Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та ПрАТ СК «Євроінс Україна» про стягнення солідарно із [PERSON] та ПрАТ СК «Євроінс Україна» матеріальних збитків в сумі 20 363,22 грн., а також про стягнення з [PERSON] моральних (немайнових) збитків в сумі 8 000 грн., стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 9 200 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 31.08.2019 року о 09 год. 38 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Scania», державний номерний знак [NUMBER] , з причепом «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Ізяславській в м. Старокостянтинові, на перехресті з круговим рухом, не стежив за правильністю розміщення та прикріплення вантажу і технічним станом транспортного засобу, в результаті чого відбулось пошкодження (розрив) переднього правого колеса причепа та розсипання щебеню, внаслідок чого відбулося пошкодження транспортного засобу марки «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , який перебував у володінні [PERSON] , власником якого є [PERSON] , чим порушив п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України. Крім того залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України. Зазначає, що винним у дорожньо-транспортній пригоді є [PERSON] , що підтверджено постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/25406/19, провадження 3/686/62799/19 від 15.10.2019 року, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті ДТП автомобілю, який належить позивачу по справі [PERSON] , завдано пошкодження, а саме: ПЛ крило - деформація, стійка А-ліва - деформація, ПЛ двері - деформація, скло ПЛ дверей - розбите, ЗЛ двері - деформація, скло ЗЛ двері - пошкодження, Л поріг - деформація. Автомобіль не відремонтований станом на день подання позовної заяви. Вартість пошкодженого автомобіля встановлена звітом про оцінку № 1/1911 від 19.11.2019 року і становить 20 363,22 грн. Позивач зазначає, що для проведення огляду пошкоджень автомобіля запрошувався представник страхової компанії ПрАТ СК «Євроінс Україна», однак представник на місце огляду не з`явився. Окрім того, позивач зазначає, що діями відповідачів йому завдано також моральну шкоду. Через недбалість, безвідповідальність, халатність відповідача пошкоджено його майно і він поніс душевне страждання. Він не може використовувати автомобіль, оскільки не здійснив ремонт через брак коштів, та винуватці ДТП відмовляються компенсувати йому матеріальні збитки, зазначаючи те, що шкоду власника автотранспортного засобу, безпосередньо винуватця ДТП, повинна сплатити страхова компанія. Крім того вказує, що не може тривалий час використовувати належним йому автомобілем, все що трапилось завдало йому моральних страждань та неспокою по даний час, тому моральну шкоду оцінює в розмірі 8 000 грн. Зазначає, що відповідач [PERSON] є найманим працівником [PERSON] , який виконував роботи з транспортування щебеню «Транс Буд Транзит» на автомобілі «Scania», державний номерний знак [NUMBER] , з причепом «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. В якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки, позивач не надає докази на підтвердження того, що саме він є власником транспортного засобу, не надає доказів щодо завдання саме йому майнової шкоди та відповідно не надає належних доказів на підтвердження того, що він є належним відповідачем. Окрім того, позивач у позовній заяві стверджує, що він перебуває у трудових відносинах з [PERSON] , однак вказаний факт не відповідає дійсності та не підтверджений доказами. Між ним та [PERSON] трудові відносини відсутні. Крім того, заявлену позивачем моральну шкоду вважає необґрунтовано великою. У зв`язку із цим, просить відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] до нього в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила про відсутність трудових відносин між нею та [PERSON] , а тому вважає себе неналежним відповідачем по справі, у зв`язку із чим просить в частині позовних вимогах до себе відмовити. Крім того, відповідно до ч.5 ст.51 ЦПК України просить стягнути із позивача [PERSON] 3000 грн. понесених нею витрат на правову допомогу. Відповідач ПрАТ СК «Євроінс Україна» протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання копії ухвали, не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвоката Грицай Л.М. позов підтримав, з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Керницька І.Р. в судовому засіданні проти позову заперечила та вказала про відсутність трудових відносин між [PERSON] та [PERSON] , а тому вважає [PERSON] неналежним відповідачем по справі, у зв`язку із чим просить в частині позовних вимогах до [PERSON] відмовити. Крім того, відповідно до ч.5 ст.51 ЦПК України просить стягнути із позивача [PERSON] понесені [PERSON] витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, свої заперечення на позовну заяву, які викладенні у його відзиві, підтримав повністю. Представник відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/25406/19, провадження 3/686/62799/19, від 15.10.2019 року встановлено, що 31.08.2019 року о 09 год. 38 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Scania», державний номерний знак [NUMBER] , з причепом «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Старокостянтинів по вул. Ізяславська на перехресті з круговим рухом, не стежив за правильністю розміщення та прикріплення вантажу і технічним станом транспортного засобу, в результаті чого відбулось пошкодження (розрив) переднього правого колеса причепа та розсипання щебеню, внаслідок чого відбулося пошкодження транспортного засобу марки «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , який перебував у володінні [PERSON] , власником якого є [PERSON] , чим порушив п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, крім того залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України. Постановою суду винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. В результаті ДТП автомобілю, який належить позивачу по справі [PERSON] , завдано механічні пошкодження. Вартість пошкодженого автомобіля встановлена звітом про оцінку № 1/1911 від 19.11.2019 року і становить 20 363,22 грн. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та ПрАТ СК «Євроінс Україна» про стягнення солідарно матеріальних збитків в сумі 20 363,22 грн. слід відмовити з наступних підстав. Так, відповідно до вимог п.8, п. 9 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, відповідно до п.3 ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Також, ст.29 цього ж Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 36.3. ст.36 вказаного Закону передбачено, що якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено (п. 6), що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, стороною позивача не доведено та не підтверджено доказами те, що відповідач [PERSON] є найманим працівником відповідача [PERSON] та у зв`язку із чим виконував роботи 31.08.2019 року о 09 год. 38 хв. з транспортування щебеню «Транс Буд Транзит» на автомобілі «Scania», державний номерний знак [NUMBER] , з причепом «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] . Оскільки стороною позивача не доведено, що відповідач [PERSON] перебуває в трудових відносинах із відповідачем [PERSON] , а тому в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків слід відмовити. Також, як вбачається із чинного законодавства та із матеріалів справи, саме виплата страхового відшкодування у даному випадку має здійснюватися страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Однак, стороною позивача не доведено та не підтверджено доказами те, що ПрАТ СК «Євроінс Україна» є страховиком автомобіля «Scania», державний номерний знак [NUMBER] , який 31.08.2019 року о 09 год. 38 хв. під керуванням водія [PERSON] тягнув причеп «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] , а тому в частині позовних вимог [PERSON] до ПрАТ СК «Євроінс Україна» про стягнення матеріальних збитків, слід відмовити. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральних (немайнових) збитків в сумі 8 000 грн. суд вважає, що їх слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. З матеріалів справи вбачається наявність вини водія автомобіля «Scania», державний номерний знак [NUMBER] , з причепом «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] під час ДТП 31.08.2019 року о 09 год. 38 хв. та в наслідок якої був пошкоджений автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/25406/19, провадження 3/686/62799/19 від 15.10.2019 року; полісом № АО/1871250, згідно якого страхувальником причепа «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] ; звітом про оцінку № 1/1911 від 19.11.2019 року; свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу «Scania», державний номерний знак [NUMBER] , та причепа «Kempe SKM 35-3», державний номерний знак [NUMBER] , згідно яких транспортні засоби належать [PERSON] ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , згідно якого зазначений автомобіль належить [PERSON] . В позові вказано, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок ДТП в сумі 8 000 грн., однак достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин та саме такого розміру моральної шкоди позивачем суду не надано. Так, обґрунтовуючи форми прояву завданої йому моральної шкоди, позивач послався на те, що внаслідок ДТП він переніс та продовжує відчувати душевні страждання. Разом з тим, враховуючи спосіб вчинення ДТП, її наслідки, виходячи також із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування завданої моральної шкоди є частково обґрунтованими і моральна шкода може бути компенсована грошовими коштами в сумі 3 000 грн. А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково лише в сумі 3 000 грн. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог по моральній шкоді. Позов заявлено про стягнення 8 000 грн. моральної шкоди, а задоволено на суму 3000 грн., тобто на 37,5% (3000 х 100 : 8000). За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 315 грн. 03 коп. судового збору за часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди. (840,8 х 37,5%). Крім того, в частині витрат на правову допомогу адвоката позивача у розмірі 9 200 грн. слід відмовити, оскільки дані витрати стороною позивача не підтверджені належним чином у відповідності до ст.137 ЦПК України. Стосовно вимог відповідача [PERSON] про стягнення із позивача [PERSON] на підставі ч.5 ст.51 ЦПК України витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн. слід відмовити з наступних підстав. Так, ч.5 ст.51 ЦПК України передбачено, що відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача. Враховуючи те, що [PERSON] є первісним відповідачем у справі та будь-якої заміни на іншого відповідача у справі не відбулося, тому останній слід відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial