Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути на його користь з Державного підприємства Завод порошкової металургії (далі ДП Завод порошкової металургії або Підприємство) заборгованість по нарахованій, але не виплаченій йому заробітній платі в загальному розмірі 28104 грн. 05 коп. В обґрунтування позову зазначав, що з 01 серпня 1977 року він працює у ДП Завод порошкової металургії, на даний час обіймає посаду слюсаря-ремонтника. У порушення вимог ст. 43 Конституції України, ст. 115 КЗпП України Підприємством заробітна плата виплачується йому несвоєчасно, станом на 13 грудня 2017 року відповідач має перед ним заборгованість по виплаті заробітної плати в загальному розмірі 28104 грн. 05 коп., тому він змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач ДП Завод порошкової металургії, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилося, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавало. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці, умов п. п. 15.1, 19.1 колективного договору ДП Завод порошкової металургії заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За першу половину місяця заробітна плата виплачується у період з 16 по 22 число поточного місяця, за другу половину місяця з 1 по 7 число місяця. Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд встановив, що з 01 серпня 1977 року позивач [PERSON] працює у ДП Завод порошкової металургії, на даний час він обіймає посаду слюсаря-ремонтника. У визначені законом строки Підприємство заробітну плату [PERSON] не виплачувало, внаслідок чого відповідач має перед позивачем заборгованість по нарахованій, але невиплаченій працівникові заробітній платі за червень і липень 2015 року та за період з березня по жовтень 2017 року в загальному розмірі 28104 грн. 05 коп., що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та виданою відповідачем довідкою № 287 від 13 грудня 2017 року про заборгованість з виплати заробітної плати, з якої вбачається, що за зазначені вище місяці [PERSON] нараховано всього 35355 грн. 05 коп., утримано 7251 грн., до видачі 28104 грн. 05 коп., дата видачі не виплачено (а. с. 3, 7). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, тому на його користь із ДП Завод порошкової металургії підлягає стягненню заборгованість по нарахованій, але не виплаченій йому заробітній платі за червень і липень 2015 року та за період з березня по жовтень 2017 року в загальному розмірі 28104 грн. 05 коп. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved