Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У січні 2013 р. позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог від 20.06.2013 р., у загальній сумі 2647137 грн. 51 коп.. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 10.09.2010 р. уклав з відповідачкою договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр за № 2091, відповідно до п. 1 якого надав у борг грошові кошти у сумі 702564 грн. на строк до 10.09.2011 р., з поверненням згідно обумовленого графіка: суму 17 317 грн. до 10.10.2010 р.; суму 17 317 грн. до 10.11.2010 р.; суму 17 317 грн. до 10.12.2010 р.; суму 17 317 грн. до 10.01.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.02.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.03.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.04.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.05.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.06.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.07.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.08.2011 р.; суму 512 077 грн. до.10.09.2011 р.. Факт одержання позики підтверджується розпискою відповідачки від 10.09.2010 р.. Виконання зобов'язань відповідачкою за договором позики забезпечено договором іпотеки від 10.09.2010 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр за № 2092, відповідно до якого вона передала в іпотеку власну двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,40 кв.м. Відповідачка взяті на себе зобов»язання за договором позики належним чином не виконує, позику повернула частково у сумі 137937 грн. 36 коп., а саме: 07.10.2010 р. - суму 17 164 грн. 48 коп.; 08.11.2010 р. - суму 17 174 грн. 90 коп.;10.01.2011 р. - суму 17 271 грн. 03 коп.;10.02.2011 р. - суму 17 236 грн. 31 коп.;10.03.2011 р. - суму 17 219 грн. 17 коп.;10.04.2011 р. - суму 17 283 грн. 40 коп.; 10.05.2011 р. - суму 17 291 грн. 43 коп.; 10.08.2011 р. - суму 17 296 грн. 64 коп., залишок боргу складає суму 564626 грн. 64 коп.. Пунктом 1 договору позики передбачено, що у разі несвоєчасної сплати коштів позичальник сплачує позикодавцеві неустойку в розмірі 1 % від усієї суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку загальна заборгованість за договором позики складає суму 2.647.137 грн. 51 коп., у тому числі: залишок основного боргу - суму 564 626 грн. 64 коп., три проценти річних - суму 21 625 грн. 97 коп., нарахована пеня в сумі 2.060. 884 грн. 90 коп.. Позивач просив позов задовольнити. Відповідачка, [PERSON], позовні вимоги не визнала, її представник за довіреністю, [PERSON], в письмових запереченнях просить в задоволенні відмовити, навів наступні підстави. Зокрема, що відповідачка частково повернула борг, 08.11.2010 р. сплатила не суму 2 170 дол. США, а суму 21170 дол. США, що підтверджується розписками і суд має урахувати цю обставину. Відповідно до положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту є фінансовою послугою, право на здійснення операцій з надання фінансових послуг мають фінансові установи, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Договором позики визначені штрафні санкції в розмірі 1 % від усієї суми позики за кожен день прострочення, що не відповідає ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», крім того положення ст. 625 ЦК України в частині нарахування трьох процентів річних не можуть застосовуватися. У частині пені, нарахованої за період з 10.09.2010 р. по 20.12.2012 р., в розмірі 2 631 160 грн. 14 коп., просить застосувати положення ст. 551 ЦК України про зменшення її розміру з урахуванням істотних обставин справи, і строку позовної давності у один рік ( п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). До істотних обставин віднести, зокрема, ступінь виконання зобов'язань боржником, матеріальне становище та пенсійний вік, а також урахувати, що розмір пені значно перевищує суму основного боргу, що є підставою для його зменшення до суми 50 000 грн.. У судовому засіданні позивач і його представник на підставі довіреності, [PERSON], підтримали позовні вимоги із наведених у заяві підстав, просять задовольнити. Представник відповідачки на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у письмових заперечення, надалі після оголошення перерви у судове засідання повторно не з»явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, поважність причини неявки не підтвердив. Суд вважає за можливе завершити судовий розгляд за відсутності представника відповідачки, на підставі наявних у справі даних і доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд установив, що 10.09.2010 р. сторони уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр за № 2091, відповідно до п. 1 якого позивач надав у борг відповідачці грошові кошти у сумі 702564 грн. на строк до 10.09.2011 р., з поверненням згідно обумовленого графіка, а саме: суму 17 317 грн. до 10.10.2010 р.; суму 17 317 грн. до 10.11.2010 р.; суму 17 317 грн. до 10.12.2010 р.; суму 17 317 грн. до 10.01.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.02.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.03.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.04.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.05.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.06.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.07.2011 р.; суму 17 317 грн. до 10.08.2011 р.; суму 512 077 грн. до.10.09.2011 р. ( а. с. 7-9). Факт передачі позивачем грошових коштів відповідачці підтверджується її розпискою від 10.09.2010 р., написаною власноручно ( а. с. 10). Відповідачка взяті на себе зобов»язання за договором позики належним чином не виконує, повернула позику лише частково, у сумі 137937 грн. 36 коп., а саме: 07.10.2010 р. - суму 17 164 грн. 48 коп.; 08.11.2010 р. - суму 17 174 грн. 90 коп.;10.01.2011 р. - суму 17 271 грн. 03 коп.;10.02.2011 р. - суму 17 236 грн. 31 коп.;10.03.2011 р. - суму 17 219 грн. 17 коп.;10.04.2011 р. - суму 17 283 грн. 40 коп.; 10.05.2011 р. - суму 17 291 грн. 43 коп.; 10.08.2011 р. - суму 17 296 грн. 64 коп., залишок боргу складає 564626 грн. 64 коп.. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Пунктом 1 договору позики сторони обумовили, що у разі несвоєчасної сплати коштів позичальник сплачує позикодавцеві неустойку в розмірі 1 % від усієї суми позики за кожен день прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то у порядку ч. 1 ст. 624 ЦК України вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору позики, є грошовим зобов'язанням, то на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Внаслідок аналізу правових норм, зокрема, ст. ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України суд дійшов висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Відтак, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов'язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку загальна заборгованість відповідачки за договором позики складає 2.647.137 грн. 51 коп., у тому числі: залишок основного боргу в сумі 564 626 грн. 64 коп., три проценти річних у сумі 21 625 грн. 97 коп. ( за 466 днів прострочення), нарахована пеня з 11.09.2011 р. (за 365 днів прострочення) в сумі 2.060. 884 грн. 90 коп. ( а. с. 96). Суд не приймає до уваги твердження відповідачки у частині того, що у рахунок сплати боргу за договором позики за розпискою від 07.11.2010 р. нею повернуто суму 21170 дол. США, що належно не підтверджено, формальне клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не є тому підтвердженням, а цифра - «1» у сумі 2170 дол. США, з урахуванням проміжку між іншими цифрами явно дописана, що пояснюється небажанням повертати борг та недобросовісністю в правовідносинах за договором. Ураховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду 20.12.2012 р., представник відповідачки заявив про застосування позовної давності в один рік щодо пені та зменшення її розміру з урахуванням істотних обставин. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог у порядку ст. 258 ЦК України законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) … . У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, нарахована пеня, з урахуванням строку позовної давності, може бути стягнена, починаючи з 20.12.2011 р. по 10.09.2012 р. за 265 днів, загальний розмір якої складає 1496260 грн. 60 коп.. Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд відносить до істотних обставин те, що розмір пені значно перевищує суму боргу, а відповідачка є похилого віку, пенсіонеркою, та вважає необхідним зменшити розмір пені до суми основного боргу за договором позики, тобто, до суми 564626 грн. 64 коп. Інші доводи відповідачки, наведені в письмових запереченнях, не заслуговують на уваги, оскільки не мають правового підґрунтя, а суб'єктами правовідносин, що регулюються Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача боргу за договором позики від 10.09.2010 р. доведені і підлягають задоволенню частково, у частині основного боргу в сумі 564626 грн. 64 коп., трьох процентів річних у сумі 21625 грн. 97 коп., та нарахованої пені у сумі 564626 грн. 64 коп., всього суму 1154281 грн. 25 коп., в стягненні решти пені відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3402 грн. 00 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 6, 11, 15, 16, 256, 258, 267, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 624, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: partial