Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У серпні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.06.2008 року [PERSON] , вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис №208,видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач вказує, що в 2014 році з відповідачем переїхали на постійне місце проживання до м. Києва і до 2017 року разом проживала спільно однією сім`єю у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] . В грудні 2016 року спільно з відповідачем ми прийняли рішення про переїзд на постійне місце проживання до Польщі. Подружжя домовились про те, що спочатку позивач з донькою переїжджають до міста Вроцлав та налагоджує життя на новому місце, а саме позивач: знаходить квартиру для проживання, влаштовує дитину до школи та гуртків, займається отриманням всіх документів необхідних для життя в Польщі. При цьому зазначає, що відповідач запевнив, що переїде до неї з донькою найближчим часом, коли налагодить в свій бізнес в м. Києві. Але згодом позивач, дізналась, що відповідач ніколи не збирався переїжджати до неї з донькою до м. Вроцлав. В січні 2018 року відповідач, повідомив що в нього є інша жінка, яку він кохає і з якою проживає разом В позовній заяві зазначено, що із 2018 року між подружжям припиненні шлюбні відносини, позивач втратив будь-яке відчуття любові та поваги до відповідач, сталась подружня зраза зі сторони чоловіка. Вказано, що сім`я розпалась остаточно, примирення між нами неможливо, вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить моїм інтересам і інтересам дитини. При цьому зазначено, що спорів щодо майна, набутого у період шлюбу, між сторонами на теперішній час не має. За взаємною згодою відповідачем ми вирішили, що неповнолітня донька [PERSON] буде проживати з позивачем. Ухвалою від 29.09.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату час та місце повідомлена належним чином, 01.03.2021 через електронну пошту суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовній вимоги підтримує, в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 05.03.2021 (вхід №21967) подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, з позовними вимогами [PERSON] погоджується в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.06.2008 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданий Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиці, актовий запис 208 (а.с. 24). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.25) ). Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач фактично визнав позов, про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved