overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивач ТОВ «Рада 7» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Будинок, в якому проживає відповідач знаходиться в оперативному управлінні позивача. Відповідач користується житлово-комунальними послугами, але не здійснює їх оплату, в зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 1 липня 2014 року в розмірі 3 461 грн. 58 коп. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 461 грн. 58 коп., а також відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 136 грн. 68 коп., 3% у розмірі 18 грн. 98 коп. До судового засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та не заперечує щодо розгляду справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач до судового засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року за № 572 плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що знаходиться в оперативному управлінні позивача ТОВ «Рада 7» та отримує житлово-комунальні послуги за договором від 1 квітня 2008 року (а.с. 6-11, 15-16). Оскільки відповідач не виконує свої обов'язки щодо оплати житлово-комунальних послуг, то утворилась заборгованість станом 1 липня 2014 року в розмірі 3 461 грн. 58 коп. (а.с. 5), яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 136 грн. 68 коп., 3% у розмірі 18 грн. 98 коп. згідно з розрахунком позивача, а разом 3 617 грн. 24 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилаються на те, що 29.11.2011 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з кредитний договір № 009-03010-291211 з відповідачкою про надання кредиту в сумі 1777 грн. зі сплатою відсотків, виходячи зі ставки 0,01 % в рік, плати за ведення кредитної справи. Відповідачка не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.04.2014 року становить 1764 грн. 98 коп. і складається з заборгованості за сумою кредиту 1258,28 грн., заборгованості за відсотками 0,06 грн., заборгованості за комісіями 506,64 грн. Отже вказану заборгованість Банк просить стягнути з відповідачки на свою користь і понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. В наданій суду письмовій заяві представник позивача Духота І.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача Духота І.В., дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.12.2011 року ПАТ «Дельта Банк» уклало кредитний договір № 009-03010-291211 з відповідачкою і видало їй кредит в сумі 1777,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи зі ставки 0,01 % в рік, плати за ведення кредитної справи. Відповідачка належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 11.04.2014 року виникла заборгованість в сумі 1764,98 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 1258,28 грн., заборгованості за відсотками 0,06 грн., заборгованості за комісіями 506,64 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У серпні 2014 року ТОВ «ПростоФінанс» звернулося до суду зі заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 26 жовтня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-4878/10 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПростоФінанс» заборгованості у розмірі 49319,18 грн. Боржником рішення суду від 27 вересня 2010 року, на підставі якого видано вказаний вище виконавчий лист, виконано не було. Державним виконавцем 31 травня 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, копію якої разом з оригіналом виконавчого листа направлено на адресу ТОВ «ПростоФінанс». Вказані документи на адресу заявника не надійшли, а отже, були втрачені при поштовій пересилці. За таких обставин, ТОВ «ПростоФінанс» просить суд видати дублікат виконавчого листа № 2-4878/10, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 26 жовтня 2010 року. Заявник явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Замостянський відділ Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції у місті Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду заяви повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на положення ч.2 ст.370 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності заявника, представників ВДВС та боржника, оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву ТОВ «ПростоФінанс» про видачу дубліката виконавчого листа слід задовольнити з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 вересня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ПростоФінанс» заборгованості у сумі 49319,18 грн. На підставі ухваленого рішення 26 жовтня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-4878/10. Судом встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа від 31 травня 2013 року, яку разом з оригіналом виконавчого листа направлено на адресу стягувача. Станом на час розгляду заяви оригінал виконавчого листа на адресу ТОВ «ПростоФінас» не надійшов. Відповідно до ч.1 ст.370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначений вище виконавчий лист втрачено при пересилці, а тому заявлені вимоги про видачу дублікату виконавчого листа є вмотивованими та підлягають задоволенню. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У серпні 2014 року УДСО при ГУ МВС України в Київській області звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення 1959,51 грн. отриманих ним коштів. Рішенням суду позов задоволено. Суд стягнув з [PERSON] на користь позивача 1959,51 грн. та 243,60 грн. на повернення судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що поза увагою суду залишилась та обставина, що кошти, які є заробітною платою, [PERSON] отримав на виконання постанови адміністративного суду. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2012 року [PERSON] був поновлений на службі в органах внутрішніх справ та зобов'язано УДСО при ГУ МВС України в Київській області нарахувати і виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.04.2012 року по 14.06.2012 року, а також постанову в частині поновлення на службі та стягнення середнього заробітку у межах за один місяць допустив до негайного виконання. На виконання постанови адміністративного суду, управління нарахувало [PERSON] 1959,51 грн., з яких 293,93 грн. було сплачено як податок, а 1665,58 грн. 02.10.2012 року він отримав як середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 року була скасована постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2012 року і було відмовлено в позові [PERSON] Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.05.2013 року постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 року була залишена без змін. УДСО при ГУ МВС України в Київській області вважає, що [PERSON] має перед ними заборгованість у сумі 1959,51 грн., яку не повертає добровільно. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки правова підстава, на якій [PERSON] отримав кошти, відпала, кошти відповідачу перераховувались не добровільно, то вони підлягають поверненню. Проте, такі висновки не ґрунтують ні матеріалах справи, ні на нормах права. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, УДСО при ГУ МВС України в Київській області вказувало на те, що у відповідача є боргові зобов'язання перед ними. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] отримав гроші за судовим рішенням і, в даному випадку, мова йде про повернення грошей, отриманих на виконання постанови адміністративного суду, тобто про поворот виконання судового рішення, що передбачено ст.265 КАС України. Вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного рішення, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У серпні 2014 р. ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 39 687,47 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 396,87 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позову в повному обсязі і згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 22 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» укладений кредитний договір № CL 78103. За умовами Договору, Банк надав Позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 7000 грн. з процентною ставкою 36 % річних та підвищеною процентною ставко (у разі прострочення платежу) в сумі 108 % річних зі сплатою щомісячного платежу 254,77 грн. строком до 20 серпня 2013 року. (п. 1.1 Договору, Додаток 1). У відповідності до п.7.2.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язався повністю та своєчасно виконати зобов'язання за договором. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 10 липня 2014 р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 39687,47 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 7 000 грн., по відсоткам - 12768,00грн., підвищеним відсоткам - 19919,47 грн. (а.с. 15). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 396 грн. 87 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У серпні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини - дочки [PERSON] - [INFO] та її, як матері дитини з якою проживає дитина віком до трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач, проживаючи окремо, має постійне місце роботи та матеріальної допомоги на утримання їх з дитиною не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з урахуванням зменшення позовних вимог, а саме стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку, оскільки саме таку суму погоджується сплачувати відповідач. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, розмір аліментів 1/3 частина вважає досить великим, просив визначити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьками їх спільної дитини - дочки [PERSON] - [INFO]. на утримання якої відповідач не надає матеріальну допомогу. Ці дані стверджуються копіями свідоцтв: про шлюб, про народження дитини та не заперечуються сторонами. Згідно із ст.ст.77,79,80,84 СК України подружжя повинні матеріально підтримувати один одного, за рішенням суду аліменти присуджуються у грошовій формі від дня подання позовної заяви в частці від заробітку або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а згідно ст.ст.182,184 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших непрацездатних дружини, дітей, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч.1 ст.183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме, з врахуванням того, що позивач має постійне місце роботи, вважає за доцільне визначити розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу). Підлягає задоволенню і вимога про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі 1/5 частини заробітку. Судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181-184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

У серпні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини - сина [PERSON] - [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач, проживаючи окремо, має постійне місце роботи та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Досягти домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не має можливості. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність та без участі її представника, позов підтримує і просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьками їх спільної дитини, сина [PERSON] - [INFO], на утримання якого відповідач не надає матеріальну допомогу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а згідно ст.ст.182,184 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших непрацездатних дружини, дітей, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч.1 ст.183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме, з врахуванням того, що позивач має постійне місце роботи, вважає за доцільне визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181-184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У серпні 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 21.12.2007 р. уклав шлюб із відповідачем, від шлюбу мають доньку [INFO]. З червня 2011 р. він з відповідачем припинив шлюбні стосунки і разом не мешкають. Їхня сім'я розпалася у зв'язку з тим, що вони з дружиною мають несумісні характери, погляди на життя, не можуть знайти спільних цілей для вирішення матеріальних та побутових питань, а також методів виховання спільної дитини. Це призвело до виникнення сварок та скандалів. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає за неможливе. Донька в даний час мешкає з дружиною, та в подальшому буде мешкати з нею після розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 21.12.2007 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 793, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). З червня 2011 року подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним, оскільки позивач проти цього категорично заперечує. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити без змін. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved