Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У січні 2016 року позивач подав до суду позовну заяву про звільнення майна з-під арешту, в якій посилається на те, що між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, в забезпечення виконання зобов'язань за якими було передано в іпотеку банку 3- кімнатну квартиру, загальною площею 69,8 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. Державним виконавцем Ванжа О.В. Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції 10.06.2013 року при примусовому виконанні виконавчого провадження № 38379972 на користь [PERSON] про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Просив звільнити з-під арешту накладеного державним виконавцем Ванжа О.В. Індустріального ВДВС ДМУЮ на нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: 3- кімнатна квартира, загальна площа 69,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Заборонити органам Державної виконавчої слжби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» прав іпотеко держателя щодо 3- кімнатної квартири, загальна площа 69,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], стягнути з відповідачів судові витрати.. Представник позивача у судове засідання не з'явилася. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що вона просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0G100000192. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором було укладено договір іпотеки від 16.05.2007 року, за яким в іпотеку банку було передано 3- кімнатну квартиру, загальна площа 69,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] Постановою державного виконавця Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 10.06.2013 року на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 219970,76 грн. було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок звернення стягнення на заставлене майно та встановлено порядок задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, а саме стягнення може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Кошти, одержані від реалізації заставленого майна використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставне майно. У разі задоволення у повному обсязі вимог заставодержателя, залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів. Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» має переважне право перед іншими стягувачами одержати задоволення від реалізації заставного майна. Таким чином, право позивача як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняється не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетним задоволенням його вимог. Позивачем не надано суду доказів того, що були порушені його права як іпотекодержателя і тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed