Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися у суд із указаним позовом, який обґрунтували тим, що [INFO] року помер рідній брат [PERSON]. Вони та [PERSON] прийняли спадщину у рівних частинах. Померлому за життя належав житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться у [ADDRESS], але правовстановлюючі документи відсутні і оформити спадщину на належні їм частки у цьому майні позбавлені можливості. З таких підстав просили визнати за ними в порядку спадкування право власності на 1/3 частки вказаного будинку за кожною. У жовтні 2015 року відповідач [PERSON] подала зустрічний позов з вимогою про визнання за нею права власності на 1/3 частки цього ж будинку. Такі вимоги обґрунтувала тим, що є єдиним спадкоємцем [PERSON]. Останній був спадкоємцем [PERSON], але не оформив спадщину на належні йому 1/3 частки будинку та помер. За відсутності правовстановлюючих документів позбавлена можливості оформити спадщину на це майно у нотаріуса. У судовому засіданні позивач [PERSON], її представник та позивач [PERSON] підтримали заявлений позов з підстав, наведених у позовній заяві, позов [PERSON] визнали. Відповідач [PERSON] визнала первісний позов та підтримала заявлений нею зустрічний позов з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, визнали первісний та зустрічний позов. Відповідач Старокошарівська сільська рада подала заяву про відсутність заперечень щодо задоволення позовів та слухання справи у відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд задовольнив первісний та зустрічний позови з таких підстав. З копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 03 червня 2015 року Виконавчим комітетом Старокошарівської сільської ради Ковельського району, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 38 років, місцем смерті є с. Старі Кошари Ковельського району Волинської області. Відповідно до п. 4, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу (надалі - ЦК України) України від 2003 року у разі відкриття спадщини до набрання чинності цим Кодексом застосовується чинне на той час законодавство, зокрема положення ЦК УРСР від 1963 року. Зважаючи на те, що [PERSON] помер у 1997 році, до цивільних відносин щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців застосуванню підлягають правила ЦК УРСР від 1963 року. Відповідно до ст. 524, ч. 1 ст. 530 ЦК УРСР від 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце коли воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти, дружина і батьки померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно зі ст. 548, ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної Ковельською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], спадщину прийняли і оформили спадкові права на частину нерухомого майна (земельні ділянки) та грошові вклади позивачі у справі [PERSON], [PERSON] і [PERSON], який є чоловіком відповідача [PERSON] та батьком відповідачів [PERSON], [PERSON] З наявної у матеріалах спадкової справи довідки, виданої 09 листопада 2000 року Старокошарівською сільською радою Ковельською району, слідує, що батьки [PERSON] померли раніше його, спадщину після [PERSON] прийняли [PERSON], [PERSON] і [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Таким чином, суд уважає доведеною ту обставину, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями, які прийняли спадщину після [PERSON] Доказів про наявність інших спадкоємців матеріали судової та спадкових справ не містять. Згідно із записами у погосподарській книзі №1 за 2015 рік житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 48 кв.м., побудований у 1957 році, належав [PERSON], що слідує із витягу, наданого Старокошарівською сільською радою. Діюче на час побудови будинку законодавство Української РСР не ставило в залежність виникнення права власності на будинок від його державної реєстрації. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджували право приватної власності. Питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами відносилося до компетенції виконкомів сільських рад, що відбувалося шляхом внесення записів у погосподарські книги рад. Правовстановлюючі документи на вказане майно у позивачів та відповідачів відсутні. Відомості про реєстрацію права власності на будинок у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також відсутні, тому нотаріусом з урахуванням п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно відмовлено позивачам та відповідачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно. З урахування зазначених обставин та відповідно до наведених норм законодавства суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачами права власності на належній їм по 1/3 частки у вказаному спадковому майні. Також, зважаючи на ведені положення та встановлені обставини підлягає судовому захисту шляхом визнання право власності відповідача [PERSON] на 1/3 частки цього ж нерухомого майна. Так, належна [PERSON] 1/3 частки усього нерухомого майна була успадкована поряд із позивачами і їхнім ріднім братом [PERSON]. Останній, як зазначено вище, прийняв спадщину та виготовив свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, грошові вклади. [PERSON] помер [INFO] року у віці 61 року, місцем смерті є с. Старі Кошари Ковельського району Волинської області, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції. З урахуванням положень ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України, за якими право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця, пережиле подружжя та батьки, - відповідач [PERSON] як дружина, а відповідачі [PERSON], [PERSON] як діти є спадкоємцями [PERSON] Згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної Ковельською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], спадщину прийняла і оформила спадкові права на земельні ділянки лише відповідач [PERSON], а відповідачі [PERSON], [PERSON] відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України подали нотаріусу протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяви про відмову від спадщини. Тобто, відповідач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після [PERSON] Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] прийняв у спадщину частину житлового будинку після смерті брата [PERSON] і не оформив свої спадкові права та помер, його частка у спадщині переходить до його єдиного спадкоємця - відповідача [PERSON] Отже, зустрічний позов також підставний і підлягає задоволенню. Виходячи із характеру спору та за відсутності заперечень сторін щодо задоволення заявлених позовів, судові витрати у справі, які полягали у сплаті судового збору, слід залишити за кожною із сторін. На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1269, п. 4, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 524, 530, 548, 549 ЦК УРСР від 1963 року, п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

Outcome: approved