Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У серпні 2016 року позивачі звернулися до суду із позовом про визнання недійсним рішення Фастівської міської ради Київської області № 21/24-LIV-VI від 03.07.2014 року «Про внесення змін до п.30 додатку до рішення Фастівської міської ради № 4/19-LIV-VI від 18.04.2014 року «Про надання дозволу громадянам міста на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах земель Фастівської міської ради» виклавши в наступній редакції : «Дати гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0170 га в м. Фастів по вул. 9-го Січня, 10 за рахунок земель комунальної власності, категорія земель землі сільськогосподарського призначення», скасувати його. Свій позов мотивують тим, що рішенням Фастівської міської ради № 4/19-LII-VI від 18.04.2014 року третім особам по справі - [PERSON] та [PERSON], було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0167 га та проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах земель Фастівської міської ради в м. Фастів по вул. 9-го Січня, 10, площею 0,0017 га. Між тим, 03.07.2014 року Фастівська міська рада своїм рішенням № 21/24-LIV-VI, внесла зміни до свого рішення № 4/19-LII-VI від 18.04.2014 року, надавши дозвіл третім особам на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0170 га за вказаною адресою. Позивач [PERSON] зазначає, що їй на праві приватної власності належить 1/10 частин житлового будинку, що знаходиться в м. Фастів по вул. 9-го Січня, 10, на підставі договору дарування від 05.11.2007 року, і їй виділено 0,0100 га для обслуговування будинку і споруд та 0,0010 га для ведення особистого селянського господарства. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/5 частин того ж будинку, на підставі договору дарування від 16.12.2003 року. Також, йому належить 0,0117 га для обслуговування житлового будинку та споруд і 0,0103 га для ведення особистого селянського господарства. Третім особам належить 1/6 частина вказано будинку, 17/60 частин - належить [PERSON], а 1/4 [PERSON]. Зазначений вище будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1100 га.. Посилаються на те, що виділені в майбутньому земельні ділянки у власність третім особам будуть виділені не за рахунок земель Фастівської міської ради,а за рахунок земельних ділянок позивачів. Таким чином, позивачі вважають, що рішення Фастівської міської ради № 21/24-LIV-VI від 03.07.2014 року є незаконним, оскільки порушує їх права, а тому підлягає скасуванню. Оскільки у встановленому порядку на звернення позивачів відповідач їх вимоги не задовольнив, відтак були змушені звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд його задовольнити, та скасувати рішення Фастівської міської ради № 21/24-LIV-VI від 03.07.2014 року, яким внесли зміни до п.30 додатку до рішення Фастівської міської ради № 4/19- LIV-VI від 18.04.2014 року та надали гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0170 га в м. Фастів по вул. 9-го Січня, 10, оскільки зазначена земельна ділянка, яка виділена третім особам перебуває у їх власності. Представник відповідача Фастівської міської ради Київської області в судовому засіданні позов визнала частково, поклалась на розсуд суду. Третя особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, суду пояснили, рішенням Фастівської міської ради від 18.04.2014р. їм було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельній ділянці за адресою м.Фастів вул. 9-го Січня, 10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також для ведення особистого селянського господарства. Рішенням міської ради від 03.07.2014 року були внесені зміни до попереднього рішення, яким надали дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0170 га в м. Фастів вул.9-го Січня, 10 за рахунок земель комунальної власності. Вважають, що права позивачів не порушували, оскільки [PERSON] та [PERSON] мають у своєму користуванні земельні ділянки для обслуговування їх частини житлового будинку. Спірна земельна ділянка площею 0,0170 га ні [PERSON], ні [PERSON] на праві власності не належить, оскільки вона перебувала в користуванні батьків третіх осіб, знаходиться поряд з їх частиною будинку і саме [PERSON] та [PERSON] мають право на оформлення її у власність, тому просили суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі та надані сторонами у судовому засіданні письмові докази в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Положеннями ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч.1 ст.15 цього Кодексу передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду на захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи житловий будинок № 10 (бувший номер 12) по вул.Небесної Сотні (бувша вул.. 9-го Січня) в м. Фастів зареєстрований по праву приватної спільної часткової власності за [PERSON] ? частина, [PERSON] 1/10 частина, за [PERSON] 1/5 частина, [PERSON] та [PERSON] по 1/12 частин кожному, [PERSON] 11/60 частин, що підтверджуються довідкою Фастівського Бюро технічної інвентаризації від 10.10.2016 року. Відповідно до ст.40 Земельного Кодексу України (надалі ЗК України) , громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Відповідно до статті 78 ЗК України , право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: договору купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), що передбачено ч.1 ст.81 ЗК України. Як передбачено ч.1 ст. 86 ЗК України , земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). [PERSON] ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду. Як було встановлено та підтверджено позивачами та їх представником, [PERSON] рішенням Фастівської міської ради №1/33-ХІІ-V від 21.12.2006 р. була надана земельна ділянка площею 0,0117 га, яка знаходиться за адресою м. Фастів, вул..9-го Січня, 10, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На яку останній отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №094573 від 15.05.2007 року (а.с. 23). Крім того, 28.11.2013 року № 26/32-XL-VI-VI Рішенням Фастівської міської ради Київської області надано [PERSON], дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, ведення індивідуального садівництва та проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва орієнтовною площею земельних ділянок згідно додатку в межах земель Фастівської міської ради, на земельну ділянку, що розташована по вул. 9 Січня, 10 та складається із 0,0100 га для обслуговування житлового будинку та 0,0010 га для ведення особистого селянського господарства. За умовами ч.1 ст.120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Також, вимогами ч.4 ст.120 цієї ж статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У відповідності до вимог вказаного та вищезазначеного законодавства в квітні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до в.о. Фастівського міського голови із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0167 га (а.с.48). Рішенням Фастівської міської ради № 4/19-LII-VI від 18.04.2014 року, надано громадянам, зазначеним у додатку, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, ведення індивідуального садівництва та проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва орієнтовною площею земельних ділянок згідно додатку в межах земель Фастівської міської ради (а.с.7). Як вбачається із додатку до рішення № 4/19-LII-VI від 18.04.2014 року, зазначене рішення стосується [PERSON] та [PERSON]. Дана земельна ділянка розташовано по вул. 9 Січня, 10 та складається із 0,0167 га для обслуговування житлового будинку та 0,0017 га для ведення особистого селянського господарства. У відповідності до вимог ч.1 ст.118 Земельного Кодексу України 11.06.2014 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до Фастівського міського голови про внесення змін до рішення № 4/19-LII-VI від 18.04.2014 року, в якому вказати площу для ОСГ 0,0170 га. (а.с.10). Зокрема, за умовами ч.1 ст.118 вказаного Кодексу громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. За умовами ч.7 ст.118 вказаного Кодексу відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Із урахуванням того, що підстав для відмови у задовленні вказаного клопотання третіх осбі не було, тому 03.07.2014 року на засіданні Фастівської міської ради було розглянуто заяву [PERSON]Я та прийнято рішенням за № 21/24-LIV-VI від 03.07.2014, яким внесено зміни до п. 30 додатку до рішення Фастівської міської ради №4/19-LII-VI від 18.04.2014 року «Про надання дозволу громадянам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки в межах земель Фастівської міської ради» та викладено його в наступній редакції: «Дати гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0170 га в м. Фастів по вул. 9 Січня, 10 за рахунок земель комунальної власності (категорія земель землі сільськогосподарського призначення) (а.с.8). Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі стверджують, що рішення № 21/24-LIV-VI від 03.07.2014, яким внесено зміни до п. 30 додатку до рішення Фастівської міської ради № 4/19-LII-VI від 18.04.2014 року були прийняті з порушенням закону та підлягають скасуванню, оскільки порушено їх права, як осіб, які володіють та користуються належною їм земельною ділянкою та позбавляє права на приватизацію даної земельної ділянки. Між тим, твердження позивачів в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Зокрема, відповідно до Зведеного плану земельних ділянок, то використання земельних ділянок по факту в м. Фастів, вул. 9-го Січня, 10, розподіляється наступним чином, а саме: [PERSON] має - 0,0117 га; [PERSON] - 0,0429 га; [PERSON] 0,0143 га та 0,0082 га; [PERSON] 0,0210 га; [PERSON] та [PERSON] 0,0124 га. (а.с.56). [PERSON] обстеження комісії з питань екології, містобудування, земельних відносин та архітектури від 23.09.2016 року, члени комісії обстежили на місці земельну ділянку за адресою: м. Фастів, вул. Небесної Сотні, 10 та встановили, що земельна ділянка розташована в дворі домоволодіння, огороджена метало-профілем з двох сторін та металевою сіткою від проходу [PERSON]. ділянка оброблена, засаджена квітами, облаштована бетонними доріжками, на ній розташовані альтанка, літній душ, літній туалет. Ділянку обробляють та нею користуються [PERSON] та [PERSON]. Ділянка межує з проходом на вул. Небесної Сотні гр. [PERSON]. При візуальному обстеженні прохід широкий, на його початку розташований туалет, в кінці вхідні двері. Є вільний доступ до виходу на іншу сторону вул. Небесної Сотіні. Так, спори між тими ж самими сторонами про той самий предмет, але з інших підстав вже вирішувались судами неодноразово. Зокрема, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2015 року, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.08.2016 року, за [PERSON] та [PERSON] було визнано право на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0167 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,0170 га за адресою: Київська область, м. Фастів, вул.\~ 9 Січня,10,\~ без погодження меж суміжними землевласниками, а також зобов»язано відповідача розглянути питання про затвердження землевпорядної документації, а саме проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,0170 га та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0167 га .(а.с. 66-71). [PERSON] ч.3 ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законно сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаними судовими рішенням також встановлено, що оскаржуваним у цій справі рішенням відповідача від 03.07.2014 року надано дозвіл третім особам на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0170 га в м.Фастів по вул..9 Січня,10, за рахунок земель комунальної власності, а відповідачами не було надано доказів правомірності використання ними земельних ділянок із ділянками, що межують із ділянками, які мають намір отримати треті особи у власність. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відтак, жодних доказів тому, що діями відповідача з винесення оскаржуваного у цій справі рішення було порушено права позивачів і у цій справі суду надано не було, як і не було встановлено та доведено в судового засіданні позивачами у відповідності до вимог ст..ст.10,60 ЦПК України того, що винесення оскаржуваного рішення стосувалось виділення землі із частини земельних ділянок, якими у встановленому порядку користуються позивачі, а не із землі, що належить органу місцевої влади. За умовами ч.1 ст.155 ЗК України, на порушення якої з боку відповідача посилаються позивачі, визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки в судовому засіданні не було встановлено та доведено стороною позивачів того, що рішенням від 03.07.2014 року було порушено права [PERSON] та [PERSON] на володіння, користування чи розпорядження саме належними їм земельними ділянками, тому жодних підстав для визнання недійсним такого рішення Фастівської міської ради у суду немає, що унеможливлює також його скасування. Як відомо, то за умовами ч.2 ст..152 ЗК України, то власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Між тим, визначений спосіб захисту позивачами щодо викладення судом оскаржуваного рішення відповідача у зазначеній позивачем редакції, не узгоджується як способами захисту за ст..152 ЗК України, так і з встановленими у ст..ст.15,16 ЦК України, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed