Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого він є, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого їй як позичальнику було надано кредит у розмірі 141400 дол. США зі сплатою 13,25 % річних за користування кредитом, строком на 240 місяців. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань між кредитором та відповідачами [PERSON], [PERSON] (змінила прізвище згідно свідоцтва про шлюб, виданого ВРАЦС Житомирського МУЮ від 14.02.2008 року - а.с. 172) 23.03.2007 року укладено два договори поруки, а саме № 014/5550/74/106543/1 та № 014/5550/74/106543/2 відповідно. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за договором станом на 26.11.2014 року виникла заборгованість в сумі 4495245,47 грн., яка складається з: 121840,27 дол. США кредиту, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1824321,92 грн.; 38256,35 дол. США відсотків, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 572814,70 грн.; 2098108,85 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Тому позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку 4495245,47 грн. заборгованості за кредитним договором та судовий збір. У свою чергу в березні 2015 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали два позови до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів поруки припиненими, в яких просять визнати припиненими договори поруки від 23.03.2007 року № 014/5550/74/106543/1 та № 014/5550/74/106543/2, укладені між ними та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв'язку з тим, що внаслідок укладення 16.04.2009 року між кредитором та позичальником [PERSON] додаткової угоди № 1 до кредитного договору без їхньої згоди була збільшена відсоткова ставка з 13,25 % до 43,02 % річних та фактична заборгованість за сумою кредиту збільшена на суму заборгованості за відсотками, через що змінився строк погашення заборгованості за кредитом та збільшився обсяг відповідальності. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 09.06.2015 року позови [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою об'єднано в одне провадження з позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача у судовому засіданні позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, та заперечував проти задоволення позовів [PERSON] та [PERSON] При цьому пояснив, що за укладеною з [PERSON] додатковою угодою № 1 від 16.04.2009 року відсоткова ставка не збільшилася, але відповідальність позичальника та поручителів збільшилася через те, що за умовами цієї угоди з 16.04.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилася на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбулася зміна строку погашення заборгованості. Представник відповідачів у судовому засіданні позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не визнав та підтримав позови [PERSON] і [PERSON], обґрунтовуючи викладеними в них обставинами. В останнє судове засідання представники сторін та відповідачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача та представник відповідачів до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності та зазначили про підтримання своїх позицій. Відповідач [PERSON] у направленому до суду клопотанні від 15.12.2015 року просить до нарахованої пені застосувати річний строк позовної давності та зменшити її розмір через скрутне матеріальне становище, утримання малолітньої дитини, перебування на диспансерному обліку у зв'язку з хворобою, на підтвердження чого додала відповідні документи. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає задоволенню частково, а також позови [PERSON] і [PERSON] необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. В силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що 23.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/5550/74/106543 (а.с. 6-13), на підставі якого позичальнику було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 141400 дол. США зі сплатою 13,25 % річних за користування кредитом на строк до 23.03.2027 року. Відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути кредит, сплачувати проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. У зв'язку з невиконанням позичальником обов'язку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором та інших платежів станом на 26.11.2014 року виникла заборгованість у сумі 4495245,47 грн., яка складається з: 121840,27 дол. США кредиту, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1824321,92 грн.; 38256,35 дол. США відсотків, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 572814,70 грн.; 2098108,85 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 35-40). Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У забезпечення виконання позичальником зобов'язань між кредитором ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачами [PERSON], [PERSON] 23.03.2007 року укладено два договори поруки, а саме № 014/5550/74/106543/1 та № 014/5550/74/106543/2 (а.с. 31-34) відповідно, згідно яких поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за належне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, що виникають з указаного кредитного договору. 16.04.2009 року між кредитором та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 (а.с. 29, 30) з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, якою між ними досягнуто згоду про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту. Зокрема за п. 1 та п. 3.3 цієї угоди ними погоджено, що фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості, строк кредиту збільшено на 83 календарних місяців та датою остаточного погашення кредиту визначено дату - 23.02.2034 року. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Матеріали справи не містять підтверджень отримання згоди від поручителів [PERSON] та [PERSON] на укладення між кредитором та позичальником [PERSON] додаткової угоди № 1 від 16.04.2009 року, внаслідок якої відбулося збільшення обсягу відповідальності боржника за зобов'язаннями по кредиту, так як строк кредиту збільшено на 83 календарних місяців, що свідчить про припинення поруки згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, які виникли на підставі договорів поруки № 014/5550/74/106543/1 та № 014/5550/74/106543/2 від 23.03.2007 року. Отже, за встановлених судом обставин виключається можливість солідарної відповідальності відповідачів за порушення умов виконання зобов'язань за кредитним договором. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік. Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», заявляючи вимоги про стягнення пені в сумі 2098108,85 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, нарахованої згідно п. 10.1 договору за період з 26.11.2011 року по 26.11.2014 року, звернувся до суду з позовом лише 30.01.2015 року, таким чином пропустивши річний строк позовної давності, визначений ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо стягнення неустойки. Тому за письмовою заявою відповідача [PERSON] (а.с. 177, 178) на підставі ст. 267 ЦК України суд застосовує строк позовної давності до частини вимог щодо стягнення пені за період з 26.11.2011 року по 29.01.2014 року, визначивши розмір пені в межах річного строку, тобто з 30.01.2014 року по 26.11.2014 року в сумі 771075,41 грн., що еквівалентно за курсом НБУ 51497,51 дол. США. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов'язання санкція у вигляді неустойки (пені та штрафу) спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про зменшення розміру пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, надавши суду докази того, що вона має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO], та має мінімальний дохід, підтвердженням чому є копія свідоцтва про народження дитини та довідка про її доходи від 03.12.2015 року (а.с. 179, 182), що суд розцінює як обставини, які мають істотне значення, тому вони підлягають врахуванню для зменшення розміру неустойки. На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України,

Outcome: partial