Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 22069,56 грн. та пеню в розмірі 8055,39 грн. Позов мотивований тим, що добровільно відповідач грошові кошти не повернув, тим самим порушив умови договору позики від 03.10.2014 р. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання повідомлявся належним чином, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що правовідносини виникають з договору позики, укладеного 03.10.2014 р. між сторонами по справі, з якого випливає, що позичальник [PERSON] отримав у борг від позикодавця [PERSON] 900,00 доларів США та зобов'язалася повернути позикодавцеві суму позики в строк до 07.10.2014 р. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе вищезазначені договірні зобов'язання не виконав, а саме не повернув грошові кошти у строк, внаслідок чого у позивача породжується право вимоги на сплату належної їй грошової суми. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме на користь позивача з відповідача слід стягнути суму основного боргу за договором позики у розмірі 22069,56 грн. Також договором позики передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення грошових коштів відповідач зобов'язується оплатити штрафні санкції у розмірі 0,1 % від суми заборгованості по компенсацію за кожний прострочений день не виплати компенсації. При цьому судом береться до уваги правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 24.09.2014 у справі № 6-145цс 14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved