Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області від 20.01.2012 року відкрито виконавче провадження ВП №30859655 щодо виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова № 6-1203 від 31.08.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 104042,25 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області від 20.01.2012 року у ВП №30859655 накладено арешт та заборону відчуження на все майно позивача. Потім двічі державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області 20.01.2012 року та 22.06.2012 року, в даному виконавчому провадженні, накладено арешт на заборону відчуження на транспортний засіб JL 7162, державний знак [NUMBER], який належить позивачу. Крім того, постановою державного виконавця про розшук майна боржника від 22.06.2012 року у ВП №30859655 оголошено розшук майна: транспортного засобу JL 7162, державний знак [NUMBER], що належить позивачу. Управлінням Державтоінспекції у Харківській області прийнято до виконання вказану постанову та оголошено розшук транспортного засобу. Постановою державного виконавця від 30.07.2013 року у ВП №30859655 виконавчий документ повернуто стягувачу. Оскільки на теперішній час виконавчий документ не перебуває на виконанні в органах Державної виконавчої служби України, позивач вважає, що відсутні підстави для обмеження його прав щодо вільного володіння, користування та розпорядження власним майном, а тому просить позов задовольнити. В запереченнях відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, наданих в судове засідання, зазначено, що норми ст.47, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають скасування заходів примусового виконання, які застосовані в рамках виконання рішення суду та після завершення виконавчого провадження на підставі ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» залишаються без змін. Згідно ст.50, 60 Закону України «Про виконавче провадження» скасування заходів примусового виконання зняття арешту передбачені чітко у визначених випадках, а саме: завершення виконавчого провадження згідно ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в разі скасування їх в судовому порядку та в разі завершення виконавчого провадження у відповідності до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи те, що виконавчий документ повернутий стягувачу, то у відділу ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області підстав для скасування арешту та розшуку майна немає. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, пояснивши, що на даний час виконавчого провадження не існує, крім того, строк предявлення до виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова № 6-1203 від 31.08.2012 року сплинув, тому просив позов задовольнити . Представник відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судовому засіданні пояснила, що вимоги Закону України «Про виконавче провадження» не дозволяють державному виконавцю скасувати заходи примусового виконання у разі повернення виконавчого листа стягувачу. Співвідповідач АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не зявився, був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про що матеріали справи містять зворотне повідомлення про отримання ним судової повістки. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.01.2012 року постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області відкрито виконавче провадження ВП №30859655 щодо виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова № 6-1203 від 31.08.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 104042,25 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області від 20.01.2012 року у ВП №30859655 накладено арешт та заборону відчуження на все майно позивача. Потім двічі державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області 20.01.2012 року та 22.06.2012 року, в даному виконавчому провадженні, накладено арешт на заборону відчуження на транспортний засіб JL 7162, державний знак [NUMBER], який належить позивачу. Крім того, постановою державного виконавця про розшук майна боржника від 22.06.2012 року у ВП №30859655 оголошено розшук майна: транспортного засобу JL 7162, державний знак [NUMBER], що належить позивачу. Управлінням Державтоінспекції у Харківській області прийнято до виконання вказану постанову та оголошено розшук транспортного засобу. Постановою державного виконавця від 30.07.2013 року у ВП №30859655 виконавчий документ повернуто стягувачу. 28 липня 2015 року позивачем подано відповідачу заяву про скасування заходів примусового виконання рішення суду, застосовані у ВП №30859655, в яких він просив скасувати арешт майна боржника, скасувати розшук майна боржника та припинити порушення його прав власності. Відповіді на вказану заяву позивач не отримав. При розгляді справи представник відділу державної виконавчої служби Чугуївського міжрайонного управління юстиції Харківської області в судовому засіданні зазначила, що матеріали виконавчого провадження теж такої відповіді не містять, хоча дана заява позивача є в наявності. Судом встановлено, що на час ухвалення рішення судом виконавчий документ до виконання повторно не предявлено. Крім того, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 2 липня 2015 року скаргу [PERSON] на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області [PERSON], зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк » - задоволено частково. Згідно вказаного рішення суду ПАТ «Альфа-Банк» 20.02.2015 року направило до виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження та повторно предявило виконавчий лист №6-1203 від 31.08.2010 року до виконання. Однак, як встановлено в рішенні суду строк предявлення виконавчого документа №6-1203 від 31.08.2010 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, сплинув, стягувачем не надана ухвала суду про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання. Визнано неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження № 46732667 від 05.03.2015 року про примусове виконання виконавчого листа № 6-1203/10, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 31.08.2010 року. Визнано неправомірною постанову про арешт коштів боржника від 16.04.2015 року, ВП №46732667. Отже, на час розгляду справи виконавчий документ повернуто стягувачу, тобто не перебуває на виконанні в органах Державної виконавчої служби України. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1\~ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Всупереч цьому, у зв'язку із наявністю не знятих відповідачем арештів, позивач залишається обмеженим у реалізації свого права власності в частині розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч. 7\~ст. 319 ЦК України\~діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 321 ЦК України\~особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. 3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки в даному конкретному випадку відсутні обставини, передбачені ч.ч. 1-4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає за можливе застосувати положення ч. 5 цієї ж статті та зняти арешт. На підставі викладеного,

Outcome: approved