Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У серпні 2020 року Кредитна спілка «СуперКредит» (далі КС «СуперКредит») звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27 серпня 2015 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у сумі 7159,33 грн. під 72% річних. Відповідачкою було порушено строки сплати обов`язкових платежів та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 9592,62 грн., з яких: 4458,69 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 14.02.2017 року по 22.07.2020 року; 4352,24 грн. - пеня за період з 26.03.2017 року по 25.12.2018 року; 295,78 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 19.12.2017 року по 30.06.2020 року; 139,17 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 19.12.2017 року по 22.07.2020 року; 346,74 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 26.07.2017 року по 22.07.2020 року. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь 9592,62 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання позивач - КС «СуперКредит» подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позов підтримує у повному обсязі, просить задоволити. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 вересня 2020 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-5/0144/15/5/99. Відповідно до п.3.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних (п. 3.2 Договору). Згідно з п.3.7 договору у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п. 5.1 договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 договору. Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Сторони також домовились, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, в тому числі й на стягнення пені (п.3.5 договору). Згідно з пп.3 п.2.1. зазначеного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на 10 % або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % від суми кредиту або іншого істотного порушення умов цього договору, у тому числі (але не виключно) використання кредиту не за цільовим призначенням, вказаним у п.1.2. цього договору; невиконання позичальником обов`язків, встановлених цим договором щодо забезпечення повернення кредиту, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які кредитодавець не несе відповідальності. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, договір набуває чинності з 27 серпня 2015 року і діє 36 місяців - до 27 серпня 2018 року. Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит у сумі 7159,33 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27 серпня 2015 року. Також встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області вирішено питання про стягнення з [PERSON] на користь КС «СуперКредит» заборгованості за договором кредиту від 27 серпня 2015 року, а саме: 3380,79 грн. - частини несплаченого тіла кредиту, 893,27 грн. - заборгованість по процентах, 250,89 грн. - пені. Таким чином, кредитна спілка, скористалась правом, передбаченим пп.3 п.2.1 кредитного договору, щодо вимоги про дострокове повернення кредиту при затриманні сплати частини кредиту та сума тіла кредиту в розмірі 3380,79 грн. була достроково стягнута на користь кредитної спілки. Як вбачається із матеріалів справи, судове рішення станом на 10 серпня 2019 року [PERSON] не виконано, що підтверджується листом КС «СуперКредит» за №2534/19 від 10 серпня 2019 року, яке направлено на адресу відповідачки, а також розрахунком заборгованості за договором кредиту №СК-5/0144/15/5/99 від 27 серпня 2015 року. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань станом на 22 липня 2020 року утворилась заборгованість по відсотках за період з 14 лютого 2017 року по 22 липня 2020 року в розмірі 4458 грн. 69 коп. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом з тим, стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається із п.3.7 кредитного договору №СК-5/0144/15/5/99 від 27 серпня 2015 року сторони досягли домовленості, що у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п.5.1. договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору відсотки по кредиту продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п.3.2 договору. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в силу пункту 3.7 кредитного договору [PERSON] повинна виконати перед позивачем зобов`язання по сплаті відсотків в розмірі 4458 грн. 69 коп. за період з 14 лютого 2017 року по 22 липня 2020 року. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За змістом приписів параграфа 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не зазначено у законі або в договорі. Згідно п.3.4 договору кредиту у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Оскільки розмір пені в сумі 4352 грн. 24 коп. нараховано позивачем за період з 26 березня 2017 року по 25 грудня 2018 року, тобто в межах строку дії договору кредиту, тому ці вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Викладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року справа № 6-2129цс16. Оскільки вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, ураховуючи, що відповідачкою допущено прострочення виконання зобов`язання, тому з неї на користь позивача слід стягнути також 295,78 грн. - інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 19.12.2017 року по 30.06.2020 року; 139,17 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 19.12.2017 року по 22.07.2020 року; 346,74 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 26.07.2017 року по 22.07.2020 року. Крім того, з відповідачки на користь позивача згідно вимог ч.2 ст.141 ЦПК України слід стягнути судові витрати у виді судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved