Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача 3000 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. - моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що влітку 2011 р. ним, як фізичною особою розміщено оголошення у мережі інтернет про намір придбати дизельне пальне не дорожче ніж 8 грн. за 1 літр, оскільки у нього в користування знаходиться транспортний засіб, який працює на дизельному паливі, а також в подальшому він став займись підприємницькою діяльністю - вантажоперевезенням. 08.06.12 р. йому зателефонував чоловік, який назвався [PERSON] та запропонував придбати дизельне пальне по 7,5 грн. за 1 літр, та призначив зустріч біля АЗС, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 79 і надав йому для огляду талони номіналом по 20 л у кількості 900 літрів і він придбав талонів на загальну кількість 800 літрів. Для переконання справжності наданих йому талонів на дизельне пальне, вони вирушили до приміщення АЗС, де невідомий чоловік не вибірково, а із загальної кількості талонів, передав операторові талони на 400 літрів , які були заправлені позивачу у бочки. Дизельне паливо придбано для власного користування безпосередньо як фізична особа, а не ФО-П. Після заправки ним ще придбано у [PERSON] талонів на дизельне пальне номіналом по 20 літрів у кількості 100 літрів для свого двоюрідного брата. 14.06.2012 р. він приїхав до АЗС, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 79, де мав намір заправитися по талонах дизельним пальним у кількості 400 літрів, що в нього залишились, але під час заправки був затриманий співробітниками ДСО ГУМВС України в Харківській області. На місце події приїхав директор ТОВ «Салейнт» - [PERSON], написала співробітникам ДСО ГУМВС України в Харківській області заяву, у якій просила вжити заходів відносно нього, оскільки він 14.06.2012 р. намагався придбати дизельне пальне на АЗС по вул. Полтавський шлях, 79, по талонам, які нібито були оформлені по підробним документам. У своєму поясненні [PERSON] зазначила, що 08.06.2012 р. бухгалтером підприємства були видані талони на бензин А-95 у кількості 100 л. та дизельне пальне у кількості 1000 л. на загальну суму 11100 грн. Довіреність на видачу талонів оформлена на ФОП [PERSON] за період з 08.06.2012 р. по 10.06.2012 р. по вказаним талонам видано 520 л. дизельного пального. 11.06.2012 р. при перевірці коштів на розрахунковому рахунку виявлено відсутність вищевказаної суми грошей. Після цього, працівниками ТОВ «Салейнт» встановлено, що касира «Сбербанк Росії», який завірив платіж, не існує, та ФОП [PERSON] також. 14.06.2012 р. на АЗС прибув клієнт та намагався розплатитися за пальне вищевказаними талонами, після чого був викликаний наряд ДСО, який затримав клієнта. 21.06.2012 р. Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно нього за ст. 190 КК України. 17.07.2012 р. він звернувся із заявою до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, в якій просив вжити заходів відносно [PERSON] та невідомого на ім'я [PERSON], які шахрайським шляхом за попередньою домовленістю заволоділи його грошовими коштами у розмірі 3000 грн., чим завдали значну матеріальну шкоду. Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в ході проведення перевірки по матеріалу, опитано бухгалтера ТОВ «Салейнт» , яка пояснила, що 07.06.2012 р. до офісу ТОВ «Салейнт» прийшов незнайомий їй чоловік, який представився ФОП [PERSON] та пропрохав їх розрахунковий рахунок. 08.06.2012 р. він знову прийшов, пред'явивши платіжний документ на суму 11100 грн., з печаткою «Сбербанку Росії», та довіреністю зі своєю печаткою, проте документи, що посвідчують особу, та документи ФОП не пред'явив. За платіжним документом вона відпустила йому товаро-матеріальні цінності (бензин А-95 у кількості 100 л. та дизельне пальне у кількості 1000 л. у талонах). 11.06.2012 р. вона перевірила розрахунковий рахунок ТОВ «Салейнт», та виявила відсутність вищевказаної суми грошей, про що було повідомлено керівництво. 31.08.2012 р. Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою позивача відносно директора ТОВ «Салейнт» та невідомого чоловіка на ім'я [PERSON] за ознаками ст. 190 КК України. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, зазначає, що йому завдано моральних страждань, які полягали у тому, що по приїзду на місце події його затримано співробітниками ДСО ГУМВС України в Харківській області, фактично з ним поводились як зі злочинцем, при цьому, співробітника ДСО ГУМВС України в Харківській області були у бронежилетах, та озброєні автоматами, у зв'язку із чим у нього був нервовий стрес, оскільки раніше він ніколи не затримувався працівниками міліції. Після надання пояснено на місці події, його привезли до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, тримали у приміщенні біля 2 годин, ставлячись до нього як до злочинця. Протягом тривалого часу, у зв'язку із розглядом справи у Жовтневому РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області йому довелося самостійно доводити свою непричетність, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати. І до того суворий сімейний бюджет зазнав значного погіршення, оскілки грошові кошти, які були витрачені на купівлю талонів на дизельне пальне, йому ніхто не повернув, а гроші на талони взяті у позику. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого почав нервово відноситися до оточуючого світу, крім того раніше на позивача не подавалось заяв про порушення кримінальних справ. Від такого стану та нецільового використання сімейних коштів постраждали, окрім нього, і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у його родині. Бажав закінчити справу миром, у зв'язку із чим, звернувся безпосередньо до директора ТОВ «Салейнт», з проханням повернути грошові кошти у розмірі 3000 грн., але замість спілкування його почали ображати, називати шахраєм, та іншими непристойними словами, все це відбувалося на очах сторонніх людей та працівників офісного приміщення, після душевних страждань, які були заподіяні йому з боку відповідача, що було виражено у постійному спілкуванні з органами внутрішніх справ, органами прокуратури, це сприяло до того, що позивача неодноразово госпіталізовано до лікарень в неврологічне відділення, у зв'язку із чим 16.04.2013 р. його визнано інвалідом 3 групи загального захворювання. 06.06.2013 р. разом зі своєю нареченою, подано заяву до міського відділу реєстрації актів цивільного стану про одруження, та призначено дату урочистої реєстрації шлюбу на 058.10.2013 р. Після подання заяви про одруження, нареченій позивача стало відомо, що директором ТОВ «Салейнт» відносно позивача подано заяву про притягнення до кримінальної відповідальності. За таких обставин, відносини між позивачем та його нареченою стали погіршуватися, та призвели до розлучення. Зазначає, що він пережив дуже сильні душевні страждання, бажав примиритися з нареченою, довести свою непричетність до кримінальної відповідальності, та те, що не є злочинцем, але до часу запланованого одруження зробити цього не зміг. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні вищевикладеним. Директор ТОВ «Салейнт», у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що шкоди позивачу ні матеріальної ні моральної не завдано. Талони на придбання дизельного палива позивач у них не придбавав, а звернувся по заправку по талонам ФОП [PERSON], які ним не були оплачені. Жодних угод по продажу палива по бланкам-дозволам фірма «Салейнт» ні з фізичною особою [PERSON], а ні з ФОП [PERSON] не проводилося. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 14.06.2012 р. [PERSON] намагався придбати дизельне пальне на АЗС по вул. Полтавський шлях, 79, по талонам, які були оформлені по підробленим документам, що підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 16.11.2012 р. (а.с. 20-21). Талони на дизельне паливо у ТОВ «Салейнт» позивач не придбавав, придбав їх за готівку у чоловіка на ім'я [PERSON], особу якого співробітникам міліції встановити не вдалося. До того ж, позивач не оспорював, що жодних угод з відповідачем щодо купівлі-продажу пального не укладалося. Як встановлено у судовому засіданні намагався заправитися пальним по бланкам-дозволам (талонам), оформленим на ФОП [PERSON]. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому у відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином суд вважає, що позивачем не надано належних доказів завдання йому відповідачем матеріальної шкоди. Приймаючи до уваги, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд не вбачає підстав для їх задоволення,бо доказів завдання позивачу шкоди відповідачем, суду не надано і нести відповідальність у цій частині відповідач не повинен. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону і в їх задоволенні слід відмовити. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed