Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 10 листопада 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис №07. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO]. Позивач, посилаючись на норми права, які містяться в ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України), просить розірвати шлюб, вказуючи на те, що стосунки у них погіршились, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. За вказаних обстави позивач вказує на формальність існування шлюбу, оскільки з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства, останній більше двох років проживає у іншій сімї. Зауважує на тому, що [PERSON] не цікавиться її життям та життям сина, не спілкується з ними та не приймає участі у вихованні їхньої дитини, в звязку з чим наполягає на задоволенні позову. Відповідач відзиву на позовну заяву із зазначеними запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову суду не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 вересня 2018 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2018 року закрите підготовче провадження по справі та таку призначено до судового розгляду. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивач та відповідач, будучи повідомленими про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та розгляд справи просила проводити у її відсутності. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, встановивши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10 листопада 2013 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис №07. У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] Вказані обставини не оспорені відповідачем та підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 10 листопада 2013 року (арк. спр. 8), свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 червня 2014 року (арк. спр. 7), Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулась до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу припинення шлюбу, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин фактичного припинення шлюбних відносин подружжя, суд вважає, що сімя сторін розпалась, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження заявлених вимог, які не оспорені відповідачем та стверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які на переконання суду є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Водночас, встановивши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та наявність неповнолітньої дитини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення останніх. Позивач по справі наполягає на розірванні шлюбу та бажання зберегти сімю не висловила. Також суд зауважує на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110 СК України та на які вірно посилається позивач у поданому позові. Суд не вбачає підстав для застосування норм права, які передбачені ст. 109 СК України, на які посилається позивач у своєму позові, оскільки вони регулюють порядок розірвання шлюбу за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей. Вирішуючи питання розподілу судових витрат та зважаючи на задоволення позову повністю, суд вважає, що судовий збір згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 704,80 гривень, оскільки остання такий сплати при зверненні до суду з позовом згідно квитанції №ПН1342478 від 01 серпня 2018 року (а.с 1).

Outcome: approved