Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.07.2015 р. він позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 2\~027,00 доларів США, дата повернення грошей в розписці не вказана. Відповідач зазначені грошові кошти не повернув, тому 22.11.2016 р. позивач направив цінним листом [PERSON] вимогу про повернення боргу. Вказану вимогу відповідач отримав 25.11.2016 р., що підтверджується повідомленням про вручення. Протягом 30 днів з часу отримання вимоги відповідач борг не повернув. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача. Вивчивши матеріали справи, сул приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Так, з розписки від 07.07.2015 р. вбачається, що [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошову суму в розмірі 2\~027,00 доларів США. Проте, відповідач свої грошові зобовязання перед позивачем не виконав. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. ч. 1,2 ст. 533 ЦК України). Враховуючи, що договором порядок визначення курсу іноземної валюти сторонами не встановлено, при розрахунку сум заборгованості, суд має виходити з курсу валют на день розгляду справи. Згідно офіційному курсу НБУ станом на 24.04.2017 р. 100 доларів США становлять 2673,2780 грн. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання щодо повернення суми позики не виконав, з останнього на користь позивача підлягає стягненню: 54\~187,34 грн. (2\~027,00 дол. США х 2673,2780 \\ 100). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved