overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті 03 червня 2007 року [PERSON]. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що 03 червня 2007 року помер батько [PERSON]. За життя батько склав заповіт на користь позивача, яким своє майно заповів йому. Однак, позивач, знаючи, що він є спадкоємцем до майна померлого батька та фактично вступив в управління майном, до нотаріальної контори не звертався. Крім того, [PERSON] важко хворів та перебував за межами області, оскільки потребував стороннього догляду, а тому пропустив строки для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача\~звернувся до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлений позов підтримують повністю. Представник відповідача Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області подав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов визнає повністю. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено,\~що 03 червня 2007 року помер батько [PERSON]. За життя батько склав заповіт на користь позивача, яким своє майно заповів йому. Однак, позивач, знаючи, що він є спадкоємцем до майна померлого батька та фактично вступив в управління майном, до нотаріальної контори не звертався. Крім того, [PERSON] важко хворів та перебував за межами області, оскільки потребував стороннього догляду, а тому пропустив строки для прийняття спадщини. Згідно листа відмови державного нотаріуса № 3950/01-16 від 21.12.2017 року, [PERSON], на день смерті проживав та був зареєстрований одним та позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту від 14.03.2003 року; копією державного акта на право приватної власності на землю; копією листа відмови державного нотаріуса № 3950/01-16 від 21.12.2017 року; інформаційною довідкою із спадкового реєстру № 51747461 від 27.04.2018 року; копією епікризу про хворобу [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.12.2015 р. У шлюбі у сторін дітей немає. Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Майнових спорів сторонами не мають. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надіслав суду свою заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 26.12.2015 р. у відділі ДРАЦСу Оболонського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 2672 (а.с. 4). У шлюбі у сторін дітей немає. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання його батька [PERSON], [INFO] недієздатним, посилаючись на те, що останній через свій стан здоровя не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник у судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки підтримує. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради надав клопотання про розгляд заяви без його участі, просить суд ухвалити рішення у відповідності до діючого цивільного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 203 від 03 квітня 2018 року, у [PERSON] має місце судинна деменція (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб X перегляду). Наявний у [PERSON] психічний розлад є хронічним та стійким. [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а/с 35-37). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до поручителя [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - позичальник ТОВ «Авторитет-2012» про стягнення 51 724 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором Б/Н від 14.05.2014 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та не отримував викликів до суду. Таким чином про ухвалення заочного рішення дізнався лише після відкриття виконавчого провадження. Крім того, посилався на відсутність згоди поручителя щодо збільшення кредитного ліміту і, відповідно, збільшення банком в односторонньому порядку обсягу відповідальності поручителя, а відтак на припинення поруки. Заявник та його представник в судове засідання не з'явились, причин неявки не повідомили. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, при цьому подали до суду відзив на заяву про перегляд заочного рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином, суд вважає можливим розгляд заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення за відсутності заявника та представника ПАТ КБ «ПриватБанк». За ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, підтвердження вручення відповідачу судової повістки та повторного виклику в судове засідання відсутні. Також, [PERSON] посилається на те, що обсяг відповідальності поручителя був збільшений шляхом збільшення відсоткової ставки від 26 лютого 2016 року та збільшення суми кредитного ліміту від 10 березня 2016 року без згоди поручителя, а тому порука припинена, що він був позбавлений можливості довести у судовому засіданні. На думку відповідача ці обставини при їх належній оцінці в сукупності з іншими доказами які є у справі, вказують на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим. Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що причиною звернення до суду з даним позовом є те,що сімейне життя з відповідачкою не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння та любов один до одного, вони припинили сімейно\~шлюбні відносини з 1989 року, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Майнового спору не має. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.02.2018 року відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, причини не явки в судове засідання не повідомила. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.1981 року у виконавчому комітеті Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, свідоцтво серії І-ЖД, №279698, актовий запис 9. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов'язані спільним побутом, понад двадцять девять років проживають окремо. Спору про майно сторони не заявили. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їх інтересам,що підтверджено матеріалами справи. Згідно ст.114, ст.115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 18 травня 2001 року у відділі РАГС Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис №84. Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. Спори про місце проживання дитини та поділ сумісно нажитого майна відсутні. В зв'язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 18 травня 2001 року у відділі РАГС Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 84. Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 24.04.2015 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони з мають різний світогляд, різні погляди на життя, роль та обовязки подружжя в сімї, ведення домашнього господарства, виховання дитини тощо. В середині листопада 2017 року після чергової сварки відповідач, забравши доньку та речі, переїхала проживати до батьків. В результаті таких відносин він втратив почуття любові та поваги до дружини і прийшов до висновку про те, що шлюб був помилкою і його необхідно розірвати. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.04.2015 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 131152, виданого 24.04.2015 року, зроблений актовий запис № 85. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. З листопада 2017 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Спору про місце проживання малолітньої доньки та про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

\~\~\~\~ У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 30.07.1994 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. З грудня 2017 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Несумісність характерів призвела до того, що їхня сімя припинила своє існування. Між ними часто виникали сварки та скандали на побутовому грунті, які призвели до втрати почуття любові та поваги. Відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки призвели до припинення сімейних стосунків. Кожен з подружжя живе своїм життям. Вважає, що подальше життя та продовження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.07.1994 року у відділі РАГС м.Лубни Полтавської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАГС м.Лубни Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №254952, виданого 30.07.1994 року, зроблений актовий запис № 233. Сторони не мають неповнолітніх дітей. З грудня 2017 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №946, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втратою фізичних та духовних звязків, шлюб носить виключно формальний характер. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 946 (а.с.5). З грудня 2017 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Майновий спір відсутній, спільних дітей не мають. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2006 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує на те, що причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння між ним та відповідачем, внаслідок чого між ними виникли неприязні стосунки, які призводять до сварок. Спору про розподіл сумісно нажитого майна не має. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 01 серпня 2006 року районним відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області актовий запис № 24. Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2018 року та призначено підготовче засідання на 12 лютого 2018 року. 12 лютого 2018 року в підготовчому засіданні відповідач повідомила, що відзив на позовну заяву до суду не подавала та копію відзиву позивачу не надсилала. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав на те, що час на примирення їм не потрібен. Відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, просила час на примирення їм не надавати. Проти ухвалення рішення на стадії підготовчого провадження сторони не заперечували. Тож, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, оскільки відповідач позов визнала повністю і сторони проти такого вирішення справи не заперечували. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, в межах заявлених вимог, визнання позову відповідачем,

Outcome: approved