Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивач є бабусею двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У вересні 2018 року мати дітей - [PERSON] , донька позивачки, пішла з дому та до теперішнього часу не повернулась. Позивачу не відоме місцезнаходження відповідача, на телефоні дзвінки вона не відповідає, на зв`язок ні з позивачем, ні з дітьми не виходить. В лютому 2020 позивач звернулась із відповідною заявою до Святошинського управління поліції ГУ НП у місті Києві, на підставі якої відомості про зникнення відповідача були внесені до ЄРДР за №12020100080001191 28.02.2020. Діти фактично проживають з позивачем. З 2018 року відповідач вихованням дітей не займається, не цікавиться їх життям, жодних коштів на утримання дітей не надає. В листопаді 2020 року Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про тимчасове влаштування малолітніх дітей, які залишились без батьківського піклування, до сім`ї позивача. Позивач вказує, що оскільки вона не має повноважень опікуна щодо дітей, вона позбавлена можливості належним чином здійснювати догляд за дітьми: не отримує соціальну допомогу на дітей, неможливо проводити планові щеплення, ускладнено влаштування дітей до школи та інших навчальних закладів. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.03.2021постановлено відкрити провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, розгляд справи проводити за правилами позовного (загального) провадження, призначити підготовче засідання. Відповідно до ухвали суду від 29.04.2021 підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 22.06.2021 представник позивача заявив усне клопотання про витребування доказів у справі. 22.06.2021 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача про витребування доказів у справі задоволено. Позивач в судовому засіданні просили позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Повідомила, що мати самоусунулась від виконання своїх обов`язків, не цікавляться життям дітей, допомоги не надає, зі святами не вітає, не піклується, не бере участі у їх вихованні. Вказувала, що через небажання матері, дитина не може навіть подати документи для вступу в колледж. Просила позов задовольнити. Відповідачі у справі в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялися належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надсилали, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. В зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідачів та третьої особи за правилами позовного провадження та в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала. При цьому, позивач не заперечувала щодо такого вирішення справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.2021 [PERSON] народилась [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00031672868 від 15.07.2021, 20.04.1988 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва склало актовий запис про шлюб №657 між [PERSON] та [PERSON] , прізвища після шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - Крохан . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно із характеристикою, підписаною директором ТзОВ «Теплоенергосервіс 2100» та скріпленою печаткою підприємства, [PERSON] працює на посаді сортувальниці з лютого 2020 р. За період перебування на посаді зарекомендувала себе позитивно, як фахівець у певній галузі виробництва. Ділові якості проявила на рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги від клієнтів не надходило. В колективі користується повагою та авторитетом. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.11.2020 умови проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] задовільні, бабуся з дітьми займають одну кімнату у 3-х кімнатному помешканні, квартира облаштована необхідними меблями та технікою. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У поясненнях від 10.02.2020 до начальника служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Удод Олена Володимирівна зазначає, що проживає окремо від [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] надає бачитися з дітьми. Згідно із довідкою про доходи [PERSON] на посаді сортувальниці ТОВ «Теплоенергосервіс 2100» за червень-листопад 2020 усього отримала заробітної плати у розмірі 57 500,00 грн. Відповідно до листа служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.11.2020 №НО-2917 службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про тимчасове влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які залишилися без батьківського піклування до сім`ї [PERSON] . Згідно із довідкою Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 24.09.2020, 13.02.2020 до Святошинського УП ГУНП у м. Києві звернулась [PERSON] з заявою про те, що її донька, гр. [PERSON] з вересня 2018 пішла зі свого постійного місця мешкання та до теперішнього часу не повернулась. Дана заява було внесена до ЖЕО Святошинського УП ГУНП у м. Києві за №10347 від 03.02.2020 та в подальшому відомості були внесені до ЄРДР за №12020100080001191 від 28.02.2020. Відповідно до листів №121 від 19.11.2020, №135 від 17.11.2019 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м. Києва [PERSON] , [PERSON] перебувають на диспансерному обліку, протягом останнього року діти приходять у супроводі бабусі, завжди мають охайний стан, рекомендації лікаря з приводу лікування та забезпечення необхідними лікарськими засобами здійснюються належним чином. Відповідно до висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , відносно її дітей, неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] від 30.04.2021 №107-40/2603 працівники служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації під час комісійного відвідування місця реєстрації та фактичного проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , встановили, що умови проживання дітей задовільні. Працівники служби у справах дітей та сім`ї неодноразово проводили профілактичну бесіду з матір`ю дітей, громадянкою [PERSON] , щодо недопущення неналежного виконання батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, з метою соціально-правового захисту малолітніх дітей на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.04.2021 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківський прав громадянки [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні дітей взагалі не приймає, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, що стало підставою для звернення з даним позовом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач самоусунулась від виховання дітей, стосунків із дітьми не підтримує, не піклується як мати про своїх дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дітей не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач вихованням дітей не займається, необхідних умов для розвитку дитини не надає, долею та здоров`ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, наміру приймати участь у житті дітей не виявляє, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з останніми змінами), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із висновком висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , відносно її дітей, неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] від 30.04.2021 №107-40/2603 з метою соціально-правового захисту малолітніх дітей на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.04.2021 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківський прав громадянки [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] .. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. В судовому засіданні наданими позивачем документами достеменно встановлено, що відповідач, маючи об`єктивну можливість брати участь у вихованні своєї дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків. На спростування доказів позивача відповідачем, який, знаючи про розгляд даної справи, не надано жодного доказу. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дітей з боку матері, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням дітей та матеріально забезпечувати дітей, спілкуватися з ними, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.166 СК України для відповідачів настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав. При цьому позбавлення батьківських прав не припиняє обов`язку відповідачів по утриманню свого сина. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов`язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» за № 1370-VIIІ від 17.05.2016 року, який набрав чинності 08.06.2016 року, стаття 166 СК України доповнена частиною третьою, якою встановлено, що суд, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ч. 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач працездатного віку, мешкає окремо від дітей, документів про те, що відповідач має постійний дохід (заробітну плату), суду не надано. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів на користь опікуна дитини в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1ст. 191 СК України. На основі повного та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. А відтак, у кожної зі сторін є право на звернення до суду з позовом про збільшення (зменшення) розміру аліментів в разі настання передбачених законом умов. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 04.01.2021 року. Щодо вимоги про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , піклувальником над неповнолітнім [PERSON] слід зазначити про таке. За нормами ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.4 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч.3 ст.63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Оскільки позивачем не дотримано процедури звернення до органу опіки та піклування з відповідною заявою про призначення опікуна та відсутнє подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна, що є обов`язковою вимогою відповідно до положень ч. 3 ст. 60, ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , піклувальником над неповнолітнім [PERSON] А відтак, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відмова в задоволенні цих вимог не перешкоджає [PERSON] звернутись у встановленому законом порядку безпосередньо до органу опіки та піклування із заявою про призначення опікуном. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2 724,00 грн. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155,157,164,166, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial