Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У січні 2016 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» до [PERSON] «Про стягнення боргу за кредитним договором», на обґрунтування якої позивач зазначив, що 29.01.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р07.198.71686, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 8200,00 гривень зі сплатою 16 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 04.09.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 9695,55 гривень. 29.04.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 29/04-1, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) новому кредитору ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» з 29.04.2016 року, та останній набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Станом на 29.11.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 9105,55 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7081,31 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 2024,24 гривень. Тому просили стягнути з відповідача на їх користь зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1378,00 гривень /а. с. 2 4/. Розпорядженням керівника апарату суду № 453 від 23.08.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно відповідному протоколу справу передано до розгляду головуючому судді Мащенко С. В. /а. с. 29, 30/. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, надала письмове клопотання, що міститься у пункті 3 прохальної частини її позовної заяві, про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі /а. с. 4/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була сповіщена судовою повісткою своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, приєднане до матеріалів справи. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у звязку із неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить пункт 3 прохальної частини її позовної заяві /а. с. 4/. Повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме, дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що 29.01.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р07.198.71686, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 8200,00 гривень зі сплатою 16 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів п. 3.1.3, п. 4.2.4 /а. с. 9 11/. 29.04.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 29/04-1, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) новому кредитору ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» з 29.04.2016 року, та останній набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а. с. 12 17, 21). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 29.11.2016 року становить 9105,55 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7081,31 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 2024,24 гривень /а. с. 24/. На адресу відповідача [PERSON] ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги від ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та про обовязок погашення заборгованості по кредитному договору № Р07.198.71686 від 29.01.2015 року /а. с. 23/. 07.09.2016 року за вихідним № Р07.198.71686 на адресу відповідача [PERSON] направлена вимога від ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» про усунення порушення кредитних зобовязань, згідно якої ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» просить виконати зобовязання по кредитному договору № Р07.198.71686 від 29.01.2015 року /а. с. 22/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобовязань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобовязання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9105,55 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» до [PERSON] «Про стягнення боргу за кредитним договором», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» додало документ, що підтверджує сплату судового збору, а саме: платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 1378,00 гривень /а. с. 1/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» звернулось до суду у 2016 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2016 року встановлений в розмірі 1378 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік № 928-VIII від 25.12.2015 року. Підпункт 1 та 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантье», суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 9105,55 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1378,00 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 9105,55 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved