Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. В обґрунтування заяви зазначав, що [PERSON] , [INFO] є його дружиною, перебуває на обліку в лікаря - психіатра, є інвалідом 1А групи внаслідок загального захворювання. Внаслідок захворювання [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, не може самостійно захищати свої права. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив визнати [PERSON] недієздатною та встановити над останньою опіку. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області Бузилова К.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому встановлено, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом 1-ої А групи внаслідок загального захворювання, а саме стійкого психічного розладу - деменції внаслідок ЧМТ, неускладненої. Внаслідок своєї хвороби вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому в результаті захворювання повністю дезадаптована в соціально-побутовому плані, самостійно підтримувати своє життєзабезпечення, захищати свої права та виконувати обов`язки не може, потребує постійного стороннього догляду та контролю. Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження висновком судово-психіатричної експертизи від 27 березня 2020 року №44 іншими матеріалами справи (а.с. 3-7). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тому, раховуючи обставини справи, суд знаходить підстави для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки це буде відповідати її інтересам. Згідно ч. 2 ст. 39 ЦК України порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч. 1 ст. 300 ЦПК України). Тому, враховуючи ту обставину, що заявник є чоловіком особи, над якою встановлюється опіка, є дієздатною особою, за станом здоров`я, матеріальним та сімейним становищем, особистими якостями може виконувати функції опікуна, відносно нього відсутні обмеження щодо можливості бути опікуном, приймаючи до уваги письмове подання органу опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області від 13 серпня 2019 року, суд вбачає підстави для призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч.ч. 5, 6 ст. 300 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved