Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 45\~474,61 доларів США та 106\~137 грн. 43 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 19 червня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» (якого правонаступником є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 838699/ФЛ відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 28\~000 доларів США в порядку та на умовах визначених кредитним договором, строком до 18 червня 2013 року. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. У звязку з чим, станом на 11.06.2014 року заборгованість позичальника перед банком складає 45\~474,61 доларів США та 106\~137 грн.43 коп., а саме: заборгованість за сумою кредиту у розмірі 26\~804,56 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 18\~670,05 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 73\~087 грн. 63 коп., штраф у розмірі 33\~049 грн. 80 коп. Вищезазначений договір є договором змішаним, тому його положеннями передбачена порука. [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань по кредитному договору. Тому, вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але від його представника до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якій він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки жодних грошових коштів за кредитним договором після оформлення заяви про видачу готівки [PERSON] не отримував. У матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б вказували на ініціювання переказу з боку відповідача, а заява на видачу готівки від 19.06.2008 року свідчить лише про намір позичальника отримати кредит готівкою, а не про факт отримання грошових коштів. Також, позивачем було заявлено вимогу щодо стягнення штрафу у сумі 33\~049,80 грн., що становить 2800 доларів США, однак не зрозуміло за яке саме порушення умов договору заявлено вимогу. Просив справу слухати без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від її представника до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якій він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки договір поруки за кредитним договором № 838699/ФЛ є припиненим. З умов кредитного договору № 838699/ФЛ вбачається, що у ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється. Проте, з матеріалів справи вбачається, що на момент подання позову шестимісячний строк предявлення вимог до поручителя [PERSON] закінчився у повному обсязі. Просив справу розглядати без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» (якого правонаступником є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 838699/ФЛ відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 28\~000 доларів США в порядку та на умовах визначених кредитним договором, строком до 18 червня 2013 року. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та зобовязань Відкритого акціонерного товариства «КБ «Надра». За змістом ст. 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. [PERSON] у добровільному порядку кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобовязання. Станом на 11.06.2014 року заборгованість позичальника перед банком складає 45\~474,61 доларів США та 106\~137 грн.43 коп., а саме: заборгованість за сумою кредиту у розмірі 26\~804,56 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 18\~670,05 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 73\~087 грн. 63 коп., штраф у розмірі 33\~049 грн. 80 коп. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Положення вищезазначеного кредитного договору передбачає поруку, тому [PERSON] поручилася за належне виконання позичальником [PERSON]В взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 559 ЦК України, передбачені підстави припинення договору поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 3.2.2 договору, поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобовязань, вказаних у цьому договору як від позичальника так і від кожного окремо. З умов кредитного договору № 838699/ФЛ також вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється. Як вбачається з матеріалів справи, кредитор ПАТ «Комерційний банк «Надра» надав позичальнику кредит з терміном погашення до 18 червня 2013 року. Таким чином, перебіг строку предявлення вимоги поручителю почався з наступного дня, тобто з 19 червня 2013 року. Проте, позивач протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором № 838699/ФЛ від 19 червня 2008 року, не предявив до поручителя вимоги про погашення заборгованості, а звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів лише 01 липня 2014 року, тобто після припинення дії договору поруки, укладеного в якості забезпечення зобовязань. А тому, враховуючи положення ст. 559 ЦК України, суд вважає, що порука, передбачена кредитним договором № 838699/ФЛ від 19 червня 2008 року, укладеним між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] є припиненою. Саме такого висновку дійшов\~\~Верховний Суд України у\~Постанові\~суду від\~29 січня 2014 року у справі про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року за позовом\~\~Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: частини четвертої статті 559 та статті 1050 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Тому суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON]. Що стосується вимоги позивача стосовно стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 73\~087 грн. 63 коп., то суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмірі збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 000 грн., оскільки заявлений позивачем розмір нарахованої пені є неспівмірним з розміром тіла кредиту. Крім того, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача штрафу нарахованого відповідно до умов кредитного договору, також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5.2 договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок. Проте, позивач заявляючи вимоги про стягнення штрафу у розмірі 33\~049 грн. 80 коп., не зазначив та не обгрунтував за порушення якого саме пункту кредитного договору було нараховано даний штраф, а тому суд вважає вимогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» необхідно стягнути заборгованість за тілом кредита у розмірі 26\~804,56 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 18\~670,05 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 10 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial