Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

У січні 2017 року позивачі звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича про скасування постанови, встановлення факту прийняття спадщини, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, в якому просять суд: - скасувати постанову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича від 27.11.2014 вих. № 180/02-14 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину; - встановити факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] у вигляді відповідних часток земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0,0395 га та житлового будинку [ADDRESS] ; - зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича видати свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0,0395 га та свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] ; - зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича видати свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0,0395 га та свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] , у віці 48 років, померла [PERSON] , про що у книзі реєстрації смертей 20.02.2012 року зроблено відповідний актовий запис №3283. З метою додержання спадкового законодавства та отримання права на спадщину, 13 серпня 2012 року із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича звернулася дочка спадкодавця - [PERSON] . Під час звернення, [PERSON] повідомила нотаріусу всі відомі їй на той час фактичні дані, що стосуються справи по спадкуванню після спадкодавця, зокрема, нотаріусу було повідомлено про все майно, що належало на час смерті спадкодавцю та надано для огляду правовстановлюючі документи на таке майно. Так, станом на 13 серпня 2012 року, спадкодавцю на праві власності належало Ѕ земельної ділянки площею 0,0789, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 69237016, згідно державного акту на право приватної власності від 14.06.2006, що був виданий на підставі рішення Київської міської ради від 03 квітня 2001 року №252-1/1229, а також 10/20 житлового будинку [ADDRESS] згідно Договору дарування частини жилого будинку від 19 липня 2000 року посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Махеркевич О.І., зареєстрованого в реєстрі за №16 1294. Крім цього, спадкодавцем разом з її сестрою - [PERSON] , на належній їм на праві спільної часткової власності земельній ділянці площею 0,0789, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 69237016, був збудований та введений в експлуатацію новий житловий будинок, що підтверджується копією технічного паспорту КМБТІ інвентаризаційна справа №120686 реєстровий № правової справи 6048 та декларацією про ввід в експлуатацію. Зазначають, що вказаний будинок було збудовано у 2008 році, однак прийнято в експлуатацію 23 травня 2012 року, про що свідчить декларація про ввід в експлуатацію. Крім того, 24 листопада 2014 року із заявою про фактичне прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича звернулася друга дочка Спадкодавця - [PERSON] . Вказують, що нотаріус надав [PERSON] запити: вих. №24 від 14.08.2012 року до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» щодо надання витягу з реєстру права власності на нерухоме майно на будинок [ADDRESS] , а також запит вих. №26 від 14.08.2012 до Головного управління земельних ресурсів в м. Київ щодо надання витягу з технічної документації про нормативно-грошову вартість земельної ділянки, довідку про обмеження, обтяження та можливі сервітути, витяг з поземельної книги. Оскільки на земельній ділянці, що належала спадкодавцю проводилося будівництво житлового будинку, то нотаріусом було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку новозбудованого житлового будинку необхідно надати відповідний правовстановлюючий документ та витяги з реєстру прав, оскілки право власності на нерухоме майно виникає з моменту такої реєстрації. Також, нотаріус повідомив про доцільність виділу частки в натурі майна, що належало спадкодавцю. Зазначають, що з метою виконання вказівок нотаріуса та отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину, спадкоємцями були проведені дії з отримання правовстановлюючих документів про право власності на ім`я спадкодавця на наступне нерухоме майно: земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площе 0,0395 га. та житловий будинок [ADDRESS] . Стверджують, що після отримання цих правовстановлюючих документів вони були подані нотаріусу разом із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Так, 24 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законам. Для видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусу було надано: свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане Реєстраційною службою ГУЮ у м. Києві 12.11.2014 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію пав та їх обтяжень №29403848 про реєстрацію права власності на вищевказаний будинок; Свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0, 0395 га цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, видане 13 травня 2014 року видане Реєстраційною службою ГУЮ у м. Києві та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №21547492 про реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку. Однак, на підставі того, що надані правовстановлюючі документи видані після смерті спадкодавця, нотаріусом, з посиланням на забезпечення принципу безспірності вчинюваної нотаріальної дії, 27 листопада 2014 року було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та роз`яснено право на захист прав за правилами позовного провадження протягом трьох років, про що було винесено Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вих. 180/02/-14 від 27 листопада 2014 року. Позивачі вважають постанову приватного нотаріуса від 27 листопада 2014 року незаконною, а тому змушені звернутися до суду та просять її скасувати, а також зобов`язати Приватного нотаріуса видати свідоцтва про право на прийняту спадщину. В обґрунтування своїх заперечень проти постанови вказують, що нотаріусом не було надано інформації про порядок спадкування нерухомого майна, яке було збудоване, але щодо якого відсутня реєстрація права власності. Крім цього вказують, що жодна з вказаних нотаріусом статей, а також ЗУ «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в цілому не містить положень про «принцип безспірності вчинюваної нотаріальної дії». Вказана обставина є порушенням положень абз. 2 та абз. 3 ЗУ «Про нотаріат» в частині обґрунтування причин відмови у вчиненні нотаріальних дій, а тому вважають постанову про відмову у вчиненні нотаріальною дії не обґрунтованою. На підставі вищевикладених обставин вважають, що постанова приватного нотаріуса Київського міс нотаріального округу Авдієнка В.П. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину 180/02/-14 від 27 листопада 2014року є необґрунтованою, такою, що ґрунтується на припущеннях, порушує майнові права спадкоємців та чинне законодавство, а тому підлягає скасуванню. З урахуванням викладеного вище просили позов задовольнити. 24.01.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючого судді Куцюк В.С. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.02.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви. 28.07.2017 представником позивачів було подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2017 у справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2017 дану справу було передано до провадження судді Кізюн Л.І. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва, яка занесена до протоколу судового засідання від 16.01.2018, до участі у справі в якості третіх осіб було залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київську міську раду, [PERSON] та [PERSON] . 23.04.2018 третьою особою [PERSON] було подано до суду заяву, у якій останній не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розгляд справи провести за його відсутності. 08.05.2018 представником третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Кривов`яз О.В. подано до суду письмові пояснення на позовну заяву у яких позовні вимоги залишив на розсуд суд, просив проводити розгляд справи за відсутності представника Головного територіального управління юстиції у м. Києві. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2018 дану справу було передано до провадження судді Букінох О.М. 02.03.2020 представником позивачів було подано до суду письмові пояснення у справі. 26.10.2020 позивач [PERSON] подала до суду заяву у якій просила суд провести розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала. 26.10.2020 позивач [PERSON] подала до суду заяву у якій просила суд провести розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала. 26.10.2020 третіми особами [PERSON] та [PERSON] подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності у яких останні проти задоволення позовних вимог не заперечували. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] та [PERSON] , а також представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, проте у матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки останні належним чином повідомленні про час та місце проведення судового засідання та їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 31). Станом на день смерті [PERSON] на праві власності належало наступне майно: Ѕ частина земельної ділянки площею 0,0789, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 69237016, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності від 14.06.2001; 10/20 частини жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частини жилого будинку від 19.07.2000, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевич О.І., та копією технічного паспорту на жилий будинок від 26.05.2000 (а.с. 40, 44, 52-54). Після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. було заведено спадкову справу 3/2012, номер у спадковому реєстрі 53233017. 13.06.2012 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка В.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , звернулася [PERSON] , яка є її донькою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 32). Крім цього, 24.11.2014 з заявою про те, що спадщина була прийнята фактично за законом, як малолітньою, та з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом звернулася неповнолітня [PERSON] , [INFO] , яка є її донькою, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.01.2001 та Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2013 у справі № 761/7671/13-ц про усиновлення (а.с. 33, 34). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка В.П. від 27.11.2014 було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 35). В обґрунтування даної постанови приватний виконавець зазначив, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги споріднення за законом, 24.11.2014 звернулися із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Окрім цього вказує, що заявниками для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом надані для огляду свідоцтво про право власності на житловий будинок , видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві на ім`я померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , та свідоцтво про право власності видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0, 0395 га, видане на ім`я померлої [INFO] , з відповідними витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Приватний нотаріус у постанові посилається, що документи, які свідчать про право власності на майно померлої, видані після її смерті [INFO] , що унеможливлює видачу свідоцтв про право на спадщину з забезпеченням принципу безспірності вчинюваної нотаріальної дію, а тому прийшов до висновку про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Із матеріалів справи вбачаться, що 08.04.2013 [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, склала заяву про те, що остання не заперечує і дає згоду на поділ або виділ ( в натурі) земельної ділянки, що розташованої за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої є громадяни України: [PERSON] та [PERSON] , з присвоєнням кожній земельній ділянці окремого кадастрового номера, для особистого користування кожним співвласником (а.с. 41). 13.05.2014 Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0, 0395 га [PERSON] (а.с. 42). Окрім цього, 13.08.2011 [PERSON] та [PERSON] звернулися до начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Кучера С.М. із заявою в якій просили прийняти до експлуатації наступний об`єкт: житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] , побудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (а.с. 45). 10.06.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю «Діамант Проект» було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 48-51). 12.11.2014 Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 46). Таким чином судом встановлено, що Свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 12.11.2014 та Свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0,0395 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, видане 13 травня 2014 року видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, були видані після смерті [PERSON] . Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про нотаріат», на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) покладено вчинення нотаріальних дій в Україні. Статтею 5 цього Закону на нотаріуса покладено обов`язок здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики, а також відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. В своїй діяльності нотаріус має керуватись Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Главою 10 розділу II Порядку регулюється процедура видачі свідоцтв про право на спадщину. Пунктом 4.1. Порядку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Пунктом 4.14. Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п. 4.9 Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Пунктом 4.14 Пордку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Таким чином вбачається, що правовстановлюючі документи на майно щодо якого позивачі просили нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, а саме: Свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 12.11.2014 та Свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0,0395 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, видане 13 травня 2014 року видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, були видані після смерті [PERSON] та відкриття спадкової справи. За пунктом 4.12. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно із главою 13 роділу I Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином вбачається, що приватний нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку із поданням нотаріусу Свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 12.11.2014 та Свідоцтва про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0030 площею 0,0395 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, видане 13 травня 2014 року видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, відповідно до яких [PERSON] набула права власності на зазначене вище майно уже після її смерті [INFO] . Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Згідно з вимогами ст. 2. Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вище зазначене, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус правомірно відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки згідно із наданими приватному нотаріусу правовстановлюючими документами, право власності на зазначене майно було зареєстроване за спадкодавцем уже після її смерті, а тому вимоги про скасування постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича від 27.11.2014 вих. № 180/02-14 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину задоволенню не підлягають. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо скасування постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віктора Петровича від 27.11.2014 вих. № 180/02-14 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, то суд також приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про зобов`язання приватного нотаріуса видати [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки дані вимоги є похідними від вимоги про скасування постанови приватного нотаріуса. Слід також зазначити, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed