Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У серпні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що раніше була оформлена як СПД та орендувала приміщення ковбасного цеху в с. Пухівка, по вул. Леніна (Жовтнева 1- Броварського р-ну, Київської обл., згідно договору оренди від 25.06.2011 р., укладеному з [PERSON] районним споживчим товариством, на балансі якого на й час знаходилося приміщення ковбасного цеху. Строк дії договору встановлений на три роки, тобто був чинний до 20.06.2014 р., договір сторонами не розривався. Позивач орендувала приміщення ковбасного цеху понад 11 років. У 1994 році виконане переобладнання будівлі магазину «Продтовари № 4» у с. Пухівка на два різних за призначенням об'єкта, а саме магазину «Продтовари» з входом вул. Леніна, та ковбасного цеху з окремим входом з вул. Жовтневої. Ці два приміщення різні по суті та за призначенням з окремими входами, перегороджені між собою капітальною стіною, хоча вони і розташовані в одній будівлі. З серпня 2011 р. та по даний час [PERSON] особисто та через своїх представників не могла здійснювати своє право володіння і користування орендованим приміщенням ковбасного цеху, оскільки цьому перешкоджала особисто [PERSON], яка була на той час головою споживчого товариства «Придеснянське». Свої незаконні дії [PERSON] мотивувала тим, що вона є власником приміщення магазину «Продтовари», яке знаходиться по вул. Леніна, 1, в с. Пухівка Броварського р-ну., Київської обл., і не частини будівлі, а всієї будівлі, в тому числі і приміщенням ковбасного цеху. На протязі усього часу користування вказаним приміщенням ковбасного цеху позивачем та її чоловіком придбано значну кількість речей та обладнання, які знаходилися у вказаному приміщенні ковбасного цеху та на прилеглій території, та загальна вартість яких складає 947 599 (девятсот сорок сім тисяч пятсот девяносто девять) грн. Вказані речі та обладнання придбані позивачем за період з 2001 року по 2010 рік за власні кошти та належать їй на праві приватної власності. Однак, [PERSON]Л, захопивши приміщення магазину та ковбасного цеху, речі та обладнання позивачу не повернула і по даний час. Крім цього, відповідач розпорядилась вказаними речами на власний розсуд, та їх уже на території ковбасного цеху не має. [PERSON] уникає зустрічей, тому позивач неодноразово направляла поштою на усі відомі її адреси відповідні листи з вимогою повернути її речі та обладнання, або сплатити грошову компенсацію їх вартості, але відповіді не отримала. У наслідок таких незаконних дій [PERSON], позивач понесла збитки і їй спричинена матеріальна шкода, оскільки на купівлю вказаних речей та обладнання вона витратила великі кошти. Так як на даний час відповідач не може повернути позивачу її речі та обладнання в натурі то [PERSON] вважає за необхідне стягнути з неї грошову компенсацію їх вартості у розмірі 947 599 (девятсот сорок сім тисяч пятсот девяносто девять) грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, у звязку з їх недоведеністю та необґрунтованістю, про що також зазначила у відзиві на позовну заяву. 26 квітня 2018 року до початку судового засідання представник [PERSON] - [PERSON] подала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи, однак не зазначила поважності причин неявки у судове засідання та на підтвердження таких причин не надала будь-яких доказів. Представник третьої особи [PERSON] районного споживчого товариства у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала листа, в якому просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до акту прийому-передачі основних засобів, складеного 04 липня 2011 року комісією [PERSON] районного споживчого товариства, на підставі Постанови правління [PERSON] районного споживчого товариства від 04 липня 2011 року «Про надання основних засобів в оренду» голова правління [PERSON] районного споживчого товариства [PERSON] здає, а СПД [PERSON] в особі [PERSON] приймає приміщення за адресою: с. Пухівка, вул. Жовтнева, буд. А, загальною площею 234,54 кв.м., а саме: приміщення виробничого цеху 183,5 кв.м., та складське приміщення 51,04 кв.м., та наступне майно: вентилятор 1 шт., холод.камера б/компресора 1 шт., електродвигун 1 шт., електроплита 1 шт., димосос 1 шт. для здійснення виробничої діяльності у стані, що відповідає умовам використання його за призначенням. Зазначене майно передається згідно з умовами Договору оренди обєкта нерухомості від 25 червня 2011 року (а.с. 27). Із матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2011 року комісією у складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] складено акт інвентаризації основних засобів, зі змісту якого вбачається, що згідно акту технічного огляду (а.с. 28) комісією проведена інвентаризація основних засобів, які належать [PERSON] та [PERSON], та які знаходяться в окремому приміщенні ковбасного цеху, з окремим входом з вул. Жовтневої, який розташований у будівлі магазину «продмаг» за адресою: Броварський р-н., с. Пухівка, вул. Леніна, 1 (а.с. 29). У вищевказаному акті наведений перелік основних засобів, їх кількість та ціна. Загальна вартість основних засобів станом на 05.07.2011 рік складає 336 900 (триста тридцять шість тисяч девятсот) грн., що становить за курсом НБУ 42 263 (сорок дві тисячі двісті шістдесят три) дол. США. На підтвердження придбання викладених у акті інвентаризації основних засобів позивачем додано до матеріалів справи копії видаткових касових ордерів, накладних, товарних чеків, рахунку-фактури та квитанції (а.с. 14-25). Відповідно до звіту про оцінку майна, здійсненого витратно-порівняльним методом, та складеного 08 листопада 2016 року експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чіріков консалт» [PERSON] ринкова вартість вищевказаного майна обладнання та устаткування у кількості 44 одиниць на дату оцінки складає 947 599 (девятсот сорок сім тисяч пятсот девяносто девять) грн. (а.с. 30-38). Матеріалами справи встановлено, що у провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа про визнання [PERSON] споживчого товариства банкрутом. У січні 2011 року ухвалою Господарського суду Київської області затверджено мирову угоду між боржником [PERSON] міським споживчим товариством та кредиторами, у тому числі і споживчим товариством «Придеснянське», відповідно до умов якої споживче товариство «Придеснянське» набуває право власності на магазин «Продтовари», що розташований за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Пухівка, вул. Леніна, 1 (а.с. 59-61). 19 січня 2011 року між [PERSON] міським споживчим товариством та споживчим товариством «Придеснянське» складено акт про те, що на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 12 січня 20011 року у справі № 247/3б-98/2/11, якою затверджено мирову угоду від 28 вересня 2010 року арбітражний керуючий (ліквідатор) [PERSON] міського споживчого товариства [PERSON] передав, а голова правління споживчого товариства «Придеснянське» [PERSON] прийняла у власність в цілому нежитлову будівлю магазину «Продтовари № 4» за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Пухівка, вул. Леніна, 1, загальною площею 256,30 кв.м. до складу якого входить: А магазин 256,3 кв.м., Б навіс, В-вбиральня, N огорожа. Відповідно до звіту про оцінку майна, здійснену приватним підприємством «Актив плюс», ринкова вартість обєкту вказаного майна становить 261 100 (двісті шістдесят одна тисяча) грн. Відповідно до даних бухгалтерського обліку [PERSON] міського споживчого товариства вартість нежитлової будівлі магазину «Продтовари № 4» становить 74 953,25 грн. Також, зі змісту вказаного акту вбачається, що з моменту його підписання вказане майно переходить у власність Споживчого товариства «Придеснянське» (а.с. 62). Матеріалами справи встановлено, що 12.01.2012 р. голова правління споживчого товариства «Придеснянське» [PERSON] направила на адресу ФОП «Сторожук» [PERSON] письмову заяву, в якій зазначила, що до Споживчого товариства «Придеснянське» на підставі ухвали суду перейшло право власності на нежитлову будівлю магазину «Продтовари № 4» за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Пухівка, вул. Леніна, 1, загальною площею 256,30 кв.м. до складу якого входить: А магазин 256,3 кв.м., Б навіс, В-вбиральня, N огорожа. На момент розгляду справи будь-якого договору оренди чи суборенди між споживчим укладено не було. Тому, у звязку із відсутністю будь-яких правових підстав користування приміщенням магазину «Продтовари № 4», споживче товариство «Придеснянське» просить [PERSON] звільнити приміщення від речей (обладнання, устаткування, різноманітних інших предметів) (а.с. 69-70). 21 січня 2012 року між арбітражним керуючим, виконуючим обовязки голови правління [PERSON] міського споживчого товариства [PERSON] та головою споживчого товариства «Придеснянське» [PERSON] складено акт про те, що [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла наступне майно: вентилятор 1 шт., холодильна камера 1 шт., електродвигун 1 шт., електроплита 1 шт., димосос 1 шт. (а.с. 66). Із матеріалів справи вбачається, що позивач 07.06.2016 р., 15.07.2016 р. та 01.09.2016 р. зверталася до [PERSON] із письмовими вимогами, в яких просила повернути належне їй майно (а.с. 6-8). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2009 р. по 2011 р. працювала продавцем у магазині, який орендував [PERSON] У вказаному приміщенні був офіс, цех, трансформатор. Приміщення було обладнане всім необхідним для здійснення діяльності. У 2011 р. приїхали в магазин, однак виявили, що замки в його дверях змінені. Хто та при яких обставинах їх змінював свідку не відомо. Свідок особисто відповідача не знає, однак бачила візуально. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON], він доводиться їй зятем. З 2010 року свідок працював водієм на підприємстві у ковбасному цеху. На території підприємства був офіс на дві кімнати, який належав [PERSON] На території підприємства також була охорона. Всі належні речі та обладнання, які належали [PERSON] забрати із підприємства остання не змогла, оскільки у 2011 року коли свідок та решта працівників приїхали на роботу, виявили, що замки були змінені. Як їм сказали, то їх змінила [PERSON] зі своїм сином. Свідок [PERSON], яка є донькою позивача, пояснила, що з 2008 року до 2011 року працювала помічником у позивача. Наприкінці літа у 2011 р. сімя [PERSON] перешкоджали входити на територію підприємства, при цьому відповідач говорила, що вона є власницею. За таких обставин, позивач викликала наряд міліції. На вказаній території була особиста електростанція позивача, офіс та багато інших речей, які позивач придбала за свої кошти для здійснення своєї підприємницької діяльності. Позивачем вчинялися дії щодо повернення належних їй речей, направлялися відповідачу рекомендовані листи із вимогами про повернення таких речей. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що працювала у позивача на підприємстві вязальницею. У 2011 році вона прийшла на роботу, однак не могла туди потрапити, оскільки замки у приміщення були змінені. Свідок чула, що замки змінила [PERSON], особисто відповідача свідок не знає, лише чула про неї. Де наразі знаходяться речі позивача свідку не відомо. Документи, які б свідчили про те, що позивач була власником приміщення, свідок не бачила. Свідок [PERSON], який є братом позивача, пояснив, що працював на підприємстві позивача коптильником з 1991 року. На території приміщення був офіс. Речі, які перебували в офісі, належали [PERSON] У літку 2011 року відповідач не допустила ні свідка, ні інших працівників до робочих місць, замки у дверях були змінені. Свідку не відомо, хто змінював замки. Як передбачено ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідність до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивач, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду в розмірі грошової компенсації вартості майна на суму 947 599 (девятсот сорок сім тисяч пятсот девяносто девять) грн. Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При розгляді даної справи стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження будь-яких неправомірних дій [PERSON], які спричинили завдання матеріальної шкоди позивачу. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладені обставини, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Зокрема, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме відповідач [PERSON] перешкоджала позивачу у здійсненні її права володіти і користуватися належним майном, тому безпідставною є вимога про стягнення із відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості майна у розмірі 947 599,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed