Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірвано, у них народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що донька хворіє та має інвалідність з дитинства, перебуває на обліку Здолбунівської ЦРЛ. Відповідач протягом тривалого часу не піклувався про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавився долею, станом її здоров`я, не виявляв бажання побачитися, не давав гроші на лікування, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків. 21 січня 2019 року відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] у якому просить виключити запис про його батьківство в актовому записі № 9 від 10 січня 2013 року про народження [PERSON] . Стверджує, що має сумніви щодо його батьківства відносно дитини [PERSON] , а тому просить призначити у справі судово-медичну експертизу. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] вимоги первісного позову підтримали повністю та просили задовільнити їх. Щодо задоволення зустрічного позову заперечували, посилаючись на висновок судово-медичної експертизи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав, а позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримав. Суду пояснив, що він має намір приймати участь у вихованні дитини, але позивачка не надає йому такої можливості. Представник органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області Галуза В.П. просила задовольнити первісний позов, підтримавши висновок органу опіки та піклування Здолбунівської РДА Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Заперечила щодо задоволення вимог за зустрічною позовною заявою. Заслухавши пояснення позивача, її представника [PERSON] , відповідача, представника органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області Галузи В.П., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 28 липня 2012 року по 09 липня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини та рішенням суду про розірвання шлюбу. [PERSON] хворіє та має інвалідність з дитинства, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 26.12.2016 року. Крім цього, вона перебуває на обліку у Здолбунівській центральній районній лікарні, що підтверджується медичними висновками № 2519/319 від 28.11.2016 року та № 3168 від 16.11.2018 року. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29.04.2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.04.2014 року і до її повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно довідки про склад сім`ї Богдашівської сільської ради від 26.12.2018 року № 2666 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] у будинку [ADDRESS] за місцем проживання малолітньої [PERSON] створені всі відповідні умови для повноцінного проживання та виховання останньої. Батько [PERSON] у вихованні доньки не допомагає, кошти на лікування не надає. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу № 3 «Ладоньки» Здолбунівської міської ради Рівненської області № 76 від 26 грудня 2018 року за період з 09 серпня 2015 року батько [PERSON] участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] не приймав. Належних та допустимих у розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України доказів на спростування доводів позивача за первісним позовом [PERSON] про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини відповідачем не надано, що також і спростовуєйого посилання на те, що позивачка не надає йому можливості приймати участь у вихованні дитини. 20.11.2019 року Здолбунівською районною державною адміністрацією надано висновок органу опіки та піклування № 2874/01-25/19 про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд вважає встановленим у судовому засіданні, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує, тому первісний позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Разом з цим, що стосується зустрічного позову, то у його задоволенні необхідно відмовити з огляду на наступне. Частинами 1, 2 ст.136 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Частиною 1 ст.13 та частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (стаття 76 ЦПК України) Як вбачається з висновку експерта № 103-195-2019 від 19 серпня 2019 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Жодного доказу, котрий спростовував би відомості, викладені у вказаному висновку та підтверджував доводи, викладені [PERSON] у зустрічному позові останнім не надано. Таким чином, суду надано достатньо доказів для того, аби стверджувати про те, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а тому у задоволенні його зустрічного позову слід відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved