Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 49 800 гривень, з яких 24 900 - сума забезпечувального платежу, 24 900 гривень - сума штрафу за невиконання умов попереднього договору, а також судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що 17 лютого 2014 року між сторонами у справі укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю. Згідно п. 1 попереднього договору сторони дійшли згоди укласти основний договір купівлі-продажу квартири не пізніше 17 квітня 2014 року. Відповідно до п. 2 попереднього договору купівлі-продажу, позивач передав, а відповідач прийняла забезпечувальний платіж у розмірі 2 000 доларів США. 15 квітня 2014 року від відповідача на адресу позивача надійшов лист з пропозицією прибути до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. для посвідчення основного договору купівлі-продажу. 17.04.2014 року о 12 годині 00 хвилин позивач прибув до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., однак відповідач для посвідчення договору 17.04.2014 року так і не з'явилась, після чого на телефонні дзвінки позивача не відповідає та зустрічей з ним уникає. Згідно п. 4 попереднього договору у випадку невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором, ухилення чи відмови від укладення основного договору купівлі-продажу квартири у термін, визначений а. 1 попереднього договору купівлі-продажу, друга сторона зобов'язана повернути першій стороні суму забезпечувального платежу та додатково сплатити штраф у розмірі забезпечувального платежу. У зв'язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача забезпечувальний платіж за попереднім договором купівлі-продажу у розмірі 2000 доларів США, штраф у розмірі забезпечувального платежу у розмірі 2000 доларів США, що станом на день звернення до суду з даним позовом за офіційним курсом НБУ становить 49 800 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування заперечень зазначила, що за усною домовленістю з позивачем останні повинні були з'явитись до нотаріально контори 15.04.2014 року для укладення основного договору купівлі-продажу квартири, однак у зв'язку із тим, що позивач у телефонному режимі повідомив відповідачу про те, що у нього не вистачає коштів на придбання квартири, сторони дійшли згоди про неможливість укладення основного договору купівлі-продажу квартири. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 17 лютого 2014 року між [PERSON] (Перша сторона) та [PERSON] (Друга сторона) укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 689 (а.с. 6) Згідно п. 1 попереднього договору [PERSON] та [PERSON] зобов'язувались у майбутньому в строк не пізніше 18 години 00 хвилин 17 квітня 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На підтвердження наміру придбати квартиру та з метою забезпечення оформлення основного договору купівлі-продажу, [PERSON] передав [PERSON], а остання отримала до підписання попереднього договору, забезпечувальний платіж у розмірі 2000 доларів США, що станом на момент посвідчення попереднього договору становило 17 400 гривень (п. 2 попереднього договору). У судовому засіданні відповідач підтвердила той факт, що грошові кошти в якості забезпечувального платежу у розмірі 2000 доларів США передавились позивачем у доларах США, а тому вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Пунктом 4 попереднього договору передбачено відповідальність сторін договору за невиконання або неналежне виконання у мов договору в тому числі ухилення чи відмови від підписання основного договору. Так, згідно умов вказаного вище пункту попереднього договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання свої обов'язків за цим договором, ухилення чи відмови від укладення основного договору у термін, вказаний у п. 1 цього договору, Перша сторона ([PERSON].) зобов'язана повернути Другій стороні ([PERSON]) суму забезпечувального платежу та додатково сплатити штраф у розмірі забезпечувального платежу. Відповідно до положень ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. 15 квітня 2014 року відповідачем [PERSON] на адресу позивача [PERSON] направлено пропозицію про укладення договору, передбаченого попереднім договором від 17.02.2014 року, в якій запропоновано [PERSON] прибути в термін, передбачений п. 1 попереднього договору, тобто 17.04.2014 року, до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. ([ADDRESS]) для укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с 7). Як вбачається з листів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. від 11.12.2014 року, 28.04.2015 року, наданих на запит суду, 17.04.2014 року до приміщення нотаріальної контори з'явився [PERSON], [PERSON] в зазначений день 17.04.2014 року до приміщення нотаріальної контори не з'явилась з невідомих нотаріусу причин, договір купівлі-продажу між останніми укладений не був. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за попереднім договором від 17.02.2014 року не виконала, для укладення договору купівлі-продажу квартири в термін, визначений п. 1 попереднього договору не з'явилась, чим порушила умови попереднього договору, укладеного між сторонами у справі, посвідченого 17.02.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 689. Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд вирішує цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. В розумінні ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Суд виходить з того, що не з'явившись до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. в обумовлений попереднім договором термін, [PERSON] порушила зобов'язання за попереднім договором від 17.02.2014 року, у зв'язку із чим відповідно до п. 4 попереднього договору від 17.02.2014 року з останньої підлягає стягненню на користь [PERSON] сума забезпечувального платежу за попереднім договором у розмірі 2000 доларів США та штраф у розмірі забезпечувального платежу за попереднім договором у розмірі 2000 доларів США, а всього 4000 доларів США. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошових еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Станом на 11.08.2014 року за офіційної інформацією Національного Банку України, курс гривні по відношенню до долара США встановлений 1 долар США - 12 гривень 45 копійок. Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 4 000 * 12,45 грн. = 49 800 гривень. При цьому суд відхиляє доводи відповідача, на які остання посилається в обґрунтування заперечень проти позовних вимог, зокрема, про те, що остання за усною домовленістю з позивачем з'явилась до приміщення нотаріальної контори 15.04.2014 року для укладення договору купівлі-продажу, оскільки такі доводи, ґрунтуються виключно на поясненнях відповідача та не підтверджуються належними та допустимими в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України доказами, а за змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних і розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Для відновлення свого порушення права позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень, що підтверджується актом про оплату послуг на правову допомогу від 25.06.2014 року до договору про надання правової допомоги № 3-6-2014 від 25.06.2014 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Ванджураком Р.М. (а.с. 16). Суд надходить до висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 2 000 гривень витрат на правову допомогу. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 498 гривень судового збору.

Outcome: approved