Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON], треті особи: Державний нотаріус другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON], Публічне акціонерне товариство КБ «Глобус» про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що вона є одинокою людиною похилого віку, [INFO], та їй на праві власності належала квартира№4, що знаходиться у будинку, 23/2 по вулиці Горького м. Суми. Позивачка зазначає, що договір купівлі-продажу квартири не відповідає вимогам законів, не спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки позивачка грошові кошти за договором купівлі-продажу від відповідачки не отримувала, помилялася щодо дійсних обставин справи та вважала, що з відповідачкою уклала договір довічного утримання. Крім того, позивачка зазначає, що з відповідачкою вони домовилися про те, що укладуть договір довічного утримання та відповідачка сама оформляла всі необхідні для укладення договору довічного утримання, який за її місцем проживання посвідчив державний нотаріус Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] Наразі позивачка мешкає в спірній квартирі, сплачує за комунальні послуги. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], без застосування реституції, так як грошові кошти за договором купівлі-продажу не отримувала, продовжує проживати у спірній квартирі. В судовому засіданні позивачка, її представник позов підтримали, просили задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти позову, оскільки не бажає спорити з людиною похилого віку. Представник 3-ї особи до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, від завідуючого нотаріальної контори є заява про розглядж справи у відсутність державного нотаріуса, а тому є підстави для розгляду справи у відсутність третіх осіб. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка, [PERSON], [INFO], проживає [INFO] у м. Суми. 06 липня 2017 року [PERSON] та [PERSON]А, уклали договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] за 148 931, 0 грн. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачка суду пояснила, що грошові кошти у сумі 148\~931, 0 грн. вона дійсно не сплатила [PERSON], після укладення договору купівлі-продажу квартири, відповідачка продовжує там проживати і не буде звільняти квартири, сплачує за комунальні послуги.\~\~ Частиною 1\~ст. 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 13, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2\~ст. 203 ЦК) Відповідно до ч.3\~ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 5\~ст. 203 ЦК України\~встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1\~ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчиняла правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.\~\~ Статтею 216 ЦК України\~встановлено, що недійсний правочин не створює правових наслідків крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі\~відшкодувати вартість того. що одержано за цінами. які існують на момент відшкодування. Так, як в матеріалах справи відсутні докази про сплату відповідачем грошових коштів за договором купівлі-продажу спірної квартири та позивач продовжує проживати в квартирі, сплачувати за неї комунальні платежі, суд не застосовує до сторін реституцію, оскільки жодна із сторін умови договору купівлі-продажу не виконала: грошові кошти за квартиру покупець продавцю не сплатив, та після вчиненого правочину продавець квартиру покупцю не передав.\~\~\~\~ Виходячи з того, що відповідач визнає позов, за таких підстав суд вважає. що договір купівлі-продажу є таким, що не відповідає вимогам ст.ст.\~203,\~215,\~229 ЦК України, а отже є недійсним, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved