Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

у січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» через свого представника за довіреністю Гаренко Н.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12 830,42 грн., а також судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до укладеного шляхом підписання заяви договору про надання банківських послуг б/н від 18.08.2011 року банк надав [PERSON] грошові кошти в розмір 5 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за ним в установлені в ньому терміни і порядку та сплачувати банку нараховані проценти та комісію в розмірах, визначених у договорі. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак, [PERSON], в свою чергу, умови договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. Тому, просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості договором про надання банківських послуг б/н від 18.08.2011 року в розмірі 12 830,42 грн., а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою суду від 26.01.2018 року відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 14.11.2018 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 18.08.2011 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Договору надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено, що він згодний із тим, що ця анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку» складають між позивачем та нею договір про надання банківських послуг. Зазначене свідчить, що відповідач на власний розсуд визначилась у виборі контрагента та умов договору. Суд вважає, що на час укладення договору сторонами була досягнута у письмовій формі згода за всіма істотними умовами кредитування у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, вказано розміри комісій, штрафів, тощо та досягнута домовленість щодо їх виконання, про що свідчить підпис відповідача із зазначенням про ознайомлення та згоду останнього з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», із зобов'язанням відповідача виконувати вимоги останніх, а також регулярно ознайомлюватися з їх зміною на сайті ПАТ КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua. Відповідно до умов укладеного договору, відповідач отримав картку «Універсальна». З матеріалів справи вбачається, що стверджується розрахунком заборгованості за договором, відповідачу було встановлено кредитний ліміт та остання користувалась грошима. Отже, суд вважає, що позивачем доведено укладення договору та отримання відповідачем за цим договором кредитних коштів. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до умов договору 26.08.2010 року між сторонами було укладено договір б/н, на підставі якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на якій встановлено кредитний ліміт. Відповідно до умов договору власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Зазначене свідчить, що відповідач зобов'язався самостійно слідкувати за витратами коштів та погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, перевитрат по платіжного ліміту. Згідно п. 2.1.1.12.2 Умов в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму Кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру Кредиту на розмір боргових зобов'язань за Кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно ст. 212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. На боргові зобов'язання за Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (пункт не застосовується для Преміальних карток Platinum, МС World Black Edition, МС World Elite і VISA Infinite) (п. 2.1.1.12.6). Згідно п. 2.1.1.12.6.1. Умов у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100,00 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідач не належним чином виконувала свої зобов'язання за укладеним договором та станом на 04.01.2018 року має заборгованість у розмірі 12 830,42 грн., яка складається з: 694,25 грн. - тіло кредиту; 2 135,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 913,79 грн. - пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 587,16 грн. - штраф (процентна складова). При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов'язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами. Останній відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задовольнити у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved