Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та присвоєння дошлюбного прізвища. В обґрунтування позову вказано, що з 24.06.2006 р. позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторони мають двох неповнолітніх дітей. В 2017 році подружні відносини між сторонами були припинені, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім`ї стали несумісність характерів, відсутність поваги та любові. Сторони проживають окремо один від одного. Ухвалою суду від 31.08.2020 року провадження по справі відкрито та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 12.10.2020 року до канцелярії суду надійшла заява позивачки з проханням розглянути справу без її участі. Ухвалою суду від 12.10.2020 року розгляд справи було відкладено через неявку відповідача. У судове засідання 02 листопада 2020 року сторони не з`явились. Відповідач повідомлявся про час та місце слухання справи шляхом надання відповідного оголошення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Сергіївською селищною радою м. Білгород-Дністровський Одеської області, актовий запис № 10, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 24.06.2006 року. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] . З 2017 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти проживають з матір`ю. Примирення неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 113 СК України: особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто вимога позивачки про відновлення її дошлюбного прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved