Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] ; залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] ; неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з нею до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 03.07.2017 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбних відносин з жовтня 2018 року через те, що мають різні погляди на життя, не мають взаєморозуміння, у зв`язку з чим між ними постійно виникають сварки. Оскільки, їх шлюб припинив фактично своє існування, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і примирення між ними не можливе, тому звернулася до суду за захистом своїх сімейних прав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, але без їх виклику, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від учасників справи не надходили. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, просить справу розглянути без його участі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.07.2017 року. (а.с.4) У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками вказані сторони по справі. (а.с. 6) Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Відтак, дитину суд залишає на проживання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, клопотання про надання часу на примирення від сторін не надходило, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Крім того, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved