Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 19 листопада 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №1310. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї, байдужість, негативна поведінка відповідача. На примирення не згодна. Спори щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутні. В звязку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі в якій остання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погоджується. Просить розірвати шлюб. Додатково в заяві зазначила, що спір про місце мешкання дитини відсутній, спір щодо поділу спільного майна подружжя, в разі виникнення, буде вирішуватися в окремому провадженні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі в якій останній позовні вимоги визнав повністю, однак не погодився з доводами позивачки щодо причин розірвання шлюбу. Також вказав, що спори щодо місця мешкання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутні. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 19 листопада 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1310. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved