Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію. У лютому 2016 року КП «Теплокомуненерго» звернулось з заявою про залучення співвідповідача [PERSON], проте ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.02.2016 року відкрито провадження у справі лише до відповідача [PERSON] У позовних вимогах просить стягнути з [PERSON] заборгованість за отриману теплову енергію в розмірі 10 056 грн. 63 коп., 3 % річних на суму 187 грн. 87 коп. та індекс інфляції на суму 473 грн. 81 коп. Позов мотивує тим, що [PERSON] проживає у квартирі, яка належить до приватного житлового фонду та опалюється КП «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. [PERSON] не сплачував вартість отриманої теплової енергії у встановлені строки, у звязку з чим станом на 01.10.2014 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 10 056 грн. 63 коп., про стягнення якої просить на свою користь. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Представник позивача в письмовій заяві просила розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Причини неявки відповідачів суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносин. Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги з теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. Відповідач проживає у квартирі, яка належить до приватного житлового фонду, опалюється КП «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. [PERSON] не сплачував вартість отриманої теплової енергії у встановлені строки, у звязку з чим станом на 01.10.2014 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 10 056 грн. 63 коп. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 ІV від 24.06.2004 року споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2, 3 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідач споживає теплову енергію, а тому між ним та позивачем склались правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчить особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача № 030155. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Плата за теплову енергію стягується у відповідності до тарифів і в порядку, передбаченому п. 18 Постанови КМ України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг», де зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. В п. 20 даної Постанови вказано, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. В постанові № 6-59 цс 13 від 30 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 ІV від 24.06.2004 року правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Суд вважає, що борг необхідно стягнути без урахування строку позовної давності, оскільки позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідачів на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved