Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 14.02.2010 року у відділі РАЦС Віньковецького району, актовий запис № 2. Позов мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки чоловік застосовує фізичну силу. Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, з серпня 2019 року подружніх відносин не підтримують і проживають окремо, однак відповідач ухиляється від явки до органу РАЦС. Тому позивач, вважаючи подальше збереження шлюбу неможливим просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 30.08.2019 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 10.12.2019 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 10.01.2020 року сторони не з`явились, а тому згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій справу просила розглянути за її відсутності, шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задоволити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 14.02.2010 року за актовим записом № 2 у Зіньківській сільській раді Віньковецького району Хмельницькій області. Від шлюбу у подружжя спільних дітей немає. Протягом шлюбного життя між сторонами виникали конфлікти та суперечки, а коли відповідач почав застосовувати відносно позивача фізичне насильство, подружні стосунки між сторонами фактично припинились в серпні 2019 року. З того часу вони проживають порізно, кожен живе своїми інтересами, позивач примирення із відповідачем вважає неможливим, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Ухвалою суду від 23.09.2019 року сторонам було надано строк для примирення два місяці, однак примирення між ними не відбулось та взаєморозуміння між собою вони не досягли. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved