Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У серпні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Летківська сільська рада Тростянецького району Вінницької області. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . На день смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, які розташовані біля житлового будинку в [ADDRESS] . Спадкоємцем до майна померлого за законом є заявник, дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що проживала зі своїм батьком на день його смерті разом за однією адресою. Інші спадкоємці відсутні. Однак, у зв`язку з тим, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично з січня 2015 р. проживала разом з покійним батьком в [ADDRESS] , [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. [PERSON] просила суд встановити факт спільного проживання разом зі спадкодавцем - [PERSON] в [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.03.2019 р. прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання по справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Летківської сільської ради. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Северинівка Тростянецького району Вінницької області, її батьками записано: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного 01.09.1972 р. (а.с.16). 22.05.1977 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №24. Після укладання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.17). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у віці 88 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 28.08.2015р. зроблений актовий запис за №36 (а.с. 7). На день його смерті відкрилась спадщина, яку заявник має намір успадкувати. Однак, недоведеність факту прийняття спадщини шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, створює їй перешкоди. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована з 27.10.1998 р. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] (а.с.4,5). Відповідно до довідки № 237 від 06.08.2018 р., виданої Виконавчим комітетом Летківської сільської ради Тростянецького району, [PERSON] , 1927 р.н. був зареєстрований і проживав до дня своєї смерті [INFO] в [ADDRESS] . Спадкоємцем після його смерті є дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та проживала разом з померлим в [ADDRESS] , а саме з січня 2015 року по день його смерті. До складу спадкового майна належить право на земельні ділянки площею 0,1986 га та площею 0,0907 га, які розташовані на території Летківської сільської ради та належали померлому [PERSON] на підставі Державних актів серії [NUMBER] та [NUMBER] . Які видані 23.11.2009 р. Летківською сільською радою Тростянецького району ( а.с.8). Окрім того, згідно копії Договору довічного утримання від 01.06.2002 р., [PERSON] , [INFO] , непрацездатний за віком, інвалід 2-ї групи за станом здоров`я, передав у власність дочці [PERSON] нежний йому на праві особистої власності житловий будинок зі всіма господарськими та побутовими спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] (а.с.13). Також, факт спільного проживання [PERSON] разом з покійним батьком [PERSON] підтвердили у судовому засіданні свідки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що дійсно [PERSON] є дочкою сусіда [PERSON] , який помер у серпні 2015 р . Вона проживала разом з ним в [ADDRESS] , до дня його смерті. [PERSON] доглядала за батьком та допомагала йому по господарству. Аналогічні пояснення в судовому засіданні дав свідок [PERSON] . Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 2, 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (п. 3.22. Порядку). У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, судом встановлено, що встановлення факту постійного проживання разом з батьком на момент відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] батька заявниці - [PERSON] , встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Таким чином, в судовому засіданні на підставі досліджених письмових доказів, пояснень свідків, було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] проживали разом в [ADDRESS] , а тому заява останньої підлягає задоволенню.

Outcome: approved