overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що на початку 2000 року його брат [PERSON] звернувся з проханням зареєструвати його за адресою його реєстрації, оскільки в цей період вирішувалося питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, а однією з основних умов застосування такого заохочення до засуджених є обов»язкова подальша їх реєстрація. Позивач відгукнувся на його прохання, та 04.04.2000 року [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Після звільнення, а саме з 2000 року відповідач за новою адресою реєстрації не з»являвся жодного разу. Позивач зазначив, що всі обов»язки, які випливають з договору найму житлового приміщення покладені тільки на нього. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Форма № 3 (а.с. 5). Згідно довідки Бучанської ВК-85 Київської області від 21 грудня 2005 року вбачається, що [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі з 02.07.2002 року по 21.12.2005 рік. Відповідно до копій рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги вбачається, що в квартирі [ADDRESS] за житлово-комунальні та інші послуги сплачує виключно [PERSON] (а.с. 6-10). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позивачем доведено факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS], без поважних причин понад 6 місяців та позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2000 року. У шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та шлюб, психологічної несумісності, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбу. Позивач переконаний, що збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Питання щодо проживання дитини вирішено сторонами. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідачки в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що не заперечує проти позову та просить розірвати шлюб. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 07.10.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Луганськ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., актовий запис № 190, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). [INFO] народилася [PERSON]., що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8), згідно якого її батьками є [PERSON]. та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 11.10.1997 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей, син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з матір»ю, у виходанні та матеріальному забезпеченні яких позивач також бере участь. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та поглядів на життя, в результаті чого в сім»ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Разом не проживають з листопада 2014 року, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Позивач переконаний, що збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Спору щодо спільного нажитого майна під час подружнього життя немає. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 11.10.1997 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім»ї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., актовий запис № 1566, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12), згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач мешкає [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії (особовий рахунок №3003-37). 19 червня 2015 року за місцем проживання [PERSON] виявлено порушення нею вимог ЗУ «Про електроенергетику», що виразилося у самовільному підключенні до електромережі споживача іншого споживача з порушенням схеми обліку електричної енергії після припинення енергопостачання, електролічильник відсутній. Вказане порушення було зафіксовано в акті про порушення (ПКЕЕН) №202972 від 19.06.2015 року, на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 3437,55 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 3437,55 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON], яка діє за довіреністю, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не зявилася з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідачка [PERSON] проживає в [INFO] та є споживачем електричної енергії, що вбачається із Акту про порушення (ПКЕЕН) № 202972 від 19.06.2015 року. 19 червня 2015 року представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» був складений акт про порушення (ПКЕЕН) № 202972 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем, з якого вбачається, що відповідачка здійснила самовільне підключення електроустановок до електромережі іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку після припинення електропостачання. Електрична енергія споживається, електролічильник не враховується. Згідно п.53 даних Правил та п. 2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електроенергії споживачу за без облікове використання електроенергії було зроблено нарахування за зазначеним Актом у розмірі 3437,55 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у звязку із чим, з відповідача підлягає стягненню сума нарахування згідно Акту про порушення (ПКЕЕН) № 202972 від 19.06.2015 року у розмірі 3437,55 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 березня 2011 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № ВLаЖГА00022486. Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 6000 грн. з терміном повернення до 28 березня 2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1.75% від суми кредиту. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 15 серпня 2015 року виникла заборгованість, яка становить 33269.74 грн., з яких: прострочена до повернення сума кредиту - 3403.30 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 1553.93 грн.; комісія за РО - 2100 грн.; плата за пропуск платежів - 26212.51 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33269.74 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що 28 березня 2011 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № ВLаЖГА00022486. Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 6000 грн. з терміном повернення до 28 березня 2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1.75% від суми кредиту. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 15 серпня 2015 року виникла заборгованість, яка становить 33269.74 грн., з яких: прострочена до повернення сума кредиту - 3403.30 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 1553.93 грн.; комісія за РО - 2100 грн.; плата за пропуск платежів - 26212.51 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків у розмірі 4\~445, 74 грн., а також судовий збір по справі у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою м. Дніпропетровськ вул. Тилова, 2, що проводилася 19.03.2015 року представниками (контролерами) структурної одиниці Дніпропетровських міських електричних мереж (ДМЕМ), було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення після відключення поза приладом обліку шляхом накиду фазного проводу ЛЕП, що йде через горище на окрему розетку, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується. Внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток. Такі дії є порушенням в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН, Правила). Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 жовтня 2007 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1016 розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 жовтня 2007 року. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 серпня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 611 - розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2014 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя - немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 25 серпня 2006 року між сторонами Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 611, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с.4). Від спільного життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 19 вересня 2006 року (а. с. 5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 11березня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 94. Позивач зазначив, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу дітей не мають. Відповідачка ухиляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою відповідно до вимог ч.1 ст.106 СК України, тому він був вимушений звернутися до суду. Шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, різність поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства, розподіл сімейного бюджету, несумісність характерів, через що у них виникали сварки та скандали, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи в її відсутність не зверталася. За відсутності заперечень з боку позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 березня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 94. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, намірів зберегти сім'ю не виявили, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Отже встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідачка після реєстрації шлюбу прізвище не міняла. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір у розмірі 487, 20 грн. в звязку з тим, що позивач є інвалідом ІІ групи і звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved