Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по даній справі зареєструвала шлюб 21.11.2009 року, у відділі ДРАЦС Кам'янського РУЮ у Черкаській області, актовий запис № 106. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2014 року, спільне господарство не ведеться, майнового спору не мають. Шлюб просить розірвати з тієї причини, що з відповідачем не зійшлися характерам та поглядами на життя у зв'язку з чим у них виникали суперечки та сварки. На примирення не згодна. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням до судової повістки, причини неявки відповідача суду не відомі. Заяви про слухання справи за своєї відсутності чи про відкладення розгляду справи та заперечень щодо позову суду не надавав. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що з відповідачем по даній справі позивач перебувала в шлюбі зареєстрованому 21.11.2009 року, у відділі ДРАЦС Кам'янського РУЮ у Черкаській області, актовий запис № 106, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про її народження (а.с. 4). Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, майнового спору не мають. Шлюб сторони розривають з тієї причини, що не зійшлися характерам та поглядами на життя у зв'язку з чим у них виникали суперечки та сварки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved