Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначила, що 11 квітня 2018 року вона через свого представника за довіреністю - [PERSON], звернулась до Відділу з квартирного обліку та розподілу житла Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради із заявою про переоформлення договору найму житла. 18 травня 2018 року рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 98 «Про відмову у наданні дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» їй було відмовлено в наданні дозволу балансоутримувачу житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста, що знаходиться в Амур-Нижньодніпровському районі, на зміну договору найму квартири [ADDRESS]. Вважає, що така відмова з боку Відповідача порушує її права та не дозволяє належним чином оформити документи на квартиру після смерті рідної сестри - [PERSON]. Так, [INFO] померла сестра позивача - [PERSON]. Позивач разом із [PERSON] проживала у вищевказаній квартирі без реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради №6642 від 17.11.2016. Зареєструвати своє місце проживання вчасно вона не змогла з причин, які не залежали від неї, оскільки сестра була повністю лежача, а тому не могла зареєструвати її місце проживання за адресою: [ADDRESS] Квартира, що знаходиться у м. Дніпрі по вул. Калинова 47/138 перебувала у користуванні [PERSON] '[PERSON], що підтверджується ордером №57 від 08 лютого 1982 року. Позивач має намір і надалі продовжувати проживати у цій квартирі та вести господарство, сплачувати комунальні послуги, а тому і звернулася до відповідача, щоб отримати дозвіл на переоформлення договору найму житла на своє ім'я, оскільки більше родичів у [PERSON] немає. Отже, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, звертається до суду з метою визнання її належним наймачем квартири, що знаходиться у м. Дніпрі по вул. Калинова 47/138, задля встановлення належним чином права користування та набуття права власності у встановленому законодавством порядку. Квартира за життя сестри позивача, [PERSON], приватизована не була, проте був виданий ордер №57 від 08 лютого 1982 року на цю квартиру. У рішенні виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 98 «Про відмову у наданні дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» вказано, що позивач не зазначений як член сім'ї наймача у ордері №57 від 08 лютого 1982 року та не є членом сім'ї наймача - [PERSON], оскільки не є дружиною наймача, її дитиною та не належить до її батьків. Проте, позивач вважає, що таке трактування ситуації суперечить чинному законодавству, а отже рішення відповідача є незаконним та таким, що порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 18 травня 2018 року № 98 «Про відмову у наданні дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» та зобов'язати виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради надати дозвіл балансоутримувачу житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста, що знаходиться в Амур-Нижньодніпровському районі, на зміну договору найму квартири [ADDRESS] та укладанні його із [PERSON] (а.с.1-8). Ухвалою суду від 10 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.27). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2018 року закрито підготовче провадження по справі. 29 листопада 2018 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав викладених в ньому. Вважає, що рішення відповідача є таким, що суперечить норма чинного ЖК України, а тому повинно бути скасовано. В матеріали справи надано докази, що позивач проживала з сестрою, доглядала її, на тепер іншого житла не має, як і не має власності. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову, підтримавши наданий відзив на позов та зазначивши, що рішення виконавчого комітету є законним та таким що відповідає нормам чинного законодавства. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЖК України. У ч.ч.1,2 ст.64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. За приписами ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Згідно із ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Судом встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в м. Дніпро, не зареєстрована. Суду не надано доказів, що [PERSON] зверталася у відповідні органи з заявою про реєстрацію в своїй квартирі будь-яких осіб, в тому числі позивача. Із копії паспорта [PERSON] вбачається, що остання до 24.11.2016 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Оспорюючи в суді рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 98 від 18.05.2018 «Про відмову у наданні дозволу на зміну договору найму жилого приміщення», стороною позивача не надано доказів визнання за нею права користування спірною квартирою або визнання її наймачем, що також було їй роз'яснено у зазначеному рішенні виконкому. Не заявлено таких позовних вимог і в цій справі. За таких обставин, оспорювання рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 98 від 18.05.2018 «Про відмову у наданні дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» без визнання позивача наймачем або визнання її права користування квартирою по вулиці Калинова, 47/138 в м.Дніпро, є передчасним. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 98 від 18.05.2018 «Про відмову у наданні дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» прийнято на 18.05.2018 на підставі документів поданих представником позивача є правомірним, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи результат розгляду справи та у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed