Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 20.07.2007 року між ним та ЗАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика» було укладено кредитний договір № 90 кзл, згідно якого товариство отримало кредит у розмірі 150 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,30% на рік з кінцевим терміном повернення 18.07.2008 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та договором поруки, укладеним з [PERSON] ЗАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика» зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконало, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 02.08.2012 року у розмірі 299 130,68 грн., яка складається з: 82 300,00 грн., - заборгованості за кредитом, 139 546,42 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом, 139,31 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 77 144,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором. Просили стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 289 130,68 грн. та судовий збір, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10 000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року заочне рішення від 22 серпня 2012 року по даній справі скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судовому засіданні при новому розгляді справи заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що дійсно 20.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика» укладено кредитний договір № 90 кзл. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором з відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 90кзл від 20.07.2007 року. Однак, відповідно до норм чинного законодавства України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, п. А3 Кредитного договору строк повернення кредиту було встановлено 18.07.2008 року, тоді як позивач звернувся до суду лише 06.08.2012 року, тим самим пропустивши строк на пред'явлення даної вимоги до відповідачки. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика» в особі генерального директора [PERSON] було укладено кредитний договір № 90 кзл, згідно якого товариство отримало кредит у розмірі 150 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,30% на рік з кінцевим терміном повернення 18.07.2008 року. Вимоги, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та договору поруки № 90кзл від 20.07.2007 року з відповідачкою [PERSON] З огляду на представлені матеріали, вбачається, що кредит був отриманий саме підприємством, а не особисто [PERSON], відповідно вимоги щодо повернення кредитних коштів, заявлені до останньої, являються безпідставними. Крім того, враховуючи норми чинного законодавства України, а також беручи до уваги пояснення представника відповідачки, суд вважає вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 289 130,68 грн. за кредитним договором № № 90 кзл як з одного із поручителів також необґрунтованими. Так, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Всупереч даним вимогам позивачем жодних належних доказів про вручення повідомлень з вимогою про погашення кредиту не було представлено. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню лише в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі 10 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial