Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити йому додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини після померлої 02 серпня 2014 року матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина, зокрема, наявне майно у вигляді земельної ділянки розміром 4.81 га, розташованої на території Мезенівської сільської Ради та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 174178. Позивач являється спадкоємицею за законом та за заповітом, вважав себе таким, що прийняв спадщину фактичним користуванням майном, але позбавлений можливості оформити спадщину, у звязку з юридичною необізнаністю невчасно звернувся до органу нотаріату та отримав відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину. Третя особа по справі є його рідним братом і спадкоємцем за заповітом, але відмовився від прийняття спадщини на його користь. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відмерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і наполягав на їх задоволенні . Відповідач явку представника не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас. 34/. Третя особа в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином /ас. 23-24/, причину неявку суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду спрпави не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що 02 серпня 2014 року померла [PERSON], місце смерті с. Терешківка Сумського району Сумської області, місце державної реєстрації виконавчий комітет Терешківської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис за № 12 від 04.08.2014 /копія ас.6/; на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: [INFO] /ас. 7/; наявна спадкова маса складається з земельної ділянки розміром 4.81 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Мезенівської сільської Ради Краснопільського району Сумської області. /копія ас.8/. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 08 жовтня 1993 року секретарем виконавчого комітету Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, за яким усе своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON], реєстр за № 59, є чинним на час відкриття спадщини /копія ас.9/. 15 червня 2016 року приватним нотаріусом Жашківського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] завірено заяву [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини після смерті матері [PERSON], та не заперечує, щоб спадщина була оформлена на його брата [PERSON] / копія а.с.11/. За повідомленням в. о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] №590/01-16 від 18.08.2016 спадкова справа після померлої 02 серпня 2014 року [PERSON] не заводилася та не видавалася. /ас.20-22/. 29 липня 2016 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 02 серпня 2014 року [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас. 12/. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. За загальними положеннями про спадкування, чинними на час виникнення спірних відносин, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1220, частина перша статті 1222, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем і мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлої 02 серпня 2014 року [PERSON], і від неї як спадкоємець не відмовився. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Мезенівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили йому вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає надання йому строку в два місяці.

Outcome: approved