Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] , з ним. На обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 19.01.2013 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , який проживає з ним. Стверджує, що відповідач вихованням дитини не займається, живе своїм життям, він сам виховує сина. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову та не заперечила щодо визначення місця проживання сина з батьком - позивачем у справі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 19.01.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (акт виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 16.01.2020 року). Згідно з характеристикою [PERSON] від 16.01.2020 року [PERSON] навчається в школі з 1 вересня, за час навчання зарекомендував себе як старанний, здібний учень. За час навчання тато, зрідка - бабуся, приводили та забирали [PERSON] зі школи, цікавилися його навчанням, допомагали у виконанні домашніх завдань, приділяють належну увагу вихованню хлопчика. Мати [PERSON] жодного разу в школі не з`являлась, навчанням та вихованням дитини не цікавилась. Як видно з витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 12.05.2020 року № 58 проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] є доцільним. Згідно з ч.1, першим реченням ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2, 3ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про визначення місця проживання дитини не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються вимог про визначення місця проживання дитини, а тому необхідно визначити місце проживання дитини із батьком. Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. Ураховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved