Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідач неналежним чином виконує свій обов`язок, покладений на нього судовим рішенням, зі сплати аліментів на користь позивача на утримання їхньої дитини, у зв`язку з чим наявна заборгованість зі сплати аліментів. Тому позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 15 жовтня 2014 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 277969,33 грн. Позивач надала до суду заяву, у якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження наявної в матеріалах справи (а. с. 13). Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2005 року на користь позивача було стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 200,00 гривень на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а. с. 6). Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2009 року розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття на користь матері дитини [PERSON] збільшено до 700,00 гривень на місяць, але е менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а. с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів і з останнього на користь позивача стягнуто пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01 червня 2009 року по 14 жовтня 2014 року в розмірі 439267,10 гривень (а.с. 9-10). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року було змінено, а саме розмір пені був зменшений з 439267,10 грн. до 100000 грн. (а.с. 12). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Перелигіною А.В., [PERSON] станом на 31 грудня 2018 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 75947,34 грн., за період з 15 жовтня 2014 року по 31 грудня 2018 року 36479,50 (а.с. 17). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами виник спір стосовно стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За розрахунком позивачки, у зв`язку з невиконанням рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2009 року відповідач має сплатити пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 15 жовтня 2014 року по 31 грудня 2018 року, розмір якої становить 277969,33 грн. (а.с. 2-4). Враховуючи те, що довідка-розрахунок заборгованості державного виконавця про розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідачем, не оскаржено, тому підстави вважати її невірною у суду немає. Судом перевірено розрахунок пені, наведений позивачем, та виходячи із визначеного розміру заборгованості у сумі 277969,33 грн. вважає його правильним, з урахуванням всіх вимог чинного законодавства. Між тим, враховуючи те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів станом на 14 жовтня 2014 року стягнута у судовому порядку, рішення про що набрало законної сили, беручи до уваги те, що розмір заборгованості з виплати аліментів за період з 15 жовтня 2014 року по 31 грудня 2018 року становить 36479,50 грн., а положеннями ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України визначено, що розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів за зазначений період в розмірі 36479,50 грн., частково задовольнивши таким чином позовні вимоги. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial