Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 18.06.2019 року у виконавчому комітеті Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 05. В обґрунтування позовних вимог вказано, що за час спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили почуття взаємної поваги та любові, мають різні погляди на життя, між ними постійно виникають сварки. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом як подружжя та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. 26.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 30.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 23.11.2021 року від позивача через канцелярію суду подана заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, сплачений судовий збір залишає за собою. 01.12.2021 року відповідачем через канцелярію суду подана заява, в якій остання просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 18.06.2019 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано у виконавчому комітеті Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 05, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження останнього. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved