Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNH4КР94400040 від 10.04.2006 року на загальну суму 18305,74 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 10.04.2006 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № DNH4КР94400040. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачу кредит у розмірі 752,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив умови вищезазначеного договору. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань, станом на 12 травня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 18305,74 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 262,99 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 910,00 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12 784,86 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 847,89 грн. Тому, ПАТ КБ «Приватбанк» вимушений звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 квітня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4КР94400040, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 752,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 8 місяців, а саме по 11.12.2006 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5,6-9). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов'язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно з розрахунку заборгованості, станом на 12 травня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 18 305,74 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 262,99 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3910,00 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12 784,86 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 847,89 грн. (а.с.4). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною третьою ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. В пункті 27 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Слід зазначити, що неустойка як спосіб забезпечення виконання зобов'язання та як відповідальність за своєю правовою природою спрямована стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 12 784,86 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, який становить 262,99 грн. Беручи до уваги загальний розмір пені, який позивач просить стягнути з відповідача, приймаючи до уваги відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд приходить до переконання, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання є значною сумою та значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу неповерненням кредиту, а тому суд вважає за необхідне, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, на засадах розумності та справедливості зменшити розмір пені до розміру неповернутої позивачу суми заборгованості за кредитом, та стягнути з відповідача 262,99 грн. пені, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № DNH4КР94400040 від 10 квітня 2006 року станом на 12.05.2017 року на загальну суму 5 783,87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial