overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 17.10.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася. Суперечностей відносно спільного майна та дитини сина [PERSON], [INFO] не має. Тривалий час проживають окремо. До суду позивач не з'явилась , надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. На розірвання шлюбу погодився. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 17.10.2009 року проживають у зареєстрованому шлюбі(а.с. 3) . Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина Тимура, [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 109\~Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно дост. 109\~Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сімю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 03 серпня 1993 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 471, зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Посилалась, що спільне життя з чоловіком не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та періодичного зловживання ним алкогольних напоїв. Шлюбно сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо один від одного. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 3) Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) Шлюбно сімейні відносини не підтримують, спільне господарство у сторін не ведеться, мешкають окремо один від одного, збереження шлюбу позивач вважає неможливим. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2005 року року, мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного через що в сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Подружні відносини припинилися з 2015 року, з того часу спільного господарства не ведуть. У зв`язку з наведеним позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та просить не надавати строк для примирення. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити, час для примирення не надавати, оскільки з відповідачем три роки не проживають разом, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON], судові витрати з відповідача не стягувати (а.с.20). Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи - за місцем реєстрації та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак у засідання не з'явився, причини неявки не повідомив (а.с.25-27, 31-33). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 20 лютого 2005 року зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.08.2006 р. (а.с.7). Згідно відмітки у паспорті позивача та довідки виконавчого комітету Машівської селищної ради [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони втратили почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння, що свідчить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивачки після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Судовий збір покладається на позивача за її згодою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20травня 2005року, від даного шлюбу у них є троєдітей:доньки Марія, 24лютого [INFO], та Анастасія, [INFO], а також син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося,спільне господарство не ведеться. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з повідомлення Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 53 від 26 січня 2018 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [INFO]. Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «за зазначеною адресою не проживає». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у звязку з неможливістю вручення судової повістки на 13квітня 2018 року на 10 год. 30 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомлено. Тому, у зв'язку з відсутністю [PERSON]. за адресою місця реєстрації суд вважає, що останній повідомлений належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованомуПлужненськоюсільською радою [INFO] 20травня 2005 року за актовим записом № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: дочок [PERSON], [INFO], Анастасію, [INFO], а також сина [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків сторони не мають. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 14.09.2007 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1481. Від вказаного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 14.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1481. Від вказаного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 14 червня 2003 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №20. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з серпня 2014 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечувала. Також зазначала, що спори про місце проживання дитини та поділ сумісно нажитого майна відсутні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти надання строку на примирення заперечував. Також зазначав, що спори про місце мешкання дитини та поділу сумісно нажитого майна відсутні. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 14 червня 2003 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №20. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 27 грудня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №393. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з березня 2016 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. Відповідач створив нову сім'ю. Спір про місце проживання дитини та поділ сумісно нажитого майна відсутній. В зв'язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечувала. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Також визнав викладені позивачкою обставини, проти надання строку на примирення заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 27 грудня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 393. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та з березня 2016 року припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 06.06.2008 року, зареєстрованого у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 196. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2015 року. Вважає, що сім'я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Майнових спорів немає. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 06.06.2008 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 196 від 06.06.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12.09.2009 року, зареєстрованого у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 473. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з липня 2017 року. Вважає, що сім'я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Майнових спорів немає. Позивач звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 12.09.2009 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 473 від 15.04.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved