Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовои до [PERSON] про поділ майна, придбаного у період шлюбу В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що з відповідачем вона шлюб уклала 20 грудня 2008 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірваний 18 листопада 2014 року. У теперішній час між ними виникло питання про поділ майна, придбаного у період шлюбу. Ними 25 жовтня 2013 року, у період шлюбу, за 60 440 гривень, гроші матері відповідача, яка продала квартиру, був придбаний будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 61,1м.кв. та житловою площею 39,0м.кв. Правовстановлюючі документи на будинок зареєстровані на ім*я відповідача. Добровільно розділити будинок відповідач не бажає. Вона вважає, що їй належить ? частина вказаної будинку з тих підстав, що будинок ними був придбаний у період шлюбу. Просить позов задовольнити, визнавши за нею право власності на ? частини будинку, який ними був придбаний у період шлюбу та знаходиться у їх спільній сумісній власності. Представник позивачки також пред*явлений позов підтримав та пояснив, сторонами будинок був придбаний у період шлюбу і є їх спільним майном. Тому позивачці належить ? його частина на яку він і просить визнати за позивачкою право власності. Відповідач пред*явлений позов визнав. Пояснив, що ними будинок був придбаний за кошти його матері, отримані матір*ю від продажу квартири. Також пояснив, що вони мають двох малолітніх дітей і тому він не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на ? частину будинку [ADDRESS] загальною площею 61,1м.кв. та житловою площею 39,0м.кв., який ними був придбаний у період шлюбу. Суд, вислухавши сторони, представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, свідки [PERSON], мати позивачки, [PERSON], мати відповідача, [PERSON], пояснили, що нині спірний будинок сторонами був придбаний у період шлюбу, але за гроші матері відповідача, якою для придбання будинку у смт. Карнаухівці була продана квартира у м. Дніпропетровську. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя». У судовому засіданні було встановлено, що шлюб сторони уклали 20 грудня 2008 року, а 25 жовтня 2013 року, тобто в період шлюбу, ними був придбаний нині спірний будинок. При таких обставинах придбаний сторонами будинок є їхньою спільною сумісною власністю. Шлюб сторони розірвали та в теперішній час виникла необхідність розподілу майна, придбаного у період шлюбу. Згідно зі ст.68 Сімейного Кодексу України: «Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу». При цьому, відповідно до ст.69 Сімейного Кодексу України: «Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу». У судовому засіданні було встановлено, що добровільно розділити будинок, який був придбаний у період шлюбу відповідач не бажає. Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України: «У разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором». У судовому засіданні також було встановлено, що між сторонами ніякої домовленості щодо володіння спільним сумісним майном не існувало. Також у судовому засіданні було встановлено, що сторонами шлюбного договору укладено не було. При таких обставинах суд вважає, що частки сторін у спільному сумісному майні, будинку, є рівні. Тобто кожному з них належить ? його частина. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати у вигляді судового збору у сумі 604 гривень підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved