Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначає, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. В свою чергу, 08.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Тобто, відповідно до цих договорів факторингу до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги по зобов'язаннях, які виникли на підставі укладених з ПАТ «Сведбанк» кредитних договорах серед яких договір укладений з відповідачкою. Так, 14.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ) «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2608/0308/71-016. За умовами цього договору [PERSON] надано кредит у сумі 175 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання за цим кредитним договором, 14.03.2008 року [PERSON] укладено з ВАТ «Сведбанк» іпотечний договір за умовами якого відповідачка передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору станом на 01.03.2013 року за відповідачкою утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 170 429 доларів США 04 центи, заборгованість по відсотках в розмірі 97 507 доларів США 05 центів, а також неустойка у розмірі 174 206 доларів США 36 центів. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2608/0308/71-016 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] шляхом продажу на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» у судовому засіданніпозовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідачки у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного. Судом установлено, що 14.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2608/0308/71-016, за умовами якого банк надав відповідачці кредит в сумі 175 000 доларів США на строк з 14.03.2008 року по 13.03.2037 року включно на умовах передбачених у цьому договорі. За змістом п.п. 6.1.5., 3.8. кредитного договору сторони договору за взаємною згодою домовилися без укладення будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок зміни умов цього договору з відповідною зміною зобов'язань позичальника щодо строку виконання, зокрема порушення позичальником строків платежів. При настанні указаної події банк має право вимагати погашення заборгованості у повному обсязі (суми кредиту, процентів, штрафних санкцій). При настанні указаної обставини банк має право надіслати позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов'язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним за взаємною згодою сторін вважається таким, що настав, на десятий календарний день з дня направлення банком позичальником повідомлення про зміну умов цього договору. (т. 1 а.с. 5-12). З метою забезпечення неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором, також 14.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передала банку в іпотеку майно, а саме: квартиру [ADDRESS] Предмет іпотеки має загальну площу 57,30 кв.м, житлову площу 29,60 кв.м. Сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 1 053 430 грн. ( т. 1 а.с. 14, 15). ВАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в сумі 175 000 доларів США., [PERSON] не належно виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку із чим утворилась прострочена заборгованість. 16.11.2009 року ПАТ «Сведбанк» направило [PERSON] повідомлення про зміну умов кредитного договору № 2608/0308/71-016 від 14.03.2008 року та надано добровільний строк виконання основного зобов'язання за даним договором до 26.11.2009 року (т. 1 а.с. 25-29). Тобто строк повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №2608/0308/71-016, укладеним 14.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], настав 26.11.2009 року. Крім того, указані обставини встановлені рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02.06.2016 року у справі № 756/15515/15-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають (т. 2 а.с. 162-164). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2012 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь банку 1 945 003 грн. 87 коп. заборгованості та 1 820 грн. судових витрат. Цим судовим рішенням установлено та відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, те, що 22.12.2010 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2608/0308/71-016, укладеним 14.04.2008 року з ВАТ «Сведбанк», становить: 170 429 доларів США 04 центів за кредитом, 36 939 доларів США 10 центів за процентами, а всього 207 368 доларів США 14 центів, що за курсом НБУ станом на 28.02.2012 року становить 1 656 187 грн. 14 коп., а також заборгованість по пені 288 816 грн. 75 коп., а всього 1 945 003 грн. 87 коп. (т. 1 а.с. 74-76). 28.11.2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимоги якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. За змістом п. 2.6. пп. 2.6.5. наступне відступлення фактором прав вимоги заборгованості до боржників фінансовій установі допускається без письмового дозволу (погодження) Спостережної Ради Банку.(т. 1 а.с. 30, 31, т. 1 а.с. 117-143). Відповідно до договору про передачу прав за іпотечними договорами, укладеного 28.11.2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», банком разом з відступленням права вимоги заборгованості по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року № 15, укладеного між сторонами договору, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі за іпотечним договором № 2608/0308/71-016 укладеним з позичальником [PERSON] (т. 1 а.с. 169, 170, т. 2 а.с. 24-33). В свою чергу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» того ж дня, а саме 28.11.2012 року укладено з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір факторингу. Відповідно до 2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (т. 1 а.с. 144-161, т. 2 а.с. 1-19). Згідно переліку зобов'язань, які перейшли за цим договором факторингу до ТОВ «Кредитні ініціативи», також перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2608/0308/71-016 (т. 1 а.с 46, т. 1 а.с. 162, т. 2 а.с. 20-23). Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором за умовами якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права іпотекодержателя, в тому числі за іпотечним договором № 2608/0308/71-016 укладеним з [PERSON] (т. 1 а.с. 165-168, т. 2 а.с. 29-34). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON],обтяжена іпотекою, іпотеко держатель ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 2 а.с. 42, 43). За умовами договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, укладеному між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», та договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеному між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє товариство набуло право вимоги до окремої категорії боржників ПАТ «Сведбанк». За змістом п. 2.1. договору факторингу банк відступає фактору свої права вимоги по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. При цьому п. 1.1. договору факторингу містить тлумачення документації, це, зокрема, оригінали кредитних договорів, оригінали договорів забезпечення, матеріали, що стосуються судових справ (позови, постанови, рішення та/або ухвали суду) та /або виконавчого провадження (виконавчі листи, постанови, інші виконавчі документи), якщо порушено позовне та/або виконавче провадження. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02.06.2016 року у справі №756/15515/15-ц, яке набрало законної сили, відмовлено у позові ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Цим судовим рішенням встановлено та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, те що ТОВ «Кредитні ініціативи»за укладеним договором факторингу не набуло повноважень щодо нарахування ані процентів, ані будь-яких штрафних санкцій, комісій тощо та відповідно не має повноважень про їх стягнення з відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 575 ЦК України установлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За частиною 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1083 ЦК України). Оскільки у судовому засіданні установлено те, що спірна квартира передана [PERSON] в іпотеку ПАТ «Сведбанк» на забезпечення виконання зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором; [PERSON] порушено умови основного зобов'язання забезпеченого іпотекою внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором; строк виконання основного зобов'язання було змінено банком відповідно до умов кредитного договору та визначено датою повернення кредиту 26.11.2009 року; 28.02.2012 року заборгованість за кредитом стягнута рішенням суду на користь банку з [PERSON]; за договорами факторингу від 28.11.2012 року спочатку до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», потім до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги до [PERSON] в межах суми стягнутої рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2012 року, а також права та обов'язки іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним 14.03.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], суд дійшов висновку про набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» прав іпотекодержателя та обґрунтованість його вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом із цим, під час судового розгляду представником відповідача подано заяву в якій він просить суд застосувати при вирішенні спору наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 258 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності поспинається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 375/16022/15 викладено правовий висновок за яким позивач (ПАТ «ОТП Банк») міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі). Враховуючи, що строк виконання відповідачкою основного зобов'язання за кредитним договором № 2608/0308/71-016 внаслідок його зміни настав 26.11.2009 року, то трирічний строк на звернення до суду за захистом порушеного права іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки сплив 26.11.2012 року. Однак, ПАТ «Сведбанк» до суду з таким позовом не зверталось, а ТОВ «Кредитні ініціативи», яке набуло права вимоги до [PERSON] за договором іпотеки на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року (тобто після спливу трьох років з дні виникнення права на пред'явлення такого позову) в межах суми стягнутої судовим рішенням від 28.02.2012 року, звернулося до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 27.01.2014 року, що підтверджується відбитком штампу відділення поштового зв'язку на поштовому конверті. При цьому, заміна кредитора у зобов'язанні відповідно до ст.ст. 263 та 264 ЦК України не є підставою для зупинення чи переривання перебігу позовної давності. Будь яких поважних причин для поновлення цього строку під час розгляду справи не встановлено. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову ТОВ «Кредитні ініціативи» у позові до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за спливом строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Outcome: dismissed