Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У серпні 2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], в якій займала одну окрему кімнату. Вказана квартира, як визначено судовими рішеннями, після виплати всіх пайових внесків в ЖБК, стала належати на праві приватної власності її сестрі третій особі [PERSON] До 2011 року у позивачки з сестрою [PERSON] були нормальні стосунки, позивачка сплачувала всі платежі за комунальні послуги, оскільки, за домовленістю з третьою особою [PERSON], має окремий особовий рахунок. Але сестра [PERSON] в 2006 році оформила право приватної власності на квартиру тільки на свої ім'я, приховавши від позивачки цей факт. Про це останній стало відомо тільки в 2011 році, коли сестра подарувала квартиру відповідачці [PERSON] за договором дарування від 26.07.2011 року. Відтоді нова власниця, вселившись з сімєю у квартиру (сестра мешкає в іншому місці), почала вимагати, щоб позивачка звільнила займану кімнату та знялася з реєстраційного обліку. Позивач цього не зробила, бо іншого житла не має, . тому відповідачка [PERSON] почала чинити їй перешкоди в користуванні квартирою. Позивач намагалася в судовому порядку відстояти свої права на частину квартири, яку було надано за рішенням місцевих органів на підставі ордеру № 20 від 07.09.1967р. на трьох членів сімї - [PERSON], позивача [PERSON] та ще одну сестру, яка вже давно має окрему квартиру. Проте, судовим рішенням не визнано за позивачем а ні права власності на ? частину квартири, а ні права на грошове відшкодування. Відповідачка без відома позивачки встановила нові металеві двері, нові замки, ключі від яких позивачці не надає. Таким чином, вказує позивачка, вона залишилася без житла, власних речей, без грошової компенсації для придбання будь-якого житла і на даний час - влітку - проживає на дачі, а взимку - у товаришів. По цивільним справам, які розглядалися за позовами позивачки, а саме: про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на ? частину квартири, яка є спільною сумісною власністю, визнання договору недійсним, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, позивачкою не заявлялись вимоги про вселення в квартиру, незважаючи на наявність препон у користуванні останньою, оскільки позивач сподівалася отримати право на частину квартири, в якій прожила з дитинства. Далі позивач зазначила, що не зважаючи на те, що судами першої та апеляційної інстанцій у зазначених справах підтверджене законне, на підставі ордеру № 20 від 07.09.1967р., її право вселення та користування спірною квартирою, як члена сімї члена ЖБК, а також наявність препон у вигляді перешкоджання доступу в квартиру, позивач вимушена знову звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Отже, вважає позивачка, переставши бути членом сімї першої власниці квартири - третьої особи у справі вона (позачка), має право користуватись цим житлом відповідно до положень ст.ст. 64, 156 ЖК України та ч.1 ст. 405 ЦК України (особистий сервітут). Оскільки позивачка не має іншого житла, крім зазначеного, де вона зареєстрована, тому просить суд вселити її в квартиру [ADDRESS], зобов'язавши відповідачку не чинити перешкоди вільному доступу позивачки у вказану квартиру та користуванню кімнатою, яку позачка займала. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладенм в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу без участі її участі.

Outcome: dismissed