Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 05 травня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений на відстані за допомогою засобів дистанційного зв'язку (Інтернет) договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала позику у розмірі 2000 грн. строком на 30 днів. [PERSON] свої зобов'язання за договором позики належним чином не виконує, в результаті чого у неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 6840,00 грн., яка складається з: 2000 грн. - борг щодо повернення позики; 1200 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою; 3600 грн. неустойки; 40 грн. комісії за обслуговування договору позики. Вказану заборгованість відповідач у добровільному порядку не сплачує. В судове засідання належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи учасники процесу в судове засідання не з'явились. Позивач в своїй заяві просив розглянути справу у його відсутність. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 травня 2014 року в м. Києві між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений на відстані за допомогою засобів дистанційного зв'язку (Інтернет) договір позики № 185204193, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу 2000 грн. строком на 30 днів. За умовами договору, позичальник зобов'язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2 % від суми позики за кожний день користування позикою. За змістом ст.. 1, 13 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 5,6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» укладення договору на відстані через засоби дистанційного зв'язку (Інтернет), не суперечить вимогам цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо перерахування грошових коштів у розмірі та на умовах встановлених договором на банківський рахунок відповідача. Водночас, останній свої обов'язки щодо повернення позики та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконує неналежним чином. Загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором позики становить 6840,00 грн. Достовірність зазначених обставин підтверджується розрахунком заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. [PERSON] свої зобов'язання за договором позики належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 05.08.2014 року у неї утворилася заборгованість, яка складається з 2000 грн. - борг щодо повернення суми позики; 1200 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою (п. 1, 2 договору), неустойка в розмірі 3600 грн. (п. 5 договору, п.7.5 Правил надання грошових коштів у позику), а також 40 грн. комісії за обслуговування договору позики (п.2.2.2 договору, п. 2 графіку розрахунків до договору). Враховуючи те, що відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 6840,00 грн. правомірними, обґрунтованими, а отже такими що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved