Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У серпні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити спільне майно подружжя, а саме визнати за ним право власності на весь житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що будинок було придбано у період шлюбу, але за власні кошти [PERSON]. Шлюб було зареєстровано 26 квітня 1986 року відділом РАЦС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 873. Відповідні у ході розгляду справи, позовні вимоги уточнювались, згідно із наданої технічної документації, що була виготовлена станом на березень 2014 року, позивач просив суд: визнати право власності за ним на житловий будинок літ. А-2, житлову прибудову літ. А1-2, ганок до літ А1-2, прибудова літ. а, прибудова літ. а2, оглядова яма в літ а2, вбиральню літ. Г, навіси літ. В.Д.Ж, Замощення 11, ями зливні № 6, хвіртки № 7,12, паркани № 8,13, паркан №14, цоколь паркану № 10, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На сьогоднішній день шлюб між позивачкою та відповідачем не розірвано, але відповідачка проживає не за місцем своєї реєстрації, згідно якої прописана. Так як між сторонами не було досягнуто згоди про добровільний поділ спільного майна, яке вони нажили за час подружнього життя, позивач змушений звернутися до суду з відповідним проханням. За період спільного подружнього життя позивачка спільно з відповідачем володіють наступним майном: житловим будинком, що знаходиться у [ADDRESS]. Відповідно даний будинок було оформлено на ім'я позивача, що підтверджується технічним паспортом від 2014 року, але даний будинок було придбано хоч і в період шлюбу, але за власні кошти позивача. Тому позивач вважає, що даний житловий будинок із всіма господарськими спорудами, що вказані в технічному паспорті за адресою по [ADDRESS] є його приватною власністю, так як відповідні кошти на придбання будинку були отримані особисто ним у дарунок, тому він вважає, що право власності повинно належати особисто йому. В судове засідання позивач не з'явилась, але надав до суду заяву, в якій зазначив, що повністю підтримує позов, просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному об'ємі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але 05.12.2014 року надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі в заяві також зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26 квітня 1986 року відділом РАЦС міськвиконкому м. Запоріжжя, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серія актовий запис № 873. На сьогоднішній день шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, але відповідачка проживає не за місцем своєї реєстрації, згідно якої прописаний. Так як між сторонами не було досягнуто згоди про добровільний поділ спільного майна, яке вони нажили за час подружнього життя, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним проханням. За період спільного подружнього життя позивачка спільно з відповідачем володіють наступним майном: житловим будинком літ. А-2, що знаходиться у [ADDRESS] із всіма відповідними прибудовами, а саме: житлової прибудови літ. А1-2, ганок до літ А1-2, прибудова літ. а, прибудова літ. а2, оглядова яма в літ а2, вбиральню літ. Г, навіси літ. В.Д.Ж, Замощення 11, ями зливні № 6, хвіртки № 7,12, паркани № 8,13, паркан №14, цоколь паркану № 10. Відповідно даний будинок було оформлено на ім'я позивача, що підтверджується технічним паспортом від березня 2014. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини є майно, набуте нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, та згідно із ч. 7 якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному із подружжя, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особисто приватною власністю. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, і у разі його поділу частини дружини та чоловіка є рівними. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved