Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У січні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з додаткової відповідальністю «Полтавтрансбуд» про визнання права власності на нерухоме майно - машиномісце [ADDRESS] загальною площею 20,3 кв.м., посилаючись на те, що 01 вересня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір № 19 купівлі - продажу майнових прав на машиномісце (місце для паркінгу). Відповідно до умов вказаного договору позивач отримала права відповідача на об'єкт, які належали останньому на праві власності згідно акту прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об'єкту та відповідних рішень виконкому. Предметом вказаного договору є майнові права на об'єкт, які після набуття позивачем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на вказані приміщення після введення житлового будинку по [ADDRESS] в експлуатацію та оформлення ним відповідних правовстановчих документів. Згідно умов вказаного договору за умови виконання своїх обов'язків за цим договором позивач [PERSON] отримує від відповідача документи, необхідні для оформлення правовстановчих документів, що підтверджують право власності позивача на машиномісце ( місце для паркінгу) в житловому будинку [ADDRESS] В позові позивачем зазначено, що оформлення права власності на об'єкт та оплату послуг відповідних державних органів позивач здійснює самостійно. Згідно п.5.3.4 вказаного договору продавець зобов'язувався сприяти одержанню покупцем правовстановчих документів на об'єкт, оформлених та зареєстрованих відповідно до вимог чинного законодавства, шляхом надання покупцеві консультацій та роз'яснень, в свою чергу позивач звернувся до відповідача за роз'ясненнями з приводу реєстрації за позивачем права власності на машиномісце ( місце для паркінгу), що розташовані у [ADDRESS] та одержання нею належного правовстановчого документу на вказане нерухоме майно, але відповідач відмовив позивачу у видачі правовстановчих документів на вказані приміщення та в здійсненні реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, тому позивачка змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача за довіреністю Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» в судовому засіданні не з'явився, але надав суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 01 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 19 купівлі - продажу майнових прав на приміщення машиномісце (місце для паркінгу) в житловому будинку [ADDRESS] ( а.с.3-4). Як вбачається з умов вказаного договору позивач [PERSON] отримала майнові права відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» на об'єкт, який належить останньому на праві власності згідно акту прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкту та відповідних рішень виконкому. Вказаним договором визначено, що за умови виконання своїх обов'язків за цим договором [PERSON] одержує від відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» документи, необхідні для оформлення правовстановчих документів, що підтверджують право власності останнього на об'єкт та оплату послуг відповідних державних органів позивачем здійснюються самостійно. 28 січня 2014 року між сторонами по справі було складно акт приймання - передачі, згідно якого відповідач передав, а позивач прийняла майнові права на приміщення машиномісце (місце для паркінгу) [ADDRESS] загальною площею 20,3 кв.м. Більше того, згідно вказаного акту, яким встановлено, що передане житло відповідає вимогам будівельних норм і правил ( а.с.5). Більше того, сторонами вказаного договору, а саме позивачкою отримано нерухоме майно, а відповідач в свою чергу отримав від останньої кошти в сумі 170 000 грн. 00 коп. ( а.с.5). Частиною 2 ст. 220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, договір купівлі-продажу між сторонами по справі відбувся і є дійсним. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Таким чином, право власності фізичної чи юридичної особи на нерухоме майно, яке було створено та прийнято в експлуатацію, виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Як вбачається з рішення Державної приймальної комісії пред'явлений житловий будинок по [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію, що підтверджується актом готовності об'єкта до експлуатації ( а.с.13-14). Статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема на підставі рішень судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обгрунтованими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved