Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Заяву мотивував тим, що за рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09.12.2013 р. йому в житловому будинку [ADDRESS] виділено квартиру № 1 (перший поверх), а відповідачу квартиру № 2 (другий поверх) даного будинку, підвал залишено в спільному користуванні . Посилаючись на те, що відповідачка не допускає його до житлового будинку, замикає двері, вчиняє скандали тобто він через її перешкоди не може потрапити до своєї квартири і проживати в ній то просив вселити його до квартири [ADDRESS] і зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у користуванні житловим будинком. В суді позивач та його представник позов підтримали повністю. Відповідач та її представник позов заперечили. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступного. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09.12.2013 року житловий будинок по [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], даний будинок розподілено і визнано право власності в рівних частинах по 1/2 за [PERSON] та [PERSON] Виділено [PERSON] 1/2 частину - квартиру № 1 (перший поверх), [PERSON] 1/2 частину - квартиру № 2 (другий поверх). Рішення апеляційного суду набрало законної сили . Встановлено, що ключ від вхідних дверей житлового будинку, який розподілено знаходиться у відповідачки, яка не бажає передати другого ключа позивачу, замикає перед таким двері, при спробі попасти до своєї квартири вчиняє скандали, викликає міліцію, тобто всіляко перешкоджає позивачу потраплянню до своєї квартири і проживання в ній. Відповідачка на даний час проживає на зйомній квартирі. Відповідачка визнала в суді факт недопускання позивача до проживання такого у квартирі [ADDRESS]. Свої дії пояснила тим, що позивач не виконує рішення суду в частині облаштування їй окремої сходової клітки з тильної сторони на другий поверх квартири № 2 будинку і що якщо вона впустить позивача проживати до квартири № 1 то будуть перешкоди з його боку. Мотиви відповідачки є надуманими, є припущеннями і не ґрунтуються ні на доказах ні на чинному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд .... Жилі будинки (квартири), що в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Виходячи із вищевстановленого суд приходить до висновку, що відповідачкою по відношенню до позивача порушуються норми житлового та цивільного законодавства України і ці порушення підлягають усуненню. Позов позивача є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Дії і доводи відповідачки не ґрунтуються на чинному законодавстві і такі слід відхилити. Вимоги про стягнення судових витрат перед судом не ставилось і таких немає.

Outcome: approved