Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином [PERSON] двадцять трьох років, за умови, що він продовжить навчання. Позов мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . На даний час їх з відповідачем син є повнолітнім та навчається на 1 курсі денної форми навчання на Філософському факультеті Пряшівського університету. Термін навчання сина закінчується у червні 2023 року. Позивач зазначає, що вона працює, але її дохід, який вона отримує є мінімальним, його вистачає тільки на оплату послуг за житло, на харчування та на саме необхідне для життя. Син, [PERSON] не має своїх власних доходів, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не хоче надавати допомогу на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 11 липня 2003 року (а.с. 5). Як вбачається із Довідки Пряшівського університету у Пряшеві № 8201 від 12 серпня 2021 року, [PERSON] , 03 червня 2003 року навчається на першому курсі денної форми 1-го рівня навчання Філософського факультету Пряшівського університету у Пряшеві. Орієнтовне закінчення його навчання червень 2023 року (а.с. 8-9). За ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу Так,\~за змістом\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК (2947-14) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як встановлено судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання не надає, хоча повинен надавати таку допомогу, оскільки є людиною працездатного віку, а тому зобов`язаний матеріально утримувати свого сину до закінчення останнім навчання. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18) обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Суд повинен врахувати можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, а не фактично перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір. Суд, вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, бере до уваги матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, а продовжує навчання, враховуючи матеріальне становище відповідача, який перебуває у працездатному віці, а тому повинен відшукати можливість для забезпечення сина усім необхідним. Разом з тим, позовну вимогу в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до досягнення сином 23-х років за умови, що син буде продовжувати навчання, суд вважає не обґрунтованою та безпідставною, оскільки як встановлено судом, син [PERSON] , [INFO] , закінчує навчання на Філософському факультеті Пряшівського університету у Пряшеві, у червня 2023 року. На час закінчення навчального закладу, останньому буде майже 20 років. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про закінчення сином [PERSON] навчального закладу після досягнення останнім 23-х років, суду надано не було, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до припинення навчання [PERSON] на Філософському факультеті Пряшівського університету у Пряшеві, а саме до 30 червня 2023 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 25 серпня 2021 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 25 серпня 2021 року. Крім того, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial