Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 грудня 2016 року між ним (позивачем) та відповідачем було укладено договір позики № 108461 в електронній формі, за умовами якого ТОВ «Веллфін» надало у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 1200 грн. строком на 30 днів Однак до цього часу відповідач борг не повернув і станом на 16 січня 2020 року розмір його заборгованості становить 51800,4 грн. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість в розмірі 51800,4 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, просив справу розглядати без його участі, у своїй письмовій заяві від 24 лютого 2020 року зазначив, що позовні вимоги не визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики № 108461 в електронній формі, за умовами якого позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 1200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів та має бути повернута згідно графіку розрахунків до 18 січня 2017 року, відповідно до якого у вказаний строк відповідач має сплати на користь позивача всього 1891,2 грн., з яких: 1200 грн. сума позики за договором, 691,2 грн. відсотки /а.с. 8-22/. Як вбачається з повідомлення ТОВ ФК «Вей фор пей» від 03 січня 2020 року, на підставі договору ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року, даним товариством за дорученням ТОВ «Веллфін» було здійснено 18 грудня 2016 року переказ коштів на картку [PERSON] у сумі 1200 грн. /а.с. 24,26-28/. Згідно наданого ТОВ «Веллфін» розрахунку станом на 16 січня 2020 року відповідач має заборгованість за договором позики у розмірі 51800,4 грн., яка складається з 1200 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 25657,2 грн. - заборгованість за відсотками та 24943,2 грн. заборгованість за простроченими відсотками /а.с. 23/. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності\~до ст.\~1046\~ЦК України,\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 527, ч.1 ст.530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов договору позики № 108461 від 19 грудня 2016 року сукупна вартість позики складає 1200 грн., проценти за користування позикою складають 691,2 грн., а всього 1891,2 грн. /а.с.18-22/. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 1200 грн. з нарахованими процентами за період кредитування у розмірі 691,2 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсотках в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536\~ЦК України\~встановлено,\~що за\~користування чужими\~грошовими коштами\~боржник зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «Веллфін» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 76,74 грн. (2102 грн. х 1891,2 грн. : 51800,4 грн). \~ \~ \~

Outcome: partial