Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

У січні 2020 року заступник керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1, діючий в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області, звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн з конфіскацією об`єктів тваринного світу, знарядь і засобів вчинення правопорушення. Так, в постанові суду зазначено, що [PERSON] порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, заподіявши виловом риби цінних порід збитків навколишньому середовищу на загальну суму 67847 гривень. Однак, при розгляді даного провадження судом не було вирішено питання про відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України відповідачем. Просив стягнути з [PERSON] на користь держави шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби у розмірі 27540 гривень та суму судового збору в розмірі 1921 гривень. Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року, яка набрала чинності 04 червня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпА та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., незаконно здобуті водні живи ресурси конфісковано. З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що [PERSON] 12 квітня 2019 року о 13-00 год., знаходячись на Кальчицькому водосховище у Центральному районі міста Маріуполя, здійснював незаконний лов риби забороненим знаряддям лову - сіткою зябровою в кількості одна штука та виловив рибу: плітка (318 штук), окунь (30 штук), чим порушив ст. 63 «Про тваринний світ», п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до положень ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосування вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування(збирання)або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. ч. 1, 6 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та грубого порушення правил рибальства доведений постановою суду від 24 травня 2019 року, яка набрала законної сили. Також вказані факти повністю підтверджені відповідачем в судовому засіданні, який визнав позов повністю. Отже, спричинення [PERSON] шкоди рибному господарству України у розмірі 27540 гривень підтверджено як постановою суду, так і добровільними поясненнями відповідача, який не заперечував факт нанесення шкоди За таких обставин з відповідача, враховуючи «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України» (додаток №3), затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1209 від 21 листопада 2011 року, підлягає стягненню шкода в розмірі 27540 гривень, заподіяна незаконним добуванням (збиранням) цінних видів водних біоресурсів. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1921 гривень.

Outcome: approved