Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У січні 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що вони починаючи з 29.08.2001 року по теперішній час, тобто протягом 18 років, відкрито, безперервно володіють нерухомим майном у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який був наданий їм у користування на законних підставах у 2001 році. Позивачі постійно проживають та зареєстровані у вказаному будинку з 2001 року по теперішній час, між позивачами та відповідними юридичними особами, що надають житлово-комунальні послуги, укладені договори щодо надання цих послуг у вказаному будинку, присадибна земельна ділянка, на якій розташований будинок перебуває у користуванні позивачів. На даний час будинок не перебуває у комунальній власності Дальницької територіальної громади та не перебуває на балансі Дальницької сільської ради, будинок не відноситься до об`єктів державної власності або спільної власності територіальних громад сіл, селищ району, управління якими здійснює Овідіопольська районна рада, при цьому, право власності на будинок не зареєстроване за жодним суб`єктом, в зв`язку з чим позивачі позбавлені можливості скористатися своїм правом на приватизацію житла. З наведених підстав, посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, з урахуванням того, що позивачі у 2001 році добросовісно заволоділи житловим будинком і з того часу продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 18 років (тобто більше десяти років), вони просять визнати за собою право власності за набувальною давністю, за кожним по Ѕ частці, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Ломаковський В.І. позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. При цьому представник сільської ради надав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позов та просить розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому відповідачі надали до суду заяви, в яких зазначили, що визнають позов та просять розглянути справу без їхньої участі. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні обставини. Позивач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Рішенням виконкому Доброолександрівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №233 від 29.08.2001 року та ордеру №2 від 03.09.2001 року позивачам був наданий у користування для постійного проживання житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Також цим рішенням виконкому було доручено КП «Овідіопольське РБТІ» підготувати технічну документацію для передачі будинку у особисту власність. Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.06.2001 року, станом на 29.08.2001 року (момент передачі будинку у користування позивачів) вказаний будинок належав до комунальній власності територіальної громади с. Доброолександрівка, а тому розпорядження будинком відносилося до повноважень Доброолександрівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Таким чином у 2001 році позивачі добросовісно набули право володіння та користування житловим будинком, тобто добросовісно заволоділи цим нерухомим майном. Позивачі постійно проживають та зареєстровані у вказаному будинку з 2001 року по теперішній час, що підтверджується довідками Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області №598 та №599 від 18.11.2019 року та відповідними відмітками у паспортах громадян України у графі «місце проживання». Між позивачем [PERSON] та відповідними юридичними особами, що надають житлово-комунальні послуги, укладені договори щодо надання цих послуг у спірному будинку. Так 22.06.2002 р. між [PERSON] та енергопостачальною компанією був укладений договір на користування електричною енергією у будинку; між [PERSON] та КП «Великодолинське» укладений договір про надання послуг з централізованого водопостачання будинку; між [PERSON] та ТОВ «Одесагаз-постачання» укладений договір про постачання природного газу у будинок. Присадибна земельна ділянка, на якій розташований будинок перебуває у користуванні позивачів, що підтверджується довідкою Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області №601 від 18.11.2019 року. Дослідивши вказані обставини суд приходить до висновку, що 29.08.2001 року позивачі добросовісно, у встановленому законом порядку заволоділи нерухомим майном у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , і з 29.08.2001 року по теперішній час, тобто протягом 18 років позивачі відкрито, безперервно володіють цим нерухомим майном. У 2015 році відбулося об`єднання територіальних громад та територіальна громада с. Доброолександрівка увійшла до об`єднаної територіальної громади с центром у с. Дальник (Дальницька об`єднана територіальна громада), після чого юридична особа - Доброолександрівська сільська рада була припинена шляхом приєднання до Дальницької сільської ради, що є загальновідомими обставинами. В зв`язку з чим правонаступником прав та обов`язків Доброолександрівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області є Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області. На даний час спірний будинок не перебуває у комунальній власності Дальницької територіальної громади та не перебуває на балансі Дальницької сільської ради, що підтверджується довідкою Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області №600 від 18.11.2019 року, в зв`язку з чим сільська рада не має можливості передати будинок у власність позивачів шляхом приватизації комунального майна, що підтверджується письмовою відповіддю, яка надана на заяву позивачів. Окрім того, згідно відповіді Овідіопольської районної ради Одеської області від 16.12.2019 року будинок не є власністю районної ради та не відноситься до об`єктів спільної власності територіальних громада сіл, селищ району, управління якими здійснює районна рада. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване за жодним суб`єктом, що підтверджується інформаційною довідкою №193844061 від 19.12.2019 р. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова), відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до п. 11 Постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Відповідно до п. 13 Постанови, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи, що позивачі у 2001 році добросовісно заволоділи житловим будинком і з того часу продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 18 років (тобто більше десяти років), суд вважає, що вони набули право власності на будинок за набувальною давністю і в даному випадку належним способом захисту прав позивачів у відповідності до ст.16 ЦК України та ст. 344 ЦК України є визнання в судовому порядку права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved