Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 серпня 2002 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, актовий запис №588. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], 06.07.2013 року. Вказала, що у теперішній час подружні стосунки між нею та чоловіком припинені, кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ю, в родині відсутня доброзичлива морально-психологічна атмосфера. Сторони спільне господарство не ведуть, між ними втрато почуття любові та поваги. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. А також просила стягнути з відповідача, сплачений нею при поданні позову, судовий збір у сумі 704,80 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з відомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 27.03.2018 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 17 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, актовий запис № 588, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 188455. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 374938, виданого 20.05.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис № 322. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 529844, виданого 09.07.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис № 505. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сімєю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем витрати на судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved