Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на його користь половину понесених ним додаткових витрат на лікування їх спільної доньки [PERSON], [INFO], в розмірі - 9 957,70 грн. Позовна заяву мотивує тим, що починаючи з лютого 2008 року він особисто здійснює догляд та утримання їх з відповідачкою дитини. Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2008 року відповідачка повинна сплачувати аліменти на утримання доньки до 25.10.2024 року в розмірі ? частки всіх видів заробітку(доходу) щомісячно. Однак, з 01.10.2008 року та по цей період вона злісно ухиляється від сплати аліментів , внаслідок чого існує заборгованість , та станом на 01.10.2017 року складає 68 081,16 грн., що підтверджує довідка від 30.10.2017 року №38106/13.23-35. Більш того, відповідачка подала позов до суду про зменшення їй розміру аліментів на утримання дитини, посилається виключно на витрати які вона несе на своїх інших двох дітей , від інших чоловіків. Стверджує, що їх донька має слабке здоров»я, і він змушений, не маючи постійної роботи нести додаткові витрати на її утримання, тому з посиланням на ст. 185 СК України просить компенсувати йому половину понесених ним додаткових витрат на лікування [PERSON], які із загальної суми 19 915, 13 грн. становлять 9 957,70 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення додаткових витрат на дитину. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання, з викликом сторін / а.с. 26/. Відповідач 10.10.2018 року надала відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити , так як надані позивачем докази на підтвердження заявленої суми не містять медичних довідок , висновків лікарів , їх рекомендацій щодо лікування дитини . Зазначає, що захворювання доньки є не важкими та не хронічними . Окрім того, вона не може компенсувати позивачу додаткові витрати на дитину , так як має також на утриманні ще двох доньок, [PERSON], [INFO], яка навчається у Київському університеті культури на денній формі навчання на платній основі та [PERSON], [INFO], яка має тяжке захворювання та знаходиться у групі ризику по розвитку бронхіальної астми. Вона працює, однак її доходів не достатньо для утримання інших дітей та їх належного забезпечення ( а.с. 45-48). 23.10.2018 року позивач подав відповідь на відзив відповідача . В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві, та відповіді на відзив. Відповідач, зокрема її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити, посилаючись на ті обставини, які викладені у відзиві на позов . Заслухавши виступи представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу народилась [PERSON], [INFO] Згідно довідки №36 від 20.12.2017 року, виданої головою квартального комітету №32 Фортечного району м. Кропивницький, [PERSON] про те, що по [ADDRESS] проживають 2 особи: [PERSON], та донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2008 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ? частки всіх видів заробітку(доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно . На підставі зазначеного рішення 27.10.2008 року видано виконавчий лист (а.с. 3). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що він несе додаткові витрати , зокрема на лікування доньки [PERSON], яка хворіє, загалом поніс витрат на суму 19 915,13 грн., тому їх половину просить стягнути з відповідачки. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. СК України виходить із принципу рівності прав й обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Окрім того, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. Так, позивачем надано медичні документи, зокрема консультативний висновок ( а.с. 14), довідки ( а.с. 15, 18), епікризи з медичної карти хворої [PERSON] ( а.с. 21, 23) згідно яких вбачається, що дійсно неповнолітня хворіє та перебувала на лікуванні , проходила обстеження в зв»язку з цим , про що свідчать також результати досліджень ( а.с. 10-13, 16-17, 19-20, 22). Позивач у період з 2016 року - 2017 року поніс додаткові витрати на дитину у розмірі - 13 853,87 грн. , які пов'язані з медичним обслуговуванням, придбанням ліків, проведеними дослідженнями . Суд дослідив надані позивачем фіскальні чеки щодо купівлі медичних препаратів для лікування неповнолітньої , та проведення досліджень , які вказують на необхідність вжиття заходів стосовно її лікування. Однак, загальна сума понесених витрат -19 915,13 грн. , яка визначена позивачем повністю не підтверджена, та надані чеки на сторінці 8 -на звороті містять тотожні їх копії, а крім того, суд не приймає квитанцію на аркуші 8 на суму 1760 грн. ( оплата термінал), так як вона відноситься до чека на зазначену суму, копія якої наявна на цій же сторінці. При цьому, суд також не врахував кошти понесені позивачем за пакети : чек №62800 та №293886. Разом з цим, суд відхиляє посилання відповідача на те, що на її утриманні є ще інші діти, [PERSON], [INFO], яка навчається у Київському університеті культури на платній основі та [PERSON], [INFO], яка хворіє , та які повністю знаходяться на її утриманні , оскільки вказані обставини не можуть слугувати підставою для звільнення її від обов'язку нести додаткові витрати на утримання своєї також доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з батьком . Враховуючи, що відповідачка є працездатною, офіційно працює, не є інвалідом , а відтак зобов'язана брати участь у таких витратах, тому з останньої підлягають стягненню додаткові витрати на дитину, що викликані її лікуванням . Таким чином , суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки витрати які поніс позивач зумовлені негативними фактами (хвороба), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання [PERSON] , [INFO] на суму - 13 853,87 грн.: 2 = 6 926,94 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 6 926,94 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 490,28 грн. (6 926,94 грн. х 100% : 19 915,13 грн. х 704,80 грн.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial