Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом до Житомирської міської ради, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло серія [NUMBER] від 07.03.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 28.02.2008 року за № 167 взамін договору дарування від 09.10.1968 року, реєстр № 3-2919, що зареєстроване КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 24.04.2008 року за номером запису 2529 в книзі № 156, реєстраційний номер: 4271378, його бабі [PERSON] на праві приватної власності належало 15/100 ід. ч. об`єкту, розташованого в [ADDRESS] , який складається з двох житлових будинків та надвірних будівель. [INFO] [PERSON] померла, а він як єдиний її спадкоємець за законом прийняв спадщину. Як зазначено в позовній заяві, під час оформлення своїх спадкових прав йому стало відомо про те, що виконавчим комітетом Житомирської міської ради було прийнято рішення № 402 від 19.09.2012 року «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та внесення змін», пунктом 2 якого вирішено оформити право власності на об`єкти нерухомого майна, за якими змінюються розміри ідеальних часток в спільному праві на житлові будинки в зв`язку з прибудовами, згідно з додатком 2. На підставі цього рішення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , та в подальшому ними було оформлено право власності на вказане нерухоме майно. На обґрунтування заявлених у позові вимог позивач вказав, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач вийшов за межі наданих йому законом повноважень та розпорядився власністю позивача всупереч його волі та без жодного на те погодження оскільки йому, як співвласнику спірного нерухомого майна, належить частка у вказаному домоволодінні, що складається з двох житлових будинків та надвірних будівель, а відтак і розпорядження зазначеним майном без згоди всіх співвласників є неприпустимим. На підставі оскаржуваного рішення фактично відбувся виділ частки із майна, що перебувало у спільній частковій власності, а саме виділ із спірного нерухомого майна в окреме домоволодіння житлового будинку [ADDRESS] . З часу набуття права власності на 15/100 ід. ч. спірного домоволодіння, що складається з двох житлових будинків та надвірних будівель, жодних погоджень на виділ частки із зазначеного нерухомого майна або на розмежування земельної ділянки між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , для виділу останнього в окреме домоволодіння, як померлою [PERSON] , так і спадкоємцем її майна не надавалося. Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення, а тому це рішення органу місцевого самоврядування суперечить нормам чинного на той час законодавства та порушує його права як співвласника нерухомого майна. Тому позивач просить: 1) визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 402 від 19.09.2012 року «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та внесення змін» щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, за якими змінюються розміри ідеальних часток в спільному праві на житлові будинки в зв`язку з прибудовами, згідно з додатком 2; 2) визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , видані на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 402 від 19.09.2012 року, а саме: свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 59/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] ; свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 2/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] ; свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 4/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] ; свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 28/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] ; свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 6/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] ; свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 1/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] ; 3) стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~ Протокольною ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 04.03.2020 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача Житомирську міську раду на іншого відповідача - виконавчий комітет Житомирської міської ради. Протокольною ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 28.01.2021 року за клопотанням представника позивача залучено до участі в справі в якості третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та як законний представник неповнолітньої дочки [PERSON] надали до суду письмове пояснення на позовну заяву, зазначивши про обґрунтованість заявлених у позові вимог та, зокрема, про те, що в рішенні виконкому вказано, що воно прийняте в зв`язку з прибудовами, але ці прибудови ніхто із співвласників будинку по [ADDRESS] в експлуатацію не здав. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги позову з викладених у ньому підстав та пояснив, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення зменшилася площа належного позивачу нерухомого майна. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та як законний представник неповнолітньої дочки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їхній представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що на момент прийняття рішення позивач не був співвласником будинку, а тому його права не порушені, рішення виконкому відповідає вимогам закону. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які належном чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки до суду не повідомили. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників справи та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виданого 07.03.2008 року Виконкомом Житомирської міської ради свідоцтва про право власності на два житлових будинки 15/100 ід. частин нерухомого майна, який складається з двох житлових будинків та надвірних будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належало [PERSON] на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 28.02.2008 року за № 167 взамін договору дарування від 09.10.1968 року, реєстр № 3-2919. Державна реєстрація права власності [PERSON] на зазначену частку нерухомого майна була здійснена КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 24.04.2008 року (а. с. 9, звор. сторона арк.). [PERSON] померла [INFO] та після її смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] відповідно до довідки Житомирської державної нотаріальної контори від 09.12.2019 року (т. 1 а. с. 10). Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18.08.2020 року в справі № 295/4081/20, яке набрало законної сили 18.09.2020 року, встановлено факт належності померлій [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло серія [NUMBER] від 07 березня 2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 28.02.2008 року за № 167 взамін договору дарування від 09.10.1968р. реєстр № 3-2919, що зареєстроване КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації) Житомирської обласної ради 24.04.2008 р. за номером запису 2529 в книзі № 156, реєстраційний номер: 4271378, про право власності на 15/100 ід. ч. об`єкту, який розташований в [ADDRESS] , та який в цілому складається з двох житлових будинків та надвірних будівель. Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме право власності на 15/100 ід. ч. об`єкту, який розташований в [ADDRESS] , та який в цілому складається з двох житлових будинків та надвірних будівель, який належав померлій [INFO] [PERSON] (т. 1 а. с. 156-158). \~ \~ \~ \~Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 402 від 19.09.2012 року «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та внесення змін» оформлено право власності на об`єкти нерухомого майна, за якими змінюються розміри ідеальних часток в спільному праві на житлові будинки в зв`язку з прибудовами, згідно з додатком 2, а саме змінено розміри ідеальних часток в спільному праві на житлові будинки в зв`язку з прибудовами за адресою: [ADDRESS] (житловий будинок загальною площею 218,80 кв. м з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, інвентарна справа № 1923), внаслідок чого ідеальна частка нерухомого майна [PERSON] встановлена в розмірі 59/100 ід. часток площею 82,4 кв. м, [PERSON] 2/100 ід. часток площею 22,20 кв. м, [PERSON] 4/100 ід. часток площею 26,60 кв. м, [PERSON] 28/100 ід. часток площею 23,40 кв. м, [PERSON] 6/100 ід. часток площею 51,70 кв. м, [PERSON] 1/100 ід. частка площею 12,60 кв. м (т. 1 а. с. 12, 13). \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були видані 19.09.2012 року свідоцтва про право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] (т. 1 а. с. 14, 17-19), а також у подальшому 07.12.2012 року [PERSON] та [PERSON] видані нові свідоцтва на підстав рішення виконкому Житомирської міської ради від 05.12.2012 року взамін свідоцтв про право власності від 19.09.2012 року на 5/100 ід. часток та їм разом на 2/100 ід. частки будинку (т. 1 а. с. 15, 16). За кожним із вказаних співвласників будинку [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно право спільної часткової власності із зазначенням наведених вище ідеальних часток цього житлового будинку загальною площею 219,6 кв. м, житловою площею 141,5 кв. м, до якого належить сарай літ. «Л» (т. 1 а. с. 111-114). \~ \~ \~ \~Поряд із тим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.08.2020 року вбачається, що право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] з тими самими характеристиками (загальною площею 219,6 кв. м, житловою площею 141,5 кв. м, до якого належить сарай літ. «Л») зареєстровано за [PERSON] на 28/100 ід. часток, а також на той самий об`єкт, проте з іншими характеристиками (загальною площею 400,6 кв. м, житловою площею 255,4 кв. м, площа самочинно збудованого 36,3 кв. м, який складається з житлового будинку літ. «А» та житлового будинку літ «Б», складовими частинами об`єкта нерухомого майна є уборна «У1-У6», сарай «З», гараж «М», гараж «Н», сарай «П», сарай «К», огорожа № 1, гараж «В», сарай «Л», сарай «Ф», сарай «Г») зареєстровано право власності за [PERSON] на 9/100 ід. часток, за [PERSON] на 0,12 ід. часток, [PERSON] на 5/100 ід. часток, територіальною громадою м. Житомира в особі міської ради на 2/100 ід. часток, за [PERSON] на 12/200 ід. часток, за [PERSON] на 12/100 ід. часток, за [PERSON] на 5/100 ід. часток, за [PERSON] на 91/100 ід. часток, за [PERSON] на 12/200 ід. часток, [PERSON] \~на 15/100\~ід.\~часток (т. 1 а. с. 104-110). \~ \~ \~ \~Виконавчим комітетом Житомирської міської ради не приймалося рішення про зі зміни адреси двох житлових будинків на земельній ділянці по [ADDRESS] та щодо надання нової адреси житловому будинку по [ADDRESS] , що слідує з повідомлення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 20.07.2017 року та 19.10.2017 року [PERSON] (т. 1 а. с. 102, 103). \~ \~ \~ \~На звернення [PERSON] виконавчим комітетом Житомирської міської ради повідомлено листом від 14.02.2019 року, за змістом якого матеріали, які стали підставою для прийняття рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 402 від 19.09.2012 року готувалися КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради та до виконавчих органів Житомирської міської ради не надходили (т. 2 а. с. 25). \~ \~ \~ \~ Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21, ст. 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321\~ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як визначено ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Нормами ч. 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України Відповідно до ст. 2, ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи виконавчої влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Європейський суд\~з прав\~людини у\~рішенні від 28.03.2006 року в справі (№ 31443/96) «Броньовський проти Польщі» зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону). Так, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини», № 48939/99, пункт 128, «Москаль проти Польщі», № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74, від 20.05.2010 року, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», пункт 128, та «Беєлер проти Італії», пункт 119). Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеціанська Комісія) на 86-му пленарному засіданні 25 - 26 березня 2011 року в Доповіді «Верховенство права» вказала, що основними критеріями розуміння верховенства права є, зокрема: доступність закону (закон має бути зрозумілим, чітким та передбачуваним); питання юридичних прав мають бути вирішені нормами права, а не на основі дискреції; рівність перед законом; влада має здійснюватись у правомірний, справедливий та розумний спосіб; елементами верховенства права є: законність, включаючи прозорий, підзвітний та демократичний процес введення в дію приписів права; юридична визначеність; заборона свавілля; рівність перед законом. Таким чином, верховенство права означає, що органи державної влади обмежені у своїх діях заздалегідь регламентованими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах, і, відповідно, суб`єкт правозастосування може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат. Згідно ч. ч. 6, 7 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються міським головою, який у разі не згоди може зупинити дію цього рішення виконавчого комітету ради своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради. Оскаржуване позивачем рішення щодо оформлення права власності на нерухоме майно прийнято відповідачем у період дії Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445, згідно п. 1.3 якого таку реєстрацію здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. Пункт 8.1 даного положення передбачав, що оформлення права власності на нерухоме дайно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування. Із аналізу встановлених судом обставини та досліджених доказів можна зробити висновок про те, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , якій на момент смерті належала на праві спільної часткової власності частка об`єкту нерухомого майна, розташованого в [ADDRESS] , який складається з двох житлових будинків та надвірних будівель, в розмірі 15/100 ід. часток. Позивач прийняв спадщину та в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України вона йому належить з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття ним. Втім пункт 2 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 402 від 19.09.2012 року «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та внесення змін» щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, за якими змінюються розміри ідеальних часток в спільному праві на житлові будинки в зв`язку з прибудовами, згідно з додатком 2 прийнятий без урахування того, що виділу в натурі частки із майна, що є в спільній частковій власності, а саме одного з житлових будинків, розташованих у [ADDRESS] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~із наданням\~цьому будинку\~нової адреси:\~ [ADDRESS] \~здійснено не\~було,\~та обидва\~будинки належать\~на праві\~спільної часткової\~власності всім\~особам,\~за якими\~було зареєстровано\~право власності\~до прийняття\~спірного рішення.\~ Оскільки позивачу як спадкоємцю померлої [PERSON] належить на праві власності 15/100 ід. ч. об`єкту, розташованого в [ADDRESS] , що в цілому складається з двох житлових будинків та надвірних будівель, тому оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради порушено його право власності на спадкове майно, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим у цій частині вимог та підлягає задоволенню, а також видані на підставі цього правового акту індивідуальної дії органу місцевого самоврядування свідоцтва про право власності на житловий будинок слід визнати недійсними. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто свідоцтво про право власності не породжує виникнення у власника відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Таким чином, для визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу на підставі якого було видано вказане свідоцтво. Вказане кореспондується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27.06.2018 року\~№ в справі 925/797/17, від 05.02.2020 року\~в справі № 904/750/19, від 06.05.2020 року в справі\~№ 120/4617/18-а; від 27.05.2020 року\~в справі № 442/2771/17, від 16.09.2020 року\~в справі № 278/657/18. Водночас, необхідно зауважити, що свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 6/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , та свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на 1/100 ід. ч. житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , на час розгляду справи є недійсними, так як взамін цим свідоцтвам на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 05.12.2012 року за № 500 їм було видано 07.12.2012 року нові свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок (а. с. 15, 16), які позивачем у даному позові не оскаржуються. За таких обставин суд не знаходить підстав для визнання недійсними свідоцтв про право власності на житловий будинок, які на теперішній час є недійсними в силу прийнятого виконкомом Житомирської міської ради рішення від 05.12.2012 року за № 500. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1681,60 грн., сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви за двома вимогами немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції (а. с. 184).

Outcome: partial