Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

у серпні 2018 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником [ADDRESS] Відповідач -1 по справі доводиться йому сином, а відповідач - 2 - колишньою дружиною, зареєстровані у його будинку, однак син з 2008, а колишня дружна з 2010 року фактично не проживають у ньому. Їхня реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS] 13.09.2018 р. від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вона зазначила, що не визнає позовні вимоги до неї та їх сина, оскільки житловий будинок щодо якого позивач просить визнати їх такими що втратили право користування належить їй та позивачу на праві спільної сумісної власності, що підтверджується рішенням Машівського суду від 06.09.2012 р., а тому є співвласницею даного будинку та просить суд заявлені позовні вимоги не задовольняти (а.с.29,30). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, пояснивши, що відповідачі не проживають у будинку, не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в ремонті, він не в змозі самостійно оплачувати комунальні послуги, а отримати субсидію не може бо відповідачі зареєстровані в будинку. Відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що будинок був придбаний [PERSON] та [PERSON] в шлюбі, є спільним майном подружжя, відповідач [PERSON], син подружжя, народився у вказаному будинку та не має у власності іншого житла, [PERSON], як співвласник будинку, не заперечує проти того, щоб син був зареєстрований в будинку. Відповідач [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити, оскільки до батьківського будинку він не має доступу, по причині відсутності у власності іншого житла не має можливості зареєструвати місце проживання в іншому місці. Суд, заслухавши сторони та представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95141854 від 21.08.2017 р позивачу [PERSON]. належить на праві приватної власності [ADDRESS] що підтверджується копією. (а.с. 6). Разом з тим, згідно рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06.09.2012 р. визнано спільною сумісною власністю [PERSON] - відповідача по справі та [PERSON] - позивача, домоволодіння, що по [ADDRESS] (а.с.37-40), що не заперечується позивачем. Як видно з довідки в.о. старости Селещинського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавської області № 511 від 13.07.2018 р., позивач зареєстрований в [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: [PERSON], 1958 р.н., [PERSON],1985 р.н. (а.с.7). Відповідно до рішення Машівського районного суду від 28.01.2011 р. №2-13/2011 р. шлюб між [PERSON] - позивачем по справі та [PERSON] - відповідачем-2 по справі розірвано (а.с.8). За актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 липня 2018 року, комісією в складі: депутата селищної ради Карпенко О.М., сусідів - Кундиус В.Н., Їжак П.О. у присутності [PERSON]., в ході проведеного обстеження було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS], але фактично не проживають, а саме: [PERSON] з травня 2010 р., а [PERSON] з жовтня 2008 р. і місце проживання їх не відоме (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно з ч. 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Аналізуючи зібрані у справі докази, з огляду на те, що відповідач [PERSON] є співвласником будинку, а відповідач [PERSON] поселився в будинок зі згоди обох власників будинку, як член їхньої сім'ї, [PERSON] як співвласник спірного будинку позову до суду не пред'являла і позовні вимоги іншого співвласника не підтримала, заперечує проти визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed