Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У січні 2015 року ТЗДВ «Полтавтрансбуд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в якій просив визнати Відповідача таким, що є позбавленим права користування житловим приміщенням гуртожитку по [ADDRESS], а також просив зобов»язати сектор ГІРФО Ленінського РВПМУ зняти з реєстраційного обліку Відповідача. Позивач в судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує, а справу просить розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивач є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Колишня адреса гуртожитку: [ADDRESS], була змінена 08 вересня 2010 року відповідно до рішення №323 Полтавської міської ради. 08.02.2005 року на прохання Відповідача Позивач здійснив реєстрацію його постійного місця проживання у гуртожитку. Але Відповідач фактично ніколи не проживав за вказаною адресою та на даний час не проживає. Виїхавши з гуртожитку, Відповідач не повідомив про своє фактичне місце проживання або перебування в звязку з чим, вказана інформація Позивачу не відома. Факт непроживання Відповідача у спірному гуртожитку підтверджується Актами обстеження від 05.08.2014р., від 16.09.2014р., від 22.10.2014р., від 24.11.2014р., від 11.12.2014р., від 08.01.2015р., складених представниками адміністрації Позивача про те, що Відповідач не проживає у спірному гуртожитку з моменту реєстрації. Відповідно до ст.127 Житлового кодексу для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Таким чином, оскільки Відповідач у спірному гуртожитку не проживає більше шести місяців, то суд вважає, що Відповідач втратив право користування вищевказаним будинком. Статтею 163 Житлового кодексу передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідач відсутній в будинку понад строки, встановлені ст. 71 Житлового кодексу з неповажних причин, витрати, повязані з триманням кімнати у гуртожитку він не несе. Відповідно до ч. 1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved