Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

у серпні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № PLMWCL9EPD0059 від 16.10.2012 [PERSON] 16.10.2012 отримала кредит у розмірі 45 634,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому утворилася заборгованість, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 431,99 грн, яка виникла станом на 09.07.2021 та складається із заборгованості за кредитом та відсотками, та судовий збір в сумі 2270,00 грн. Ухвалою від 16.08.2021 суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 35). У судове засідання сторони вдруге не з`явилися, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду (а.с. 27), відповідач також подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила в задоволенні позову відмовити, застосувавши строк позовної давності, при цьому пояснила, що додані до позову Умови та правила надання банківських послуг її підпису не містять, не визнаються нею, а тому їх не можна розцінювати як частину договору, позивач не надав доказів направлення їй в досудовому порядку вимоги про усунення порушень кредитного договору, а тому суд може стягнути лише прострочену суму боргу, а платежі, за якими строк сплати не настав - ні, натомість зі змісту позову взагалі неможливо встановити, яка конкретно сума має ознаки простроченої (а.с.46-48). У відповіді на відзив (а.с.68-72) представник позивача наполягає на задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № PLMWCL9EPD0059 від 16.10.2012 відповідач отримала кредит в розмірі 45 634,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір. За вказаним договором відповідач має прострочену заборгованість. Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 (п.1.4) передбачено договірне списання банком з рахунку клієнта коштів без надання клієнтом платіжного доручення, може здійснюватися банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Згідно з умовами договору, а саме п.1.1.3.1.6 клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентно сумі заборгованості по договору. Також зазначає, що надана виписка та розрахунок заборгованості є належним доказом наявності заборгованості відповідача та позивачем дотримано строк позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язань спливає 15.10.2031 року. Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами. Судом установлено, що 16.10.2012 відповідач [PERSON] підписала заяву № PLMWCL9EPD0059, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 45 634,00 грн на строк 228 місяців з 16.10.2012 по 15.10.2031 р. включно, на наступні споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7). У цій заяві зазначено, що позичальник згодна, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між нею та банком кредитно-заставний договір. Також, за змістом цієї заяви, погашення заборгованості здійснюється до 10.01. один раз на рік, в сумі 6990,40 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших штрафів згідно з Умовами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 15.10.2031. Для виконання зобов`язань Банк відкриває Позичальнику рахунок [NUMBER] (а.с. 7). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011р.). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК у вказаній редакції). Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22 ч.1 ст.1 Закону «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п.23 ч.1 зазначеної статті у відповідній редакції). 10 червня 2017р. набрав чинності Закон «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017р.). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16), установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (ч.10 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011р.). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим в постанові від 26 травня 2020р. у справі №638/13683/15-ц, ч.10 ст.11 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017р., встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч.10 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017р., не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. З наданого позивачем розрахунку та банківської виписки вбачається, що станом на 09.07.2021 заборгованість відповідача за даним кредитним договором перед банком становить 39 431,99 грн., з яких: 34 621,15 грн - загальний залишок заборгованості за наданим тілом кредиту, у т.ч. 1423,41 грн - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом, та 4810,84 грн - загальний залишок за процентами, у т.ч., 2141,10 грн - залишок заборгованості за простроченими процентами (а.с. 5-6, 77-82). Досудової вимоги про дострокове повернення кредиту позивач не надсилав позичальнику. Оскільки за кредитним договором № PLMWCL9EPD0059 від 16.10.2012 не настав термін виконання грошових зобов`язань у повному обсязі, а банк не дотримав установлений договором порядок дострокового повернення коштів, а саме не направив вимогу про дострокове їх повернення, внаслідок чого термін погашення заборгованості у повному обсязі не настав. Тому є підстави стягнути лише прострочену заборгованість за кредитом і процентами, у зв`язку з чим позов потрібно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом в розмірі 1423,41 грн та залишок заборгованості за простроченими процентами в розмірі 2141,10 грн. Заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки згідно з банківською випискою за період з 16.10.2012 по 28.09.2021 на погашення кредитного договору № PLMWCL9EPD0059 від 16.10.2012 проводилося списання грошових коштів згідно зі вказаним договором та відповідачка погашала заборгованість, зокрема 10.01.2018 в розмірі 6535,15 грн, 14.01.2019 в розмірі 537,14 грн, 13.01.2020 в розмірі 5844,55 грн, а тому строку позовної давності позивачем не пропущено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 205,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial