Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

у серпні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості посилаючись на те, що 21.03.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 33-862/08-А, відповідно до умов якого останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси для придбання автомобіля - кредит в сумі 130 480,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами строком до 20.03.2015 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки № 33-862/08-А-П від 11.05.2011 року, за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 33-862/08-А від 21.03.2008 року, укладеного між кредитором та позичальником. Позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 08.07.2014 року становить 189 887,81 грн. і складається з: 28 819,77 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 35 103,11 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 1 131,35 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 11 800,70 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 113 032,88 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, а тому просило суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] дану суму заборгованості, а також судовий збір у розмірі 1 898,88 грн. Ухвалою від 31.08.2014 року відкрито провадження у справі (а.с. 62). Ухвалою суду від 18.11.2015 року провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (від 08.03.2004 року № 1618-IV) зупинено (а.с. 62). 03.12.2018 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу між суддями справу передано судді Хоменко В.С. (а.с. 150, 151). 06.02.2019 року ухвалою судді Хоменко В.С. поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08.04.2019 року (а.с. 158-159). Ухвалою суду від 08.04.2019 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи на 08.08.2019 року (а.с. 167). Ухвалою суду від 08.08.2019 року задоволено клопотання ТОВ «АНСУ» про процесуальне правонаступництво, мотивоване укладенням 21.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «АНСУ» договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 33-862/08-А від 21.03.2008 року, та залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - ТОВ «АНСУ» (а.с. 215-216). Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.03.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 33-862/08-А, відповідно до умов якого останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси для придбання автомобіля - кредит в сумі 130 480,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами строком до 20.03.2015 року (а.с. 7-17). З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки № 33-862/08-А-П від 11.05.2011 року, за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 33-862/08-А від 21.03.2008 року, укладеного між кредитором та позичальником (а.с. 20-22). Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором, між сторонами 21.03.2008 року було укладено договір застави автомобіля (а.с. 18-19). В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх обов`язків щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, за договором утворилася заборгованість, розмір якої станом 08.07.2014 року склав 189 887,81 грн. і складається з: 28 819,77 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 35 103,11 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 1 131,35 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 11 800,70 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 113 032,88 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам (а.с. 46-51). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім того, судом також встановлено, що 21.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «АНСУ» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 33-862/08-А від 21.03.2008 року (а.с. 188-196). Вказаний договір є чинним, недійсним в установленому законом порядку не визнаний, доказів зазначеного матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами, в свою чергу, жодних доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог не надано. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості до укладення договору відступлення права вимоги, беручи до уваги факт доведення ТОВ «АНСУ» належними, допустимими та достатніми доказами своїх вимог, таке звернення позивача до суду є правомірним, останнє не призвело до збільшення кола обов`язків відповідачів, а наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків, суд надходить до висновку про наявність в справі підстав для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1 898,88 грн. Вказану сума підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах з огляду на те, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено солідарного стягнення останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved