Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У січні 2018 року Концерн „Міські теплові мережі в особі Філії Концерну «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] мешкає за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 22-А кв.74. Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за даною адресою. Представник позивача вказав, що у період з 01.11.2012 року по 31.10.2017 року позивач надав відповідачці послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 17090 грн. 56 коп. [PERSON] в добровільному порядку було частково сплачено суму боргу за надані послуги у сумі 11431,72 грн. У звязку з чим, загальна сума заборгованості за період 01.11.2012 року по 31.10.2017 року, складає 5658 грн. 84 коп., яку просить стягнути з відповідачки разом із понесеними судовими витратами при поданні позову. Від представника позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, причину не явки суду не повідомила. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.12.2017 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа № 335/14323/17), позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надання послуг з централізованого опалення житлового приміщення та гарячого водопостачання. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою м. Запоріжжя, бул. Центральний[ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2007р. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстраційного обліку [PERSON] по Запорізькій області відповідно до довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання у Запорізькій області від 19.01.2018 року - відсутні. Відповідно до довідки та розрахунку Концерну «МТМ», щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, заборгованість [PERSON], як власниці квартири, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 22-А кв. 74, за період з 01.11.2012р. по 01.11.2017 рік, складає 5658,84 грн. Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24.06.2004 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (п. 8 Правил). Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 162 ЖК України, наймачі (власники) квартири приватного житлового фонду, зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Нормою п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону закріплено, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивач свій обов'язок щодо оформлення типового договору виконав, запрошував відповідача шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону, однак відповідачка не уклала такий договір. Відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє відповідачку обов'язку щодо оплати наданих їм послуг з централізованого опалення. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Система теплопостачання квартири відповідачів є загальнобудинковою, від'єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги [PERSON], надавались постійно і в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2012р. по 01.11.2017 рік у сумі 5658,84 грн., є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved