Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2013 в сумі 30816 грн. 62 коп., з яких: 15940 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 11971 грн. 99 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 960 грн. 98 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн.00 коп. фіксована частина штрафу, 1443 грн. 65 коп. процентна складова штрафу та судові витрати в сумі 308 грн. 17 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 25.10.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 20000 грн.00 коп. зі сплатою 30% річних на суму залишку. В зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за вищевказаним договором, виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника в судове засідання не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлялося належним чином, проте, подало до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутністю його представника, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримало, просило задовольнити та не заперечувало проти заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте на адресу суду повернулося зворотне повідомлення із відміткою поштового відділення зв'язку: «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 20000 грн.00 коп. зі сплатою 30% річних на суму залишку. В зв'язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором, виникла заборгованість, яка станом на 21.01.2015 року складає 30816 грн. 62 коп., з яких: 15940 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 11971 грн. 99 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 960 грн. 98 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн.00 коп. фіксована частина штрафу, 1443 грн. 65 коп. процентна складова штрафу. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Зі змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України випливає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення кредитної заборгованості, відповідачем суду не надано. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок погашення заборгованості, то позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог, тобто в сумі 30816 грн. 62 коп., з яких: 15940 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 11971 грн. 99 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 960 грн. 98 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн.00 коп. фіксована частина штрафу, 1443 грн. 65 коп. процентна складова штрафу. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 308 грн. 17 коп. у відшкодування витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved