Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулося в Ірпінський міський суд Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ухвали від 03 лютого 2014 року справа передана для розгляду Солом'янському районному суду м. Києва. Позивач посилається на те, що 31 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму в розмірі 14130 доларів США, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався сплачувати 9,5% річних на суму заборгованості. Строк дії договору встановлений сторонами терміном до 31.07.2012р. . В порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував та станом на 05 грудня 2013 року мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 94203,80 доларів США, яка складалась із наступного: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі 12518,331 доларів США; - заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 5416,606 доларів США; - заборгованість по сплаті пені в розмірі 72034,20 доларів США; - заборгованість по сплаті штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу в розмірі 11294,11 гривень; - заборгованість по сплаті комісії в розмірі 22553,66 гривень. З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в національній валюті в сумі 752970,98 гривень в примусовому порядку. Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи позов у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні наполягав на тому, що Позивач пропустив строки позовної давності за пред'явленими вимогами, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, у випадку часткового задоволення позову Відповідач просив зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з нього, оскільки вона значно перевищує розмір його фактичної заборгованості за договором. Заслухавши пояснення представників Позивача та відповідача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне. 31 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір №30/п/55/2006-840, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит в сумі 14130 доларів США під 9,5% річних строком до 31 липня 2012 року. За прострочення Позичальником строку виконання зобов'язань за договором щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та штрафних санкцій пунктом 5.1 Договору передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Судом встановлено, що Відповідач не погашав ані кредитну заборгованість, ані проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість. У зв'язку з цим ВАТ КБ «Надра» звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та задоволення вимог в розмірі 19590,73 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет застави (автомобіль «Деу», 2006 року виробництва). В матеріалах справи наявна копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 2008 року на підставі виконавчого напису від 03 жовтня 2008 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, з поданням ПАТ «КБ «Надра» вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту та погашення її за рахунок заставленого майна, строк виконання зобов'язання позичальника за договором змінився, і попередній затверджений договором графік погашення заборгованості застосуванню не підлягає. За розрахунком Позивача станом на 05 грудня 2013 року заборгованість [PERSON] за договором з урахуванням погашення частини заборгованості за рахунок заставленого автомобіля становить 94203,80 доларів США, яка складалась із наступного: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі 12518,331 доларів США; - заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 5416,606 доларів США; - заборгованість по сплаті пені в розмірі 72034,20 доларів США. Разом з тим, у відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пропуск кредитором строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні вимог. В матеріалах справи наявна заява Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором лише в межах позовної давності (три роки) перед зверненням до суду, тобто за період починаючи з 30.12.2010 року. Починаючи зі вказаної дати, ґрунтуючись на поданому суду Позивачем розрахунку заборгованості, суд вираховує, що у стягненні заборгованості за тілом кредиту слід відмовити, оскільки весь її розмір став простроченим у 2011 році (три роки з момент вимоги про дострокове повернення кредиту та заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусом). Натомість, заборгованість за нарахованими на тіло кредиту (12518,33 доларів США) відсотками за період в межах строку позовної давності суд розраховує наступним чином: Сума боргу (дол.США)Період нарахування процентівРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів12518.3331.12.2010 - 04.12.2013 (1070 днів)9.50 %3486.27 Крім того, задоволенню підлягають також вимоги про стягнення з Відповідача суми комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,4% від заборгованості за тілом кредиту (12518,33/100 х 0,4 = 50,07 доларів США) щомісяця в межах трирічного строку позовної давності, тобто за 35 місяців: 50,07 х 35 = 1752,45 доларів США. У відповідності до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені за прострочення сплати тіла кредиту та інших платежів, у стягнення яких суд відмовляє через пропуск Позивачем строків позовної давності. Позовна давність за вимогами про стягнення пені становить 1 рік. Так, згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір нарахованої пені за рік (1% за кожен день прострочення) становить набагато більше (365%) від заборгованості, суд вважає можливим зменшити розмір пені до розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача, тобто до 5238,72 доларів США. Відтак, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача, становить 10477,44 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України становить 160269,81 гривень (100 доларів США = 1529.6657 гривень) У зв'язку з частковим задоволенням позову, компенсації з Відповідача на користь Позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 1602,70 гривень.

Outcome: partial