Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У січні 2019 року до суду надійшла дана позовна заява АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування якої зазначено, що 12.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємицею, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач по справі, що підтверджується копіями паспорту позичальника та відповідача, місцем реєстрації зазначена адреса: [ADDRESS] . Банком 05.04.2018 року була направлена претензія кредитора до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді нотаріальної контори спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа не відкривалась. Позивач зазначає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 12.06.2011 року становить 5103,98 грн. Вказану суму разом із витратами по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Смирнова Н.В, яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з`явилась, з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилалась на те, що спадщину не приймала через відсутність спадкового майна, у зв`язку із чим, спадкова справа не відкривалась. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що 12.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1162, [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК від 05.04.2018 року, ПАТ КБ «Приватбанк» направлено до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно [PERSON] . Як вбачається з відповіді на вказану претензію від 11.04.2018 року, Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою отримана претензія до спадкоємців [PERSON] . За перевіреними відомостями, що містяться в архіві відповідної нотаріальної контори станом на 11.04.2018 року спадкова справа до майна померлої не відкривалась, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався. Згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій до спадкоємців 07.11.2018 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію до відповідача, в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 5103,98 грн. Проте, належного підтвердження про отримання відповідачем даної претензії до суду не надано. Згідно розрахунку заборгованості, наданого до суду, за договором №б/н від 12.06.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на дату її смерті, заборгованість становить 5103,98 грн., яка складається з: - 4011,20 грн. - нараховані проценти за користування кредитом; - 1092,78 грн. - нарахована пеня. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також, згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, позивач зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої, прийняв після неї спадщину, наявність спадкового майна та його вартість. Позивач зазначає, що спадкоємцем боржника у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії їх паспортів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . За відомостями Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 13.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15.08.2013 року по теперішній час. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, відповідач на час відкриття спадщини (час смерті) постійно проживав із спадкодавцем, протягом 6 місяців не відмовився від спадщини, а тому в силу ст.1268 ЦК України є такими, що прийняв спадщину після його смерті. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних заяв або клопотань з метою встановлення наявності спадкового майна та його вартості зі сторони позивача не заявлялось. Таким чином, порушуючи питання про стягнення із спадкоємця заборгованості за кредитом, позивач в порушення вимог ст.1282 ЦК України будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна не надає. Відсутність відомостей щодо наявності та вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу, позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в постанові від 06.06.2018 року по цивільній справі №533/370/16-ц. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed