Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У серпні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 23.02.2002р. було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві. Від спільного життя подружжя мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що подружнє життя між ним та відповідачем не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, різних характерів, що призвело до втрати почуття любові та до того, що з 2003 року вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, майнового спору не має, донька проживає та буде проживатиме разом з відповідачем, отже просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. Однак, повноважним представником позивача, 16.10.2014р. через канцелярію суду, від імені позивача було подано заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 23.02.2002р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №103, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно свідоцтва про шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у сторін: позивач - «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]». Як зазначає позивач у позовній заяві, спільне життя між ним та відповідачем виявилось невдалим, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до того, що з 2003 року сторони фактично не проживають однією сім'єю, спільного господарство не ведуть, майнового спору не має. Так, згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved