Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У січні 2016 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за договором споживчого кредиту, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідач є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 20 серпня 2008 року на підставі заяви про вступ до спілки. Між відповідачем та філіалом №2 09 квітня 2014 року було укладено договір споживчого кредиту № 1886/14-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав кредит на придбання товару в розмірі 10000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 18 місяців. Згідно з п. 2.1 договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем не було проведено жодного платежу. Залишок по кредиту склав 10000,00 грн. У звязку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобовязань втратило інтерес, розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 14 грудня 2015 року складає 17982,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10000 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 7982,00 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту в розмірі та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн., а всього - 19200,00 грн. У ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту станом на 30 березня 2016 року в розмірі 19373 грн., яка складається із заборгованості за договором споживчого кредиту у розмірі 10000 грн. та нарахованих відсотків відповідно до п.2.1 договору споживчого кредиту у розмірі 9373 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн., а всього 20591,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 20 серпня 2008 року на підставі заяви про вступ до спілки. Між відповідачем та філіалом №2 09 квітня 2014 року було укладено договір споживчого кредиту № 1886/14-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 18 місяців. Згідно з п. 2.1 договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем не було проведено жодного платежу. Залишок по кредиту склав 10000 грн. Станом на 30 березня 2016 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 19373 грн., яка складається із заборгованості за договором споживчого кредиту у розмірі 10000 грн. та нарахованих відсотків відповідно до п.2.1 договору споживчого кредиту у розмірі 9373 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу відповідачем порушувались умови договору споживчого кредиту, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами договору споживчого кредиту проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved