Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «АСКА» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 25 140,84 грн. та судових витрат по справі. Вказуючи на те, що 30.03.2019 року в м. Києві на Деміївській площі, [PERSON] скоїла зіткнення з транспортним засобом «Тойота», д.н.з. « [NUMBER] », якому заподіяла механічні пошкодження. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «Тойота», д.н.з. « [NUMBER] » був застрахований у них згідно з договором страхування транспортних засобів № 3450355 від 20.12.2018 року. ПАТ «Українська страхова компанія «АСКА» в результаті настання страхового випадку виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 73 395 грн. 01 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застраховано у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8186160. Якими відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було відшкодовано ПАТ «Українська страхова компанія «АСКА» суму збитку у розмірі 48254,17 грн. Відповідачу 15.01.2020 року було направлено лист прохання у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але відповідачем досі сума не сплачена. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року прийнято вказану цивільну справу до провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 52-53). Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив справу слухати у його відсутності (а.с. 4). [PERSON] в судове засідання не з`явилася та не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами (а.с.79). Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2019 року у справі №752/7348/19, встановлено, що 30.03.2019 року о 15 год. 00 хв., водій [PERSON] керуючи автомобілем «Міцубіші», д.н.з. « [NUMBER] » в м. Києві на Деміївській площі 1, на території парковки не надала перевагу в русі автомобілю «Тойота», д.н.з. « [NUMBER] », який наближався з правої сторони на ділянці дороги, де черговість руху не обумовлена ПДР, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Тобто вчинила дії, якими порушила вимоги п. 10.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.18). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] , в свою чергу була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Грант», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8186160. 30.03.2019 року відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.32) та надав усі необхідні документи, а 01.04.2019 року звернувся з заявою про відшкодування шкоди (а.с. 31). Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 15.04.2019 від 08.04.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. « [NUMBER] », складає 85812,39 грн. (а.с. 19-21). Відповідно до рахунку-фактури № КС 0000000381 від 08.04.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. « [NUMBER] », складає 73395,01 грн. (а.с. 30). ПАТ «Українська страхова компанія «АСКА» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 73 395 грн. 01 коп., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.39-40). ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8186160, відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було відшкодовано ПАТ «Українська страхова компанія «АСКА» суму збитку у розмірі 48254,17 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з вимогами пункту 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Згідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно п.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно із положенням ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вона пошкодила транспортний засіб належний [PERSON] який в свою чергу отримав страхове відшкодування від ПрАТ « УАСК АСКА», які звернулися в порядку ст.ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ТДВ СК «Альфа-Гарант», які відшкодували їм частково страхове відшкодування за [PERSON] , до яких перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2102 гривень судового збору.

Outcome: approved