overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого зазнаалаа, що у квартирі яка належить їй з сином, зареєстрований її колишній чоловік, який з вересня 2009 року не проживає. Вона не взмозі сплачувати комунальні послуги за нього. Грошових коштів на оплату комунальних послуг відповідач не дає, його речей у квартирі не має. Не проживання відповідача у квартирі більше п,яти років можуть підтвердити свідки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судове засідання жодного разу не з,явився, кореспонденція яка направлялася на адресу вказану позивачем, повернулася за закінченням терміну зберігання, у останнє судове засідання повідомлявся через ЗМІ. Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло (а.с.6) та зазначено у витязі про державну реєстрацію прав від 03.05.2012 року ( а.с.8) власниками квартири [ADDRESS] зазначені по 1/3 кожний - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи відповідно до довідки дільниці № 44 КП «Жилкомсервіс» від 20.06.2014 року зареєстровані за вказаною адресою.( а.с.12) 10.05.2012 року згідно з договором дарування [PERSON] подарував [PERSON] 13 частину зазначеної квартири, а вона прийняла її в дар ( а.с.13). Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 28.05.2012 року [PERSON] на підставі договору дарування є власником 1/3 частини квартири ( а.с.14). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2014 року.( а.с. 11). Допитані судом свідки[PERSON] та [PERSON] пояснили,що вони є сусідками позивача, проживають у одному тамбурі, відповідача приблизно з серпня 2009 року у квартирі не бачили, вдома він не буває, часто навідують позивача, речей відповідача у квартирі немає,вона мешкає сама і сплачує комунальні послуги сама. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім,ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною другою ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. . За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, так як відсутній у ньому понад один рік без поважних причин, доказів іншого суду неждано. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2006 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а син залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 14 січня 2006 року, шлюб був зареєстрований Виконавчим комітетом Великовулизької сільської ради Тиврійського району Вінницької області, актовий запис № 1 (а.c.6). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2009 року. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а дочка залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 15 жовтня 2009 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 95 (а.c.3). Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1997 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а діти залишаться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 25 жовтня 1997 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 495 (а.c.3). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] (а.с.4-6). Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 17 січня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №11 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 січня 2009 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 липня 1996 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 891. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позв у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, однак у своїй промові у судових дебатах зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 891. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неї та на утримання малолітньої дитини. Позивач зазначає, що [PERSON], 1992 року народження, є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджує запис у Свідоцтві про народження. З [PERSON] позивач у шлюбі не перебуває. За спільною заявою поданою до органу реєстрації, відповідач визнав себе батьком [PERSON] Відповідач проживає окремо від сім'ї. Син [PERSON] проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач на дитину матеріальної допомоги добровільно не надає. Син, [PERSON], потребує витрат на належне харчування, одяг, оздоровчий відпочинок. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON], 1992 року народження, є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. [PERSON] є батьком [PERSON] З відповідачем позивач у шлюбі не перебуває. За спільною заявою поданою до органу реєстрації, відповідач визнав себе батьком [PERSON] [PERSON] проживає окремо від сім'ї. Син [PERSON] проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що утримання дитини є спільним обов'язком батьків, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини визначено статтею 84 Сімейного кодексу України. Так, частиною другою, четвертою вказаної статті встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої ст. 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині утримання позивача [PERSON] до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач зазначає, що 05 жовтня 1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 392 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося. Виникають сварки та непорозуміння. Добровільно надати допомогу на утримання доньки відповідач не бажає, аліменти нікому не сплачує. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив суд звільнити його від сплати судового збору та витрат на правову допомогу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, 05 жовтня 1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 392 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося. Виникають сварки та непорозуміння. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що утримання дитини є спільним обов'язком батьків, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати на правову допомогу позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно із ст.82 ЦК України суд, враховуючи матеріальний стан сторони, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Враховуючи пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що відсутності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 серпня 2011 року відділом реєстрації актів громадського стану Голосіївського району управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 622 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від подружнього життя мають два сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тимчасової соціальної допомоги на належне утримання дітей не вистачає. Інших доходів позивач не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2011 року відділом реєстрації актів громадського стану Голосіївського району управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 622 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від подружнього життя мають два сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тимчасової соціальної допомоги на належне утримання дітей не вистачає. Інших доходів позивач не має. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що утримання дитини є спільним обов'язком батьків, позовні вимоги щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114, 180, 182-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved