Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що [INFO] помер її рідний батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ). При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнии позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник третьої особи П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до суду не зявився, про дату і час розгляду справи судом був повідомлений належним чином. \~Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 24.02.2006 року Міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської обалсті. Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] видане 02.06.1971 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] видане 18.03.1956 року. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ). Позивач відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України, є спадкоємцем першої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті її батька. Окрім неї спадкоємцем першої черги також є син спадкодавця [PERSON] . На момент смерті спадкодавця разом з ним по [ADDRESS] була зареєстрована позивач [PERSON] та відповідача [PERSON] . Відповідач соєю реєстрацією фактично спадщину прийняв, однак на неї не претендує, у спірному житловому будинку не проживає більше 40 років, зареєстрований за іншою адресою. Дружина спадкодавця [PERSON] на момент його смерті зареєстрована з ним не була, до нотаріальної контори не зверталась, спадщину після його смерті не приймала. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.02.2006 року Корабельним відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, померла [INFO] . У спірному житловому будинку проживає та користується ним лише позивач. Нею сплачуються платежі за користування комунальними послугами, з нею укладені договори про користування електричною енергією, водопостачання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання (ст. 392 ЦК України), оскільки відповідно до змісту ч.З ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а положеннями 4.5 ст.1268 ЦК України, встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. В силу положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такж у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 30 ЦПК України визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. За наведених вище обставин вимога про визнання за позивачем права власності є законною, обгрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи, що іншим способом окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~воно підлягає захисту у суді, шляхом визнання за позивачем права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved