Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У січні 2014 року директор Приватного підприємства «Берегиня» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на приміщення, як на окремий об'єкт нерухомого майна посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2002 року Приватному підприємству «Берегиня» належить 7/100 нежитлового приміщення по [ADDRESS], яке складається з : торгівельної зали 1 а площею 71,6 кв.м., тамбуру 1 б площею 7,7 кв.м., підсобного приміщення 1 в площею 3,6 кв.м., коридору 2 площею 4,0 кв.м., коридору 2 а площею 3,1 кв.м., складу 3 площею 4,5 кв.м., санвузла 6 а площею 2,3 кв.м., коридору 6 б площею 4,7 кв.м., підсобного приміщення 7 площею 5,0 кв.м. Земельна ділянка площею 154 кв.м. перебуває у ПП «Берегиня» в оренді. Але на даний час виникла необхідність у позивача передати майно в іпотеку, але не є можливим, оскільки воно перебуває у спільній власності, тому позивач просить суд визнати право власності на приміщення, як на окремий об'єкт нерухомого майна. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2002 року Приватному підприємству «Берегиня» належить 7/100 нежитлового приміщення по [ADDRESS], яке складається з : торгівельної зали 1 а площею 71,6 кв.м., тамбуру 1 б площею 7,7 кв.м., підсобного приміщення 1 в площею 3,6 кв.м., коридору 2 площею 4,0 кв.м., коридору 2 а площею 3,1 кв.м., складу 3 площею 4,5 кв.м., санвузла 6 а площею 2,3 кв.м., коридору 6 б площею 4,7 кв.м., підсобного приміщення 7 площею 5,0 кв.м. Земельна ділянка площею 154 кв.м. перебуває у ПП «Берегиня» в оренді. За користування нею справно сплачуються до місцевого бюджету всі необхідні платежі. Вказане нежитлове приміщення перебуває у спільній власності, в зв'язку з чим не має можливості у позивача передати вказане майно в іпотеку. На підставі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та поділити приміщення по [ADDRESS], визнавши за позивачем право власності, як на окремий об'єкт нерухомого майна, що складає одиницю без зміни його цільового призначення у будинку літ. А-3, на плані технічного паспорта, торгівельну залу 1 а площею 71,6 кв.м., тамбуру 1 б площею 7,7 кв.м., підсобного приміщення 1 в площею 3,6 кв.м., коридору 2 площею 4,0 кв.м., коридору 2 а площею 3,1 кв.м., складу 3 площею 4,5 кв.м., санвузла 6 а площею 2,3 кв.м., коридору 6 б площею 4,7 кв.м., підсобного приміщення 7 площею 5,0 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved