Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У січні 2017 року до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 24.04.2014 року в сумі 14 745 грн. 62 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибула, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, письмової заяви про розгляд справи в її відсутність суду не надала. Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: 24.04.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав йому кредит у сумі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки. 04.09.2014 року позичальник [PERSON] помер. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємцями померлого 04.09.2014 року позичальника [PERSON] першої черги спадкування за законом є відповідач дружина спадкодавця [PERSON], яка спадщину прийняла, подавши нотаріусу 02.03.2015 року заяву про прийняття спадщини. Син померлого [PERSON] відмовився від прийняття спадкового майна з усіх підстав за законом, за заповітом, за заповідальним розпорядженням на користь матері [PERSON] Відповідно до ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обовязки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України). На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» 16.01.2016 року до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори предявлялася претензія кредитора, яка була переслана за місцем заведення спадкової справи до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори. 05.02.2016 року на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено відповідь № 239/02-14 про наявність спадкової справи № 105/2015 після померлого [PERSON]. 08.07.2016 року позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємиці померлого 04.09.2014 року позичальника [PERSON] відповідача [PERSON], було направлено листи-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги як кредитор спадкодавця, але відповідачем ніяких дій виконано не було. У звязку із цим позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 14 745 грн. 62 коп. за кредитним договором № б/н від 24.04.2014 року Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з доданими до позовної заяви розрахунками станом на дату смерті позичальника його заборгованість перед позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 24.04.2014 року складала 14 745 грн. 62 коп., з яких: -14 115 грн. 62 коп. заборгованість за кредитом; -630 грн. 00 коп. нараховані відсотки за користування кредитом. Зміст кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею всі документально підтвердженні судові витрати. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved