Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Daewoo, модель - Matiz Е93, 2006 року випуску, тип ТЗ:легковий комбі-В, № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за договором №NKH3AK0022164A від 18.10.2006 року. Посилаючись на те, що позичальник неналежно та невчасно проводив погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість загальним розміром в розмірі 206480,78 грн., позивач для погашення зазначеної заборгованості просив суд звернути стягнення на заставне майно, шляхом його продажу банком із укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем,з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям зазначеного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки (частин 1, 3 ст. 1054 ЦК України). До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та умовами кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Водночас, ст. ст. 20, 21 Закону України « Про заставу» від 2 жовтня 1992 р. N2654-XII (з наступними змінами) (далі - Закон N2654-XII) встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду чи на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №NKH3AK0022164A, відповідно до якого позивач зобов'язується надати відповідачу кредитні кошти, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства «ТОВ «АвтоЗаз-сервис» на строк з 18 жовтня 2006 року по 17 жовтня 2013 року включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 51803,00 грн. на наступні цілі: купівля автомобіля у розмірі 37 840,00 грн., а також у розмірі 13 963,00 грн. на оплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 цього договору, з виплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1,34 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,14 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, процентів за дострокове погашення кредиту у відповідності з п.3.11 даного договору і винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 цього договору. Відповідно до п.п.2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 умов Договору, відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом, у відповідності до п.1.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору, сплатити позивачу нагороду відповідно до п.п.1,1., 6.2 цього Договору та погасити кредит в порядку, сумах та строки, передбачені п.1.1, 2.3.3 цього Договору. Відповідно до п.4.1 умов Договору, при порушення відповідачем будь-якого зобов'язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 цього Договору,позивач має право нарахувати, а відповідач зобов'язується сплатити позивачу пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. 18 жовтня 2006 року між сторонами був укладений Договір застави автотранспорту, предметом якого є надання відповідачем в заставу вищевказаного автотранспорту,в забезпечення виконання зобов'язань відповідачем перед позивачем за вищевказаним договором, в силу чого позивач має право в разі невиконання відповідачем зобов'язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами відповідача. Відповідно до п.9 умов Договору застави, сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає 37840,00 гривень. Внаслідок того, що позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту, у нього станом на 10 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 206480 грн. 78 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 31 636 грн. 35 коп., заборгованість по процентам - 74084 грн. 16 коп., заборгованість по комісії - 2966 грн. 88 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 97 793 грн. 39 коп. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки, якою є штраф та пеня, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають, істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що слід зменшити розмір пені до 10000 грн. 00 коп., оскільки він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, загальний розмір заборгованості складає 118 687 грн. 39 коп. Заяви про збільшення позовних вимог за час розгляду справи в суді від представника позивача не надходила. Зазначеним договором передбачено право банку за рішенням суду звернути стягнення на предмети застави у разі неналежного виконання позичальником кредитних зобов'язань. У п.24 Договору застави, сторони визначили, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором позивача з дотриманням встановленого діючим законодавством будь-яким із способів, в тому числі шляхом продажу банком предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем або на публічних торгах, або іншим незабороненим чинним законодавством способом. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), суд вважає вимогу Позивача стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі, - законною і обґрунтованою. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Враховуючи вищевикладене, неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2064 грн. 81 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 19, 20 Закону України «Про заставу», статтям 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: partial