Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У серпні 2014р. [PERSON] (Позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (Відповідач, Банк, ПАТ «ВіЕйБі) про стягнення грошових коштів (а.с.2-6). Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова Бондаренко В.В. від 01.09.2014р. відкрито провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду (а.с.37). У судовому засіданні від представника позивача надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, у зв'язку з чим Ленінський районний суд м. Харкова ухвалою від 22.09.2014р. цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі) про стягнення суми передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (а.с.57). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 06.10.2014р. справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі) про стягнення суми призначена до судового розгляду (а.с.67). Позовні вимоги з урахуванням уточнень від 17.09.2014р. (а.с.43-47) [PERSON] обґрунтовує тим, що 22.10.2013р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський» Постійний Здорова надбавка» № 667944/2013, за умовами якого Вкладник розміщує в банку строковий вклад в національній валюті України га строк шість місяців з датою вимоги 22.04.2014р. з дня укладення договору з виплатою процентів по закінченню строку дії договору по ставці 21% річних. На виконання взятих на себе зобов'язань за Договором вкладник залучив кошти на вклад у розмірі 45 000,00 грн. З урахуванням того, що строк на який було здійснено вклад добігав кінця і вкладник не мав і надалі намір пролонгувати укладений договір, 14.04.2014р. на адресу банку Вкладником було надіслано заяву з проханням повернути вклад з процентами в готівковій формі та сповістити дату отримання цих коштів. Протягом двох місяців Вкладник не отримав жодної письмової відповіді та інформації з приводу своєї заяви, лише 06.06.2014р. банком було надіслано відповідь, з якої вбачається ухиляння Банка від повернення коштів Позивачу. Також, 22.04.2013р. між Банком та Вкладником було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» № 568242/2013, за умовами якого Вкладник розміщує в банку строковий вклад в національній валюті України га строк шість місяців з датою вимоги 22.10.2013р. з дня укладення договору з виплатою процентів по закінченню строку дії договору по ставці 23% річних. На виконання взятих на себе зобов'язань за Договором вкладник залучив кошти на вклад у розмірі 54 363,62 грн. та 45 636,38 грн., що разом складає 100 000,00 грн. 22.10.2013р. Банком було видано Вкладнику відсотки по депозиту в розмірі 11 468,49 грн. Вимогу видачі вкладу Вкладник до закінчення строку (22.10.2013р.) не виставляв, а тому договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» № 568242/2013 від 22.04.2013р. було пролонговано на той самий строк - на шість місяців, тобто до квітня 2014р. 22.04.2014р. на адресу Банку Вкладником надіслано заяву з проханням повернути Вклад з процентами в готівковій формі та сповістити дату отримання цих коштів. В день подання зазначеної заяви Відповідач видав вкладнику відсотки у розмірі 11 065,75 грн., проте суму вкладу не повернув і 31.07.20014р. надіслав відповідь на заяву Позивача про повернення коштів, з якої вбачається ухилення банком від виконання взятих на себе зобов'язань. 24.06.2014р. Відповідачем було сплачено Позивачу за договором банківського вкладу № 667944/2013 від 22.10.2013р. - 1000,00 грн., та за договором № 568242/2013 від 22.04.2013р. - 1000,00 грн., а тому Банк повинен здійснити розрахунки за договорами банківського вкладу в сумі 48 703,34 грн. та 99 034,72 грн. відповідно. Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень до позовної заяви, Позивач просив: - стягнути з Відповідача на свою користь суму вкладу та проценти в розмірі 48 703,34 грн. за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний Здорова добавка» № 667944/2013 від 22.10.2013р.; - стягнути з Відповідача на свою користь суму штрафних санкцій (пені) в розмірі 3 648,05 грн. та 3% річних в сумі 520,39 грн. за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний Здорова добавка» № 667944/2013 від 22.10.2013р.; - стягнути з Відповідача на свою користь суму вкладу та проценти в розмірі 99 034,72 грн. за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» № 568242/2013 від 22.04.2013р.; - стягнути з Відповідача на свою користь суму штрафних санкцій (пені) в розмірі 7 418,05 грн. та 3% річних в сумі 1 058,17 грн. за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» № 568242/2013 від 22.04.2013р.; - стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь Позивача суму сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 1625 грн. та витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн. В судовому засідання представник Позивача - [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.24), про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 жовтня 2013 року між [PERSON] (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» № 667944/2013 (в національній валюті України) (а.с.8), предметом якого було розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» в національній валюті України на строк 6 місяців з дня укладення договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу. Відповідно до п.1.1., 1.3., 1.5. для обліку вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537. Сума початкового вкладу 45 000,00 грн. зі ставкою процентів в розмірі 21% річних. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER], код банку 380537, куди перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. При достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, перераховуються/нараховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплаті процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку - www.vab.ua (п.1.6. Договору). Згідно п.1.7. Договору дата вимогу вкладником вкладу - 22 квітня 2014 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. На виконання умов Договору № 667944/2013 від 22.10.2013р. Позивач вніс на депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 45 000,00 грн., що підтверджується Квитанцією № 983106 від 22.10.2013р. (а.с.10). До закінчення строку вкладу, Позивач 14.04.2014р. подав до Банку заяву, в якій повідомив, що з наступленням строку вимоги вкладу по Договору № 667994/2013 від 22.10.2013р., він не має наміру продовжувати чи переоформлювати вклад, та просив повідомити йому дату повернення вкладу разом з нарахованими процентами в готівковій формі (а.с.12). У відповідь на звернення Позивача, Відповідач направив Лист від 06.06.2014р. № 15-6805, в якому повідомив, що виплата коштів відділеннями здійснюється в штатному режимі, та пропонував розглянути цікаві пропозиції Банку щодо розміщення тимчасово вільних коштів на депозит (а.с.13). Разом з тим, при зверненні 24.06.2014р. до відділення Банку Позивачу повідомили про обмеження в видачі готівкових коштів в сумі 1 000,00 грн. на день. Для роз'яснення причин такого обмеження Позивачем направлено Відповідачу заяву від 24.06.2014р. (а.с.14). У зв'язку з неотриманням відповіді від Банку, Позивач 04.07.2014р. повторно звернувся до Відповідача з заявою про виплату повної суми вкладу разом з нарахованими відсотками за договором банківського вкладу № 667994/2013 від 22.10.2013р. (а.с.15-16). Вказані заяви Позивача Відповідач залишив без відповіді та без задоволення. Водночас, 22 квітня 2013 року між [PERSON] (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» № 568242/2013 (в національній валюті України) (а.с.17), предметом якого є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Швейцарський «Постійний» в національній валюті України на строк 6 місяців з дня укладення договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу. Відповідно до п.1.1., 1.3., 1.5. для обліку вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № [NUMBER], код банку 380537. Сума початкового вкладу 54 363,62 грн. зі ставкою процентів в розмірі 23% річних. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER], код банку 380537, куди перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. Згідно п.1.7. Договору дата вимогу вкладником вкладу - 22 жовтня 2013 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. На виконання умов Договору № 568242/2013 від 22.04.2013р. Позивач вніс на депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 54 363,62 грн. та в сумі 45 636,38 грн., що підтверджується Квитанціями № 2296373 від 22.04.2013р. та № 2296523 від 22.04.2013р. відповідно, що разом складає 100 000,00 грн. (а.с.18-19). В кінці строку дії Вкладу, 22.10.2013р.Відповідач виплатив Позивачу нараховані за вкладом відсотки в сумі 11 468,49 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки від 22.10.2013р. (а.с.20). Оскільки, Позивач не вимагав повернення вкладу в дату закінчення строку дії депозиту, вклад був автоматично пролонгований на той самий період на тих самих умовах з датою вимоги вкладу - 22.04.2014р. В день закінчення строку дії пролонгованого вкладу, Позивач звернувся до Банку з заявою від 22.04.2014р., в якій зазначив, що він не має наміру продовжувати чи переоформлювати вклад по Договору № 568242/2013 від 22.04.2013р., та просив повідомити йому дату повернення вкладу разом з нарахованими процентами в готівковій формі (а.с.21). Позивач зазначив, що 22.04.2014р. Відповідач виплатив Позивачу нараховані за Договором строкового вкладу № 568242/2013 від 22.04.2013р. відсотки в сумі 11 065,75 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки (а.с.22). У відповідь на звернення Позивача, Відповідач направив Лист від 31.07.2014р. № 15-10574, в якому повідомив, що виплата коштів відділеннями здійснюється в штатному режимі, та пропонував розглянути цікаві пропозиції Банку щодо розміщення тимчасово вільних коштів на депозит (а.с.23). У зв'язку з неотриманням суми вкладу по Договору № 568242/2013 від 22.04.2013р., Позивач 04.07.2014р. повторно звернувся до Відповідача з заявою про виплату повної суми вкладу разом з нарахованими відсотками за вказаним договором банківського вкладу (а.с.24-25). Вказану заяви Позивача Відповідач залишив без відповіді та без задоволення. На день розгляду справи, Відповідач не виконав вимоги Позивача щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків по Договору № 667944/2013 від 22.10.2013р. та суми вкладу по Договору № 568242/2013 від 22.04.2013р, шляхом видачі готівки з каси банку. В судове засідання Відповідач свого представника не направив, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог не надав, доказів правомірності своїх дій щодо фактичного не повернення Позивачу його коштів на адресу суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договорами банківського вкладу, сума заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті суми вкладу та нарахованих відсотків за Договором банківського вкладу № 667944/2013 від 22.10.2013р. складає 48 703,34 грн., що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] з 02.06.2014р. по 04.09.2014р. (а.с.48-49), а по Договору банківського вкладу № 568242/2013 від 22.04.2013р. заборгованість Відповідача перед Позивачем по виплаті суми вкладу складає 99 034,72 грн., що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] з 02.06.2014р. по 04.09.2014р. (а.с.50-51). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Щодо стягнення з Відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строки повернення вкладів та нарахованих відсотків згідно умов укладених між сторонами Депозитних договорів сплили 22.04.2014р., тобто з наступного дня 23.04.2014р. Банк вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання щодо повернення суми вкладів та відповідних відсотків, а тому саме з цієї дати Банк несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 3% річних за порушення зобов'язання щодо повернення суми вкладів та відповідних відсотків підлягають частковому задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме з Відповідача на користь відповідача підлягає стягненню 3% річних за період з 23.04.2014р. по 29.08.2014р. за Договором № 667944/2013 від 22.10.2013р. в сумі 516,39 грн., а за Договором № 568242/2013 від 22.04.2013р. в сумі 1 050,04 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача пені за порушення грошових зобов'язань в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за Договором № 667944/2013 від 22.10.2013р. в сумі 3 648,05 грн., а за Договором № 568242/2013 від 22.04.2013р. в сумі 7 418,05 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Згідно зі ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Разом з тим, умовами Договорів банківського вкладу № 667944/2013 від 22.10.2013р. та № 568242/2013 від 22.04.2013р. сторонами не передбачено сплату пені за несвоєчасне повернення коштів Вкладнику, а тому зазначені вимоги не підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача понесених Позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн., сплачених позивачем, суд зазначає наступне. Положеннями частини першої ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, обмежений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким визначено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тобто вказаним законом чітко визначено за що саме може бути виплачена компенсація. Так, ст. 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Тобто вказаною нормою чітко визначено, що хто може бути особою, яка надає правову допомогу, порядок її залучення та обсяг здійснюваних прав. В матеріалах справи міститься Договір про надання юридичних послуг № 1/09/14 від 09.09.2014р., укладеного між Позивачем та КП «Постачальник Послуг» Солоницівської селищної ради (а.с.52-54), на виконання умов якого Позивачем було сплачено 5 000,00 грн. (а.с.55). Разом з тим, в процесі розгляду справи інтереси Позивача представляла [PERSON], на користь якої була видана нотаріально посвідчена довіреність від 23.05.2013р. (а.с.36). В процесі розгляду справи, представник Позивача не залучався ухвалою суду як адвокат або інший фахівець у галузі права, також матеріалами справи не підтверджено факту отримання Позивачем правової допомоги в процесі підготовки документів для подачі до суду з боку адвоката або іншого фахівця у галузі права, а тому позовні вимоги в частині компенсації Відповідачем 5 000,00 грн. в рахунок отриманої правової допомоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 6679442013 від 22.10.2013р. в загальній сумі 49 219,73 грн., що складається з: - суми вкладу та процентів - 48 703,34 грн., 3% річних - 516,39 грн., за Договором № 568242/2013 від 22.04.2013р. в загальній сумі 100 084,76 грн., що складається з: - суми вкладу та процентів - 99 034,72 грн., - 3% річних - 1 050,04 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору розмірі 1 493,04 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України та

Outcome: partial