Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

у серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що в літку 2011 року переїхала на постійне місце проживання в [INFO]. В даному населеному пункті зустріла [PERSON], від якої дізналась, що відповідач продає житловий будинок, розташований по вул. Шкільна, 93 в с. Пшеничне, який належав її покійному брату [PERSON]. Вони домовилися про те, що відповідач продасть їй будинок за десять тисяч гривень, але на той час будь-яких правовстановлюючих документів на будинок у відповідача не було. Через декілька днів вона знов зустрілась з [PERSON] та сплатила їй обумовлену суму за продаж будинку, а відповідач передала їй ключі та пообіцяла через декілька місяців виготовити правовстановлюючі документи та оформити угоду купівлі-продажу нотаріально. Після того [PERSON] поїхала з села, правовстановлюючі документи на будинок не виготовила, більше шісти років ухиляється від нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу житлового будинку, посилаючись на хворобу, відсутність часу, інші причини. Позивач вказує, що з 2011 року по цей час вона проживає у зазначеному будинку. При домовленості з відповідачем про придбання будинку ними було досягнуто згоди з приводу всіх істотних умов угоди. У звязку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, позивач просила визнати угоду купівлі - продажу житлового будинку, розташованого по вулиці Шкільна 93 в с. Пшеничне Саратського району Одеської області, укладену між нею та [PERSON] дійсною та визнати за нею право власності на житловий будинок. Під час розгляду справи позивач та представник позов підтримали, просили його задовольнити та надали пояснення відповідно до поданого позову. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Пояснила суду, що житловий будинок, розташований по вул. Шкільна, 93 в с. Пшеничне Саратського району належав її матері, яка померла в березні 2005 року. На час смерті матері у спірному будинку покійна проживала одна. Деякий час після її смерті в будинку проживав її брат [PERSON], який помер у 2011 році. Після смерті матері житловий будинок не було переоформлено ні братом, ні нею. Свідоцтво про право на спадщину не отримували. В літку 2011 року вона домовилась з позивачем [PERSON] про купівлю-продаж даного будинку, після чого [PERSON] передала їй 10000 гривень . Вона передала позивачу ключі від будинку та пообіцяла в майбутньому оформити документи на будинок та оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса. Згодом вона захворіла, потім були інші сімейні причини та не мала можливість оформити документи. Крім того, вона не обізнана в питаннях спадкування та до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не зверталась. На цей час вона не ухиляється від посвідчення угоди. Третя особа, представник Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що мешкають в с. Пшеничне по-сусідству з [PERSON] Позивач переїхала в с. Пшеничне у 2011 році, проживає у будинку по вул. Шкільна, 93, який належав матері [PERSON] Зі слів позивача знають, що вона сплатила [PERSON] 10000 гривень за купівлю-продаж житлового будинку. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Ч.1 ст. 202 ЦК України визначено, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статею 220 ЦК України встановлено, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.1 ст. 638, ст. 657 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі та посвідчений у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, але ні попередній, ні основний договір купівлі-продажу будинку не уклали. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником житлового будинку під номером 93, розташованого по вул. Шкільна, 93 в с. Пшеничне Саратського району Одеської області, вказане нерухоме майно належить її покійній матері [PERSON] (а.с.68-69). Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана позивачкою відповідачеві грошова сума у розмірі 10000 гривень є авансом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12 . Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Частинами 1,4 ст. 174 ЦПК України встановлено, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить закону. Крім того, відповідачем заявлено у судовому засіданні, що на цей час вона не ухиляється від укладання угоди купівлі-продажу житлового будинку, про яку домовились з позивачем. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed