Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визначення часток у спільній власності на земельну ділянку та визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 19.11.2010, виданого згідно з розпорядженням Дніпропетровської міської ради від 28.04.2010 за № 384/56 земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS], надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0640 га кадастровий номер 1210100000:01:401:0028 належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Впродовж двох років позивач пропонував відповідачці поділити спільну сумісну власність, однак відповідачка відмовляється. Восени 2011 року відповідачка самовільно встановила на ділянці двохметровий паркан, вона категорично проти поділу земельної ділянки, систематично порушує правила добросусідства, що змусило позивача звертатися до правоохоронних органів. Дійти згоди у визначенні та виділенні в натурі земельної ділянки сторони не досягли. Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.11.2010, загальною площею 0,0640 га кадастровий номер 1210100000:01:401:0028; визначити ідеальні частки співвласників земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS]; встановити порядок користування вказаною земельною ділянкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 1999 року визнано, що частки земельної ділянки, виділеної в користування попередньому власнику [PERSON],, пропорційно належній йому частці у домоволодінні становить 23/100 частки та дорівнює 143 кв.м., а частка земельної ділянки, виділеної відповідачу [PERSON] пропорційно належній їй частці в домоволодінні становить 77/100 часток та дорівнює 478 кв.м. (а.с.45-46). Власником 23/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1303, є [PERSON] (а.с.31). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.11.2010, виданого згідно з розпорядженням Дніпропетровської міської ради від 28.04.2010 за № 384/56 земельна ділянка площею 0,0640 га, кадастровий номер 1210100000:01:401:0028, розташована за адресою [ADDRESS], яка надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст.89 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників житлового будинку п.в ч.2 ст.89 ЗК України). Згідно ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, право спільної сумісної власності припиняється. Частиною 4 ст. 89 Земельного Кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що знаходиться в спільній власності мають право на його розподіл або виділення з нього окремої частини. Відповідно до ч.4 ст. 120 Земельного Кодексу України, при переході права власності на будівлю декільком особам, право власності на земельну ділянку визначається пропорційно частинам осіб у вартості будівлі, якщо іншого не передбачено в договорі відчуження будівлі або спорудження. Під час розгляду справи судом призначено судову земельно-технічну експертизу. Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про розподіл земельної ділянки за першим варіантом судової земельно-технічної експертизи проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз 17 вересня 2013 року за №1508-13, який відповідає ідеальним часткам співвласників. Таким чином, суд приходить до наступного висновку. Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану за адресою [ADDRESS], яка надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.11.2010, площею 0,0640 га, кадастровий номер 1210100000:01:401:0028. Визначити, що [PERSON] належить 23/100 частин земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS], що складає 147,20 кв.м. Визначити, що [PERSON] належить 77/100 частин земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS], що складає 492,80 кв.м. Встановити порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою [ADDRESS] зазначений у додатку №1 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 17 вересня 2013 року за №1508-13, а саме [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 492,80 кв.м. (на плані зафарбовано жовтим кольором): під житловий будинок літ. А-1 з прибудовами - 68,63 кв.м.; під будівлями та спорудами - сарай літ. Ж, навіси літ. Б,Е, вбиральня літ. Г, зливна яка (у технічному паспорті не зазначена) - 31,49 кв.м.; під ділянкою вільною від забудови біля будинку - 392,68 кв.м. Разом складає: 68,63 кв.м.+31,49 кв.м. +392,68 кв.м. = 492,80 кв.м., що відповідає - 77/100 частин. В користування [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 147,20 кв.м. (на плані зафарбовано блакитним кольором): під житловим будинком літ. А-1, з прибудовами - 24,60 кв.м.; під будівлями та спорудами - вбиральнею (в технічному паспорті не зазначена) - 1,69 кв.м.; під ділянкою вільною від забудови біля будинку - 120,91 кв.м. Разом складає: 24,60 кв.м. + 1,69 кв.м. +120,91 кв.м. =147,20 кв.м., що відповідає - 23/100 частин. Суд не може погодитися з посиланнями позивача у його письмових поясненнях щодо розподілу земельної ділянки порівну, оскільки такі посилання не ґрунтуються на вимогах закону. Посилання відповідача [PERSON] в письмових запереченнях щодо залишення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 1999 року, Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 1999 року, суд також не бере до уваги, оскільки сторонам по справі передано у власність земельну ділянку площею 0,0640 га, тоді як зазначеним рішенням суду встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 621 кв.м. Крім того, на теперішній час між сторонами існує порядок користування земельною ділянкою, але цей порядок не відповідає ані рішенню суду від 07.06.1999, ані їх часткам як співвласників, ані державному акту від 19.11.2010, що встановлено під час проведення експертизи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: partial