Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 01 червня 2013 р. з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось не вдалим, мають різні погляди на життя. З відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини. Питання збереження шлюбу є недоцільним. Майнових спорів не існує. Позивач просить розірвати шлюб та неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] залишити проживати із матір`ю- [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 03.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.11.2019 зупинено провадження у справі для надання сторонам у справі строку для примирення. Ухвалою суду від 16.12.2019 поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 12.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відзив відносно позовних вимог не подавала, інших заяв та клопотань не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 01 червня 2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирської області, про що, був складений актовий запис за № 66. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст.105 СК України, передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зберегти сім`ю не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є недоцільним, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню з вищевикладених мотивів.

Outcome: approved