Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У серпні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 1887,61грн. та судового збору в розмірі 243,60грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.03.2013р. на бульварі Лепсе у м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП) за участі автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] (далі - відповідач), внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби. Винним у ДТП визнано відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» (далі - позивач) за полісом №АВ/7952971 від 18.09.2012р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент ДТП, майнові інтереси [PERSON] було застраховано ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №19G-0388446 від 02.06.2012р. Оскільки внаслідок ДТП гр.[PERSON] зазнав матеріальної шкоди, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» виплатило постраждалій особі страхове відшкодування в сумі 2397,61грн. та звернулося до позивача з регресною вимогою у вказаному розмірі. В подальшому, позивачем складено страховий акт на суму 1887,61грн. та було сплачено на користь ПАТ «УСК «Гарант-Авто» страхове відшкодування в розмірі 1887,61грн. Позивач посилається на те, що відповідач звернувся до нього із заявою про настання ДТП лише 06.04.2013р., тобто з порушенням встановленого строку, передбаченого п.п.(г) п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим 12.12.2013р. позивач направив відповідачу регресну вимогу №04-7303 на суму 1887,61грн., яка була залишена відповідачем без задоволення, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не подавав. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.09.2012р. ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс №АВ/7952971 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ110307», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). 22.03.2013р. на бульварі Лепсе у м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахованим автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], що підтверджується довідкою відділу ДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 22.03.2013р. (а.с.8). Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 16.04.2013р. у справі №760/6272/12-п, відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.11). Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем ДТП, яка трапилась 22.03.2013р., за участю автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «ЗАЗ110307», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] Також судом встановлено, що на момент ДТП, майнові інтереси власника автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] - гр.[PERSON] було застраховано ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №19G-0388446 від 02.06.2012р. (а.с.7). Враховуючи те, що внаслідок ДТП автомобілю «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] спричинено механічні пошкодження, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі ТОВ «ЄвроАсістанс» було складено страховий акт від 19.04.2013р., яким даний випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату потерпілій особі страхового відшкодування у сумі 2397,61грн. (а.с.19). В подальшому, 29.05.2013р. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі ТОВ «ЄвроАсістанс» на користь [PERSON] здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 2397,61грн., що підтверджується платіжним дорученням №4950 від 29.05.2013р. (а.с.20). Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У зв'язку з цим, 02.09.2013р. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» звернулося до позивача з регресною вимогою №3500-24/24 на суму 2397,61грн. (а.с.5). 16.10.2013р. позивачем було складено страховий акт №60058, відповідно до якого вищевказана ДТП визнана страховим випадком, а страхове відшкодування підлягає виплаті в розмірі 1887,61грн. (а.с.21). В подальшому, згідно розпорядження до страхового акту №60058 від 17.10.2013р. (а.с.22) та договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.11.2013р., що був укладений між позивачем та ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (а.с.23-25), позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 1887,61грн. Згідно з п.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень п.п.(г) п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до страховика із заявою про настання ДТП лише 06.04.2013р. (а.с.26-27), тобто з порушенням встановленого законодавством строку. 12.12.2013р. позивач направив відповідачу регресну вимогу №04-7303 на суму 1887,61грн. (а.с.28), яка була залишена відповідачем без задоволення. Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, повно та всебічно оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме: з [PERSON] на користь ПрАТ «Просто-страхування» підлягає стягненню сума на відшкодування витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 1887,61грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved