Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 15.08.2007 року позивач та [PERSON] уклали кредитний договір № MRA0G104005172. Згідно договору позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 14700,00 доларів США на термін до 12.08.2027 року, а відповідачка зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Банк свої зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку із чим, станом на 25.06.2015 року має заборгованість у сумі 13492,78 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 11897,11 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 678,21 доларів США, заборгованість по комісії 102,72 доларів США, заборгованість за пенею 160,98 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору:11,81 доларів США штраф (фіксована частина), 641,95 доларів США . В забезпечення зобовязання за договором № MRA0G104005172 був укладений договір поруки між позивачем та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON], за яким поручитель несе відповідальність солідарно з боржником. На підставі цього ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 13492,78 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON]О.([PERSON]) в судове засідання не зявилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника [PERSON] Позовні вимоги не визнала вважаючи їх необгрунтованими. Повідомила суд, що вона знаходиться у іншому шлюбі, після шлюбу має прізвище [PERSON], народила дитину та знаходиться у відпусці по догляду за дитиною (а.с.67-68). Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, де зазначила, що позивачем не надано жодних належних доказів щодо накопичення та існування кредитної заборгованості та штрафних санкцій, у звязку з тим, що наданий в позові розрахунок заборгованості не містить зазначення періоду виникнення заборгованості, зазначення заборгованих сум тіла кредиту, процентів і комісії за управління кредитом за договором № MRA0G104005172 від 15.08.2007 року. Крім того, позивачем безпідставно заявлено вимогу про стягнення штрафних санкцій та встановлена подвійна цивільна відповідальність. Так, у звязку з тим, що відповідач зареєстрована та постійно мешкає у зоні АТО на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, відповідно до чого не підлягають стягненню з відповідачки штрафні санкції. Також, вказала, що в умовах договору закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення, що протиречить ст. 551 ЦК України. Надалі надала заяву, де просила застосувати строк позовної давності, вказуючи на те, що відповідачка більше ніж три роки не погашала заборгованість за кредит.Таким чином, строк загальної позовної давності сплинув 18 липня 2013 року. А з позовом про захист порушеного права позивач звернувся тільки 04.08.2015 року. На підставі викладеного, просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання нез»явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до п. 7.1 укладеного договору № № MRA0G104005172 від 15.08.2007 року [PERSON] отримавла кредит у 12000,00 доларів США на придбання жилої нерухомості, а також 2700,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1,00% відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця у сумі 157,53 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15.08.2007 року був укладений договір поруки № MRA0G104005172 між позивачем та [PERSON], за яким [PERSON] відповідає за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідачі порушують зобов'язання за даним договором. Представником відповідача [PERSON] заявлено про застосування строку загальної позовної давності, так як строк загальної позовної давності сплинув 18 липня 2013 року, з чим суд не може погодитись з наступних підстав. Умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов»язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов»язання, яке виникло на основі договору. Згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число місяця строку. Статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язаний його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст..ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд доходить висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду У країни від 06 листопада 2013 року по справі №6-116 цс13. Отже, як вбачається з розрахунку заборгованості часкові платежі відповідачкою були зроблені 12.08.2014року, 14.08.2014 року,10.09.2014 року, 08.10.2014 року, 10.11.2014 року, 10.11.2014 року,09.12.2014 року, 07.01.2015 року,11.02.2015 року,.10.03.2015 року,12.05.2015 року, 09.06.2015 року 08.07.2015 року, 11.08.2015 року. Останній платіж відповідачкою було зроблено 11.08.2015 року, що є початком перебігу строку позовної давності, тому строк позовної давності для подачі позову для банка на серпень 2015 року не сплинув. (а.с. 112-163, 180-183). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 25.06.2015 року відповідачі мають заборгованість у розмірі 12678,04 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 11897,11 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 678,21 доларів США, заборгованість по комісії 102,72 доларів США, та ця сума підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів пеню та штрафи суд виходить з наступного. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція , та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Згідно Переліку , м. Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція . З розрахунку позивача заборгованості за кредитним договором № MRA0G104005172 від 15.08.2007 року та вбачається, що банком розраховані штрафні санкції за період з 03 грудня 2008 року по 11 серпня 2015 року. Заборгованість за пенею за період з 03 грудня 2008 року по 13.04.2014 року становить 00,00 доларів США З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], а відповідач [PERSON] з 04.09.2007 10.02.2009 року був зареєстрований за адресою: [INFO] та знятий з обліку до [ADDRESS]. З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, заборгованості за процентами підлягають задоволенню. В той же час, оскільки відповідачі є громадянами України, які зареєстровані та проживають в місті, де проводиться антитерористична операція, то задоволенню не підлягають вимоги щодо стягнення пені та штрафів. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому вони підлягають стягненню солідарно з відповідачів частково, а саме витрати судового збору у розмірі (13492,78 доларів США = 361741,43 грн. (за курсом встановленим НБУ іноземної валюти до гривні станом на день ухвалення судового рішення), 3617,41 ( 1% від суми позову грн.) 218,49 (6,04% частина вимог, в задоволенні яких судом відмовлено) =3398,92 грн. з них 2856,42 грн. стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача та 542,50 грн. стягнути з відповідачів солідарно на користь держави.

Outcome: approved