Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] ,\~третя особа\~ [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Стислий виклад обставин та зміст позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Окрім позивача та його дружини у вказаному будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] , який у будинку вже більше п`яти років не проживає, його речі у будинку відсутні, за утримання будинку та комунальні послуги відповідач не сплачує. Фактичне місце проживання відповідача позивачу не відоме. Реєстрація [PERSON] у будинку позивача є протиправною та такою, що чинить останньому перешкоду у вільному користуванні та розпорядженні свої майном. За таких обставин, [PERSON] звертається із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 20). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 грудня 2002 року, виданого 28 листопада 2011 року на підставі рішення виконкому Погребської сільської ради (а.с. 9). Із матеріалів справи встановлено, що у вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 08 січня 2020 року Погребською сільською радою Броварського району Київської області видано довідку № 17, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] , але фактично останні п`ять років за вищевказаною адресою не проживає і не проживав. Місце перебування [PERSON] Погребській сільській раді не відоме (а.с. 11). 03 липня 2019 року та 08 січня 2020 року депутатом Погребської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] здійснено обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] . У ході такого обстеження встановлено, що у будинку зареєстрований [PERSON] , однак майже п`ять років він ніколи не проживав та не проживає у даному будинку. Сусіди зазначили, що за вказаною адресою відповідача ніколи не бачили (а.с. 12-13). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області від 30.01.2020 р. та листа Зазимської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] із 08.04.2008 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 17-18). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із матеріалів справи встановлено, що будинок знаходиться у власності позивача, відповідач права власності на будинок чи його частку не має, не є родичем позивача, у будинку був зареєстрований з 08.04.2008 року, однак вже на протязі п`яти років у будинку не проживає, не користується ним як своїм житлом, його речі у будинку відсутні, не несе витрат на утримання будинку та не сплачує за комунальні послуги. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися його майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком. На підставі викладеного, та

Outcome: approved