Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким провести розподіл житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , та земельних ділянок, присудити їй, враховуючи інтереси їхніх дітей, 2/3 цього майна. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслалася на те, що вона з відповідачем з 06 травня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ними було побудовано житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідач зловживає спиртним, а в 2017 році покинув сім`ю, тому вона змушена звернутись в суд для розподілу спільного майна. У судове засідання [PERSON] не прибула, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримала повністю, просить провести розподіл по першому варіанту запропонованому експертизою, присудивши їй більшу частину, без сплати компенсації відповідачу, враховуючи інтереси їхніх дітей. Відповідач у судове засідання не прибув. Адвокат Родіков І.С. подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просив провести розподіл будинку згідно першого варіанту, та присудити [PERSON] приміщення в житловому будинку для другого співвласника та згідно таблиці № 9 частину земельної ділянки. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Рожнятівського районного суду від 10 жовтня 2018 року (а.с.9-10) між сторонами розірвано шлюб, який було зареєстровано 06 травня 2003 року. Спірний будинок на даний час є незавершеним та не зданим в експлуатацію, однак побудовано сторонами згідно будівельного паспорта виданого 06 листопада 2014 року (а.с.14-26) на земельній ділянці площею 0,0967 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 2624855800:01:010:0312. Отже, судом встановлено, що за час спільного проживання в шлюбі сторони збудували житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , який є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає розподілу між ними. За змістом ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації Об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року. Висновком № 19031 судової будівельно-технічної експертизи від 29 серпня 2019 року запропоновано варіанти розподілу житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.52-143). Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За таких обставин, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , який є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача, слід розділити між ними порівну. Суд приходить до переконання, що розподіл спірного житлового будинку слід провести відповідно до варіанту розподілу І, запропонованого висновком будівельно-технічної експертизи, оскільки саме при вказаному варіанті реальна та ідеальна частка обох співвласників мають найменше відхилення. Крім того, слід розділити між сторонами земельну ділянку на якій знаходиться спірний житловий будинок, згідно таблиці № 9, що відповідає даному варіанту розподілу будинку. На переконання суду, такий варіант є найбільш прийнятним для ухвалення законного рішення, при цьому, суд враховує думку сторін, щодо присудження їм відповідних частин будинку. Крім цього, слід зобов`язати сторін провести переобладнання житлового будинку: ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями 1-2 і 1-4, 1-2 і 1-5, 1-2 і 1-7, 1-9 і 1-13, 1-9 і 1-14, 1-19 і 1-15 та 1-15 і 1-16, розділити енергоносії та їх облік, зокрема першому співвласнику необхідно: влаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-4 і 1-5, 1-5 і 1-6, 1-9 і 1-13 та 1-14 і влаштувати сполучення між першим та другим поверхом з приміщення 1-6 в приміщення 1-14 внутрішній сходовий марш або гвинтові сходи у відповідності до вимог ДБН. Влаштувати санвузол за рахунок площі одного з виділених приміщень у відповідності до вимог ДБН. Другому співвласнику необхідно: влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-9 і 1-16, влаштувати кухню за рахунок площі одного з виділених приміщень у відповідності до вимог ДБН. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно позовних вимог вартість майна ( ціна позову) становить 592880 (п`ятсот дев`яносто дві тисячі вісімсот вісімдесят) гривень, позивачці судом визначено частку в майні загальною вартістю 318075, а відповідачу - 274805 гривень. Отже з кожної сторони по справі необхідно достягнути несплачений судовий збір згідно вартості присудженого їм майна відповідно до положень Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 355, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: approved