Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON], в якій позивач посилається на те, що нею було сплачено повністю грошові кошти за кредитним договором, в той час на її адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна, видані державним виконавцем. Дане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису №15211 від 06.10.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за яким з неї стягнуто на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 25014,52 грн. Позивач уважає, що нотаріус не мав права видавати виконавчий напис, а тому він є таким, що не підлягає виконанню. У звязку з наведеним, позивач просить визнати виконавчий напис вчинений 06.10.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] №15211 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи. У судове засідання сторони не зявилися, натомість представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.88). Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 84-86,101,102). В заяві від 25.03.2019 представник відповідача просить справу розглядати за відсутності представника банку та в задоволенні позову відмовити, посилаючись на наявність заборгованості позивача перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 23214,52 грн, який виник внаслідок невиконання останньою зобовязань за кредитним договором б/н від 17.09.2006 року строком до січня 2018 року та неприпустимість застосування строку позовної давності. Також вважає що нотаріус діяв у межах чинного законодавства, оскільки йому було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості (а.с.103-108). \~ \~ \~ \~Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в заяві від 24.09.2018 року просить справу розглянути без його пристуності (а.с.55). Ухвалою суду від 20.02.2019 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» належним чином завірену копію кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі якого вчинено виконавчий напис; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника, з відміткою стягувача щодо непогашення заборгованості, станом на день вчинення виконавчого напису нотаріуса 06.10.2017 року; закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.91). Суд, враховуючи заяви сторін вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності та відсутності представників третіх осіб, а тому дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 05.01.2018 р. постановою державного виконавця Карлівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження №55472670 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] №15211 від 06.10.2017 р. про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 25014,52 грн, також цієї ж дати винесено постанову про арешт майна, з метою повного фактичного виконання рішення (а.с.6-9). Згідно з ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, становлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~від 02\~вересня 1993\~року\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. \~ \~ \~ \~Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1\~Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно з пунктом\~\~284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. За повідомленням відповідача, позивач [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 23214,52 грн, яка виникла по кредитному договору б/н від 17.09.2006 року, приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису на підтвердження наявності заборгованості [PERSON] було подано всі необхідні документи: оригінал кредитного договору, засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (а.с.103-108). Водночас представник відповідача надав суду заяву [PERSON] на отримання кредитної картки від 12.09.2007 року та розрахунок заборгованості по вказаному кредитному договору (а.с.115-139), заяву ж та розрахунок по кредитному договору від 17.09.2006 року суду не надано, що на думку суду вже є беззаперечним доказом існування спору щодо заборгованості, надана заява від імені [PERSON] без дати є неналежним доказом наявності кредитного договору від 17.09.2006 року (а.с.114). Слід зазначити, що згідно зі статтями 257 та 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ураховуючи вищенаведене та оскільки при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем подано кредитний договір від 17.09.2006 року, натомість суду надано заяву позичальника від 12.09.2007 року та розрахунок заборгованості по вказаному кредитному договору, документів щодо кредитного договору від 17.09.2006 року, заборгованість за яким стягнуто оспорюваним виконавчим написом, не надано, хоча вказані документи витребовувались судом, заборгованість стягнута понад три роки, тобто вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а тому суд уважає що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського\~\~нотаріального округу [PERSON] з порушенням вимог статті\~\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved