Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття, стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07 травня 2013 року. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Через різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, між ними часто виникали сварки. Протягом останніх років вони з відповідачем вживали заходів для покращення становища у сімї, однак у їх стосунках нічого не змінилося, вжиті заходи не дали позитивних результатів і відносини переросли у ще більш ворожі. Відповідач прийняв рішення розірвати стосунки з нею, пішов з дому і більше не відвідує ні її, ні їх дочку. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам дитини, а тому наполягає на його розірванні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідача майже не допомагає матеріально утримувати дочку, а самостійно забезпечувати дитину всім необхідним вона не може. Вона не має постійного офіційного заробітку, а дочка потребує лікування за діагнозом: затримання психомовного розвитку. Їй відомо, що відповідач працює за межами України в сфері нафтовидобутку та має високу заробітну плату, що становить приблизно 38000 гривень, отже може надавати матеріальне утримання дочці. Будь яких доказів про те, що відповідач працює в Росії та має такі високі доходи надати суду не може. Відповідач у судове засідання не з»явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу згідний. Представник відповідача адвокат [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнав частково та пояснив, що відповідач заперечує проти стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі заявлених позовних вимог. З моменту одруження і по даний час відповідач матеріально забезпечував свою сімю, тому твердження позивачки що він не бере участі у вихованні та утримання дитини не відповідає дійсності. На даний час він офіційно не працює, підприємницькою діяльністю не займається, його матеріальне становище незадовільне, тому аліменти в розмірі 2500 гривень значно перевищують його щомісячний дохід. Доводи позивачки про доходи відповідача є голослівними і не відповідають дійсності. Не зважаючи на те, що відповідач добровільно надає матеріальне утримання дочці, він також згідний сплачувати позивачці аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу позивач та відповідачка мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 8). Дитина на даний час дитина проживає з позивачкою та її батьками, які ніде не працюють, що підтверджується довідками № 27 та № 28 від 03 січня 2018 року, № 124 від 23 січня 2018 року, виданими Небилівською сільською радою (а. с. 9, 10, 24). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини відсутній, тому малолітню дочку сторін слід залишити проживати з позивачкою. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивачки дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не може бути нижчим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» з 01 січня пo 30 червня 2018 року для дітей віком до 6 років становить 1492 гривень на місяць, а для дітей віком від 6 до 18 років 1860 гривень. Тобто розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі на даний час на одну дитину віком до 6 років не може бути меншим 746 гривень на місяць. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти у розмірі заявлених позовних вимог, тому, з урахуванням стану здоровя дитини, суд приходить до висновку що з нього слід стягнути аліменти на утримання дочки у меншому розмірі. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в частині позовних вимог, що стосуються розірвання шлюбу. Крім того, позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів. Тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial