Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало на те, що 20 січня 2012 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №ВL_КГ100092026, за умовами якого банку надав позичальнику кредит на поточні потреби, а також для оплати послуг Банка та супутніх послуг в розмірі 16 500,00 грн. на строк до 20 січня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01%, комісії за управління кредитом 3,00% від суми кредиту. При цьому, не зважаючи на те, що банк свої зобов'язання за даним договором виконав належним чином та надав відповідачу обумовлену в договорі суму коштів, відповідачка належним чином своїх зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка станом на 05 серпня 2015 року становить 112 703,62 грн. й відповідно складається з: простроченої суми кредиту в розмірі 11028,67 коп., прострочених процентів - 1,06 коп.; комісії за обслуговування кредиту - 14739,88 грн. та плата за пропуск платежів - 86934,01 грн. Посилаючись на вищевказане, а також положення норм матеріального права та умови укладеного між сторонами кредитного договору, банк просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку вищевказану суму заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також вказав, що поданий позов підтримує в повному обсязі та просив про його задоволення. Відповідачка у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином за останньою відомою адресою місця її проживання, причини неявки суду не повідомила, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказах й відповідно ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як убачається з матеріалів справи, 20 січня 2012 року між сторонами укладено договір банківського обслуговування №ВL_ЖГ00003740, який є комплексний та поєднує у собі умови кредитного договору та договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку (а/с 3-6). Так, згідно вимог ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд враховуючи вищевказані вимоги норм матеріального права та встановлені обставини, приходить до висновку, що між банком та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. При цьому, як убачається з умов укладеного між сторонами договору, банк надав відповідачу кредит у формі відкличної невідновлювальної кредитної лінії в сумі 16500,00 грн. на строк до 20.01.2015 року зі сплатою процентної ставки за користування коштами в розмірі 0,01%, комісії за управління кредитом 3,00% від суми кредиту в обмін на зобов'язання позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками, а також сплати інших платежів визначених договором відповідно до Графіку погашення заборгованості, який є невід'ємною частиною договору. Крім того, п. 2.5.2, п. 2.5.3 вказаного договору визначено, що позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору (надалі - «Рахунок-кореспондент»), у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Банк не несе відповідальності за строки та умови перерахування грошових коштів, що спрямовані Позичальником на виконання свої боргових зобов'язань за цим Договором через інші уповноважені банки та/або фінансові установи. Якщо Позичальник перераховує грошові кошти в рахунок виконання своїх боргових зобов'язань за Договором через інші уповноважені банки та/або фінансові установи, з метою дотримання строків належного виконання зобов'язань, таке перерахування має бути здійснене Позичальником не менше ніж за 3 (три) робочих дні до дати настання терміну виконання зобов'язання. Погашення боргових зобов'язань Позичальника за Договором здійснюється шляхом списання Банком коштів з Рахунка-кореспондента щомісяця в дату, передбачену чинною на день оплати редакцією Графіку, та в черговості, передбаченій п.2.5.6 Загальної частини Договору. Таким чином, умовами договору було передбачено можливість погашення чергового щомісячного платежу як безпосередньо через відділення банку такі і через інші фінансові і банківські установи, і на такі умови договору погодилась відповідачка, про що свідчить її підпис у договорі, а тому вона була обізнаною про наявність обов'язку виконувати умови договору та можливість внесення чергового платежу згідно Графіку у інших фінансових та банківських установах. Разом з тим, як убачається з наданих банком доказів, відповідачка своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 05 серпня 2015 року становить 112 703,62 грн. та складається із: простроченої до повернення суми кредиту - 11028,67 коп., прострочених відсотків - 1,06 коп.; комісії за обслуговування кредиту - 14739,88 грн. та плати за пропуск платежів - 86934,01 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а/с 10). При цьому, відповідачкою в розумінні положень ст.ст. 10, 6- ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо розміру заборгованості й відповідно не надано доказів належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Так, згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. При цьому, ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідачка [PERSON] не виконує свої зобов'язання за укладеним договором №ВL_КГ100092026 від 20 січня 2012 року й відповідно не надала суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, зокрема доказів щодо належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що заявлений банком позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved