Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про виключення в актового запису про народження відомостей про батька, в якому просив виключити з актового запису № 1096 від 30 травня 2006 року про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомостей про батька - [PERSON] . В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Представник служби у справах дітей в судове засідання не з*явився, направивши письмову заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації. Представник Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судовому засіданні заперечувала проти позову. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши правові позиції сторін, та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 грудня 2012 року було укладено шлюб між сторонами. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 23.06.2018 року, актовий запис № 1096, [PERSON] народився [INFO] ( а.с.4). Рішенням Сумського районного суду Сумської області № 587/1061/14-ц від 30 травня 2014 року шлюб між сторонами розірваний ( а.с.5). Відповідно до судового наказу № 587/1511/20 від 17 липня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей ( а.с.6). Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки у спорах про виключення з актових записів відомостей про батьківство зачіпаються права не лише сторін спору, а й дитини, то відповідно до частини першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. Згідно ч.1 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст.122,124,126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Згідно ч.5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Відповідно до копії актового запису про народження № 1096 від 30 травня 2006 року зміни до відомостей про дитину, а саме: прізвища та по батькові дитини [PERSON] , [INFO] та зміни до відомостей про батька: а саме прізвища, ім`я, по батькові на [PERSON] , [INFO] , - вносилися на підставі заяви про визнання батьківства № 46-031-60 від 05.12.12 по відділу ДРАЦС РС Сумського МУЮ та а/з про шлюб № 1357 від 08.11.2012 по відділу ДРАЦС РС Сумського МУЮ ( а.с.50). Отже, на момент вчинення актового запису про народження № 1096 від 30 травня 2006 року про народження [PERSON] , [INFO] , позивачу [PERSON] було достеменно відомо, що він не є її батьком дитини, тобто відповідно до положень ч.5 ст. 136 СК України він, як особа, яка записана батьком дитини, не має права оспорювати батьківство, оскільки в момент реєстрації його батьком дитини він знав, що не є батьком дитини. У відповідності з статтею 19 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Позивач в добровільному порядку визнав себе батьком [PERSON] шляхом подання заяви до РАЦС про визнання батьківства. На підставі цієї заяви відділ реєстрації актів цивільного стану вніс зміни до актового запису про народження дитини, зазначивши батьком дитини позивача. Представник позивача - адвокат Сенченко А.В. в судовому засіданні, підтримуючи позовні вимоги, заявив клопотання про витребування з Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) оригіналу спільної заяви сторін, на підставі якої були внесені зміни до актового запису №1096 про народження [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, згідно пояснень представника третьої особи - Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Забари І.В. оригінал спільної заяви сторін знищено по закінченню строку зберігання, що підтверджується актом від 16 червня 2019 року №1. Ця обставина дала підстави стороні позивача стверджувати, що заява [PERSON] , яка стала підставою для реєстрації [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , фактично позивачем не подавалася. Разом з тим, відповідно до пояснень в судовому засіданні представника третьої особи - Забари І.В., а також відповідно до копії актового запису про народження № 1096 від 30 травня 2006 року, - зміни до відомостей про дитину, а саме: прізвища та по батькові дитини [PERSON] , [INFO] та зміни до відомостей про батька: а саме прізвища, ім`я, по батькові на [PERSON] , [INFO] , - вносилися на підставі заяви про визнання батьківства № 46-031-60 від 05.12.12 по відділу ДРАЦС РС Сумського МУЮ та а/з про шлюб № 1357 від 08.11.2012 по відділу ДРАЦС РС Сумського МУЮ ( а.с.50). Після народження дитини батьком [PERSON] був зазначений його біологічний батько. Так, згідно свідоцтва про народження дитини [NUMBER] , виданого 30 травня 2006 року [PERSON] , [INFO] , є дитиною [PERSON] . Позивач, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, самостійно виявив бажання зареєструватися батьком [PERSON] , а тому в подальшому відбулася зміна прізвища дитини з [PERSON] на [PERSON] , зміна по батькові та зміна актового запису про батька. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що позивач, всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надав суду доказів того, що позивач [PERSON] не давав своє згоди та не подавав заяву про визнання батьківства відносно дитини [PERSON] , суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу, підлягають стягненню з позивача на користь позивача, виходячи з наступного. Так, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У ч. ч. 1 - 3 ст. 137 ЦК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3 стаття 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Адвокат Кузнєцов А.С. представляв інтереси на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 23 вересня 2020 року. Сторонами договору визначений розмір правничої допомоги в сумі 3000 гривень, виходячи з вартості послуг в розмірі 500 грн. за 1 годину. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з позивача на користь відповідача слід стягнути 3000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу, повністю задовольнивши вимоги в цій частині відповідача по справі.

Outcome: approved