overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати її сина [PERSON] , [INFO] , недієздатним та призначити її опікуном. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що її син, який проживає разом з нею, має тяжке хронічне захворювання, йому встановлено другу групу інвалідності (інвалід дитинства). Внаслідок чого останній не може керувати своїми діями, потребуючи стороннього догляду та допомоги, внаслідок хронічного захворювання страждає стійким психічним розладом здоров`я, в зв`язку з чим потребує постійного догляду та встановлення над ним опіки. Заявник до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Барвінківської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч.1 ст.293 ЦПК України) Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1ст. 39 ЦК України). Згідно п. 1 ст. 41, ст. 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. З ч. 1 ст. 81 ЦК України, ч. 1 ст. 300 ЦПК України вбачається, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням орану опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно рішення виконавчого комітету Барвінківської міської ради винесено клопотання в якому вони просять призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над її сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи №639 проведеної 29 грудня 2020 року експертами КНП ХОР «Обласна психіатричної лікарні № 3, Плис Д.В. на теперішній час відповідно до свого психічного стану нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Враховуючи те, що за станом здоров`я [PERSON] не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки, суд вважає за необхідне встановити над ним опіку та призначити опікуном його матір [PERSON] . На підставі наведеного, ст.ст.39, 58, 60, 63, 64 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Карвинівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що вона являється спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки проживає в іншому населеному пункті, просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви. В підготовче засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися. Сторонами заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина. У довідках, що видані виконавчим комітетом Карвинівської сільської ради Романівського району Житомирської області 21 липня 2020 року за № 236 та № 237, містяться відомості, що [PERSON] на день своєї смерті проживала одна по [ADDRESS] . Окрім цього, матеріали спадкової справи № 169/2020, що заведена після смерті [PERSON] , містять відомості про те, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] окрім позивача звернулася [PERSON] . Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2020 року [PERSON] залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 12.06.2010 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач подала заяву, в якій визнала позов, та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 15.06.1991 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.08.2020 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача позовні вимоги підтримував, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 16.12.2011 року вони з відповідачем уклали шлюб. У шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] , а також старша спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач також подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 17.02.2009 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у подружжя є двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач також подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що між сторонами укладено договір позики коштів у сумі 281923 грн. строком повернення до 22.12.2020 року. Станом на 31.07.2020 року відповідач частково повернув позику у розмірі 31000 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу не виконав у повному обсязі, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 393883 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 250923 грн., пеня - 142960 грн. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач на призначені судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 02.09.2006 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, у зв`язку з чим, просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов, справу розглянути без її участі. Відповідач подав заяву, в якій визнав позов в повному обсязі, просив розглянути за його відсутності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 05.08.2015 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 24.11.2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, уточнена позовна заява. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач також подав заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 06.08.2010 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач також подав заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved