12.2017р., оскільки він був складений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем належним чином не спростовано висновки Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі про адміністративне правопорушення, не спростовано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого Обласним клінічним наркологічним диспансером ЗОР 03.12.2017р., а також, не надано інших належних, допустимих і достовірних доказів, на підставі яких можна встановити факт алкогольного сп`яніння [PERSON] , яким було обґрунтовано відмову у виплаті страхового відшкодування. Щодо зниження розміру позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позиція відповідача щодо суми страхового відшкодування (в розмірі 101179,01 грн.) ґрунтується на копії висновку експертизи, а також копії листа ТОВ «Аудатекс Україна», не завірених належним чином. Відповідно до ч. 1 ст 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Натомість, документи, надані представником відповідача, не відповідають вимогам, встановленим цивільним процесуальним законодавством. Крім того, суд бере до уваги положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. № 4, які передбачають, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження (пункт 15 Постанови). Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, із досліджених судом матеріалів цивільної справи вбачається, що питання визнання транспортного засобу фізично знищеним і, так само, передачі його залишків позивачем відповідачу, з огляду на обґрунтування заперечень проти позову, наданих у відзиві відповідачем, не могло бути вирішено судом самостійно, а відтак,

Outcome: approved