Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

У серпні 2020 року КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що відповідно до розпорядження КМДА від 12 листопада 2001 року № 2419 «Про будинки комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» гуртожиток [ADDRESS] належить КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» на праві господарського відання. Згідно з розпорядженням КМДА від 12 липня 2002 року № 1380 «Про реконструкцію будинку [ADDRESS] » дозволено позивачу виступати замовником та інвестором реконструкції гуртожитку на [ADDRESS] з переобладнанням під житловий будинок з по квартирним заселенням. На виконання цього розпорядження позивачем здійснено реконструкцію гуртожитку на [ADDRESS] з переобладнанням під житловий будинок з поквартирним заселенням та в подальшому виконує функції з утримання будинку і прибудинкової території, надає житлово-комунальні послуги та проводить розрахунки з квартиронаймачами житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 18 березня 2015 року між КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 05/01-1111. Відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Таким чином, за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2017 року виникла заборгованість у сумі 8341 гривні 65 копійок. Загальний розмір заборгованості складає 10945 гривень 39 копійок, з яких: - 8341 гривні 65 копійок - заборгованість за житлово-комунальні послуги; - 730 гривень 52 копійки - три проценти річних за період з 01 серпня 2017 року по 01 липня 2020 року; - 1873 гривні 22 копійки - інфляційна складова боргу за період з 01 серпня 2017 року по 01 липня 2020 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження КМДА від 12 листопада 2001 року № 2419 «Про будинки комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» гуртожиток [ADDRESS] належить КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» на праві господарського відання (а.с. 8-15). Згідно з розпорядженням КМДА від 12 липня 2002 року № 1380 «Про реконструкцію будинку [ADDRESS] » дозволено позивачу виступати замовником та інвестором реконструкції гуртожитку на [ADDRESS] з переобладнанням під житловий будинок з по квартирним заселенням (а.с. 16-17). На виконання цього розпорядження позивачем здійснено реконструкцію гуртожитку на [ADDRESS] з переобладнанням під житловий будинок з поквартирним заселенням та в подальшому виконує функції з утримання будинку і прибудинкової території, надає житлово-комунальні послуги та проводить розрахунки з квартиронаймачами житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом прийому-передачі квартири від 30 березня 2015 року (а.с. 20). 18 березня 2015 року між КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 05/01-1111 (а.с. 21-24). Відповідно до п. 3.2. договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. З позову вбачається, що відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2017 року становить 8341 гривні 65 копійок. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 25-26, 31-32). Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачем суду не надано. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційну складову боргу за період з 01 серпня 2017 року по 01 липня 2020 року в розмірі 1873 гривні 22 копійки та три проценти річних у розмірі 730 гривень 52 копійки. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10945 гривень 39 копійок. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102 гривні.

Outcome: approved