Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району про визначення постійного місця проживання сина із матір'ю. Позивач зазначила, що між [PERSON] та [PERSON] 09 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було розірвано шлюб. Через несумісність характерів виникали сварки, тому через деякий час втратили повагу один до одного, що призвело до розлучення. Від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року. У зв'язку з тим, що відповідачем постійно на протязі більш ніж восьми місяців систематично порушується діюче законодавство України, не проявляв прагнення опікуватись інтересами сина протягом вказаного періоду, відвідував дитину тільки за її проханням та не підтримував матеріально ні дитину, ні сім'ю. З урахуванням вищенаведеного, позивач просила визначити постійне місце проживання [PERSON] із матір'ю [PERSON] за наступною адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні у справі про визначення місця проживання дітини, позивачка підтримала свої позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з нею, надавши додаткові аргументи щодо необхідності залишення сина з нею, оскільки батько [PERSON] змінює адресу свого проживання. Відповідач у судовому засіданні проти позову про визначення місця проживання його сина не заперечує посилається на те, що їх дитина [PERSON] перебуває на утриманні його та позивачки, за їх спільним рішенням в інтересах сім'ї. Але вважає, що для малолітньої дитини проживання необхідне разом з мамою. Представник Служби у справах дітей Шевченківського району як Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, начальник відділу опіки та піклування Дрига Н.І., у судовому засіданні підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації підписаний заступником голови Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.06.2015 року про підтримання позову [PERSON] матері неповнолітнього сина [PERSON] про визначення місце проживання дитини з нею, де син фактично проживає на даний час. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи та вивчивши висновок комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації підписаний заступником голови Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.06.2015 року, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 09 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було розірвано шлюб. Через несумісність характерів виникали сварки, тому через деякий час втратили повагу один до одного, що призвело до розлучення. Від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року. Позивачка звернулась до суду з цим позовом тому, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини вона з відповідачем не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Тому на її думку цей спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно із ст.161 сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1). Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. (ч. 2). Як встановлено судом та слідує з висновку комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації підписаний заступником голови Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.06.2015 року: На сьогодні малолітній [PERSON], [INFO] зареєстрований та фактично проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини, складеним працівниками Служби у справах дітей - умови проживання хороші. У дитини є дитячий куточок. Там є робоче місце (стіл, стілець), місце для відпочинку, шафа для одягу та інше. В дитини багато іграшок, книжок, розвиваючих ігор. Батько дитини також проживає за даною адресою. Під час перевірки було встановлено, що громадянин [PERSON] планує змінити місце проживання. Вищезазначена квартира належить матері дитини. При бесіді з громадянином [PERSON] було встановлено, що він не заперечує проти проживання його сина [PERSON] з мамою громадянкою [PERSON]. Відповідач в присутності працівника Служби у справах дітей написав пояснення, про те, що він підтримує позовні вимоги та заперечень до позову не має. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, за винятком тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. За нормами ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Під час розгляду вищезазначених позовних вимог, судом було з'ясовано, що відповідно делегованих законодавством України повноважень, Службою у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації була проведена відповідна робота та зібрані необхідні документи щодо проживання сім'ї позивача. Суд вивчивши документальні докази по справі, заслухавши пояснення надані позивачем [PERSON], відповідачем [PERSON], які в судовому засіданні не заперечили про проживання дитини з матер.ю за адресою [ADDRESS], прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 161 Сімейного Кодексу України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. Враховуючи вищезазначені факти та відповідно до ч. І ст.161 СК України суд задовольняє позовні вимоги та вважає, що місце проживання дитини [PERSON], [INFO] повинно бути з матір'ю громадянкою [PERSON]. Враховуючи наведене, відповідно ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 159, 161 Сімейного кодексу України

Outcome: approved