Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому, уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 червня 2016 року по 29 серпня 2016 року у сумі 16988,85 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 серпня 2014 року відповідачем був виданий наказ про її звільнення у звязку з закінченням строку трудового договору з 31 серпня 2014 року. При звільненні відповідач не здійснив з нею повного розрахунку.\~Зазначає, що відповідачем не сплачена їй заробітна плата за липень-серпень 2013 року в розмірі 328 грн. 30 коп., що підтверджується рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року. Відповідачем також не виплачена сума моральної шкоди у розмірі 3000 грн. яка була присуджена позивачу за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року. Відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку, виходячи з розміру її середньоденного заробітку 298 грн. 05 коп., встановленого Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року помножену на 57 робочі дні, за період з 07 червня 2016 року по 29 серпня 2016 року включно, що складає 16988,85 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. \~Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що рішення суду про стягнення на користь позивача суми ненарахованої заробітної плати за липень-серпень 2013 року в розмірі 328,3 грн. відповідач у добровільному порядку не може виконати, оскільки порядок виконання рішень судів, який встановлений ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», такої можливості відповідачу не надає. Позивач, зловживаючи своїм правом на предявлення виконавчого документа до виконання, кожен день стягує з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» кошти середнього заробітку за кількість днів затримки кінцевого розрахунку при звільненні. Так, при розмірі невиплаченого заробітку 328,3 грн., на користь позивача судовими рішеннями вже стягнуто 192241 грн., що більш ніж у 549 разів перевищує розмір невиплаченої суми. Крім того зазначив, що позивач про порушення свого права дізнався 28 січня 2016 року (щодо 3000 грн. стягнення моральної шкоди) та 23 лютого 2016 року (щодо стягнення 328,3 грн.), однак з вказаним позовом звернулась 03 серпня 2016 року, тобто з порушенням строку, який встановлений ч.1 ст.233 КЗпП, що також є підставою для відмови у позові. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з\~ Державним закладом «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України». Наказом № 576-о від 18 серпня 2014 року її було звільнено з 31 серпня 2014 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Згідно розрахункового листа за 10 відпрацьованих днів у серпні 2014 року [PERSON] була виплачена заробітна плата в розмірі 1 740 грн. 55 коп., виходячи з розміру посадового окладу 2 377 грн. Разом з цим, наказ ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» № 409-о від 06 червня 2013 року, яким зокрема, [PERSON] було встановлено оклад в розмірі 2 377 грн., Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року визнаний незаконним. Вказаним рішення встановлено, що заробітна плата [PERSON] повинна розраховуватися, виходячи з окладу в розмірі 2869 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року визначено, що середньоденний заробіток [PERSON] становить 298 грн. 05 коп.(а.с.51-59). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року на користь [PERSON] з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» стягнуто 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.70-72). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року стягнуто з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] 328 грн. 30 коп. недоплачені платежі із заробітної плати за липень-серпень 2013 року, які є допомогою на оздоровлення (а.с.64-69). На підставі вищезазначених рішень [PERSON] звернулася до суду зпозовними заявами про виплату середнього заробітку за час затримки виплати 21 грн. 22 коп., 328 грн. 30 коп. та 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених ст. 117 КЗпП України. Так, Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.09.2013 року по 14.08.2014 року в розмірі 71532 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь\~ [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 38150 грн. (а.с.12-19). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року, зміненого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь\~ [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03.03.2015 року по 29.04.2015 року в розмірі 11922 грн. 40 коп. (а.с.20-24). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року, зміненого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30.04.2015 року по 12.06.2015 року в розмірі 8643 грн. 45 коп. (а.с.25-35). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.07.2015 року по 06.10.2015 року в розмірі 20565 грн. 45 коп. (а.с.38-44). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3576 грн. 60 коп. за період з 15.06.2015 року по 30.06.2015 року та 17883 грн. за період з 07.10.2015 року по 30.12.2015 року (а.с.46-48). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року, зміненого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 900 грн. (а.с.49-50,101-104). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11922 грн. за період з 07.04.2016 року по 06.06.2016 року (а.с.4-7). Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розмір належних сум спір вирішується органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно враховувати розмір спірної суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справи. Так, при розмірі невиплаченого заробітку 328 грн. 30 коп. позивач просить стягнути на її користь 16988,85 грн. за затримку розрахунку, а взагалі згідно інших рішень з відповідача на користь позивача стягнуто 193141 грн., що більш ніж у 588 разів перевищує розмір невиплаченої суми. На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини справи,\~суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 07 червня 2016 року по 29 серпня 2016 року включно у розмірі 1500 грн. На думку суду, така сума є співмірною, справедливою та враховує всі обставини справи. Твердження представника відповідача про те, що позивачем порушено строки позовної давності, які встановлені ч.1 ст. 233 КЗпП України є безпідставними, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial