Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У січні 2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до АТ Комерційний банк «Приватбанк» (далі-Банк) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказувала, що 24 листопада 2018 року їй стало відомо про те, що 03 листопада 2017 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавської області Єпіфановою І.В. була ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за № 5335 від 14 червня 2017 року про стягнення з неї, [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № PLOXR314851564 від 05 березня 2008 року у розмірі - 150 880,88 грн. Зазначала, що нею, 24 травня 2018 року на адресу приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. була направлена письмова заява з проханням надати копію виконавчого напису та копії документів, що були підставою для вчинення виконавчого напису, але відповіді не отримала. Вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за № 5335 від 14 червня 2017 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки між позивачем і відповідачем існує спірщодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом. Крім того, вказує, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом було порушено вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закон України «Про нотаріат». Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округуШвець Р.О. за № 5335 від 14 червня 2017 року таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати покласти на відповідача. Одночасно із позовною заявою позивачем [PERSON] було подано клопотання про витребування доказів (а.с. 8-9). Просила витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. належним чином завірену копію виконавчого напису за № 5335 від 14 червня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 150 880,88 грн. та копії документів, що були підставою для вчинення цього виконавчого напису . Ухвалою судді від 04 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі, залучено по справі сторони, постановлено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 47). 17 квітня 2019 року до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] було подане клопотання про витребування доказів. Просив витребувати від приватного нотаріусаКиївського міського нотаріального округу Швець Р.О.документи, що стали підставою для вчинення виконавчого напису: належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи та завірену копію виконавчого напису за № 5335 від 14 червня 2017 року, а також із Автозаводського відділу ДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області матеріали виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису (а.с. 74). Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. належним чином посвідчені копії матеріалів за заявою АТ КБ «Приватбанк» про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № PLOXR314851564 від 05 березня 2008 року у повному обсязі з копією виконавчого напису. Витребувано від Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області копії матеріалів виконавчого провадження № 55045509, відкритого на підставі виконавчого напису № 5335, виданого 14 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. (а.с.76). 11 травня 2019 року до суду з Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області надійшли копії, витребуваних ухвалою суду від 17 квітня 2019 року, матеріалів виконавчого провадження (а.с. 83-89). 27 травня 2019 року до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надійшли копії, витребуваних ухвалою суду від 17 квітня 2019 року, документів (а.с. 91-98). У судове засідання 03 червня 2019 року позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] не прибули, просили справу розглядати за їх відсутності та відсутності позивача [PERSON] Представник відповідача - АТ КБ «Приватбанк», представник третьої особи - Автозаводського ВДВС міста Кременчук головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання не прибули повторно. Керівництво Автозаводського ВДВС міста Кременчук головного територіального управління юстиції у Полтавській області та третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. просили розглянути справу відповідно за відсутності представника відділу та приватного нотаріуса. Керівництво відповідача повідомлялося про час, дату та місце розгляду справи належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку за двома адресами у м. Києві та м. Дніпро, що підтверджується повідомленнями про своєчасне вручення судових викликів в судові засідання, які були призначені на 11 год. 40 хв. 28 лютого 2019 року, 13 год. 00 хв. 17 квітня 2019 року та 09 год. 00 хв. 03 червня 2019 року (а.с.49-50, 65-66, 79-80). Керівництво відповідача та/або уповноважені ним представники банку не повідомляли про причини неявки у судові засідання, відзив на позов не подали. Суд дійшов висновку, що згідно ст. 280 ЦПК України необхідно провести заочний розгляд справи. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п. 3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі і установити, та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641 св 18), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом достовірно встановлено, що 14 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було видано виконавчий напис № 5335, згідно якого на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] була стягнута не сплачена в строк з 05 березня 2008 року по 05 травня 2017 року заборгованість за кредитним договором № PLOXR314851564 від 05 березня 2008 року у розмірі - 149 080,88 грн., з урахуванням: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 7760,14 грн.; - заборгованість з пені у розмірі - 133 745,46 грн.; - заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі - 500,00 грн.; - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі - 7075,28 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить - 149 080,88 грн.(а.с. 92). 03 листопада 2017 року постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Єпіфановою І.В. було відкрито провадження з примусового виконання виконавчого напису № 5335, виданого 14 червня 2017 рокуприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 150 880,88 грн. (а.с. 85). Виконавче провадження не є закінченим, сума боргу за виконавчим написом позивачем банку не сплачена. Як вбачається зі змісту вказаного виконавчого напису (а.с. 92) проводиться стягнення вимог АТ КБ «Приватбанк» за період з 05 березня 2008 року по 05 травня 2017 року. З розрахунку заборгованості, наведеному у виконавчому написі не вбачається коли саме виникла заборгованість, що позбавляє суд можливості перевірити виникнення права вимоги у банка в межах позовної давності. Разом з тим, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 грудня 2011 року, яке набрало законної сили, було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором№ PLOXR314851564 від 05 березня 2008 року. Стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 301,58 грн., що виникла станом на 10 травня 2011 року. Із досліджених у судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 2-3103/2011, за якими було ухвалене судом зазначене рішення, постає, що в матеріалах цієї справи наявний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором за період з 05 березня 2008 року по 10 травня 2011 року. Копія заочного рішення суду була отримана [PERSON] 16 січня 2012 року. 04 квітня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» отримав копію рішення суду та виконавчі листи для примусового виконання рішення. Отже, враховуючи існування рішення суду від 20 грудня 2011 року та оспореного позивачем виконавчого напису нотаріуса, суд вбачає подвійне стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 05 березня 2008 року по 10 травня 2011 року. Крім того, банком не надано жодного доказу невиконання [PERSON] рішення суду від 20 грудня 2011 року у примусовому порядку. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, не надано суду жодних доказів на спростування вказаних доводів позивача щодо неправомірності вимог банку та ненадання детального розрахункузаборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати, що становлять 768,40грн. сплаченого судового збору(а. с. 7).

Outcome: approved