Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У серпні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко Вячеслав Анатолійович про встановленння факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктами спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності, в якому просила: встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як дружини та чоловіка, в період з 01 травня 2009 року по [INFO] року, [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) та [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, визнати об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року: квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,6 кв..м, житловою площею 29,8 кв.м. та грошові кошти в розмірі 14160 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN80000731808852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який укладений між [PERSON]. та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.12.2012 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м.; право спільної сумісної між [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,6 кв.м, житловою. площею 29,8 кв.м.- припинити, встановивши за померлим [PERSON] частку у власності на вказану квартиру в розмірі 1/2.; визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти в розмірі 1/2 частки від 14160 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN80000731808852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який було укладено між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.12.2012 року; право спільної сумісної власності між [PERSON] та [PERSON] на грошові кошти 14160 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів згідно договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN80000731808852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який було укладено між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.12.2012 року - припинити, встановивши за померлим [PERSON] частку власності на вказані грошові кошти в розмірі Ѕ, стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 23 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження. 04 жовтня 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву [PERSON]. В свою чергу, позивачем у порядку підготовчого провадження подано відповідь на відзив. Згідно ухвали суду від 24 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, витребувано докази по справі. Поряд з цим, 10 грудня 2018 року подано заперечення стороною відповідача на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року визнано явку відповідача [PERSON] - обов'язковою. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Кулішов В.П. - позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. Відповідачка [PERSON] та її представник Огризков А.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко Вячеслав Анатолійович в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13 березня 2018 року Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, помер [PERSON],[INFO] року, про що здійснено актовий запис № 162 (а.с.11). В судовому засіданні стороною позивача вказувалось та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, з травня 2009 року по [INFO] року, оскільки [INFO] року [PERSON] помер. Судом встановлено, що у [PERSON] є донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 28.04.1973 року ( а.с.117). Так, 19 січня 2007 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], оскільки зареєструвала шлюбу з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області ( а.с.118). В обґрунтування позовних вимог стороною позивача вказувалось про те, що позивачка [PERSON] була знайома з померлим [PERSON] зі школи, разом ходили до одного класу до Сахновської середньої школи Машівського району Полтавської області, але в подальшому позивачка одружилась з [PERSON] , який помер [INFO] року. В обгрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначались факти життя останньої, які в свою чергу знайшли своє підтвердження в ході з'ясування обставин справи. Судом встановлено, що до 2009 року позивачка [PERSON] проживала одна. Позивачем [PERSON] вказувалось про те, що остання протягом часу з жовтня - листопада 2007 року, працювала в селі Новий Тагамлик Машівського району в школі, та мала зустріч із рідною сестрою [PERSON] - [PERSON], яка здійснювала ремонтні роботи в Новотагамлицькій сільській раді Машівського району та по закінченню розмови останні обмінялись номерами телефонів. Після сливу невеликого терміну часу до позивачки зателефонувала сестра [PERSON] та попрохала її дозволу дати її номер телефону останньому, на що позивачка погодилась. В ході судового розгляду справи стороною позивача вказувалось про те, що з 2007 року вони спілкувались з [PERSON], а з травня 2009 року вони стали проживати спільно та разом переїхали до м. Євпаторія, де вели спільний побут та працювали на одному підприємстві. В період проживання у м. Євпаторія, до них, як до чоловіка та дружини, як вказувалось стороною позивача по справі, приїздили родичі, друзі в гості. Вказані твердження позивача та її представника в ході судового розгляду були підтверджені свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], , які були допитані в ході судового розгляду справи. Дані обставини, які були встановлені судом в ході з'ясування обставин справи не були спростовані стороною відповідача, шляхом подання належних та допустимих доказів у відповідності до положення ст. 81 ЦПК України. Судом беззаперечно встановлено, що з травня 2009 року по квітень 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали у м. Євпаторія в квартирі, яка належала на праві власності [PERSON] [ADDRESS]. Дійсними є твердження позивача [PERSON], що вона та [PERSON] працювали в одному підприємстві, що підтверджується Трудовим договором від 06 серпня 2009 року, який було укладено у м. Євпаторія між [PERSON] та ФОП - [PERSON], зазначено, що [PERSON] працювала - продавцем продовольчих товарів. Даний трудовий договір зареєстрований в Євпаторійському центрі зайнятості 06 серпня 2009 року та знятий з реєстрації 18 січня 2011 року та трудовою книжкою [PERSON], де мається запис про те, що останній працював у фізичної особи - підприємця [PERSON] на посаді заступника директора. Факт проживання [PERSON] протягом 2010 - 2014 років в м. Євпаторія за адресою [ADDRESS] підтверджується медичною документацією щодо проходження останньою лікування ( а.с.21-28), тобто протягом тривалоого часу в квартирі належній [PERSON], разом з останнім, як чоловіка та дружини. Дані докази та встановлені на їх основі фактичні обставини справи не були спростовані стороною відпопідача належними та допустимими доказами. Заперечення [PERSON] проти даних обставин суд визнає неспросожними за своїм змістом та безпідставними. Крім того, факт проживання однією сім'єю в м. євпаторія [PERSON] та [PERSON] в період з 2010 року по 2014 рік був підтверджений в ході судовоого розгляду показаннями свідків, котрі сужд визнає належними та допустимими доказами. Вказані обставини в ході судового розгляду справи заперечувались відповідачем [PERSON], оскільки на її думку наведені вище обставини підтверджують лише те, що позивачка та її батько [PERSON] були лише однокласниками в школі, доказів, того, що останні проживали у м. Євпаторія та працювали разом за одним місцем роботи не має, а надані докази роботи останніх у одного підприємця є суперечливими. Оскільки, згідно трудового договору [PERSON] 06.08.2009 року уклала трудовий договір з ФОП [PERSON], який було розірвано 15.01.2011 року. При цьому, її батько [PERSON] з 01.07.2009 року по 30.09.2010 року працював в ТОВ «Агропромислова фірма «Кримбжолопродукт ХХІ сторіччя», вказане не підтверджує проживання позивача в період з 2011 року по 2014 року у м. Євпаторія. Дані твердження сторони відповідача суд визнає неспроможними по своїй природі та такими, що суперечать дійсним обставинам справи в сукупності. Так, судом встановлено, що в зв'язку з окупацією Криму позивачка [PERSON] та [PERSON] переїхали до м. Полтава і в квітні 2014 року придбали квартиру [ADDRESS] і з 30 квітня 2014 року по [INFO] року проживали разом в цій квартирі, як чоловік та дружина. Таким чином, з 2009 року позивачка та [PERSON] проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство та побут. Статтею 3 СК України визначено, що сім'єю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні позивачкою вказувалось про те, що вона, як дружина померлого, займалась його похованням. Так, згідно дозволу Прокурори Полтавської місцевої прокуратури від 10.03.2018 року , дозволено видачу трупа [PERSON], [INFO], уродженця с. Манилівка, Машівського району Полтавської області, який був зареєстрований та проживав у [ADDRESS], (хвороба патологічні стани), що призвели до смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть № 328 від 10.3.2018 року: гостра серцево- судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця/ дружині померлого - [PERSON], [INFO], уродженці с. Сахновщина Машівського району, Полтавської області, яка зареєстрована [ADDRESS], та проживає у [ADDRESS] після судово - медичного розтину трупа та отримання біологічних зразків для проведення гістологічних та інших біологічних судово - медичних досліджень та встановлення причин смерті ( а.с.41). Допомогу на поховання померлого [PERSON] отримувала [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру цивільного стану від 13 березня 23018 року ( а.с. 44). Поряд з цим, відповідачкою [PERSON], яка доводиться померлому [PERSON] - дочкою, не заперечувався факт того, що похованням батька займалась [PERSON] та понесла всі витрати на його поховання. Таким чином, фактично, визнавши факт, що [PERSON] була близькою людиною для її батька [PERSON], з якою він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] з 30.04.2014 року по 02.04.2018 року. При цьому, за даною адресою [PERSON] був зареєстрований після того, як прибув з АР Крим, міста Євпаторія ( а.с.35,36). Факт проживання [PERSON] у [ADDRESS] на момент смерті підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть № 328 від 10.03.2018 року ( а.с.42). При цьому, в ході судового розгляду справи стороною позивача вказувалось про те, що в них з померлим [PERSON] були довірливі відносини, вони разом вели спільний побут та господарство, вирішували проблеми та питання спірного характеру, зокрема матеріального характеру. Так, на предмет чого, [PERSON] було надано нотаріально посвідчену довіреність від 31 березня 2015 року, яка була посвідчена Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шкляром Ю.В., згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON], [INFO], та [PERSON], який є юристом, для представництва його інтересів в судах. На підтвердження, реалізації прав [PERSON] на представництво в судах його представником [PERSON], останньою було надано рішення Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року по цивільній справі № 553/2338/16-ц, в якому [PERSON] зазначена представником позивача [PERSON]. Зокрема, даним рішенням було встановлено, що у померлого [PERSON] наявний в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозит 12000,00 доларів США, а також нараховані проценти 2160 доларів США, всього 14160 доларів США. При цьому, [PERSON] та [PERSON] переїхавши до м. Полтава, проживали у квартирі, що у [ADDRESS], яку разом умебльовували та поліпшували умови проживання у ній, на підтвердження чого [PERSON] було надано товарні чеки на придбання меблів та побутової техніки (а.с.45,46,47-48). Вказані вище обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Надані позивачем докази та зазначені обставини не були спростовані в судовому засіданні належними та допустимими доказами стороною відповідача. Відповідачем по справі не було надано належних та допустимих доказів, щодо спростування встановлених судом фактичних оставин. Згідно п .2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Так, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік(, які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема відчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї. тощо. Крім того, у відповідності до ст. 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Так, законодавцем визначено, що у відповідності до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 3 Сімейного кодексу визначено поняття сім'ї, з якого вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До загальних ознак у розумінні цієї норми, яким має відповідати зв'язок між фізичними особами, щоб вони вважалися сім'єю, належать: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом; взаємні права та обов'язки. Діти належатимуть до членів сім'ї своїх батьків у будь-якому випадку окремого проживання, незалежно від поважності його причин. Крім того, п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема: вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Наведені вище обставини справи та норми законодавства, які регулюють дані правовідносини, вказують на те, що позивачка [PERSON]. є спадкоємицею четвертої черги після померлого [PERSON], як така, з якою вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина. Більше того, встановлені судом обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками та матеріалами справи в їх сукупності, що в свою чергу спростовує твердження відповідачки та її представника про безпідставність позовних вимог, оскільки такі, на думку представника відповідача, не узгоджується з нормами чинного законодавства. Вказані твердження сторони відповідача суд не приймає до уваги та визнає по своїй природі неспроможними оскільки вони не були доведені іншими доказами на спростування доказів сторони позивача та обставин встановлених в ході судового розгляду. Таким чином, наведені вище обставини, підтверджують факт проживання [PERSON]. з померлим [PERSON] однією сім'єю. Поряд з цим, позивачем вказувалось про те, що за час проживання з [PERSON], як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ними було придбано квартиру [ADDRESS] та зроблено вклад в ПАТ КБ «ПриватБанк» загальною сумою з відсотками 14 160 доларів США, в зв'язку з чим позивачем було заявлено вимогу про визнання даного майна об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнання права власності на вказане майно за позивачем по справі. При цьому, суд приходить до висновку про передчасність позовних вимог [PERSON] . про визнання об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] нерухомого майна та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з підстав відсутності рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем не менше п'яти років. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини право позивача на отримання свідоцтва про спадщину за законом після померлого [PERSON] є непорушним та рішення у даній справі є підставою по своїй природі для звернення до нотаріуса з питань оформлення спадкового права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в частині визнання об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та припинення спільної сумсної власності за позивачем та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] є передчасними. Положенням статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у відповідності до п. 3 частини 2 статті 41 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що судовий збір відноситься до виду судових витрат у справі, та застосовуючи правила розподілу судових витрат пов'язаних з розглядом справи у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: partial