Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16 липня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. На даний час відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться проблемами повязаними з ними, останні три місяці проживає окремо від них. Відповідач працює неофіційно, має нерегулярний, мінливий дохід. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, з індексацією суми аліментів відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій вказала, що просить зменшити суму стягнення аліментів з 1500 грн. до 1100 грн.(а.с.27) Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти позовних вимог в частині стягнення з нього 1100 грн. аліментів на кожну дитину.(а.с.29) Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-ГЮ №053475 від 16.10.2010 року. (а.с.6) Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7-8) Відповідно до довідки про склад сім»ї виданої Млинівською селищною радою 07.08.2018 року №2482, позивач проживає в [INFO] і склад її сім»ї слідуючий: син [PERSON], [INFO], син [PERSON],[INFO], чоловік [PERSON], [INFO], родич [PERSON], 27.04.1961 р.н.(а.с.9) З позовної заяви вбачається, що позивач разом з дітьми проживають окремо від відповідача, а саме в смт.Млинів по вул.Народна, 95. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що отримує матеріальну допомогу по догляду за сином [PERSON] в розмірі 860 гривень, що підтверджує довідкою управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації від 15.08.2018 року №571.(а.с.25) Окрім цього, син [PERSON] хворіє, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6969 КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня». (а.с.10) З доданих до справи доказів вбачається, що відповідач [PERSON] володіє земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4468 га в с.Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області. (а.с.11) Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Встановивши, що відповідач є молодою, працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи, надано не було, інших утриманців немає, позов визнає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів в розмірі по 1100 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені нею за надання правничої допомоги, що підтверджується довідкою про оплату правничої допомоги адвоката №569 від 13.08.2018 року в розмірі 700 грн.(а.с.14)

Outcome: approved