overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 16.07.71 року між сторонами укладено шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. Вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначав, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.07.71 року у Відділі держаної РАЦС Печерського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 363. Неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 12.12.2005 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №16-ТТ№431 (ИГ) за умовами якого позивач надав кредит в сумі 131 300 грн., зі сплатою 15% річних, та кінцевим терміном погашення по 11.12.2020 року. З метою забезпечення виконання обов'язків за кредитним договором 12.12.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідачі належним чином не виконали умови договору. Прохав стягнути з відповідачів суму боргу за кредитним договором в сумі 107 456,02 грн. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомили, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Відповідно з ст. 553 Цивільного Кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно з положеннями ст. 554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники Згідно з кредитним договором №16-ТТ№431 (ИГ) від 12.12.2005 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 131 300 грн. , зі сплатою 15,5% відсотків річних кожні 30 календарних днів та кінцевим терміном повернення 11.12.2012 року. З метою забезпечення виконання обов'язків за кредитним договором 12.12.2005 року було укладено договір поруки , за яким поручителем боржника є [PERSON] Розмір заборгованості підтверджується розрахунком. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У січні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 26 червня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 242. Позивач зазначила, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини між ними фактично припинені та вони ведуть окреме господарство через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, різність поглядів на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище залишити шлюбне. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 26 червня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 242. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, так як вони мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою в заяві висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У січні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано у березні 2003 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу, відповідач не надає матеріальну допомогу, тому позивачка звернулася з позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/2 від заробітку відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, визнали позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 доходу на утримання дитини, мотивуючи тим, що на утриманні відповідача перебувають інші особи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних документів про правовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено, в ході судового розгляду справи, сторони перебували у шлюбі, який було розірвано у березні 2003. Від даного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] [INFO]. Крім того, відповідач має дитину - [PERSON], [INFO]. Поруч з наведеним, дружина відповідача - [PERSON] перебуває в на лікарняному у зв?язку з вагітністю та пологами. Очікувані пологи 13.10.2014. За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а саме стягнення аліментів з дня пред'явлення позову, тобто з 17.01.2013, у розмірі 1/6 частки доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виниклі правовідносини регулюються ст. 180, 181, 191 СК України. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати: судовий збір в розмірі 114,70 грн. - підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачка була звільнена від їх сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У січні 2013 р. позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилою площею квартири [ADDRESS], 12.04.2013 р. та 05.11.2013 р. уточнила його, мотивуючи свої вимоги тим, що вона - позивач, є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач за адресою: [ADDRESS], не зареєстрована, але змушена звернутися до суду в інтересах захисту своїх неповнолітніх дітей, які зареєстровані за вказаною адресою. Оскільки, порушуються права її неповнолітніх дітей, так як вона змушена нести додаткові витрати по утриманню квартири за вказаною адресою та сплату комунальних послуг за відповідачів, які є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS], але на протязі восьми років у квартирі не проживають, сплату комунальних послуг не несуть. Вказана квартира не приватизована, знаходиться на балансі житлового фонду м. Кривого Рогу. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачі, які є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS], але на протязі восьми років у квартирі не проживають, сплату комунальних послуг не несуть. Тобто, відповідачі не проживають в квартирі більше шести місяців, передбачених ст. 71 ЖК України, без поважних причин. (а.с. 6,7, 9,10, 11, 12, 13). Таким чином, відповідачі [PERSON], [PERSON] повинні бути визнані такими, що втратили право користування жилою площею, відповідно до ст.72 ЖК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з [PERSON] розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, з вересня 2012 р. вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб фактично не існує., позивач з грудня 2012 перебуває у громадянському шлюбі із іншою особою. [PERSON] у судовому засіданні заявні вимоги підтримав в повному обсязі та просить розірвати шлюб. [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, надавши суду відповідну заяву. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.12.2004 р. зареєстрований Святошинським відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1455 (а.с. 10). Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних стосунків не підтримують. Заперечують можливість примирення. Строк для примирення, який надавався судом сторонам за клопотанням відповідача, позитивних результатів не дав. Позивачка категорично заперечує можливість збереження сім'ї та спільне проживання з відповідачем. Доводи відповідачки, що непорозуміння з позивачем мають тимчасовий характер, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Позивач пояснив, що в під час наданого судом строку для примирення він все ж таки вирішив шлюб розірвати, оскільки не вбачає подальшого спільного життя із відповідачкою. Вказані обставини не заперечував в судовому засіданні й відповідач. Також він не заперечував й те, що позивачка не бажає примиритися. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. п. 10 зазначено, якщо після закінченню призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на примиренні шлюбу, суд вирішує справу по суті. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить шлюб з [PERSON] розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось у зв'язку з постійними сварками,взаємним непорозумінням, що негативно впливає на їх спільну дочку [PERSON]. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть шлюбних відносин не підтримують. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, від строку на примирення відмовився та просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. [PERSON] у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, від строку на примирення відмовилась, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 21.11.2009 р. Від цього шлюбу подружжя мають спільну дитину [PERSON],[INFO], яка проживає разом із відповідачкою. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують. Заперечують можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У січні 2014р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 28.11.1975р. Відділом реєстрації актів громадського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №1003. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сім'ї стали відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги. З 2001р. сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо. Позивач не бажає проживати з відповідачкою однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як їх сім'я розпалася остаточно. Вважає, що примирення між ним та відповідачкою неможливе. Посилаючись на вищевикладене [PERSON] просив суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, його предстанвник надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача (а.с.16, 17). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с.14). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 28.11.1975р. Відділом реєстрації актів громадського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №1003, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. З 2001р. сторони припинили подружні відносини, однією сім'єю не проживають і спільне господарство ними не ведеться. Позивач не бажає продовжувати з відповідачкою подружні стосунки та проживати з нею однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставин, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с. 2). На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] вказав, що протягом останніх двох років їх сімейне життя поступово погіршувалися, так як дружина не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї та піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях почуттях взаємної любові, поваги дружби та взаємодопомоги. Вказані обставини призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позивача, його представника та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1988 р. (а.с. 9). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомога та підтримка, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На час розгляду справи в суді сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що між [PERSON] і [PERSON] існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] вказав, що протягом останніх п'яти місяців їх сімейне життя погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що на даний час він бажає створити сім'ю з іншою жінкою, подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Від сторін надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] визнала позов пославшись на неможливість збереження сім'ї. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2010 р. (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Судом встановлено, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, взаємодопомога та підтримка, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На час розгляду справи в суді сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача та малолітнього сина сторін, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved