Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У січні 2015р. [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення шкоди матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.3). Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену у зв'язку з ДТП, на суму 14 381,86 грн., яка складається з різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 13 765,14 грн. та витрат на огляд автомобіля у розмірі 616,62 грн., моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. та судові витрати у сумі 487,20 грн. В грудні 2015 року Відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2015р. у справі № 761/587/15-ц (а.с.53-56), яка ухвалою від 14.01.2016р. була задоволена, а вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.71-72). Протокольною ухвалою суду від 17.03.2016р. до участі у розгляді справи залучено ПрАТ «СК «Брокбізнес» у якості третьої особи без самостійних вимог (а.с.97-98). 24 березня 2016 року представником позивача [PERSON] подано заяву, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «Фіат Лінеа» д.н.з. [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.102). Питання забезпечення позову вирішено ухвалою суду від 24.03.2016р (а.с.108-109). Свої позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог (а.с.78-82) Позивач обґрунтовує тим, що 28.02.2014р. о 07 год. 25 хв. по вулиці Саксаганського в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю двох автомобілів, а саме: автомобіля марки «Вольво» державний номерний знак [NUMBER], що належить Позивачу на праві власності, та автомобіля «Фіат Лінеа» державний номерний знак (д.н.з.) [NUMBER], під керуванням Відповідача - [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14.03.2014р. ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] і його визнано винним у вищезазначеному ДТП. З метою проведення огляду пошкодженого автомобіля Позивача представником ПАТ «СК «Брокбізнес», виникла необхідність втручання спеціаліста сервісного центру ТОВ «Віннер Автомотів», що є офіційним дилером автомобілю «Вольво», за послуги якого Позивачем було сплачено 616,62 грн. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, згідно страхового акту ПАТ «СК «Брокбізнес» № 51200/1 від 14.05.2014р., сума страхового відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Вольво», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу, становить 39 514,63 грн., яка 13.06.2014р. була перерахована на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів». 25.08.2015р. Позивачем було проведено частковий ремонт автомобіля на загальну суму 45 253,77 грн. із урахуванням ПДВ. Враховуючи попередню страхову виплату ПАТ «СК «Брокбізнес» у розмірі 39 514,63 грн., доплата [PERSON] за виконані ремонтні роботи склала 5 739,14 грн. Крім того, згідно з рахунком ТОВ «Віннер Автомотів» № 1027376 від 15.03.2016р., станом на дату розрахунку, вартість ремонту запчастин, пошкоджених внаслідок ДТП, які не були замінені під час проведення робіт 25.08.2015р., становить 37 779,00 грн. із урахуванням ПДВ. Так, враховуючи вищевикладене, Позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь на відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти у розмірі 43 518,14 грн., відшкодування заподіяних збитків в розмірі 616,62 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 5 236,40 грн. Відповідач надав суду заперечення на позовні вимоги Позивачки (а.с.141-143), в яких зазначив, що Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що ним було фактично проведено ремонт автомобіля та була сплачена сума у розмірі 37 779,00 грн. згідно з рахунком ТОВ «Віннер Автомотів» № 1027376 від 15.03.2016р., а також у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують суму заподіяної Позивачу шкоди, зокрема, висновок автотоварознавчої експертизи. Водночас, Позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що пошкодження про які йдеться в рахунку від 15.03.2016р. були завдані автомобілю Позивача внаслідок ДТП, яке трапилося 28.02.2014р., за таких обставин сума матеріального збитку у сумі 37 779,00 грн. не знаходить свого підтвердження доказами. Окрім того, в своїх поясненнях ПрАТ «СК «Брокбізнес» зазначила, що за результатами проведення Звіту № 86 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого Позивачу склала 40 024,63 грн., що в повному обсязі за вирахуванням франшизи була сплачена Позивачу, відтак вказаної суми було достатньо для ремонту Автомобіля, проте Позивач не вжив залежних від нього заходів та не провів ремонт Автомобіля за цінами, які існували на момент отримання страхового відшкодування. Оскільки Позивач своєю бездіяльністю сприяв збільшенню збитків, завданих йому внаслідок ДТП, відтак Відповідач не зобов'язаний компенсувати вартість збитків, визначену станом на момент збільшення позовних вимог. Окрім того, заявлена сума компенсації за завдану моральну шкоду не відповідає вимогам щодо її обгрунтованості та доведеності. Третя особа - ПрАТ «СК «Брокбізнес» надала суду письмові пояснення (а.с.110-111), в яких зазначила, що цивільно правова-відповідальність Відповідача станом на час ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес», до якого з заявою про виплату страхового відшкодування 30.04.2015р. звернулась Позивачка, в зв'язку з чим 14.05.2014р. страхова компанія виплатила Позивачці страхове відшкодування в розмірі 39 514,63 грн. Згідно звіту ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» № 86 від 31.03.2014р. з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo» д.н.з. [NUMBER], складає 40 024,63 грн. з ПДВ, отже розмір страхового відшкодування розраховувався наступним чином: 40 024,63 грн. - 510,00 грн. (франшиза) = 39 514,63 грн. Виходячи з вищевикладеного, страхова компанія виконала всі обов'язки щодо виплати страхового відшкодування Позивачу відповідно до Закону та на підставі висновків експерта, і відповідно жодним чином не порушила права та інтереси Позивача. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Відповідача - [PERSON] проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі, з підстав зазначених у запереченнях. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши представників Позивача та Відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2014р. встановлено, що 28.02.2014 року о 07 годні 25 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат Лінеа» д.н.з. [NUMBER] по вул. Саксаганського - вул. Льва Толстого в м. Києві під час зміни напрямку руху, не переконався що це буде безпечно та під час перестроювання не надав дорогу автомобілю «Вольво» д.н.з. [NUMBER], що рухався в попутному напрямку по тій смухі на яку він мав намір перестроюватись і не вибрав безпечної дистанції руху та не врахував дорожню транспортну обстановку та під час виникнення перешкоди не відреагував належним чином на зміну дорожньої обстановки автомобіль, чим порушив вимоги п.п.10.1., 10.3., 12.1., 12.3., 2.3. Правил дорожнього руху. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] легковий універсал марки «Вольво» д.н.з. [NUMBER] на праві власності зареєстрований за [PERSON] (а.с.13). На момент скоєння ДТП відповідальність Відповідача, як власника автомобіля «Fiat Linea» (державний номер [NUMBER]) була застрахована згідно полісу № АС/2122575 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Брокбізнес», франшиза 510,00 грн. (а.с.125). Відповідно до рахунку №1016668 від 13.08.2014р., наданого офіційним дилером Вольво - ТОВ «Віннер Автомотів» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Вольво» д.н.з.[NUMBER], з урахуванням виконаних робіт та використаних запчастин, а також знижок на них становить 53 279,77 грн. (а.с.15). При цьому, за проведення огляду автомобіля на ТОВ «Віннер Автомотів» Позивачкою було сплачено 616,62 грн., що підтверджується копією Акту виконаних робіт №6116181 від 06.03.2014р. та копією квитанції від 06.03.2014р. №620620041(а.с.17, 18). Згідно Звіту № 86 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 31.03.2014р. ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча компанія» за заявою ПрАТ «СК «Брокбізнес», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volvo XC60 держ. № [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП складає 40 024,63 грн. (в тому числі ПДВ) (а.с.112-115). До звіту № 86 додано ремонтну калькуляцію № 86_2014 від 31.03.2014р. (а.с.116-119), контрольний лист № 86_2014 від 31.03.2014р. (а.с.120-121). На підставі розрахунку страхового відшкодування (а.с.122), страхового акту № 51200/1 від 14.05.2014р. (а.с.123) та наказу № 51200/1/1 від 14.05.2014р. (а.с.124) ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно платіжного доручення №5253 від 13.06.2014р. перерахувала на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів» кошти на сплату страхового відшкодування згідно накладної №51200/1/1 та акту №51200/1 від 14.05.2014р. за пошкодження автомобіля д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в розмірі 39 514,63 грн. без ПДВ (а.с.16), яка визначена на підставі вартості матеріального збитку, завданого Позивачу згідно Звіту № 86 від 31.03.2014р. за вирахуванням франшизи в розмірі 510,00 грн. В серпні 2015 року Позивачкою було здійснено ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Вольво» д.н.з. [NUMBER] на загальну суму 45 253,77 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № 6177109 від 25 серпня 2015 року ТОВ «Віннер Автомотів» (а.с.84-85). Тобто суму страхового відшкодування страховою компанією на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів», як організації, що мала здійснювати ремонт, було перераховано у червні 2014р., а ремонт позивачем проведено у серпні 2015р. Будь-яких доказів того, що Позивачка повідомляла страхову компанію про збільшення фактичної вартості ремонту на ТОВ «Віннер Автомотів» станом після перерахування суми страхового відшкодування, як і того, що здійснювалась повторна оцінка матеріального збитку після перерахування коштів, до матеріалів справи не надано. Так, враховуючи суму страхового відшкодування, яка була перерахована ПрАТ «СК «Брокбізнес» на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів» (39 514,63 грн. у червні 2014р.) та суму, яку фактично було сплачено Позивачем за проведення ремонтних робіт свого автомобіля згідно Акту виконаних робіт № 6177109 від 25.08.2015р. (45 253,77 грн. у серпні 2015р.), Позивачка була змушена сплатити за виконані ремонтні роботи власні грошові кошти в сумі 5 739,14 грн., що підтверджується Квитанцією № 1852520028 від 25.08.2015р. (а.с.86). Позивачка зазначила, що в серпні 2015 року вона здійснила лише частковий ремонт свого автомобіля на загальну суму 45 253,77 грн., відтак сума ремонтних робіт, виконання яких є необхідним для повного відновлення автомобіля «Volvo» д.н.з. [NUMBER] після ДТП 28.02.2014р., станом на час розгляду справи становить 37 779,00 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується Рахунком № 1027376 від 15.03.2016р. ТОВ «Віннер Автомотів» (а.с.83). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом з тим, відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників (п. 16 Постанови від 01.03.2013р № 4). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). За ст. 6 даного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п.9.1., 9.2. ст. 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу, яка відшкодовується страховиком, визначена у ст. 29, вказаного Закону, а випадки, за яких страховик не відшкодовує шкоду завдану при ДТП, чітко визначені у ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як встановлено з матеріалів справи страхова компанія в порядку визначеному Законом на підставі Звіту № 86 від 31.03.2014р. перерахувала страхове відшкодування на рахунок офіційного дилера Вольво за вирахуванням суми франшизи, встановленої в страховому полісі, однак збитки завдані Позивачу пошкодженням його автомобіля не покриваються страховою сумою в повному обсязі, про що Позивачем заявлено лише в позові до суду, поданому 06.01.2015р. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, як зазначалось вище згідно Акту виконаних робіт ТОВ «Віннер Автомотів» № 6177109 від 25.08.2015р. вартість ремонту автомобіля Позивача склала 45 253,77 грн., в зв'язку з чим, враховуючи суму страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «СК «Брокбізнес», Позивачка була вимушена здійснити доплату за виконання ремонтних робіт в сумі 5 739,14 грн. Разом з тим, Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ремонтні роботи, які необхідно виконати для повного усунення пошкоджень автомобіля Позивача «Volvo» д.н.з. [NUMBER] згідно Рахунку № 1027376 від 15.03.2016р. на суму 37 779,00 грн., стосуються проведення відновлювального ремонту транспортного засобу в частині пошкоджень завданих автомобілю саме при ДТП 28.02.2014р. Питання щодо призначення судової експертизи в частині визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу станом на час розгляду справи в зв'язку з пошкодженням автомобіля при ДТП 28.02.2014р. представником Позивача в судовому засіданні не ставилось. При цьому в судовому засіданні відмовлено представнику Відповідача у призначенні експертизи колісного транспортного засобу в частині визначення вартості матеріального збитку станом на 28.02.2014р, оскільки після ДТП було проведено огляд пошкодженого автомобіля Позивача працівником ТОВ «Віннер Автомотів» та за заявою ПрАТ «СК «Брокбізнес» надано звіт ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча компанія» про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу на час ДТП. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при визначенні суми, яка підлягає стягненню з Відповідача, слід виходити з суми фактично виконаних ремонтних робіт спрямованих на відновлення автомобіля «Volvo» д.н.з. [NUMBER] згідно Акту виконаних робіт № 6177109 від 25.08.2015р. (45 253,77 грн.), суми страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «СК «Брокбізнес» (39 514,63 грн.) та фактичним розміром шкоди (реально понесеними Позивачем витратами на ремонт свого автомобіля) згідно квитанції № 1852520028 від 25.08.2015р. (5 739,14 грн.). Також суд вважає, що Позивачем понесено витрати, необхідні для відновлення автомобіля, а саме його огляд спеціалістом на ТОВ «Віннер Автомобтів», на суму 616,62 грн. згідно квитанції № 620620041 від 06.03.2014р., які також складають майнову шкоду і тому підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача. Таким чином, з [PERSON] на користь Позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, спричинена у зв'язку з ДТП, на загальну суму 6 355,76 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Позивача моральної шкоди суд виходить до наступного. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України. Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що автомобіль належний Позивачу було пошкоджено в результаті дій Відповідача, а пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов'язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів Позивача про заподіяння їй моральної шкоди, стягнути з Відповідача на користь Позивача враховуючи вимоги розумності та справедливості грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00грн. В частині стягнення з відповідача понесених Позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн., сплачених позивачем, суд зазначає наступне. Положеннями частини першої ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Однак, відповідно до положень ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, а тому вона не може бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в ч. 2 ст. 56 ЦПК України. В матеріалах справи міститься Угода № 1101/16 про надання правової допомоги від 11 січня 2016р., укладена між [PERSON] та Адвокатом Бурка Андрієм Олександровичем (а.с.88-89), згідно якого Клієнт доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання надавати Клієнту правову допомогу. Згідно Акту прийому-передачі правової допомоги від 17.03.2016р. Клієнт прийняв, а Виконавець надав правову допомогу, передбачену Угодою № 1101/16 про надання правової допомоги від 11 січня 2016 року, на загальну суму 5 236,40 грн. без ПДВ (а.с.90). На виконання угоди № 1101/16 по надання правової допомоги від 11.01.2016р. Позивачем було сплачено на користь адвоката Бурки А.О. 5 236,40 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 170316/1 від 17.03.2016р. (а.с.91). В судовому засіданні 14.01.2016р. представником Позивача - Бурка А.О. заявлено усне клопотання про допуск до участі у справі у якості особи, що надає правову допомогу, яке було задоволено протокольною ухвалою суду. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з журналу судового засідання від 14.01.2016р. адвокат Бурка А.О. надавав правову допомогу Позивачу у судовому засідання протягом 1 год. 33 хв. - з 11:42 до 13:15 (а.с.69-70), в судовому засіданні 17.03.2016р. 23 хвилини - з 11:42 по 13:15 (а.с.69-70), а всього адвокат Бурка А.О. надавав правову допомогу Позивачу у судових засіданнях протягом 1 година 56 хв. (116 хвилин). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд дійшов висновку, що на користь Позивача з Відповідача слід стягнути компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 40 відсотків встановленої Законом України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік» мінімальної заробітної плати у місячному розмірі станом 1 січня 2016 року (1 378,00 грн.) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, з урахуванням фактичного часу судового засідання на якому був присутній адвокат Панченко Н.О. в сумі 1 065,64 грн. (1 378,00*40%/60*116). Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі -ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що внаслідок дій Відповідача Позивачу спричинена шкода, яку в повній мірі не покриває страхове відшкодування, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача майнової шкоди у загальному розмірі 6 355,76 грн., яка складається з різниці між фактичним розміром шкоди (оплатою ремонту) та страховою виплатою у розмірі 5 739,14 грн. та витрат на огляд автомобіля у розмірі 616,62 грн. Також суд приходить до висновку, що з Відповідача на користь Позивача підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі, визначеному судом - 500,00грн. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений Позивачем при зверненні до суду, виходячи з суми вимог, що задоволено судом, в сумі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 065,64 грн., а всього на суму 1 552,84 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial