Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей: сина, [PERSON] , [INFO] , та дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути аліменти на своє утримання у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26 серпня 2021 року і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування вимог зазначається про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] , та дочка, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, малолітні діти проживають спільно із позивачем та перебувають на її повному утриманні. У добровільному порядку відповідач у повній мірі не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини. З підстав стягнення аліментів позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 26 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути дану справу без його участі. Крім того, зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей він визнає частково у розмірів 1/3 частки з усіх видів заробітку. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, то вимоги у цій частині відповідач не визнає, оскільки позивач не є особою, яка потребує допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 Сімейного кодексу України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 10 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1026, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вбачається, що [INFO] у місті Києві народився [PERSON] . Батько [PERSON] . Мати [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 січня 2020 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [INFO] у місті Києві народилася [PERSON] . Батько [PERSON] . Мати [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51\~Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини другої статті 5\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до довідки № 2/21 від 25 листопада 2021 року ,виданої ТОВ «Драйв Транс» [PERSON] дійсно працює у товаристві на посаді водія автотранспортних засобів. При визначенні розміру аліментів на дитину, судом враховується, розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, відсутність у відповідача інших стягнень за виконавчими листами, його працездатність за віком та станом здоров`я, а також рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей у розмірі,\~необхідному для\~забезпечення належного\~та достатнього\~рівня життя\~дітей та\~їх всебічного\~розвитку.\~Водночас,\~обов`язок\~утримувати дітей\~є рівною\~мірою обов`язком\~як матері,\~так і\~батька,\~причому,\~обов`язком\~особистим,\~індивідуальним,\~а не\~солідарним.Батьки несуть\~рівні обов`язки\~по утриманню\~дітей,\~тому забезпечення\~їм прожиткового\~мінімуму у\~розмірі,\~визначеному законом,\~покладається як\~на батька,\~так і\~на матір.Разом з тим, у даному випадку заявлений розмір аліментів на утримання дітей є завищеним, присудження аліментів у розмірі Ѕ частки з усіх видів доходу буде обтяжливим для відповідача. Абсолютно достатнім у даному випадку суд вважає аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача. За змістом частин першої, другої та четвертої статті 75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно зі статтею 84\~СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина четверта статті 84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи положення статті 84\~СК України - права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, та зважаючи на те, що позивачка отримує доходи які, як на її утримання, так і та утримання дитини є недостатніми, в той час, як відповідач є працездатною особою, належними та допустимим доказами не довів, що за станом здоров`я він позбавлений можливості надавати допомогу на її утримання, не довів наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на неможливість сплачувати аліменти на дружину, колегія суддів вважає, що з урахуванням інтересів та потреб матері, з якою проживає дитина, передбаченого законодавством права дружини на її утримання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Доказів, які б свідчили, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, судом при розгляді даної справи по суті встановлено не було. Разом з тим, заявлений розмір аліментів не відповідає вимогам розумності та справедливості. З огляду на викладені обставини, суд вважає доцільним визначити аліменти у розмірі - 1/6 частину доходу. Заперечення наведені відповідачем проти вимог про стягнення аліментів на дружину судом до уваги не приймаються з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. За змістом частиною першою статті 79, 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дітей та матір підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме із 27 серпня 2021 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 816 грн. 00 коп. (за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей та вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини).

Outcome: partial