Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказувало на те, що згідно укладеного та в установленому порядку підписаного кредитного договору №0039/08/25-Z від 23.04.2008 року [PERSON] в АКБ «Форум», назву якого змінено на публічне акціонерне товариство «Банк Форум», отримав кредитні кошти в сумі 30 000,00 доларів США строком користування до 20.04.2018 року зі сплатою 13,0% річних. Зокрема, згідно п. 2.5, 2.6, 2.7 даного кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальниками самостійно, щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Несплата процентів в терміни, визначені договором є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки. Крім того, з метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, 23 квітня 2008 року між банком та поручителем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме суму кредиту, нараховані відсотки по кредиту, штраф (пеню) та інші передбачені платежі. Також даним договором визначено, що у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому, вказав на те, що банк добросовісно виконав свої зобов'язання за кредитним договором й відповідно надав відповідачу у користування грошові кошти, однак відповідач [PERSON] як позичальник у порушення умов кредитного договору не в повному обсязі виконує умови договору по сплаті суми основного боргу та процентів, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 24 грудня 2014 року становить 25 071,93 дол. США., що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 395 390,38 грн., й відповідно складається з: суми основного боргу за кредитом в розмірі 23 335,20 дол. США, суми заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 1736,73 дол. США, суми пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту - 83,43 дол. США та пені, нарахованої за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 245,48 дол. США. Крім того вказував, що позичальником було порушено положення п.п. 3.3.7 та п. 3.3 кредитного договору щодо обов'язку страхувати предмет застави на користь Банку в акредитованих Банком страхових компаніях. Відповідно до п.4.4 за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п.3.3 кредитного Договору позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5000,00 грн., у зв'язку із чим вважає, що з відповідача також підлягає стягненню 10 187,13 грн. штрафних санкцій, а тому загальна сума заборгованості за офіційним курсом НБУ, яка підлягає стягненню з відповідачів станом на 24 грудня 2014 року становить 405 577 грн. 51 грн. Також вказувало на те, що у зв'язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору, банк 19.09.2014 року надіслав відповідачам вимогу про погашення простроченої заборгованості, однак станом на день подачі позову до суду відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконують. Посилаючись на вказане, а також на умови кредитного договору та договору поруки й відповідно на вимоги чинного законодавства, вказуючи на те, що позичальник прострочив виконання зобов'язання, не повернувши в установлений строк суми коштів, передбачених графіком розрахунків, у кредитора виникло право на стягнення коштів у примусовому порядку, тому просив, уточнивши позовні вимоги, стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Форум Банк» заборгованість за кредитним договором № №0039/08/25-Z від 23.04.2008 року у розмірі 25 071,93 дол. США та 10 187,13 грн. - штрафних санкцій. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Причину своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як убачається з матеріалів справи, 23 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 30 000,00 доларів США, строком користування до 20.04.2018 року та зі сплатою 13,0% річних. (а.с. 5-6). Зокрема, згідно п.п. 2.5, 2.6, 2.7 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальниками самостійно, щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Несплата процентів в терміни, визначені договором є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки. Сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами та сплачуються щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами (пп.26, 2.7 договору). Крім того, відповідно до додаткового договору № 1 до кредитного договору від 27 жовтня 2009 року, укладеного між банком та [PERSON], сторони домовились, що після підписання даного додаткового договору, погашення заборгованості за кредитом, передбачене п. 2.3 кредитного договору змінено на тип «Ануїтет» та відбуватиметься згідно із Графіком погашення заборгованості від 27 жовтня 2009 року, а також сторони погодились, що з дня підписання цього договору процентна ставка встановлюється на 10 відсотків річних та є незмінною протягом 12 місяців, а після закінчення 12 місячного терміну з 27 жовтня 2010 року відсоткова ставка встановлюється на рівні 13 відсотків річних за користування кредитом. Крім того, умовами додаткового договору визначено, що кредитні кошти надаються строком по 20 квітня 2015 року (а.с. 6 -8). Так, частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, як убачається з матеріалів справи, зокрема з п. 3.2.2 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та /або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань. При цьому, як встановлено судом та підтверджується наданими позивачем доказами, банк виконав свої зобов'язання у визначеному договором порядку й відповідно надав відповідачу обумовлені договором кошти в розмірі 30 000 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 85665 (а.с. 9). Разом з тим, відповідач у визначеному договором порядку своїх зобов'язань належним чином не виконує й відповідно з 18 квітня 2014 року припинив здійснення сплати тіла кредиту, а з 27 червня 2014 року - процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 24 грудня 2014 року становить 25 071,93 дол. США., що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 405 577,51 грн., й відповідно складається із: суми основного боргу за кредитом в розмірі 23 335,20 дол. США, суми заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 1736,73 дол. США (а.с. 13). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 19. вересня 2014 року надіслав відповідачам вимогу про погашення простроченої заборгованості, однак станом на день подачі позову до суду відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконують (а.с. 11). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав суду в розумінні положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів на спростування розрахунку суми боргу за кредитним договором, а також доказів належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором та доказів на підтвердження оспорення відповідачем чи визнання недійсним умов укладеного між сторонам договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання ( ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як убачається зі змісту п. 4.1 договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 відсотка за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Відповідно до наданого банком розрахунку розмір пені за прострочення сплати за кредитом за період з 3 березня 2014 року по 2 грудня 2014 року становить 83,43 дол. США, а пені, нарахованої за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 24 грудня 2013 року по 24 грудня 2014 року - 245,48 дол. США, який розраховувався відповідно до наведеного банком у позові розрахунку з урахуванням розміру подвійної облікової ставки НБУ (а.с. 13). Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що також є обґрунтованими й вимоги банку про стягнення суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Як убачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 23 квітня 2008 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с. 10). При цьому, умовами договору поруки також визначено, що поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved