Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 січня 2014 року о 0 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай» держ. номер [NUMBER], на регульованому перехресті бульвару Перова з вулицею Стальського в м. Києві під час руху на зелений сигнал світлофору не надав переваги у русі автомобілю «Тойота» держ. номер [NUMBER], який в свою чергу зіткнувся з належним [PERSON] автомобілем «Фольксваген» держ. номер [NUMBER] та пошкодив його. На той момент автомобілем «Фольксваген», належним [PERSON] на праві власності, керував син позивача [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2014 у справі № 755/5079/14-п [PERSON] визнаний винним у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно довідки № 9335368 про дорожньо-транспортну пригоду, видану інспектором з дізнання ВДАЇ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Жучинським А.Е., цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (далі ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО») - поліс обов'язкового страхування № АС5369961 терміном дії до 28.10.2014. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 25.04.2014 року позивачем була подана відповідачу заява про страхове відшкодування та всі необхідні документи, що передбачаються статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Листом від 13.06.2014 № 4152/6 відповідач повідомив, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 32 173,81 грн., а також повідомив номер страхової справи - №000016558. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу суму страхового відшкодування не пізніше 24.07.2014 року. Проте, на даний час відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути із ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» 32 173 грн. 81 коп. суму страхового відшкодування, 661 грн. 17 коп. - пені за прострочення виконання зобов'язання відповідно до умов договору страхування та три проценти річних у сумі 79, 33 грн., всього 32 914 грн. 31 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі з викладених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні визнала наявність заборгованості зазначеному в позовній заяві розмірі, але у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на відсутність коштів для виплати страхового відшкодування. Третя особа в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі з викладених підстав. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2014 року о 0 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай» держ. номер [NUMBER], на регульованому перехресті бульвару Перова з вулицею Стальського в м. Києві під час руху на зелений сигнал світлофору не надав переваги у русі автомобілю «Тойота» держ. номер [NUMBER], який в свою чергу зіткнувся з належним [PERSON] автомобілем «Фольксваген» держ. номер [NUMBER] та пошкодив його. На той момент автомобілем «Фольксваген», належним [PERSON] на праві власності, керував син позивача [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2014 у справі № 755/5079/14-п [PERSON] визнаний винним у скоєні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно довідки № 9335368 про дорожньо-транспортну пригоду, видану інспектором з дізнання ВДАЇ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Жучинським А.Е., цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (далі ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО») - поліс обов'язкового страхування № АС5369961 терміном дії до 28.10.2014. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 25.04.2014 року позивачем була подана відповідачу заява про страхове відшкодування та всі необхідні документи, що передбачаються статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Листом від 13.06.2014 № 4152/6 відповідач повідомив, що ним прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 32 173,81 грн., а також повідомив номер страхової справи - №000016558. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу суму страхового відшкодування не пізніше 24.07.2014 року. Проте, на даний час відповідач не здійснив жодної виплати. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону № Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору та вимог закону, позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 32 173 грн. 81 коп., пені в розмірі 661 грн. 17 коп. та трьох процентів річних у сумі 79 грн. 33 коп., всього 32 914 грн. 31 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 229 гривень 41 копійку у відшкодування судових витрат.

Outcome: approved