Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25.01.2000 року помер його батько, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 14, розташованого по вул. Совхозна в м.Маріуполі, та квартири №4 у будинку №189, розташованого по пр. Металургів в м.Маріуполі. Через тяжку хворобу позивач не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а тому під час звернення до нотаріальної контори з цього питання, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із пропуском шестимісячного строку. На підставі зазначеного, просив визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 25.01.2000 року. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, просила прийняти рішення на розсуд суду. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.01.2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія № І-НО № 436092, виданим 26.01.2000 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 142. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.04.1994 року, зареєстрованого у реєстрі за № 18781, на праві власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. За біржовим контрактом №11057 (договором купівлі-продажу), укладеним на [PERSON] універсальній товарній біржі 24.09.1996 року [PERSON] належить будинок № 14 по вул. Совхозній в м. Маріуполі Донецької області. З наданих суду доказів вбачається, що позивач є сином спадкодавця [PERSON], який помер 25.01.2000 року, після смерті якого відкрилась спадщина. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53344293 від 18.09.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 25.01.2000 року, відсутня. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України, передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у передбачений законом шестимісячний строк не подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті його батька, а також належним чином не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини [PERSON] зазначає, що такий строк був ним пропущений через тяжку хворобу та тривале лікування, що підтверджується медичними документами. Вказана обставина обєктивно унеможливила своєчасне прийняття спадщини та звернення до нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк для оформлення спадкових прав позивачем після смерті батька. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючі наведені положення чинного законодавства, існуючі обставини та досліджені доказі, суд вважає доведеним поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини та можливість надання додаткового строку в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved