Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначив про те, що із 07 січня 1984 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у нього із [PERSON] не склалося, через різні психологічно несумісні характери, суперечливі погляди на подружнє життя, взаємні права та обов'язки подружжя, у зв'язку з чим зникло почуття поваги та любові один до одного. Із 1994 року сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Від спільного шлюбу мають повнолітню дочку - Наталію, 1984 року народження. Позивач [PERSON] проживає з іншою жінку та має намір з нею одружитися, а тому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], оскільки він носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися. Надали до суду письмові заяви, в якій просили суд розглянути справу у їх відсутність, задовольнити позов. Представник позивача вказала, що понесені судові витрати стягувати з відповідача не потрібно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, вказала, що заявлені позовні вимоги визнає. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON], 1962 року народження, та [PERSON], 1961 року народження, зареєстрували шлюб 07 січня 1984 року, про що Гоголівською сільською радою Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 2. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони із 1994 року не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Щодо надання строку для примирення заперечують. Продовжувати подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved