Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернувся до суду із названим позов, після уточнення позовних вимог якого просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 9 жовтня 2007 року № 11231432000 в розмірі 2\~139 дол. США 94 центи та 8\~080 грн. 21 коп., з яких: 1\~740 дол. США 91 цент заборгованість за кредитом, 399 дол. США 03 центи заборгованість за відсотками, 7\~068 грн. 74 коп. пеня за прострочення сплати за кредитом; 1\~011 грн. 47 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків та судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 9 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та гр. [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно даного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у сумі 16 253 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 9 жовтня 2014 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між банком та відповідачем [PERSON] 9 жовтня 2007 року було укладено договір поруки за № 148400. Відповідно до зазначеного договору поруки відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Позивач виконав свої зобовязання відповідно до укладеного кредитного договору, проте відповідачі порушили свої зобовязання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, які передбачені умовами Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 12 березня 2015 року складає 2 139 дол. США 94 центів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив про його задоволення. Відповідачі у судове засідання не прибули. Про день, час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідачів на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 9 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та гр. [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 11231432000. Згідно даного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у сумі 16 253 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 9 жовтня 2014 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12 % річних (а.с.4-12). В забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору 9 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки за № 148400. Відповідно до пункту 1.1 договору поруки, поручитель зобовязується перед банком, відповідати за виконання [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту від 9 жовтня 2007 року № 11231432000, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно пункту 1.4 даного договору відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с.16-18). Проте свої обовязки по виплаті кредиту відповідач належним чином не виконувала. Відповідно до розрахунку заборгованості борг відповідача за непогашений кредит з урахуванням заборгованості по несплаченим відсоткам станом на 12 березня 2015 року складає 2 139 дол. США 94 цента, та складається з: - 1\~740 дол. США 91 цент заборгованість за кредитом; - 399 дол. США 03 центи заборгованість за відсотками; - 7\~068 грн. 74 коп. пеня за прострочення сплати за кредитом; - 1\~011 грн. 47 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків (а.с. 70-80). 10 вересня 2014 та 7 жовтня 2014 року позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу з проханням сплатити суму заборгованості (а.с. 41-46). Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Крім того, відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до укладеного договору поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати за виконання [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитором. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 2 статті 533 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 542 грн. 02 коп.

Outcome: approved