Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», третя особа ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.04.2015 року він на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна придбав автомобіль ВАЗ 21043, зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску. В подальшому йому стало відомо, що на вказаний транспортний засіб накладено арешт на підставі постанови слідчого СВ УМВС України в Херсонській області по кримінальній справі №010374-08 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.3,4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, а також арешт на підставі ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 19.03.2009 року у цивільній справі №2-1636/2009 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилаючись на те, що внаслідок арештів, які порушують його права як власника, він позбавлений можливості зареєструвати спірний автомобіль на себе, позивач просив суд з підстав, визначених ст.ст.16, 319,321,391 ЦК України, зняти арешти з вказаного автомобіля, накладені на підставі ухвали Комсомольського районного суду м.Херсона від 19.03.2009 року та постанови слідчого СВ УМВС України в Херсонській області. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 01.09.2015 року відмовлено [PERSON] у відкритті провадження в частині позовних вимог про зняття арешту на автомобіль ВАЗ 21043, зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску, накладений на підставі постанови слідчого СВ УМВС України в Херсонській області по кримінальній справі №010374-08 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.3,4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України та розяснено позивачеві право на звернення до суду в рамках кримінального судочинства. Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився . Відповідачі [PERSON], ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «Вердикт Фінанс», третя особа ВДВС Суворовського РУЮ м.Херсона, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися та від них не надійшло будь-яких повідомлень про причини неявки, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.04.2015 року на електронних торгах з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить [PERSON], позивачем, як переможцем торгів, придбано автомобіль ВАЗ 21043, зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску. Як вбачається з акту про проведення аукціону з реалізації майна від 28.04.2015 року вказані торги проводились ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні при примусовому виконанні виконавчого провадження №34258047 за виконавчим листом №2-1633/09, виданим 04.08.2009 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» боргу у сумі 79614,68 грн. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначав, що через наявність не знятого у встановленому законом порядку арешту на придбаний ним на електронних торгах автомобіль він позбавлений можливості зареєструвати його на себе. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ухвала Комсомольського районного суду м.Херсона від 19.03.2009 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль була винесена з метою забезпечення виконання рішення суду в справі за позовом АКІБ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки. Статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наданими у пункті 4 постанови від 27 серпня 1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»\~\~визначено, що за\~\~правилами,\~\~встановленими\~\~для\~\~розгляду\~\~позовів\~\~про виключення\~\~майна з опису, розглядаються вимоги громадян\~\~і організацій,\~\~що ґрунтуються на праві власності на\~\~описане\~\~майно або на праві володіння ним. Оскільки транспортні засоби, зокрема автомобіль, підлягає державній реєстрації з видачею свідоцтва про реєстрацію,\~\~єдиним правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності певної особи на цей транспортний засіб, є видане у встановленому законом порядку таке свідоцтво. З огляду на те, що спірний автомобіль не реєструвався на позивача, то підстав для зняття арешту з цього транспортного засобу, накладеного у зв'язку з боргами [PERSON], немає, оскільки це майно, яке має не загальний, а особливий порядок його набуття, позивачу в розумінні наведених вище правових норм на теперішній час не належить та не належало на час винесення ухвали Комсомольського районного суду м.Херсона від 19.03.2009 року про вжиття заходів забезпечення позову. Таким чином, зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed