Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] (наділ по тексту - відповідач). 31 січня 2018 року Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва матеріали вказаної позовної заяви передані за підсудністю Подільському районному суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, визначено головуючого суддю по справі [PERSON] Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року вказану цивільну справу прийнято до провадження. На обґрунтування позову було зазначено, що 15 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1559. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка на цей час проживає разом з позивачем. Позов обґрунтовано тим, що під час спільного проживання відносини між ними поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне господарство сторонами не ведеться. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини не має. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розгляду справи без відповідача не заперечувала. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, а також, двічі надавалась представнику позивача повістка для вручення відповідачу (а.с. 40, 42, 44, 50, 56, 57). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 15 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1559 (а.с. 11). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 12). Оскільки дійсною причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, то суд робить висновок про те, що сім'я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Суд дійшов висновку про те, що надання строку на примирення суперечитиме моральним засадам суспільства. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено.

Outcome: approved