Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У серпні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] договору б/н від 19.08.2010 (далі Договір) остання отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30.00% на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак остання порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та інших витрат по ньому, тому станом на 30.06.2017 утворилася заборгованість в розмірі 77\~245,37 грн, що складається з наступного: 4\~874,43 грн. заборгованість за кредитом, 65\~153,52 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3\~063,83 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 3\~654,59 грн штраф (процентна складова). У зв`язку із чим позивач просить стягнути заборгованість за кредитом та судові витрати. 23.10.2017 у справі винесено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 27.05.2021 [PERSON] поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Заводського районного суду від 23.10.2017. Задоволено заяву про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Заводського районного суду м.\~Запоріжжя від 23.10.2017, розгляд справи призначено на 03.08.2021. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Від представника відповідача адвоката Димитрашка Д.В., в матеріалах справи, міститься заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.08.2010 [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 5). До Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 6-30). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] станом на 30.06.2017 становить 77\~246,37 грн, що складається з наступного: 4\~874,43\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом,\~65\~153,52\~грн \~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом,\~3\~063,83\~грн.\~ заборгованість\~за пенею\~та комісією,\~500,00\~грн \~штраф (фіксована\~частина),\~3\~654,59\~грн штраф\~(процентна\~складова)(а.с. 3-4). Факт переказу Банком кредитних коштів на картковий рахунок і факт користування позичальником банківськими коштами підтверджується випискою із карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] на виконання її заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Згідно з вказаною випискою [PERSON] користувалася кредитним коштами, періодично знімала кредитні кошти та вносила платежі на погашення кредиту (а.с. 126-131). Відповідачам не заперечується факт отримання кредитних коштів. Надаючи власний контррозрахунок (а.с. 86-93) представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення зазначив, що [PERSON] було внесено в рахунок погашення заборгованості 20\~532,49 грн. Разом з тим, знято коштів позичальником за період 15.02.2013 по 18.03.2020 в сумі 7\~327,46 грн, що на його думку свідчить про відсутність заборгованості за тілом кредиту. Інші складові заборгованості за кредитним договором не визнають, у зв`язку із тим, що Умови та правила не містять підпису відповідача. За змістом ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 1054\~ЦК України за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірах та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит та\~сплатити проценти\~(ч.\~1\~ст. 1048 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~ч.\~1\~ст. 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом\~ст. 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст.\~549 ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 1, 2 ст. 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 в справі № 342/180/17. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 19.08.2010, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, а також те, що вказані документи станом на 19.08.2010 містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, пені та штрафів саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За таких підстав, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України. З урахуванням наведеного, вказані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 19.08.2010. Анкета-заява від 19.08.2010 не містить відомостей щодо умов договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, пені, комісії та штрафів за порушення зобов`язань у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення відсотків, пені, комісії та штрафів. Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків, пені, комісії та штрафів. Отже, вимоги в цій частині є безпідставними, оскільки позивачем не доведено укладення договору на таких умовах. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з наступного. Із виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що позичальником було внесено в рахунок погашення заборгованості 20\~532,49 грн. Разом з тим, позивач просив стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 4\~874,43 грн. За вказаних обставин, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню не підлягають у зв`язку із повним погашенням. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed