Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У січні 2020 року до суду позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Позов обґрунтовує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Інша 1/2 частина зазначеної вище квартири належить на праві спільної часткової власності його дружині - [PERSON] , з якою вони проживають однією родиною та ведуть спільне господарство. 06 листопада 2019 року сталося затоплення зазначеної вище квартири [ADDRESS] , що належить йому та його дружині. Причиною вказаного затоплення був зрив різьби між краном та фільтром грубої очистки, що знаходиться в квартирі [ADDRESS] . Одноособовим власником зазначеної вище квартири [ADDRESS] , яка була джерелом затоплення моєї квартири є Відповідач, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначений вище факт залиття його квартири зафіксовано та підтверджується відповідним Актом від 06.11.2019 року, складеним за участі інженера управляючої компанії ЖК «Молодіжне містечко», гр. [PERSON] , який на час затоплення проживав без відомих йому підстав у квартирі [ADDRESS] , що належить Відповідачу, та затверджений директором управляючої компанії ЖК «Молодіжне містечко». Внаслідок зазначеного вище факту залиття його квартири, йому було завдано як матеріальної так і моральної шкоди, вартість якої підлягає стягненню з заподіювача такої шкоди. З метою приведення його квартири в попередній стан - тобто здійснення відновлювального ремонту, ним було запрошено декілька будівельно-ремонтних організацій для оцінки обсягу та вартості відновлювальних робіт. За результатами зазначеної оцінки йому було надано комерційні пропозиції у вигляді кошторисної документації з зазначенням вартості відновлювального ремонту. Також, для підтвердження вартості завданих йому збитків внаслідок затоплення квартири, ним було замовлено проведення незалежної оцінки майнового збитку у суб`єкта оціночної діяльності (ФОП [PERSON] ). За даними зазначеного висновку про вартість оцінки об`єкту, вартість завданого збитку внаслідок затоплення квартири складає 68 422,00 грн (шістдесят вісім тисяч чотириста двадцять дві) гривні. Прагнучи до мирного врегулювання спору, щодо відновлення своїх порушених прав, він неодноразово звертався як до управляючої організації ЖК «Молодіжне містечко» так і до Відповідача, надіславши останньому претензію 18.12.2019 року, щодо відшкодування вартості пошкодженого майна внаслідок залиття квартири. Проте, станом на дату подання даного позову Відповідач фактично відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати вартість завданих йому збитків внаслідок залиття квартири. Тому на підставі вищевказаного просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 68 422,00 грн (шістдесят вісім тисяч чотириста двадцять дві) гривні, заподіяну внаслідок залиття квартири, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень) та вартість послуг ФОП [PERSON] на виготовлення звіту про вартість майнового збитку, в сумі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2020 року, згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 968 від 28.12.2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/498/20 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року, який проведений, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, судді Янченку А.В. передано цивільну справу 369/498/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири про визнання місця проживання дитини та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2021 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасниками справи були подані заяви по суті, в яких викладено вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору. Так, у відзиві, що надійшов до суду 09.10.2020 року, відповідачка позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки позивачу по справі достовірно відомо, що особами, які мають відповідати за заподіяну шкоду є [PERSON] та [PERSON] , тому що вони на даний час користуються квартирою за [ADDRESS] . Вона у зазначеній квартирі взагалі не проживала. У судовому засіданні позивач та його представник, підтримали позовні вимоги з тих підстав, що викладені в позовній заяві, просили задовольнити позов у повному обсязі. Вважали, що оскільки відповідач є власником квартири, то має відповідати за завдану шкоду Представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Вважав, що за шкоду має відповідати особа, яка її заподіяла. Свідок [PERSON] дав показання у судовому засіданні. Треті особи у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Інша 1/2 частина зазначеної вище квартири належить на праві спільної часткової власності його дружині - [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою речових прав на нерухоме майно, яка сформована 29.11.2019 року. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою речових прав на нерухоме майно, яка сформована 29.11.2019 року. Згідно з даними звіту про незалежну оцінку вартості об`єкта, який складений ФОП [PERSON] , доданому позивачем до позовної заяви, розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням квартири за [ADDRESS] , становить 68 422, 00 грн. За змістом цього звіту пошкодження майна трапилося внаслідок зриву різьби між краном та фільтром грубої очистки у квартирі за [ADDRESS] , згідно з актом від 06.11.2019 року, складеним комісією ЖК «Молодіжне містечко» та підписаний інженером управляючої компанії ЖК «Молодіжне містечко» Костюком Г.П., гр. [PERSON] , та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Зі змісту ст. 322 ЦК України вбачається, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто тягар утримання майна та відповідальність за нього несе саме власник. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №276 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Примірник акту міститься в додатку 4 до цих Правил. На підтвердження факту залиття квартири позивача, до суду також надано копію акту, складену комісією ЖК «Молодіжне містечко». Так, у акті від 06.11.2019 року зазначено, що на момент обстеження в квартирі за [ADDRESS] , залита стеля та стіни туалету, підлога туалету, стіни коридору, підлога великої кімнати; причиною залиття стало зрив різьби кутника між краном та фільтром грубої очистки у квартирі [ADDRESS] , а залиття у квартирі за [ADDRESS] сталося із-за зриву різьби між краном та фільтром грубої очистки в кв. [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. А статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири. Згідно з вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті мають бути зазначені такі відомості: 1) дата складання акта (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) дата настання залиття; 4) адреса квартири; 5) опис того, що трапилося (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); 6) чітко зазначені причини залиття; 7) висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.; 8) підписи членів комісії та тих хто ознайомлений з актом. Акт про залиття повинен складатися у терміновому порядку у день надходження відповідної заявки мешканця (мешканців) квартири, в якій відбулося залиття. Суд критично оцінює акт від 06.11.2019 року, оскільки він не містить точних рекомендацій комісії про те, що необхідно зробити та хто заподіяв шкоду. Комісія не встановила особу, з вини якої сталося залиття квартири позивача, із зазначенням місця протікання. Крім того, даний акт не підписано відповідачем, як і не складено акту, що власник квартири [ADDRESS] , відмовився його підписувати. Водночас на акті про залиття від 06.11.2019 року міститься підпис, як зазначено в акті «Вл. кв. № 42 [PERSON] ». З дослідженого у судовому засіданні відеозапису неможливо встановити ким саме здійснено залиття квартири. Свідок [PERSON] надав свідчення суду, що на момент затоплення квартири [ADDRESS] , в квартирі [ADDRESS] у даному будинку проживали Балишеви, відповідач [PERSON] не проживала. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Дослідивши надані документи, враховуючи норми чинного законодавства та правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 21.02.2018 року (справа № 2-1974/11), суд приходить до висновку, що акт від 06.11.2019 року та не може бути належними та допустимими доказами заподіяння відповідачем з його вини майнової шкоди позивачу. За змістом ст. 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, однак як у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений. Разом з тим, у звіті про оцінку, на який посилається позивач як підтвердження обставин залиття та пошкодження, визначений загальний розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження, завданого квартирі [ADDRESS] , але не зазначено, які пошкодження були завдані внаслідок залиття. Проте, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою позивачеві шкодою саме в такому розмірі. Так, положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Однак належних доказів, що збитки були спричинені позивачу внаслідок дій відповідача не надано, причина залиття квартири встановлена, акт від 06.11.2019 року складений без участі відповідача. Між тим, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність доказів, що залиття квартири позивача відбулося саме через винні недбалі дії мешканців квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу, що дає підстави для висновку про відсутність складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову. Посилання представника на те, що власність зобов`язує, а відтак власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом оцінюються судом критично, оскільки згідно ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, в той час як доказів завдання саме діями відповідача шкоди матеріали справи не містять. Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. При таких обставинах позовні вимоги про стягнення 68 422 грн матеріальної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. З огляду на те, що відшкодування моральної шкоди та витрат на виготовлення звіту про вартість майнового збитку є похідним від заподіяння матеріальної шкоди, та заподіяння такої судом не встановлено, а позивачем не доведено, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн та 1 500 грн вартості послуг на виготовлення звіту про вартість майнового збитку задоволенню не підлягають. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі покласти на позивача.

Outcome: dismissed