Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві банку «Меркурій» Куліша Віктора Миколайовича звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 01 грудня 2012 року між ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 18-06П-89. До договору сторони внесли зміни Додатковими угодами. Згідно договору та додатків до нього ПАТ Банк «Меркурій» надав відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 137700 грн зі сплатою 27% процентів річних, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 30 листопада 2011 року. Додатковою угодою № 11 від 12 червня 2013 року до Договору №18-06П-89 встановлено, що ліміт кредитування не може перевищувати 1460719,13 грн та було змінено кінцевий термін повернення кредиту на 11 грудня 2013 року. Свої зобов`язання за договором Публічне акціонерне товариство банк «Меркурій» виконав, відкрив відповідачу рахунок, та надав споживчий кредит. В строки, встановлені договором, відповідачем не було повернено суму кредиту та проценти за його користування. Станом на 11 липня 2014 року заборгованість відповідача за вказаним договором складає 1833916,40 гривень, а саме: за кредитом - 1460119,13 грн, за процентами - 373797,27 грн. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог Публічне акціонерне товариство банк «Меркурій» просило суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Банку «Меркурій» заборгованість за Договором №18-06П-89 на кредитну лінію від 01 грудня 2010 року в сумі 1761190,46 грн, у тому числі: 1460119,13 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 301071,33 грн - прострочена заборгованість за відсотками. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що відповідач є учасником бойових дій, а тому проценти за користування кредитом не нараховуються з початку і до закінчення особливого періоду. Також відповідач заявив про застосування строків позовної давності щодо стягнення відсотків, у зв`язку з чим вважає, що період стягнення відсотків має бути обмежений з 05 серпня 2011 року по 05 серпня 2014 року. Окрім того, відповідач заперечує, що отримав від ПАТ Банк «Меркурій» 1460119,13 грн. Відповідач вважає наданий банком розрахунок заборгованості неналежним доказам наявності заборгованості в заявленому розмірі, оскільки він не відображає реальних умов договору: прострочка по тілу кредиту показана лише станом на 12 грудня 2013 року, в той час як платежі по тілу кредиту мали надходити від позичальника кожного місяця. Також заборгованість по процентам позивач продовжив нараховувати після припинення строку кредитного договору, що суперечить домовленості сторін та судовій практиці. Ухвалою суду від 14 листопада 2014 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 29 вересня 2015 року провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві банку «Меркурій» Куліша Віктора Миколайовича до [PERSON] про стягнення заборгованості зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що приведенні на воєнний стан, на строковій військовій службі, альтернативній (невійськовій) службі, службового відрядження. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2021 року справу передано судді Латкі І.П. Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження судді Латки І.П. та поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 06 травня 2021 року у справі здійснено процесуальне правонаступництво та замінено первісного позивача Акціонерне товариство банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві банку «Меркурій» Куліша Віктора Миколайовича на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт». Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Представник позивача надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в письмовому клопотанні просила відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що подано заяву про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що відповідач з 27 лютого 2017 року і по теперішній час продовжує проходити військову службу у підрозділі ЦУ СБУ України в м. Сєвєродонецьк Луганської області. Для отримання інформації про те, що відповідач залучений для проведення антитерористичної операції представником відповідача направлено адвокатський запит до СБУ, проте відповідь ще не отримана. Судом визнана неповажною причина неявки представника відповідача в судове засідання 12 жовтня 2021 року, оскільки як зазначено в клопотанні про відкладення розгляду справи, відповідач з 27 лютого 2017 року проходить військову службу у підрозділі ЦУ СБУ України в м. Сєвєродонецьк Луганської області, отже з лютого 2017 року і до дня розгляду справи (12 жовтня 2021 року) представник відповідача не був позбавлений права надати відповідні докази. При цьому, частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України\~\~з 11 вересня 1997 року та відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи\~\~упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції»\~\~від 5 лютого 2004 року та інші). Разом з цим Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік) Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Судом враховано,\~що відповідно\~до вимог\~частини першої\~статті\~6\~Конвенції,\~кожен при\~вирішенні судом\~питання щодо\~його цивільних\~прав та\~обов`язків\~має право\~на судовий\~розгляд упродовж\~розумного терміну.\~Обов`язок\~швидкого здійснення\~правосуддя покладається,\~в першу\~чергу,\~на відповідні\~державні судові\~органи.\~Розумність тривалості\~судового провадження\~оцінюється в\~залежності від\~обставин справи\~та з\~огляду на\~складність справи,\~поведінки сторін,\~предмету спору.\~Нездатність суду\~ефективно протидіяти\~недобросовісно створюваним\~учасниками справи\~перепонам для\~руху справи\~є порушенням\~частини першоїстатті\~6\~Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08листопада\~2005 року у справі «Смірнова проти України»). У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно зі\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частиною першою\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції\~(§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року в справі «Смірнова проти України»). У рішенні від 22 липня 2021 року «Плетяк та інші проти України» Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з надмірною тривалістю цивільних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту з огляду на ці скарги. Як зазначалось вище, ухвалою суду від 14 листопада 2014 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 29 вересня 2015 року провадження даній у цивільній справі було зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що приведенні на воєнний стан, на строковій військовій службі, альтернативній (невійськовій) службі, службового відрядження. Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року поновлено провадження у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 210 ЦПК України\~суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Отже, подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення розумного строку вирішення спору по справі. Крім того, заперечення відповідача проти даного позову викладені у письмовому відзиві на позовну заяву, а отже відповідачем реалізоване передбачене\~діючим цивільним\~процесуальним законодавством\~право на\~змагальність сторін,\~а тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушено. Крім того, представник відповідача приймала участь у судовому розгляді справи в судовому засіданні 27 вересня 2021 року. З огляду на зазначені вище обставини, які підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку, що судом вжито усіх необхідних заходів для надання відповідачу у справі\~достатніх можливостей викладення своєї позиції як шляхом подання відзиву на позов та заперечення, так і у судових засіданнях в суді з метою дотримання вимоги змагальності процесу та забезпечення\~права на публічне слухання. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено обставини про те, що 01 грудня 2010 року між АТ БАНК «Меркурій» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 18-06П-89 (а.с. 7-9). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов вказаного договору, а саме п. 1.1 Банк надає Позичальникові споживчий кредит у сумі 137700 грн на ремонт квартири та купівлю транспортних засобів, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит 30 листопада 2011 року, згідно обумовленого сторонами графіку погашення, зазначеному в договорі, та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 27% річних. Згідно п. 2.2 договору Позичальник зобов`язується у строк до 30 листопада 2011 року використати Кредит на наступні цілі: ремонт квартири та купівля транспортних засобів; повернути Банку Кредит 30 листопада 2011 року, відповідно до графіку погашення, викладеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування суми в безготівковій формі або внесення суми готівкою через касу Банку на позичковий рахунок, відкритий Позичальнику в Банку (позичковий рахунок № [NUMBER] , код банку 351663); сплачувати проценти за користування Кредитом як у готівковій, так і в безготівковій формі на рахунок Банку № [NUMBER] , код банку 351663, не пізніше 10-го числа наступного місяця. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Банком щомісяця з дня фактичного надання кредиту до повного погашення позичкової заборгованості, виходячи з кількості календарних днів у році. Проценти за останній місяць користування Кредитом сплачуються Позичальником одночасно з поверненням Кредиту у строк згідно з п. 1.1. Додатковою угодою №1 від 03 грудня 2010 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року, внесено зміни до пункту 1.1. Договору та слова «та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 27% річних» замінено словами «та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 20% річних». Додатковою угодою №2 від 30 грудня 2010 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року викладено п. 1.1 Договору у наступні редакції «З 30 грудня 2010 року Банк встановлює ліміт у сумі, що не перевищує 440000,00 (чотириста сорок тисяч) гривень 00 коп. (далі ліміт) на ремонт квартири та купівлю транспортних засобів, а Позичальник зобов`язується повернути кредит 30 листопада 2011 року згідно наступного графіку погашення (зазначається) та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 20% річних». Додатковою угодою №3 від 05 січня 2011 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року внесено зміни до пункту 1.1. Договору та слова «та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 20% річних» замінено словами «та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 18% річних». Додатковою угодою №4 від 11 лютого 2011 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року викладено п. 1.1 Договору у наступні редакції «З 11 лютого 2011 року Банк встановлює ліміт у сумі, що не перевищує 1178000,00 (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч) гривень 00 коп. (далі ліміт) на ремонт квартири та купівлю транспортних засобів, а Позичальник зобов`язується повернути кредит 30 листопада 2011 року згідно наступного графіку погашення (зазначається) та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 18% річних». Додатковою угодою №5 від 24 березня 2011 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року доповнено п. 2.2.3 новим абзацом у наступній редакції «Встановити строк сплати нарахованих процентів за березень-липень 2011 р. по 30 серпня 2011 р.» Додатковою угодою №6 від 30 серпня 2011 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року доповнено п. 2.2.3 новим абзацом у наступній редакції: «Встановити строк сплати нарахованих процентів 30 листопада 2011 р.» Додатковою угодою №7 від 23 листопада 2011 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року викладено п. 1.1 Договору у наступні редакції «З 11 лютого 2011 р. Банк встановлює ліміт у сумі, що не перевищує 1178000,00 (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч) гривень 00 коп (далі ліміт) на ремонт квартири та купівлю транспортних засобів, а Позичальник зобов`язується повернути кредит 29 листопада 2012 року згідно наступного графіку погашення (зазначається) та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 18% річних»; пункт 2.2.3 викладено у наступній редакції: «Сплачувати проценти за користування Кредитом як у готівковій, так і в безготівковій формі на / рахунок Банку № [NUMBER] , код банку 351663 не пізніше 10-го числа наступного місяця Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Банком щомісяця з дня фактичного надання кредиту до повного погашення позичкової заборгованості, виходячи з кількості календарних днів у році. Проценти за останній місяць користування Кредитом сплачуються Позичальником одночасно з поверненням Кредиту у строк згідно з п. 1.1. Встановити строк сплати процентів за липень 2011 р. жовтень 2012 р. по 29 листопада 2012 року». На підставі Додаткової угоди №9 від 29 листопада 2012 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року сторони погодились, що станом на 29 листопада 2012 р. залишок непогашеного ліміту кредитування становить: 1178000,00 (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок). Пункт 1.1. Договору викладено у наступній редакції: «З 29 листопада 2012 р. Банк встановлює ліміт у сумі, що не перевищує 1178000,00 (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) (далі - ліміт) на ремонт квартири та купівлю транспортних засобів, а її Позичальник зобов`язується повернути кредит 11 червня 2013 р. та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 18 % річних». Пункти 2.2.1, 2.2.2. та 2.2.3 викладено у наступній редакції: «У строк до 11 червня 2013р. використати Кредит на наступні цілі: ремонт квартири та купівля транспортних засобів. Повернути Банку Кредит 11 червня 2013р., шляхом перерахування суми в безготівковій формі або внесення суми готівкою на рахунок Кредитора, відкритий в АТ Банку «МЕРКУРІЙ» (рахунок № [NUMBER] , код банку 351663). Сплачувати проценти за користування Кредитом як у готівковій, так і в безготівковій формі на рахунок Кредитора № [NUMBER] в АТ БАНКУ «МЕРКУРІЙ», код банку 351663 не пізніше 10-го числа наступного місяця. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Банком щомісяця з дня фактичного надання кредиту до повного погашення позичкової заборгованості, виходячи з кількості календарних днів у році. Проценти за останній місяць користування Кредитом сплачуються Позичальником одночасно з поверненням Кредиту у строк згідно з п. 1.1. Встановити строк сплати процентів за липень 2011 р. - травень 2013р. не пізніше 11 червня 2013р». Викладено пункт 6.1. у наступній редакції: «Договір вступає в силу з дня його підписання Сторонами та діє до 11 червня 2013 р., а в частині невиконаних зобов`язань - до повного їх виконання». Додатковою угодою №10 від 07 лютого 2013 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року викладено п. 1.1 Договору у наступні редакції «З 07 лютого 2013 р. Банк встановлює ліміт у сумі, що не перевищує 1461519,13 (один мільйон чотириста шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 13 коп. (далі ліміт) на ремонт квартири та купівлю транспортних засобів, а Позичальник зобов`язується повернути кредит 11 червня 2013 року згідно наступного графіку погашення (зазначається) та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 18% річних». Згідно з Додатковою угодою № 11 від 12 червня 2013 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року пункт 1.1 Договору викладено у наступній редакції «З 12 червня 2013 р. Банк встановлює ліміт у сумі, що не перевищує 1460719,13 (один мільйон чотириста шістдесят тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень 13 копійок) (далі - ліміт) на ремонт квартири та купівлю транспортних засобів, а Позичальник зобов`язується повернути кредит 11 грудня 2013р. згідно наступного графіку погашення (зазначається) та сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 18 % річних». Викладено пункти 2.2.1, 2.2.2 та 2.2.3 у наступній редакції: «22.1. У строк до 11 грудня 2013р. використати Кредит на наступні цілі: ремонт квартири та купівля транспортних засобів. 222. Повернути Банку Кредит 11 грудня 2013р., шляхом перерахування суми в безготівковій формі або внесення суми готівкою на рахунок Банка, відкритий в АТ БАНКУ «МЕРКУРІЙ» (позичковий рахунок № [NUMBER] , код банку 351663). 2.2.3. Сплачувати проценти за користування Кредитом як у готівковій, так і в безготівковій формі на рахунок Банка № [NUMBER] в АТ БАНКУ «МЕРКУРІЙ», код банку 351663 не пізніше 10-го числа наступного місяця. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Банком щомісяця з дня фактичного надання кредиту до повного погашення позичкової заборгованості, виходячи з кількості календарних днів у році. Проценти за останній місяць користування Кредитом сплачуються Позичальником одночасно з поверненням Кредиту у строк згідно з п. 1.1. Встановити строк сплати нарахованих, але несплачених процентів не пізніше 11 грудня 2013р. (рахунок № 2208459068529, код банку 351663)». Викладено пункт 6.1. у наступній редакції: «6.1. Договір вступає в силу з дня його підписання Сторонами та діє до 11 грудня 2013 р., а в частині невиконаних зобов`язань - до повного їх виконання». Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст.530, 631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Позичальник, за вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судовим розглядом встановлено, що АТ Банку «Меркурій» свої зобов`язання за договором виконав належним чином і у повному обсязі надав [PERSON] грошові кошти у сумі 1460719,13 грн, що підтверджується копіями заяв на видачу готівки №011КР514 у сумі 137700,00 грн від 01 грудня 2010 року, №013КР910 у сумі 302300,00 грн від 30 грудня 2010 року, №013КР142 у сумі 15000,00 грн від 11 лютого 2011 року, №013КР154 у сумі 25000,00 грн від 15 лютого 2011 року, №013КР212 у сумі 700000,00 грн від 28 лютого 2011 року, виданих на ім`я [PERSON] (а.с.21-25). Однак, всупереч зазначеним нормам закону та положенням Договору №18-06П-19 та Додаткових угод до нього, [PERSON] свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором, виконав не в повному обсязі, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 1460119,13 грн та простроченої заборгованості за відсотками у сумі 301071,33 грн. Разом з тим, суд не погоджується з розміром простроченої заборгованості за відсотками [PERSON] з наступних підстав. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заборгованість за процентами розраховано за період з 01 грудня 2012 року до 31 березня 2014 року в сумі 301071,33 грн (а.с. 60-61). Однак Додатковою угодою № 11 від 12 червня 2013 року до Договору № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту від 01 грудня 2010 року було встановлено строк дії Договору - до 11 грудня 2013 року, а в частині невиконаних зобов`язань - до повного їх виконання. Таким чином, право Банка нараховувати передбачені договором проценти припинилося з 12 грудня 2013 року. Саме такі висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, які відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права, оскільки відповідно до ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин суд вважає, оскільки зі спливом строку дії кредиту припинилося право Банка нараховувати проценти за користування кредитом, то після 11 грудня 2013 року Банк не мав права нараховувати відповідачу проценти за Договором № 18-06П-19 на кредитну лінію від 01 грудня 2012 року, тому вимоги про стягнення з [PERSON] процентів за період з 12 грудня 2013 року до 31 березня 2014 року у сумі 79206,45 грн не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. З цих підстав не заслуговують на увагу доводи відповідача про заборону нарахування [PERSON] процентів за користування кредитом починаючи з оголошення особливого стану, тобто з 17 березня 2014 року. Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності стосовно стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом суд зазначає наступне. 01 грудня 2010 року між ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] було укладено договір № 18-06П-89 про надання споживчого кредиту в розмірі 137700 грн на строк до 30 листопада 2011 року. У період з 03 грудня 2010 року до 12 червня 2013 року між ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] укладено додаткові угоди до зазначеного кредитного договору, у яких збільшувався розмір кредитної лінії, зменшувався розмір процентів за користування кредитними коштами та кінцевий строк погашення кредиту, з урахуванням яких кредитну лінію збільшено до 1460719,13 грн (без урахувань сплачених відповідачем 22800,00 грн), зменшено процентна ставка до 18 % річних, кінцевий строк погашення кредиту визначено 11 грудня 2013 року. У кредитному договорі та в додаткових угодах сторони досягли згоди щодо погашення кредиту шляхом стати щомісячних платежів, про що свідчить графік п. 1.1 договору та додаткових угод до нього, за яким позичальник зобов`язується повернути останній платіж 11 грудня 2013 року. Статтею 257 ЦК України визначена загальна позовна давність у три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як зазначено вище, сторони обумовили, що кінцевий строк погашення кредиту 11 грудня 2013 року, позовна заява подана до суду 04 серпня 2014 року, тобто позивачем позовна заява була подана в межах позовної давності, Таким чином, посилання представника відповідача на перебіг строку позовної давності до вимог про стягнення тіла кредиту є безпідставними та необґрунтованими. Щодо доводів про застосування строку позовної давності до процентів, то суд вважає їх необгрунтованими, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку відповідач періодично сплачував проценти за кредитом, останній раз 07 лютого 2013 року у сумі 302919,13 грн, що свідчить про переривання строку позовної давності по процентам за кредитом. Щодо невизнання відповідачем отримання суми кредиту в розмірі 1460119,13 грн, то дане твердження спростовується наступним. Відповідач, підписуючи додаткові угоди про збільшення кредитного ліміту, не заперечував про отриманий ним кредит в зазначеному в цих додаткових угодах розмірі. Так, відповідач, підписуючи додаткову угоду до договору станом на 12 червня 2013 року, не заперечував про залишок суми кредиту саме в розмірі 1460719,13 грн. Окрім цього, твердження відповідача про неотримання грошових коштів за кредитом спростовується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості позичальника за договором № 18-06П-89 на кредитну лінію від 01 грудня 2010 року станом на 20 січня 2015 року, з якого вбачається, що відповідачем з 31 січня 2011 року, 01 березня 2011 року, 31 травня 2011 року, 30 червня 2011 року, 26 вересня 2011 року, 04 та 31 січня 2012 року, 28 лютого 2013 року, 29 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року, 31 травня 2013 року, 27 червня 2013 року, 01 серпня 2013 року та 03 грудня 2013 року вносилися грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом у загальному розмірі 22800 грн. Тобто, боржник своїми діями фактично підтвердив наявність у нього грошового зобов`язання перед первісним кредитором. Встановивши, що на підставі вищевказаного договору від 13 травня 2019 року, який у встановленому законом порядку не розірваний та не визнаний недійсними, від позивача до ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №18-06П-89 від 01 грудня 2010 року, суд здійснив у справі процесуальне правонаступництво, наділивши правами позивача у даній справі ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». З урахуванням\~викладених обставин,\~позовні вимоги\~ТОВ «Фінансова\~компанія Горизонт»\~до [PERSON] \~підлягають частковому\~задоволенню,\~а саме\~в частині\~стягнення заборгованості\~за тілом\~кредиту у\~сумі 1460119,13\~грн \~та простроченої\~заборгованості за\~відсотками у\~сумі 221864,88\~грн за\~період з\~01\~грудня 2010\~року по\~11\~грудня 2013\~року.В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання цієї позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3654 грн. Оскільки позивач на час подання позовної заяви був звільнений від сплати судового збору,

Outcome: partial