Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль марки ЗАЗ, 2007 року випуску, серійний номер Y6DTF699P8W382233. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 липня 2010 року [PERSON] продав йому зазначений автомобіль, за який позивачем було сплачено 40 000 грн., після чого відповідач передав йому транспортний засіб, а також документи на нього, зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що було умовою вчинення цього правочину. Факт одержання відповідачем коштів за автомобіль підтверджується розпискою. [PERSON] вказував, що купівлю-продаж автомобіля сторони оформили шляхом видачі нотаріальної довіреності, однак через деякий час відповідач взяв у позивача транспортний засіб в тимчасове користування і відмовляється повертати його, оскільки передумав його продавати. За доводами позивача, [PERSON] не визнає його право власності на автомобіль, чим позбавляє фактичної можливості володіти, користуватись, розпоряджатись належним по праву майном. Також [PERSON] посилається, що правочин (доручення), який вчинено сторонами спору при видачі довіреності, спрямовано на приховання іншого правочину договору купівлі-продажу транспортного засобу, який сторони насправді вчинили, тобто нотаріально посвідчене доручення є удаваним правочином згідно з ч.1 ст.235 ЦК України. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2017 року визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки ЗАЗ TF699P, 2007 року випуску, серійний номер Y6DTF699P8W382233. В апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Банк вказує, що 14.04.2015 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова задоволено позов АТ „Дельта-Банк до [PERSON], [PERSON] та стягнуто з них в солідарному порядку заборгованість у розмірі 961 950,48 грн. Рішення звернуто до примусового виконання Деснянським ВДВС м. Чернігів, в ході якого державним виконавцем звернуто стягнення на спірний автомобіль, який належить [PERSON] За доводами ПАТ „Дельта Банк, на даний час автомобіль знаходиться на реалізації, призначено другі торги, кошти від реалізації майна будуть перераховані на користь банку. Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує, що сторони оцінили спірний транспортний засіб в 40 000 грн, що перевищує двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а тому договір купівлі-продажу слід було вчиняти в письмовій формі. Також ПАТ „Дельта Банк посилається, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. По справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ЗАЗ TF699P, 2007 року випуску, серійний номер Y6DTF699P8W382233, є [PERSON] (а.с.16). Згідно розписки від 01 липня 2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] 40 000 грн в рахунок продажу автомобіля марки ЗАЗ, н.з. СВ5076АІ, в звязку з чим видано генеральну довіреність (а.с.18). 01 липня 2010 року [PERSON] видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив [PERSON] або [PERSON] продати за ціну і на умовах на свій розсуд належний йому автомобіль; довіреність видана на 10 років з правом передоручення та дійсна до 1 липня 2020 року (а.с.15). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Зазначений правовий висновок викладено в постанові ВСУ від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15, який в силу положень ч.1 ст.360-7 ЦПК україни має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи, що договір купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ, 2007 року випуску, серійний номер Y6DTF699P8W382233 між [PERSON] та [PERSON] не укладався, автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за [PERSON], суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання права власності на автомобіль за позивачем. В звязку з викладеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з [PERSON] на користь ПАТ „Дельта Банк належить стягнути 704 грн судового збору за апеляційний розгляд справи. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за заявою позивача ухвалою судді апеляційного суду від 20 березня 2017 року було забезпечено позов шляхом заборони Деснянському ВДВС міста Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області вчиняти виконавчі дії, спрямовані на реалізацію автомобіля марки ЗАЗ, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], серійний номер Y6DTF699P8W382233. Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, підлягають скасуванню застосовані заходи забезпечення позову.

Outcome: approved