Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

У серпні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначає, що 16.03.2013 року він уклав шлюб із відповідачкою, який зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,актовий запис № 81. Від шлюбу сторони дітей не мають. З вересня 2018 р. сім*я сторін остаточно розпалася, вони проживають окремо,їх шлюб є формальним, вони не підтримують особистих відносин та не спілкуються,ведення спільного господарства припинено та поновлювати його позивач наміру не має. Майновий спір між сторонами відсутній. Посилаючись на те,що через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття поваги,між ними відсутнє взаєморозуміння,спроби налагодити відносини не мали позитивного результату,позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до ст.274 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився,надав письмову заяву про розгляд справи без його участі,не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. В судове засідання відповідачка не з*явилася з невідомих причин,викликалася шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову з додатками за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідачка вважається таким,що належним чином повідомлена про дату,час та місце проведення судового засідання,заяв про відкладення розгляду справи або іншого змісту не подавала,що є підставою для розгляду справи без її участі та постановлення заочного рішення на підставі наявних доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 16.03.2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,актовий запис № 81. На час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З вересня 2018 р.сторони проживають окремо,спільного господарства не ведуть,шлюбних відносин не підтримують, взаємопорозуміння відсутнє. Такі висновки суду ґрунтуються на викладених у позові фактичних обставинах,які відповідач не спростувала. З наведеного суд встановив,що розлад у сім*і сторін триває певний час,тобто має не короткочасний характер,причиною чого є відсутність взаєморозуміння,різні погляди сторін на спільний побут,позивач заявив,що примирення між подружжям неможливе. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і позивач проти цього категорично заперечує. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено протягом тривалого часу,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи,категоричне небажання позивача примиритися з відповідачем вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,а відповідачка не довела суду,які зусилля були докладені ним для примирення з позивачем та що ці зусилля призвели до примирення і збереження сім*ї можливе. Ці обставини переконують суд в тому,що сім*я розпалася остаточно,формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. На підставі ст.105,110,112 СК України, ст. 12,13,76,81,223,258,259,263,265,353,355 ЦПК України,суд -

Outcome: approved