Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0839 га, розташованою за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ставропольська, буд.2, між нею та відповідачем згідно з тим порядком користування, який уже склався між ними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01 червня 2007 року їй належить 1/3 частка домоволодіння №2 по вул.Ставропольскій у м.Дніпропетровську, а власником 2/3 частки домоволодіння є відповідач. Таким чином, вищевказаний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу, складається з двох квартир, з яких квартирою №1 користується позивач, а квартирою №2 відповідач. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0839 га, яка знаходиться у фактичному користування позивача та відповідача. На момент придбання позивачем 1/3 частки домоволодіння, вздовж земельної ділянки був збудований паркан, який розмежовував два домоволодіння та фактично утворював дві земельні ділянки, якими користувалися сторони. У 2015 році позивач вирішила приватизувати земельну ділянку, проте виявилося, що в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інветраризації» відсутні відомості про виділ земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ставропольська, буд.2. 17 грудня 2015 року позивач звернулася з клопотанням до міського голови про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вищевказаною адресою. Рішенням Дніпропетровської міської ради №94/15 від 20 жовтня 2016 позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по її фактичному розташуванні по вул.Ставропольській, буд.2 у м.Дніпропетровськ. Пунктом 3 вказаного рішення зобовязано громадян, яким наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по її фактичному розташуванні, замовити у субєктів господарювання, що є розробниками документації із землеустрою, згідно з вимогами, передбаченими чинним законодавством, розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та після їх погодження подати ці проекти до міської ради для прийняття відповідних рішень. 14 листопада 2016 року позивач уклала з ТОВ «Градзем» договір №109-О на проведення робіт з розроблення відповідного проекту. Враховуючи, що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, що належить на праві спільної часткової власності позивача і відповідача, знаходиться у їх фактичному користуванні, то без згоди відповідача не можуть бути проведені роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі з метою її відведення і подальшої приватизації. На пропозиції узгодити питання про користування земельною ділянкою стосовно її юридичного оформлення відповідач реагує відмовою. На підставі викладеного позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. Зі згоди позивача суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач 01 липня 2007 року купила 1/3 частини домоволодіння №2 по вул. Ставропольській у м. Дніпропетровську, з фактичним користуванням земельною ділянкою 758 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 01 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №5223. Відповідно до копії витягу КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що 04 липня 2007 року було прийнято рішення про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5223, а саме про реєстрацію права власності на 1/3 частку домоволодіння №2 по вул. Ставропольській у м. Дніпропетровську за позивачем. Загальна площа земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння №2 по вул. Ставропольській у м. Дніпропетровську, відповідно до копії технічного паспорту на домоволодіння, виготовленого станом на 09 жовтня 2015 року, складає 839 кв.м. 17 грудня 2015 року позивач звернулася до міського голови з клопотанням з метою надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 758 кв.м., яка знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул.Ставропольська, буд.2. Рішенням сесії Дніпропетровської міської ради №94/15 від 20 жовтня 2016 року позивача внесено до списку громадян, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у м.Дніпропетровську. Пунктом 3 зазначеного рішення зобовязано громадян замовити у субєктів господарювання, що є розробниками документації із землеустрою, згідно з вимогами, передбаченими чинним законодавством, розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та після їх погодження відповідно до чинного законодавства, подати ці проекти до міської ради для прийняття відповідних рішень. 14 листопада 2016 року позивачем було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Градзем» договір №109-О на проведення робіт з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З відповіді Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 01 березня 2017 року за вих.№21а/з вбачається, що за результатами розгляду звернення позивача від 13 березня 2017 року, співвласникам домоволодіння рекомендується досягти згоди та не чинити перешкоди один-одному з питання оформлення права користування земельною ділянкою зайнятою під приватним домоволодіння по вул. Ставропольська, 2, що є необхідним для визнання за кожним права власності на самочинно збудовані (переобладнані) обєкти. Також зазначено, що згідно матеріалів технічної інвентаризації, виконаної ФОП «[PERSON]Л.» від 09 жовтня 2015 року, під домоволодінням за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ставропольська, буд.2, зайнято земельну ділянку загальною площею 0,0839 га., право користування (власності), якою у порушення вимог п.6 Розділу Х Земельного кодексу України, позивачем та відповідачем не було переоформлено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи спір судом враховуються розяснення надані в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року, а саме те, що сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд, зокрема у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників житлового будинку: документи про надання її для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного із співвласників; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним і угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце. Враховуючи викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що у її правомірному користуванні знаходиться земельна ділянка за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ставропольська, буд.2. З копії листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 07 грудня 2015 року за вих. №14874 вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості, документи про виділ земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ставропольська, буд.2. В даному випадку вбачається, що спірна земельна ділянка не перебуває у власності жодної із сторін по справі, оскільки позивачем не надано будь-яких правовстановлюючих документів на виділ земельної ділянки за вказаною адресою, про право користування та власності на неї. Отже, спірна земельна ділянка перебуває у власності Дніпровської міської ради. Самим позивачем також не заперечується та обставина, що правовстановлюючі документи відсутні на спірну земельну ділянку та на даний час вона лише займається питанням щодо їх отримання, а відповідач їй чинить перешкоди, що і є підставою для звернення до суду з даним позовом. Судом враховується та обставина, що право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі. З вищевикладеного вбачається, що вирішення питання визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинку є неможливим через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а порушене право позивача неможливість оформлення документів для відведення земельної ділянки через відсутність згоди відповідача на проведення роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі, не може бути захищено судом тим способом захисту, який вона обрала. Разом з цим, відмова у задоволенні даних позовних вимог не перешкоджає позивачеві звернутися до суду за захистом свого права із застосуванням належного способу захисту.\~\~ Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed