Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 13 квітня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери і погляди на шлюб, у звязку з чим втрачене почуття любові, поваги, припинені шлюбні відносини, спільне господарство і спільне проживання в травні 2014 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не зявився, уповноваживши представника [PERSON], який подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності та в заочному порядку, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав, вказавши, що подружні стосунки з сторони припинили, спільне господарство не ведуть і проживають окремо з травня 2014 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, у нотаріально посвідченій заяві від 24 квітня 2015 року просила шлюб з позивачем розірвати та розглядати справу у її відсутності, вказавши, що будь-яких вимог матеріального чи іншого характеру до позивача не має. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов'язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім'ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв'язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 квітня 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №176, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 6). Малолітніх або неповнолітніх дітей сторони від шлюбу не мають. Сімейне життя не склалося з причин різниці поглядів на подружнє життя, сварки на побутовому ґрунті, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного та сторони шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть і проживають окремо з травня 2014 року. Спір з приводу поділу сумісного майна подружжя відсутній, про сторони зазначили в поданих суду заявах від 22 жовтня 2015 року та від 24 квітня 2015 року. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача, так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. З урахуванням клопотання позивача суд вважає за можливе віднести судові витрати на його рахунок.

Outcome: approved