Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про заборгованості за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 23.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 920. Відповідно до умов даного договору позивач передав, а відповідач отримав у власність грошові кошти в сумі 68000,00 грн. зі строком повернення до 19.08.2011 року. Однак після спливу зазначеного строку та на день подачі позовної заяви до суду відповідач позичені кошти не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути зазначені кошти, однак останній відмовляється їх повернути, мотивуючи це їх відсутністю. Відповідно до п. 4 договору позики у випадку, коли позичальник не поверне до зазначеного строку позичені гроші, позикодавець вправі буде пред'явити вказаний договір до стягнення в порядку і строки, передбачені чинним законодавством України, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 1 відсотка за кожен день від простроченої суми. Враховуючи наведене вище, на день подачі позовної заяви до суду заборгованість відповідача склала 820338,40 грн., з яких сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції складає 76418,40 грн. та проценти згідно з п. 4 договору позики - 743920,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.06.2011 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 920 (а.с. 20). Відповідно до п. 1 даного договору позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальнику гроші в сумі 68000,00 грн. строком до 19.08.2011 року. Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Згідно з п. 2 договору сторони домовились, що договір позики є безпроцентним. У відповідності до п. 4 договору позики у випадку, коли позичальник не поверне до зазначеного строку позичені гроші, позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в порядку і строки, передбачені чинним законодавством України, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 1 відсотка за кожен день від простроченої суми. З вищевикладеного суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики, які підлягають врегулюванню нормами ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 статті 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На день подачі позовної заяви відповідачем прострочено 1094 дня виконання зобов'язання (з 20.08.2011 року по 18.08.2014 року включно). Сума процентів за кожен день прострочення становить 743920, 00 грн. (68000 грн. х 1 % х 1094 дні). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції за даними Державної служби статистики України становить: з вересня по грудень 2011 року - 100,4 %; з січня по грудень 2012 року - 99,8%; з січня по грудень 2013 року - 100,5 %; з січня по червень 2014 року - 111,6 %. Таким чином, індекс інфляції з вересня 2011 року по червень 2014 року становить 112,38%. Сума боргу за договором з урахування індексу інфляції становить 76418,40 грн. (68000,00 грн. х 112,38 %). Враховуючи наведене вище, загальна заборгованість відповідача становить 820338,40 грн., з яких сума основного боргу з урахування індексу інфляції складає 76 418,40 грн. та проценти згідно з п. 4 договору позики - 743920, 00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами договору позики від 23.06. 2011 року та отримання грошей [PERSON] Крім того, встановлено, що у визначений в договорі строк позика відповідачем позивачу не повернута. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] доведені, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики від 23.06. 2011 року в сумі 820338,40 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3775 грн. 80 коп. судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved