Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Ухвалою судді від 31.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.06.2010 року між ним та Комерційним комунальним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» (дало - відповідач) було укладено договір №КНТР-000465/кв, яким передбачалось участь позивача у ФФБ житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно договору будинок повинен був бути зданий в експлуатацію 31 грудня 2010 року. Однак будинок на день звернення до суду так і не був введений в експлуатацію. Тому позивач просить суд стягнути з Комунального комерційного унітарного підприємства «Фінансова компанія «Жигло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) грошові кошти в сумі 175317 грн. 70 коп. в якості сплати пені за нецільове використання грошових коштів Довірителя на користь [PERSON] , що передбачено вимогами п.5.2 Договору КНТР-000465/кв. від 09 червня 2010 року. Означені грошові кошти стягнути з будь-якого рахунку Комунального комерційного унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло- інвест». У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволені. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2010 року між позивачем та Комерційним комунальним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» було укладено договір №КНТР-000465/кв, яким передбачалось участь позивача у ФФБ житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно договору будинок повинен був бути зданий в експлуатацію 31 грудня 2010 року. Однак будинок на день звернення до суду так і не був введений в експлуатацію. Згідно п. 1.1 Договору №КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року встановлено, що за цим Договором Довіритель, на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва (виду А) житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на проспекті Правди, 80-82 у Подільському районі м. Києва, затверджених уповноваженим органом Фінансової компанії (наказ №9 від 02 березня 2010 року) дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва, бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передає Фінансовій компанії в управління грошові кошти з метою отримання у власність об`єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Фінансової компанії з управління цими коштами, а Фінансова компанія зобов`язується здійснити за винагороду управління залученими коштами в інтересах Довірителя за винагороду, на умовах, визначених Правилами ФФБ та цим Договором. В свою чергу, пункт 1.1 Правил фонду фінансування будівництва (виду А) «Житлового будинку з вбудовано- прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, на проспекті Правди, 80-82 у Подільському районі м.Києва» встановлює, що ці правила Фонду фінансування будівництва розроблені комунальним комерційним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Договору про заміну управителя ФФБ від 25 лютого 2010 року, укладеному між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун», ККУП «Фінансова компанія «житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд». У вищехахначених правилах ФФБ йде посилання на «Договір про заміну управителя ФФБ» від 25.02.2010р. Як вбачається із вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За умовами ч. 2 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Позивач зазначає, що оскільки правовою підставою Договору є Правила ФФБ, правовою підставою останніх є Договір про заміну управителя ФФБ від 25 лютого 2010 року, при цьому, відповідачем у судовому засіданні, у ході розгляду справи підтверджено, що такий договір не укладався, а відтак вважає, що відповідач без достатніх правових підстав залучив грошові кошти позивача та використовує їх не за цільовим призначенням, а тому у нього виникло право на стягнення пені з 01 січня 2018 року, по 15 вересня 2018 року включно. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, де проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити [PERSON] у задоволені позову , аргументував це тим, що відповідно до п. 1.2. договору № 69/А-22 від 02 березня 2010 року Фінансова компанія зобов`язується здійснити фінансування об`єкта будівництва за рахунок коштів довірителів, залучених на підставі договорів про участь у фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ). Відповідно до Договору № 69/А-22від 02 березня 2010 року, директором Відповідача було видано наказ від 02 березня 2010 року № 9 яким затверджувалися Правила ФФБ «Житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, на проспекті Правди, 80-82 у Подільському районі м. Києва, які є публічною пропозицією для вступу до ФФБ особи, яка бажає стати Довірителем цього ФФБ, за умови визнання цією особою Правил ФФБ та систему норм, що регулюють ці відносини. Таким чином, правовідносини між відповідачем та Забудовником виникли на підставі Договору № 69/А-22 від 02 березня 2010 року, а не Договору про зміну управителя ФФБ від 25 лютого 2010 року на який у позовній заяві посилається Позивач, і про існування якого відповідачу невідомо. Відповідно до п. 1.2. згадуваних Правил ФФБ, вони визначають процедуру створення Фонду фінансування будівництва виду А (далі - ФФБ), порядок організації взаємовідносин Фінансової компанії, забудовника та довірителя, порядок встановлення управління коштами, умови, особливості та обмеження здійснення управління залученими коштами, напрями та порядок їх використання, порядок участі у ФФБ та відмови від участі в ньому, типі вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок тд умови закріплення об`єкта інвестування за Довірителем, умови кредитування довірителів, розмір винагороди Фінансової компанії, відповідальність фінансової компанії і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань та інші умови функціонування ФФБ. Відповідно до Правил ФФБ довірителем (установником управління майном) є фізична або юридична особа, яка діє від власного імені та передає власні або отримані у кредит грошові кошти в управління Фінансовій компанії з обмеженням умов щодо їх розпорядження та метою отримання у власність об`єкта Інвестування. Між позивачем та відповідачем 09 червня 2010 року, було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва № 000465/кв Відповідно до п. 1.3 Договору № КНТР-000465/кв. об`єктом інвестування (згідно проекту) є квартира № 71, 13 поверх , загальною проектною площею 72,29 кв .м. (об`єктів інвестування або квартира) житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, на проспекті Правди, 80-82 у Подільському районі м. Києва . Відповідно до умов договору № КНТР-000645/кв позивач перераховує на рахунок ФФБ грошові кошти у розмірі визначені Договором, а відповідач зобов`язався направити протягом трьох робочих днів на поточні рахунки Забудовника сплачені позивачем грошові кошти, і забезпечити використання цих коштів в інтересах позивача. У зв`язку із сплатою позивачем повної вартості вимірних одиниць об`єкта інвестування визначених договором № КНТР-000645/кв, у відповідності до п. 3.3.4 вказаного договору, відповідач передав позивачу майнові права на цей об`єкт за договором відступлення майнових прав № ДВМП-0000465 від 30 липня 2010 року. За наведених вище обставин є необгрунтованим посилання позивача на нецільове використання відповідачем грошових коштів залучених від позивача, оскільки останній набув майнові права на об`єкт інвестування, а сам об`єкт інвестування розташований на 13 поверсі будинку, який має 97 (відсотків) готовності до введення в експлуатацію (усього в будинку заплановано і збудовано 25 поверхів, 21 з яких був збудований саме за кошти довірителів ФФБ, управителем якого є відповідач). Таким чином відповідач виконав узяті на себе зобов`язання за Договором № КНТР-000465/кв. Також встановлено, що відповідно до п.1.4 № КНТР-000465/кв має інформативний характер оскільки строки введення об`єкта в експлуатацію визначаються забудовником, до того ж вони можуть бути змінені. Зазначене в сукупності підтверджує відсутність обов`язку щодо введення в експлуатацію будинку у відповідача, та як наслідок, відсутність вини відповідача у перенесенні терміну введення будинку в експлуатацію, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач не довів вину відповідача у затримці здачі будинку в експлуатацію, суд вирішив в задоволені позову відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed