Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,7747 га, кадастрові номери 6322882000:03:000:0167 та 6322882000:03:000:0359 , що розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2004 року користується земельною ділянкою, загальною площею 4,7747 га, кадастрові номери 6322882000:03:000:0167 та 6322882000:03:000:0359 , що розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Відповідно до довідки Бугаївської сільської ради спадкоємці покійного власника земельної ділянки [PERSON] з приводу оформлення спадщини не звертались. Оскільки позивач користується земельною ділянкою вже на протязі 15 років він має право на визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку. До підготовчого судового засідання позивач не з`явився, однак відповідно поданої письмової заяви просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позовних вимог немає. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 4,7747 га, кадастрові номери 6322882000:03:000:0167 та 6322882000:03:000:0359 , яка розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії інформації СК «Восток» № 304 від 25.07.2019 року земельні ділянки [PERSON] з 2003 року передані в користування [PERSON] . Згідно копії листа Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-25/250 від 24.07.2019 року спадкоємці покійної [PERSON] до сільської ради з приводу оформлення спадщини не зверталися. Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до с. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. Елементи набувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343, ЦК України, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно, знахідку, бездоглядну домашню тварину чи скарб. Але положення ст. 344 ЦК України в таких випадках не застосовуються. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні таких спорів суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Позивач на протязі більше ніж п`ятнадцять років відкрито, безперервно володіє земельною ділянкою загальною площею 4,7747 га, кадастрові номери 6322882000:03:000:0167 та 6322882000:03:000:0359 , що розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області, підстав вважати недобросовісність заволодіння судом не вбачається, представник відповідача не надав заперечень на позовну заяву або доводів на спростування вимог позивача . При вказаних обставинах позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved