overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 07.10.2000 року, від якого вони мають двох малолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя між ними припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та наявність протирічь у поглядах на побудову сім'ї. З серпня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу. В останнє судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві представник позивача вказав про підтримання позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 07.10.2000 року між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб за актовим записом № 1367 і від шлюбу вони мають двох малолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. За подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підлягає стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10.10.2009 року, від якого вони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. З січня 2015 року між ними припинні шлюбні відносини та проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу малолітніх дітей залишити проживати з матір'ю з правом відвідування та можливістю забирати ним дітей до його батьків на літній період і на святаза домовленістю з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання та уточнення позовних вимог та просить після розірвання шлюбу дітей залишити проживати з відповідачем. Відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10.10.2009 року між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб за актовим записом № 1904 і вони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16.05.2001 року, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімю. З серпня 2011 року проживають окремо у звязку з чим шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивача вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16.05.2001 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб за актовим записом № 542. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сімю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 18.07.2002 року, від якого вони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, втрату почуття любові та взаєморозуміння. Між ними припинені шлюбні відносини. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій указав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.07.2002 року Гальчинською сільською радою Бердичівського району Житомирської області за актовим записом № 4, і від шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння між ними припинені шлюбні відносини і наміру зберігати сім'ю вони не мають. Збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.10.1991 року, від якого вони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 26.10.1991 року між позивачем та відповідачем відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів зареєстровано шлюб за актовим записом № 2424, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Неповнолітніх дітей сторони не мають. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням відповідача суд вважає можливим відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28.11.2012 року, від якого дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28.11.2012 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб за актовим записом № 1990, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який при житті склав заповіт та заповів йому все своє майно. Оскільки у березні 2012 року у його дружини виявили тяжку хворобу і вона більше року проходила курси хіміотерапії та опромінення, внаслідок чого потребувала стороннього догляду він пропустив строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Тому просив визначити йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач - Бабинецька селищна рада Бородянського району Київської області представника в судове засідання не направила, просила слухати справу без її участі. Треті особи - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, відповідно до заяв просили слухати справу без їх участі, проти позову не заперечували. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], який все своє майно заповів синові - позивачу по справі, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та заповіту (а.с.8,7). Приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Король Р.А. листом від 12 вересня 2015 року (а.с.24), повідомив позивачеві про пропуск ним строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, що підтверджується медичною документацією (а.с.11-13), суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 2008 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 404. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - Даніїла, [INFO]. Вказав, що з лютого 2015 року однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Просив його шлюб із відповідачкою розірвати, адже сім'ю зберегти неможливо. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що на теперішній час подружжя проживає окремо один від одного, шлюбні відносини вони не підтримують, родина розпалася, підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який мотивував тим, що 06 лютого 2010 року він уклав шлюб з відповідачкою; шлюб між сторонами по справі зареєстровано виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за актовим записом № 01. У шлюбі відповідачкою від позивача народжено сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Уважає, що сім'я розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, постійних сварок та суперечок, припинення спільного проживання однією сім'єю. Позивач зазначає, що способи примирення з відповідачкою вже вичерпані, збереження сім'ї неможливе, тому просить, укладений з [PERSON] шлюб, розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність у зв'язку з перебування в якості мобілізованого в зоні АТО, про підтримання позову в повному обсязі та про невжиття заходів на примирення з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справу у її відсутність та про згоду на розірвання шлюбу з позивачем, з викладених в позові підстав, та без вжиття заходів на примирення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з 06 лютого 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідачки народжено сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, що врегульовані Сімейним кодексом України. Під час провадження даної справи, сторони бажання примиритися не виявили, а поскільки позивач у надісланій суду заяві зайняв категоричну позицію щодо його розірвання та при письмовій згоді відповідачки на розірвання шлюбу, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Оскільки сторони виявляють різні життєві інтереси та протилежні погляди на подальше життя, та ураховуючи наявність між ними непорозумінь, припинення спільного проживання однією сім'єю, суд вважає, що сім'я між сторонами фактично розпалася, а подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин, позовна вимога [PERSON] підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідачку, а понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору слід також на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути на його користь з відповідачки.

Outcome: approved