Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У своїй позовній заяві представник позивача просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача борг за договорами позики в розмірі 10 000 гривень та судові витрати по справі. В основу позовних вимог представник позивача [PERSON] зіслалася на те, що 26 червня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачу 10\~000 гривень. На підтвердження укладеного договору позики та передачі коштів відповідач надав розписку, в якій зобов»язувався повернути вказану суму горошей до 28 червня 2013 року. Після спливу строку повернення грошей, позивач неодноразово усно вимагав повернення боргу, однак по сьогоднішній день відповідач уникає зустрічі, ухиляється від виконання своїх боргових зобовязань. Представник позивача у судове засідання не з»явилася, направила суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному об»ємі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи у судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 26 червня 2013 року відповідач позичив у позивача [PERSON] 10 000 гривень, які зобовязувався повернути з додатковою компенсацією у розмірі 1000 гривень до 28 червня 2013 року, що підтверджується копією боргової розписки від 26.06.2013 року (а.с.4). Свої зобовязання перед позивачем [PERSON] не виконав та у визначений розпискою термін позичені кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 2 ст. 1047 названого кодексу, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Отже судом встановлено, що відповідач позичив у позивача кошти, зазначені у позовній заяві та не виконав свої боргові зобовязання перед [PERSON], чим порушив зазначені норми закону та умови укладеного договору позики, а тому суму богу у розмірі 10\~000 гривень, слід стягнути з нього на користь позивача за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~ Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору у розмірі 551 гривні 51 копійки, що підлягають стягненню з відповідача на його користь у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved