Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

у серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача 14 432 грн. 29 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 768 грн. 40 коп. у відшкодування сплаченого судового збору. Свої вимоги мотиву тим, що 24.04.2019 о 17-25 год. на трасі 231 км - 450 км а/д Чернігів-Пакуль КПП Славутич [PERSON] , керуючи велосипедом марки «COLNAGO» та під час зміни напрямку руху, виконуючи маневр розвороту, не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого створив умови, за яких позивач, який керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA», був змушений різко змінити напрямок руху ліворуч, виїхавши за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на придорожнє дерево та виїхав на поле. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження, вартість яких згідно звіту про оцінку складає 14 432 грн. 29 коп. Постановою Чернігівського районного суду від 17.07.2019 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 КУпАП. Автомобіль позивача застрахований у ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» проте при зверненні до страхової компанії щодо відшкодування збитків, позивачу було відмовлено, оскільки дана дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком - подія не передбачувана договором страхування або законодавством, яка відбулась із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику. Відповідач відмовляється відшкодовувати завдану шкоду, яка сталась з його вини, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 27.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.04.2019 об 17 год. 15 хв. на трасі 231 км - 450 км а/д Чернігів-Пакуль КПП Славутич [PERSON] , керуючи велосипедом марки «COLNAGO» та під час зміни напрямку руху, виконуючи маневр розвороту, не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого створив умови, за яких водій [PERSON] , який керував автомобілем марки «OPEL ASTRA», був змушений різко змінити напрямок руху ліворуч, виїхавши за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на придорожнє дерево та виїхав на поле. Внаслідок зазначеної події автомобіль марки «OPEL ASTRA» отримав механічні пошкодження. Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у порушенні вимог п.6.7, 10.1, 10.4 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу. Згідно звіту про оцінку №3572 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 06.05.2019, матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ - легкового автомобіля «OPEL ASTRA» складає 14 432 грн. 29 коп. Відповідно до п. 8, п. 9 ч. 2ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.1192 ч.2 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Верховний Суд України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року прийняв правову позицію, згідно якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Судом встановлено, що шкода безпосередньо спричинена відповідачем [PERSON] Враховуючи, що відповідач спричинивши внаслідок ДТП матеріальну шкоду позивачу та його вина у скоєнні ДТП встановлена постановою суду, її розмір шкоди слід стягнути саме з відповідача. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 60 коп. за оплату судового збору.

Outcome: approved