Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 07 жовтня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З часом подружні відносини між сторонами погіршились, втрачені почуття любові, поваги та розуміння, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у серпні 2016 року. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зазначила, що після розірвання шлюбу спільна з відповідачем дитина буде проживати з позивачем, питання про утримання аліментів на дитину та поділ майна подружжя буде вирішуватись окремо. Також просить прізвище позивача залишити без змін - [PERSON]. У зв'язку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 31 серпня 2017 року на підставі заяви відповідача сторонам було надано строк для примирення тривалістю три місяці, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до 30 листопада 2017 року. Ухвалою суду від 11 грудня 2017 року на підставі заяви позивача сторонам було надано додатковий строк для примирення, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до 01 березня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Також зазначила, що строк наданий судом для примирення результатів не дав, стосунки між сторонами не покращилися та примирення досягнуто не було. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п.п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1116, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 07 жовтня 2006 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 25 квітня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №426 (а.с. 5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що між сторонами погіршились сімейно-шлюбні відносини, втрачено почуття любові, поваги та розуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з серпня 2016 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved