Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.02.2003 року по 16.09.2010 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2010 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що їх донька [PERSON] з 01.09.2021 є студенткою першого курсу освітнього рівня бакалавр денної форми здобуття освіти за спеціальністю біологія освітньої програми фізіологія, імунологія та біохімія держбюджетної основи біологічного факультету Запорізького національного університету. Посилаючись на ст.ст. 199, 200 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700,00 грн. Ухвалою суду від 27.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що не заперечує надавати його повнолітній дочці матеріальну допомогу, але заявлений позивачкою розмір аліментів вважає завищеним. Також просив врахувати, що окрім повнолітньої [PERSON] у нього на утриманні, від другого шлюбу, перебуває ще двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2003 року, шлюб розірвано судом згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.09.2010 року (справа № 2-5313/2010). Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, [INFO] в них народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Запоріжжя, 25.09.2003 року, актовий запис №508. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2014 року зменшено розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до довідки Запорізького національного університету №210006 від 19.08.2021 року, [PERSON] з 01.09.2021 року зарахована на перший курс освітнього рівня бакалавр денної форми здобуття освіти за спеціальністю 091 біологія освітньої програми фізіологія, імунологія та біохімія держбюджетної основи біологічного факультету Запорізького національного університету. Наказ про зарахування від 09.08.2021 року №1168-с. Крім того судом встановлено, що у [PERSON] на утриманні також є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). На підставі наведеного суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої дочки [PERSON] на час її навчання є обґрунтованим, підставним та підлягає до часткового задоволення. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання в інституті, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. На підставі наведеного суд встановив, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, і на час навчання перебуває на утриманні матері, її батько теж повинен надавати матеріальну допомогу по її утриманні поки вона продовжує навчання, а тому відповідач повинен сплачувати у користь позивачки аліменти на її утримання на період навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, працює, має стабільний дохід, при цьому має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із ним. При цьому слід врахувати рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, який закріплено в ст.141 Сімейного кодексу України, отже розмір витрат на дитину має бути однаковим і для мами, і для тата. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення, та можливість надання повнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, встановленого в даному регіоні, суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, є дещо завищеним, та, з урахуванням принципу рівності батьків, таким, що виходить за межі реальних щомісячних потреб дитини, а тому вбачається, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача та його малолітніх дітей, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання. На підставі наведеного суд приходить до переконання, що із відповідача у користь позивачки слід стягувати аліменти на її утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частина усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] , слід стягнути 908,00 грн. судового збору в користь держави. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Договором про надання правової допомоги, укладеним 20.08.2021 року між ТОВ «ЮК «Монополія» в особі директора Рогозіна О.В. та позивачем [PERSON] передбачено, що за надання правничої допомоги за цим договором клієнт сплачує адвокату вартість наданих послуг при наданні правничої допомоги, перелік та вартість яких визначається в розрахунку обсягу вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги та в акті виконаних робіт при наданні правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду копію договору про надання юридичних послуг від 20.08.2021 року, акт виконаних робіт від 20.08.2021 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 20/08 від 20.08.2021 року. Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в розмірі 700,00 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-182, 184, 191,199, 200 СК України,

Outcome: partial