Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини доходу, починаючи з дня предявлення позову до суду до повноліття дитини. Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області і від 06 вересня 2016 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 26 серпня 2016 року і до повноліття дитини. Вирішено питання про судові витрати. З вказаним рішенням не погодилась [PERSON] та через свого представника [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати. При цьому зазначила, що суд першої інстанції, в порушення вимог закону, не притягнув її до участі у справі в якості третьої особи, з огляду на те, що рішення у справі може вплинути на її права та обовязки, так як рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 03 листопада 2005 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання доньки Катерини, [INFO]. При цьому місцевий суд при ухваленні рішення не врахував, що позов [PERSON] фіктивний та поданий з метою погіршення майнового стану відповідача, що в подальшому може бути підставою для зменшення розміру аліментів на її користь. Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяв просили справу розглянути за їх відсутність, апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представники [PERSON] адвокат [PERSON] та [PERSON] діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників особи, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. У відповідності до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, Судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що сторони з 04 січня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO].(а.с.5-6). Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, є підстави для стягнення з нього аліментів на користь позивача в розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно. Однак з такими висновками повністю погодитись не можна, оскільки суд до них дійшов з порушенням норм процесуального права. Так згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьків, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 у разі пред'явлення до особи, яка виплачує аліменти позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб, суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК України дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався і ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, згідно якої рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, апеляційним судом встановлено, що відповідач за рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 02 листопада 2005 року зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Катерини, [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2005 року і до її повноліття. В теперішній час у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати цих аліментів, у звязку з чим постановою державного виконавця Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17 жовтня 2016 року було звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 35% від заробітної плати. Згідно ч.4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Отже, у [PERSON] є юридична заінтересованість у даному цивільному процесі, що має особистий, самостійних характер і спрямована на захист особистих прав і інтересів та обумовлюється правовими наслідками прийняття рішення у цій справі, яке може вплинути на розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання її доньки та на погашення заборгованості з аліментів. Не залучивши [PERSON] до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ( ст. 35 ЦПК України), суд позбавив її можливості скористатися процесуальними правами, передбаченими ст. 27 ЦПК України, що в свою чергу, не сприяло всебічному і повному з'ясуванню дійсних обставин справи. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на користь позивача місцевим судом не була врахована наявність у платника аліментів [PERSON] іншої дитини від першого шлюбу, на утримання якої рішенням суду стягнуті аліменти, за якими існує заборгованість. З урахуванням наведеного, ухвалене у справі рішення підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів, з урахуванням зазначених обставин.

Outcome: partial