overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.12.2014 року в розмірі- 15 226,60 грн., а також понесені судові витрати. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення боргу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. від 26 вересня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, правом подачі відзиву на позов не скористалась. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Так з'ясовано, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 15.12.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргivatbank.uа. складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.ргivatbank.uа.; або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.ргivatbank.uа.) АТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 13.09.2008 уклав шлюб з відповідачкою. Шлюб виявився невдалим, та з початку 2017 року сторони стали проживати окремо, шлюбні відносини між фактично припинились. 13.11.2017 року шлюб між ними розірвано. До спливу 10 місяців після розірвання шлюбу, 01.03.2018 відповідачка народила сина [PERSON], батьком якого відповідно до ст. 122 СК України зазначений позивач. Просить виключити його як батька з актового запису про народження дитини [PERSON]. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, пояснив, що позивач дійсно не є батьком її сина, оскільки з початку 2017 року вони проживали окремо, біологічним батьком сина є інший чоловік, просила позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, встановивши факти і відповідні їм правовідносини дійшов до наступного. Відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13.11.2017 року, сторони спільного господарства не ведуть та проживають окремо з квітня 2016 року, в звязку з чим шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 01 березня 2018 року його матірю записана [PERSON], батьком [PERSON] (а.с.4). Сторонами визнається факт їх окремого проживання з початку 2017 року. При внесенні відомостей про позивача як батька дитини в актовий запис про народження присутнім не був. Відсутність кровного споріднення між особою яка записана батьком дитини та дитиною визнана матірю дитини. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Право позивача на звернення до суду з позовом про виключення відомостей з актового запису про народження дитини ґрунтується на нормах ст. 136 СК України. З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем позов визнано, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 26 січня 1990 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено з 2011 року, з цього часу проживають окремо та спільного господарства не ведуть. В даний час у позивача склалася інша сімя, а тому вважає, що шлюб розпався остаточно і існує формально, примирення між подружжям бути не може. Просив його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею предявленого позову у повному обсязі. Просила вирішувати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 26 січня 1990 року, актовий запис № 301. Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання предявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам обох сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 26 лютого 2008 року між ним та [PERSON]укладено кредитний договір №КВ-1/0041/08/264БЗ#, згідно якого позивач [PERSON] спілка «Перше [PERSON] Товариство» надав їй кредит на суму 15000 грн. Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору [PERSON] зобовязувалась повернути кредит на протязі 18 календарних місяців з моменту отримання та сплачувати відсотки за узгодженим графіком платежів. За прострочення повернення кредитних коштів була встановлена відповідальність у вигляді пені у вигляді пені у розмірі 1 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. Остальній раз відповідач добровільно сплатила гроші за кредитним договором 24.04.2009 року у сумі 1000 гривень, які були зараховані на погашення відсотків у сумі 373, 78 грн. та тіла кредиту у сумі 626,22 грн. Станом на 25 липня 2018 року [PERSON] має заборгованість 117421,56 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4334,82 грн., відсотків за користування кредитом 22071,36 грн., заборгованості по пені за прострочення платежів 91015,38 грн. Тому просили суд стягнути з [PERSON]суму боргу в розмірі 117421,56 грн.; судові витрати в розмірі 1762 грн. стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу районного суду не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 14 квітня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя з відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд щодо життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали до суду заяви в яких просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 14 квітня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке було видане Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 154. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір`ю. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до Заводського районного суду з позовною заявою до\~ [PERSON],\~ в якій просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 29 жовтня 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя з відповідачем є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд щодо життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не зявились, але надали до суду заяви в яких просили позовні вимоги\~ задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 29 жовтня 2016року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке було видане Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 516. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір`ю. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд\~ що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є розірвання шлюбу зареєстрованого 14.06.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 693, посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2018 р. провадження у справі відкрито. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 693 та видано відповідне свідоцтво (а.с.8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є розірвання шлюбу зареєстрованого 29.05.1993 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Києві, актовий запис № 436, посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2018 р. провадження у справі відкрито. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.05.1993 року про що Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Києві зроблено актовий запис № 436 та видано відповідне свідоцтво (а.с.9). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09.09.1988 року. В обґрунтування позову зазначає, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалось і протягом останніх 25 років вони проживають окремо у різних місцевостях, жодних подружніх відносин не підтримують, їх шлюб існує лише формально, спільного господарства чи побуту не ведуть, проте розірвати шлюб у добровільному порядку відповідач відмовляється. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви в яких просили справу слухати без їхньої участі, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив погодився на розірвання шлюбу. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.1988 року (а.с. 4,5). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та дитині, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved