Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 21 червня 2006 року Сокальським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 120. В обґрунтування позову зазначав, що 21 червня 2006 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, у зв'язку з відсутністю між ними взаєморозуміння, протилежністю характерів та поглядів на шлюб і спільне життя. Тривалий час вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Кожен із них живе своїм окремим життям. Їхній шлюб носить лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує, просив суд розглянути справу у його відсутність, час для примирення подружжя не надавати, задовольнити позов та розірвати шлюб, оскільки з травня 2015 року сторони проживають окремо та подружніх відносин не підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, проти його задоволення не заперечує, примирення подружжя є неможливим, оскільки з травня 2015 року сторони проживають окремо. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 червня 2006 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Сокальським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 120. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з травня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved