Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилалося на те, що 04 травня 2012 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL118924, згідно якого [PERSON] надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 75148,80 грн. Сторони погодили, що тип процентної ставки за договором визначається як змінювана (плаваюча) процентна ставка, яка розраховується 01 січня, 01 квітня, 01 липня, 01 жовтня кожного календарного року протягом строку дії договору, розмір якої визначається за формулою: «процентна ставка = базова ставка». У період з 04 травня 2012 року по 14 квітня 2013 року включно за користування кредитними коштами застосовуються процентна ставка мінус 1,1 річних. Починаючи з 15 квітня 2013 року і до моменту повного виконання своїх зобовязань позичальником - плюс 2,0 річних. Розмір базової ставки складає 13,6 річних та 12,5 річних. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі: відповідно до кредитного договору були перераховані кредитні кошти в сумі 75148,80грн. на рахунок відповідача №2603000980182, що підтверджується меморіальним ордером №120417UАН000122/215634 від 04.05.2012 року, випискою по рахунку від 04.05.2012 року, договором застави транспортного засобу від 04.05.2012 року, договором купівлі-продажу із використанням банківського кредиту №352293-YО01057 від 24.04.2012 року. Відповідач, згідно умов договору, зобовязався належним чином використати і повернути кредитні кошти позивачу у строки, визначені в кредитному договорі та додаткової угоди. В якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між Банком та гр. [PERSON] був укладений договір поруки СL118924 від 04.05.2012 року, згідно з п.1.1 якого вона зобовязалася перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і таких, що можуть виникнути в майбутньому. Позичальник не виконує умови кредитного договору, у звязку з чим виникла прострочена заборгованість, тому у нього виник обовязок повністю повернути кредит та сплатити нараховані відсотки, незалежно від настання строку виконання зобовязання, а у позивача виникло право на виконання зобовязання в повному обсязі. Станом на 03 листопада 2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 24176,87 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту 22111,21 грн., відсотки 2065,66 грн. [PERSON] не здійснював направлення вимоги про погашення суми заборгованості позичальнику та поручителю, оскільки УДППЗ «Укрпошта» не здійснюються пересилання пошти до Шахтарського району Донецької області, особисто також не мали змогу вручити вимоги. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати на оплату судового збору та за розміщення оголошення в газеті про виклик відповідачів. Представник позивача в судове засідання не зявився, у прохальній частині позовної заяви просив у разі неявки позивача в судове засідання проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» №41 від 02.03.2016 року, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надіслали, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції». Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL118924, згідно якого [PERSON] надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 75148,80 грн. на придбання автомобіля строком до 15.04.2015 року та зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. Сторони погодили, що тип процентної ставки за договором визначається як змінювана (плаваюча) процентна ставка, яка розраховується 01 січня, 01 квітня, 01 липня, 01 жовтня кожного календарного року протягом строку дії договору, розмір якої визначається за формулою: «процентна ставка = базова ставка». У період з 04 травня 2012 року по 14 квітня 2013 року включно за користування кредитними коштами застосовуються процентна ставка мінус 1,1 річних. Починаючи з 15 квітня 2013 року і до моменту повного виконання своїх зобовязань позичальником - плюс 2,0 річних Розмір базової ставки складає 13,6 річних та 12,5 річних. Згідно з п.7.1,7.2. Додатку №1 до кредитного договору Умови надання та погашення Кредиту (кредит на авто) позичальник зобовязаний сплачувати кредитору суму щомісячного платежу у розмірах відповідно до Графіку щомісячних платежів/Графіку погашення кредиту, вказаного у Додатку №2 по Договору, датою сплати щомісячного платежу вважається останній робочий день, що передує 15 числу кожного місяця.. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між Банком та гр. [PERSON] був укладений договір поруки СL118924 від 04.05.2012 року, згідно з п.1.1 якого вона зобовязалася перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед кредитором, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Зокрема, згідно п.1.3 договору поруки поручитель погодилася стосовно факту того, що порукою за цим договором забезпечуються також і розміри зобовязань, які можуть бути змінені відповідно до умов Основного договору, та з тим, що внаслідок змін Основного договору може збільшитися обсяг її відповідальності. Відповідно до п.1,4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно з положеннями ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі: відповідно до кредитного договору були перераховані кредитні кошти в сумі 75148,80грн. на рахунок відповідача №2603000980182, що підтверджується меморіальним ордером №120417UАН000122/215634 від 04.05.2012 року про видачу [PERSON] кредиту в сумі 75148,80 грн.. Однак позичальник порушив умови договору та, починаючи з вересня 2014 року, перестав вносити платежі на погашення кредиту, причому останнє зарахування суми на погашення процентів в розмірі 0,58 грн. відбулося 27.11.2014 року, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором. Як зазначає позивач, станом на 03 листопада 2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 24176,87 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту 22111,21 грн., відсотки 2065,66 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У своїй заяві [PERSON] посилається на своє право щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитом через невиконання позичальником більше ніж на 30 днів своїх щомісячних зобовязань, проте з позовом звернувся до суду лише 27.01.2016 року, тобто вже після закінчення строку повернення всієї суми кредиту, яка в додатку №1 до кредитного договору визначена датою 15 квітня 2015 року. Відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У пункті 4.2 договору поруки його сторонами погоджено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобовязання за основним договором не предявить вимоги до поручителя, тому строк звернення позивача з вимогою до поручителя не є порушеним. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до обох відповідачів як солідарних боржників є обґрунтованими та з урахуванням наданих позивачем письмових доказів також доведеними належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн. та за розміщення оголошення в газеті про виклик відповідачів в сумі 420,00 грн. також підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках, тобто по 899,00 грн., оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved