Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ [PERSON] звернувся до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що є власником нежилих будівель, розташованих по вул.Харківський, 11 в м.Маріуполі. 10.10.2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] своїми умисними протиправними діями нанесли матеріальну шкоду [PERSON], а саме пошкодили віконні стеклопакети та шифер на даху будівлі, на загальну суму 40323,59грн. 22.10.2014 року по даному факту звернувся до Іллічівського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області. В добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодовувати завдану шкоду. На підставі викладеного позивач був вимушений звернутись до суду та просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 40323,59грн. Позивач в ході розгляду справи неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно звернувся з вимогою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування завданої їхніми малолітніми дітьми шкоди в розмірі 46002,59грн., стягнення витрат на проведення експертизи та відшкодування судового збору. До судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності за участі представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що 22.11.2014 року здійснено монтаж вікон на суму 12236,29грн., 22.11.2014 року також здійснено монтаж вхідних дверей на суму 10050,30грн., дах по теперішній час не відремонтовано. Позивач звертався до відповідачів, щоб вони відремонтували ушкодження своїми силами, досі ніхто з них шкоду не відшкодував. Співробітники міліції описували завдану шкоду, у висновку за результатами перевірки встановлено, що шкоду завдали діти. 23.07.2015 року до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Співвідповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме вартість вікон та дверей, що стосується ремонт даху, вважає в цій частині позовні вимоги необґрунтованими. Пояснила, що в неї є сини [PERSON] та [PERSON], які навчаються у 7 і 5 класах ЗОШ №50, їхнім вихованням займається самостійно, батька не має, контролює їх місцезнаходження. Коли вона на роботі за синами слідкує баба. В жовтні 2014 року діти знаходились вдома, за ними прийшов Амелін. Прийшла на вул.Моторну, де був [PERSON], сіли в мікроавтобус та поїхали на склад, бачили близько пяти побитих вікон, на даху був побитий шифер. Зі слів дітей сторож кидав у них каміння. Вдома зясувала, що один з її дітей розбив два вікна, а інший шифер. В міліції сказала, що згодна відшкодувати шкоду. Дотепер ніяких заходів щодо відшкодування шкоди в добровільному порядку не сприймала. Представник співвідповідачки [PERSON]- [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково, не визнає суму по ремонту даху, вважає її безпідставною та недоведеною. Співвідповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що вона є матірю [PERSON], який є інвалідом дитинства ІІІ групи, навчається добре, у 6 класі, займається у секції футболу. Вихованням сина займається сама, він завжди знаходиться під її контролем. Співвідповідачка не працює з 2005 року, знаходиться на утриманні у чоловіка. 09.10.2014 року син йшов з магазину, зустрів [PERSON], разом з дозволу сторожа знаходились на охоронюваній території, сторож їх впускав. 10.10.2014 року вони вчотирьох домовились піти туди гуляти, попросили у сторожа папір і розпалили вогнище. Коли сторож побачив, почав їх сварити та виганяти, кидав в них каміння. У відповідь вони також почали кидатись камінням. На дах у цей день вони не лазили, шифер не ламали, після цього втекли. 11.10.2014 року приїхав мікроавтобус, в якому були [PERSON], начальник охорони і мати [PERSON] разом проїхали на територію, побачили розбиті 5 вікон, два сткла в пластикових дверях. Також казали, що зламаний шифер і розбитий електролічильник. Сказали, що відшкодувати не вийде, що б вони звертались до райвідділу міліції. Співвідповідачі [PERSON], [PERSON], до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, судові повістки отримати відмовились, про що мається підтвердження в матеріалах справи. Співвідповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.10 ч. 2, 3 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності. Згідно вимог ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України- особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України- майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з роз'ясненнями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 з наступними змінами і доповненнями - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що 1) дії останньої були неправомірними, 2) між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст.1178 ч.1 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Оскільки обов'язок здійснювати виховання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, обидва батьки в рівній мірі несуть відповідальність за шкоду, завдану малолітньою особою. При цьому відповідальність покладається на них незалежно від того, чи проживають вони разом з дитиною, чи ні (щодо відповідальності батьків, позбавлених батьківських прав, умовою відповідальності батьків (усиновлювачів), опікунів малолітньої особи або іншої фізичної особи, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, є їх власна винна поведінка, яка виражається у несумлінному здійсненні або ухиленні ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідно ст.1181 ч.1 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить комплекс, розташований по вул.Харківській, буд.11 в м.Маріуполі, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.10.2008 року. Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.10.2014 року, а саме території складських приміщень по вул.Харківській,11 в м.Маріуполі, встановлено, що територія огорожена бетонним парканом, висотою 3 метри, який має залізні ворота, та калитку. При вході на територію з правої і лівої сторони знаходяться нежитлові одноповерхові приміщення, з лівої сторони встановлена сторожка. При огляді приміщень встановлено, що з зовнішньої сторони у нижній частині приміщення пошкоджено 6 пластикових вікон, а саме відсутнє скло, а в верхній частині у трьох вікнах. Також у двох пластикових дверях відсутнє скло. Як вбачається з висновку за результатами перевірки звернення [PERSON] від 30.10.2014 року, 10.10.2014 року приблизно о 17-00год. неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходились на території складського приміщення, розташованого по вул.Харківській, буд.11 в м.Маріуполі, з дозволу охоронця, який раніше також дозволяв їм там знаходитись. В ході гри неповнолітні розвели багаття на території складського приміщення, охоронець зробив їм зауваження та попросив покинути територію, однак неповнолітні на зауваження не відреагували та почали кидати у нього каміння, бігати по даху складського приміщення, при цьому розбивали листи шиферу, після цього спустились у низ і почали кидати камінням по вікнах, в результаті чого були розбиті стеклопакети. В ході бесіди з батьками неповнолітніх, вони вину своїх дітей не заперечували, пояснили, що готові відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що працює сторожем третій рік, охороняє складські приміщення по вул.Харківській, буд.11 в м.Маріуполі, територія закрита, огорожена парканом, вільний доступ відсутній, він постійно знаходиться у сторожці. 10.10.2014 року о 07-00год. заступив на зміну, обходив територію, оглядав чи усе в порядку, нікого ніде не було. Близько 17-00год. через паркан перелізли четверо хлопців. Побачив їх на даху недобудованої будівлі, просив їх піти. Вони злізли, прийшли до сторожа, попросили перекис водню, оскільки [PERSON] порізав ногу. Побачили на столі цукерки, попросили, витягли матрац із сторожки, забрали цигарки, сірники, розпалили багаття біля вольєру собаки. Поки сторож тушив матрац, вони забігли у сторожку, взяли сокиру, молоток та пилу. Почали висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, кидати у нього каміння, розділились на дві групи. Потім вчотирьох били камінням по вікнам, двоє з них залізли на дах кидали і пластик і шифер. Побили близько 50 листів. Розбили лічильник, двоє дверей і вікна. В ході перевірки звернення [PERSON] у присутності матері був допитаний малолітній [PERSON], який пояснив, що 10.10.2014 року приблизно о 16-00год. він з Данилом, [PERSON] та [PERSON] прийшли у занедбану будівлю по вул.Харківській, де в процесі гри розвели багаття, сторож просив їх піти. У відповідь на це він з Данилом і [PERSON] почали його дражнити і побігли на кришу, при цьому він, [PERSON] і [PERSON] ламали ногами шифер і кидали його до низу, після чого по металевій конструкції спустились униз. Побачивши охоронця він з Данилом кидали по ньому камінням, потім [PERSON] з [PERSON] відволікали охоронця, а він з Данилом кидав камінням по вікнах. Згодом вони вчотирьох бігали по будівлі, кидали камінням по вікнах на першому і другому поверсі, від чого скло в них билось. Пояснення співвідповідачки [PERSON] в частині незаконних дій працівника міліції щодо відібрання пояснень від її сина [PERSON], суд визнає неспроможними, оскільки нею власноручно зазначено, що син давав пояснення в її присутності, зауваження відсутні. Зі слів другого сина [PERSON] відомо, що хлопці знаходились на території складських приміщень по вул.Харківській, буд.11 в м.Маріуполі, кидали каміння в скло і ламали шифер на даху. Доказів щодо оскарження дій оперуповноважених працівників міліції суду не надано. Також у присутності матері був допитаний [PERSON], який надав аналогічні пояснення . Отже, у судовому засіданні об'єктивно встановлено, що матеріальну шкоду позивачу спричинено внаслідок сумісних дій малолітніх, які не досягли 14 років, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що між сумісними діями малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та шкодою заподіяною позивачу у судовому засіданні встановлено безпосередній причинний зв'язок, що підтверджується, як поясненнями самих малолітніх, так і матеріалами за результатами перевірки звернення [PERSON], поясненнями свідка [PERSON] Згідно наявних у справі свідоцтв про народження,- відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно. За характеристикою з місця навчання [PERSON] навчається в ЗОШ №50 з першого класу. На протязі всього навчання не проявляв зацікавленість до навчання, на уроках потребує постійної уваги, часто відволікається, відрізняється конфліктною поведінкою, періодично уходить з останніх уроків. Батьки неодноразово викликались до школи по причині низької успішності та поганої поведінки. Після розлучення батьків [PERSON] став неповажно відноситись до матері. Мати помічала схильність сина до суїциду, рекомендовано звернутись за допомогою до психолога. За характеристикою з місця навчання [PERSON] [PERSON] навчається в ЗОШ №50 з першого класу. За час навчання проявив себе як учень з середніми здібностями. На уроках до вивчення матеріалу байдужий, домашнє завдання виконує рідко, до порушень правил внутрішнього розпорядку не схильний, однак підпадає під вплив однокласників, може допускати порушення дисципліна на уроках і перервах, не агресивний, адекватно реагує на зауваження. Мати намагається приділити уваги вихованню сина, але має складності матеріального характеру. За характеристикою з місця навчання [PERSON] [PERSON] навчається в ЗОШ №50 з першого класу. За час навчання виявив середній рівень знань. Не повністю усвідомлює обовязки школяра, проявляє інтерес лише до окремих предметів. До оцінювання навчальної діяльності педагогами ставиться емоційно. На уроках буває незібраний, не організований, досить невідповідальний у виконанні навчально-трудових завдань. Хлопчик веселий та товариський, але буває нестриманим, неврівноваженим і нерозсудливим, піддається чужому впливу, схильний до порушення правил поведінки, не завжди підтримує дружні стосунки з однокласниками. Батьки приділяють достатню увагу вихованню сина та створюють належні житлово-побудові умови. За характеристикою з місця навчання [PERSON] навчається в ЗОШ №52 з ІІ семестру 2012-2013 навчального року. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні. Мотивація до навчання не сформована, увага не стійка, не зосереджується на певному виді завдань, відволікається, при виникненні труднощів перемикається на інший обєкт, потребує постійного контролю. Поведінка задовільна, неадекватно реагує на оцінку сторонньої людини, часто ображається, любить, коли його хвалять. Не може довго гратись з однією дитиною, намагається диктувати свої умови, чим визиває негативне ставлення колективу до нього. Зазначена шкода є наслідком несумлінного здійснення або ухилення батьків від здійснення виховання та нагляду за малолітніми особами. Щодо законності та обґрунтованості заявленого позову про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 46002,59грн., судом враховуються наступні обставини. З урахуванням вищенаведених вимог закону стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають вартість відновлення даху, двох дверей та пяти вікон. Як встановлено судом, і проти цього не заперечують співвідповідачі, позивач неодноразово звертався до останніх, з проханням відшкодувати шкоду за домовленістю у добровільному порядку, однак вимушений був звертатись до суду. В судовому засіданні встановлено, що позивачем були проведені роботи по заміні пошкоджених дверей на суму 10050,30грн. та вікон на суму 12236,29грн., що також підтверджується комерційною пропозицією №АS2-1699 від 22.11.2014 року вартість заміни дверей склала 10050,30грн., комерційною пропозицією №АS2-1700 від 22.11.2014 року вартість віконної конструкції склала 12236,29грн. Дах по теперішній час не відремонтовано. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ході розгляду справи представник співвідповідачки [PERSON] вказав на те, що позивачем не надано доказів, який обсяг покрівлі було пошкоджено внаслідок дій малолітніх. Однак, як допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] так і самі відповідачки вказали на те, що малолітні знаходячись на території складських приміщень бігали по даху, ламали шифер та кидались камінням. З метою зясування обсягу пошкоджень покрівлі нежитлових будівель та вартості її відновлювального ремонту, судом було призначено будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08.07.2015 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідним для проведення відновлювального ремонту з метою усунення пошкоджень покрівлі будови по вул.Харківській, 11 в м.Маріуполі складає 23716,00грн. Вартість проведеної експертизи склала 1200,00грн., що підтверджується товарним чеком №б/н від 07.07.2015 року. Таким чином загальна сума завданої позивачу малолітніми матеріальної шкоди склала 46002,59грн. Вимоги позивача про відшкодування збитків до батьків малолітніх осіб є законними та ґрунтуються на положеннях ст.1178 ЦК України, оскільки співвідповідачі не довели, що завдана шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. В даному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма, встановлена в ст.1181 ЦК України щодо відшкодування шкоди, завданої кількома малолітніми особами, де зазначено, що шкода відшкодовується у частці, встановленій за рішенням суду. Враховуючи рівність розміру часток заподіяння шкоди кожним малолітнім розмір завданої шкоди кожним з них становить 11500,65грн. (46002,59/4). Виходячи з цього розмір шкоди, який підлягає стягненню зі співвідповідачів становить: з матері малолітнього [PERSON]- [PERSON] підлягає стягненню 11500,65грн., з батьків малолітнього [PERSON]- [PERSON] та [PERSON] по 5750,36грн. з кожного, з батьків малолітніх [PERSON], [PERSON]- [PERSON] та [PERSON] по 11500,65грн. з кожного. Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві- пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином зі співвідповідачів підлягає стягненню витрати повязані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1200,00грн., з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі по 300,00грн. з кожного, а з [PERSON] та [PERSON] по 150,00грн. з кожного. Згідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Фактично ціна позову складає 46002,59грн., тобто з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 460,03грн. (1% ціни позову). При зверненні з позовною заявою позивач сплатив 403,24грн. судового збору, що становить 87,66% від суми судового збору, яка підлягає стягненню (403,24х100/460,03), залишок судового збору, що підлягає стягненню складає 56,78грн. (12,34%). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі по 115,01грн. з кожного, з яких на користь позивача стягнути по 100,82грн. з кожного (115,01грн.х87,66%/100%), а на користь держави по 14,19грн. з кожного (115,01грн.х12,34%/100%). З [PERSON] та [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі по 57,50грн. з кожного, з яких на користь позивача стягнути по 50,40грн. з кожного (57,50грн.х87,66%/100%), а на користь держави по 7,10грн. з кожного (57,50грн.х12,34%/100%).

Outcome: approved