Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач 29 березня 2014 року взяв у неї у борг 66000 грн. до 29 березня 2015 року, про що було укладено письмовий договір позики. Станом на день звернення до суду відповідач борг не повернув. Посилаючись на викладене та невиконання відповідачем свого зобовязання, позивач прохала стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі 112564 грн., 3% річних у розмірі 830 грн., проценти у розмірі облікової ставки НБУ у розмірі 16986 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що договір позики, укладений між ними є удаваним так як при розподілі майна після розлучення між сторонами була усна домовленість про продаж будинку та земельної ділянки, при цьому будинок вони мали продати за 35000 доларів США, а землю за 6000 доларів США. За договором позики він грошей не отримував, його підписів у договорі позики має бути два для підтвердження факту прийняття грошей по договору. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 березня 2014 року сторони уклали договір позики грошей, який оформили у письмовій формі, за умовами якої позивач передала відповідачу 66000 грн., які останній зобовязався повернути у строк до 29 березня 2015 року. Зобовязання, передбачені договором, відповідач не виконав. Доводи відповідача про те, що він не отримував коштів і про удаваність договору позики суд не приймає до уваги, поскільки відповідач не звертався до суду з позовною заявою про визнання спірного договору удаваним. Окрім того, пункт 7 підписаного сторонами договору визначає, що цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту його підписання та з моменту передання грошей, факт одержання грошей позичальником підтверджується його підписом на цьому ж договорі. Підписи сторін у договорі свідчать про те, що умови договору сторонами погоджені. Також вказаний договір не містить умов щодо підтвердження окремим підписом позичальника факту отримання грошей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та порядку, що встановлені договором. Постільки зобовязання у встановлений умовами договору строк не виконане, то позивач має право на стягнення суми боргу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому підлягають задоволенню\~\~і позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат\~\~та 3% річних від простроченої суми. Розрахунок 3 % річних розраховується за формулою: сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. Таким чином, сума 3 % річних складатиме 66000 грн. х 3 х кількість днів прострочення, визначених позивачем з 30 березня 2015 року по день подачі позову до суду - 26 серпня 2015 року( 150 днів): 365:100 = 813 грн. 69 к. Розмір інфляційних втрат підлягає обрахуванню з дня настання прострочки виконання грошового зобовязання 30 березня 2015 року по день подачі позову до суду 26 серпня 2015 року без урахування індексів за липень та серпень, коли була дефляція (66000 х 114 х 102.2 х 100.4 х 102.3)/100 66000) = 12978 грн. 53 к. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, яка розповсюджується на спірні правовідносини, незважаючи на те, що в договорі не вказується умови щодо нарахування процентів на суму боргу та їх розмір, законом передбачена можливість нарахування в такому разі процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки НБУ, які виплачуються позичальником щомісяця до дня повернення позики. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України при розгляді справи № 6-37цс15 від 1 квітня 2015 року, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню проценти на рівні облікової ставки Національного банку України за період користування грошовими коштами з дня їх отримання 23 березня 2014 року по день звернення з позовом до суду 26 серпня 2015 року, виходячи з наступного розрахунку: з 30.03.2014 по 14.04.2014 6.5%(ставка НБУ) х 16 днів х 66000 : 365:100 = 188.05; з 15.04.2014 по 16.07.2014 9.5%(ставка НБУ) х 93 дня х 66000: 365:100 = 1597.56; з 17.07.2014 по 12.11.2014 12.5%(ставка НБУ) х 119 днів х 66000 : 365:100 =2689.73; з 13.11.2014 по 05.02.2015 14% (ставка НБУ) х 85 днів х 66000 : 365 :100 = 2151.78; з 06.02.2015 по 03.03.2015 19.5% (ставка НБУ) х 26 днів х 66000 : 365 :100 =881.5; з 4.03.2015 по 26.08.2015 30%(ставка НБУ) х 176 днів х 66000 : 365 :100 =9547.4. Всього 17\~091 грн. 20 к. У звязку з тим, що розмір процентів позивачем розраховано у меншому розмірі, суд приходить до висновку про стягнення процентів у розмірі, визначеному позивачем 16985.85 грн. Всього з відповідача підлягає стягненню 66000 грн. (борг) + 813 грн. 69к. (3 проценти річні) +16985.85 грн. (проценти) +12978 грн. 53 к.(інфляційні) = 96778 грн. 07 к. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України. \~

Outcome: partial