Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У січні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 11/25 частина житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14.02.1997 року. На житловій площі з 21.11.2007 року зареєстрований відповідач, з яким позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2007 року по листопад 2012 року. Після чого [PERSON] добровільно припинив користуватися житловою площею, виселився з будинку, забрав свої особисті речі. Місце проживання позивачці не повідомив. Ключі від будинку залишив добровільно, не претендував на подальше мешкання. Факт реєстрації відповідача в квартирі суттєво обмежує можливості позивачки в повному обсязі здійснювати свої права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі цього позивачка були вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, з листопада 2012 року [PERSON] добровільно припинив користуватися житловою площею, виселився з будинку, забрав свої особисті речі, місце його перебування їй не відоме. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, згідно оголошення в газеті «Донбас - неділя» від 15.02.2014року №19 (22600), у зв'язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Іллічівського району м.Маріуполя до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 11/25 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 14.11.1997 року, серії ААЕ, №355788. Згідно акту Сартанської селищної ради від 17.01.2014 року, вбачається, що [PERSON] фактично не проживає в [ADDRESS] з листопада 2012 року по теперішній час, його особисті речі за вказаною адресою відсутні. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки та зазначили, що у будинку [ADDRESS] [PERSON] з листопада 2012 року не проживає, місце його перебування їм не відоме. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS].

Outcome: approved