Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У січні 2016 року, із подальшим уточненням позовних вимог, публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі\~- ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернулось до суду з позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» (далі ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань») про визнання правочинів недійсними, в обґрунтування якого вказувало на те, що ухвалою господарського суду Чернівецької області від 19 квітня 2012 року введено процедуру санації боржника. В подальшому, ухвалою господарського суду від 17 січня 2013 року затверджено план санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», який розроблено за участю інвестора товариства з обмеженою відповідальністю «Рязань-Інвест», що містить процедуру та порядок взаємодії інвестора з боржником, відповідно до інвестиційного договору часток в завершеному будівництвом об'єкті у відповідній пропорції, з подальшим або одночасним спрямуванням коштів від продажу частини частки, що відноситься до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» на погашення вимог кредиторів. В даному плані санації обрано шлях, що міг надати можливість погасити борги, відновити комерційну структуру боржника та впровадити господарську діяльність. Таким чином, метою санації було відновлення платоспроможності підприємства шляхом: залучення інвестора для закінчення реконструкції та уведення в експлуатацію незавершеного будівництвом об'єкта по вул. Червоноармійській, 56 в м. Чернівці; продажу майнових прав на частину торгівельних і офісних площ, що належатимуть боржнику після реконструкції об'єкта; продажу частини майна боржника з площ, що залишатимуться у власності боржника після уведення об'єкта в експлуатацію; можливе залучення додаткового інвестора, який здійснюватиме погашення суми заборгованості [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» перед кредиторами в обмін на набуття права на відповідну частину площі боржника в приміщеннях будинку торгівлі; списання заборгованості зі сплати штрафних санкцій в межах мирової угоди, що укладатиметься під час санації після або протягом погашення основної суми боргу. Джерелами фінансування виконання плану санації мали бути власні або залучені інвестором кошти, що мали спрямовуватися інвестором на закінчення реконструкції об'єкта та уведення його в експлуатацію. Водночас кошти, що повинні бути надійти [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» від продажу майнових прав на збудовану в майбутньому площу, а також частини уведеного в експлуатацію майна в умовах санації мали направлятися на: погашення кредиторської заборгованості у порядку передбаченому планом санації; погашення поточної заборгованості; витрати пов'язані з провадженням у справі про банкрутство. Разом з тим, 02 грудня 2014 року арбітражний керуючий [PERSON], на зборах кредиторів [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» доповів про заборгованість боржника з виплати заробітної плати працівникам та пропозицію інвестора надати безвідсоткову звороту фінансову допомогу для погашення цієї заборгованості та необхідність у звязку із цим укласти відповідний договір. За наслідками даних зборів кредиторів, присутніми на зборах кредиторів прийнято рішення надати керуючому санацією дозвіл на укладення договору безвідсоткової зворотної фінансової вимоги для погашення заборгованості із заробітної плати, що підтверджено протоколом зборів кредиторів [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» від 02 грудня 2014 року. При цьому, відповідно до Графіку погашення зобов'язань [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» визначено, що заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства, що згідно реєстру включено в першу чергу, становить 15 430,92 грн. та відповідно до другої черги реєстру становить 237 642,42 грн., повинна бути погашена протягом 90 днів з дня затвердження плану санації господарським судом. Тому вважає, що на вищезазначених зборах кредиторів боржника було прийняте відповідне рішення, на виконання якого керуючий санацією повинен був укласти договір безвідсоткової зворотної фінансової допомоги саме з інвестором - [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» для погашення виключно заборгованості із заробітної плати перед працівниками підприємства в сумі 253 073,34 грн. Зокрема, з відомості про заборгованість по виплаті заробітної плати вбачається, що 12 працівникам [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» не виплачено заробітну плату на загальну суму 253073,34 грн., з них: за період, що передував 3 місяцям до порушення провадження у справі про банкрутство 237 642, 42 грн., за період з 01 серпня 2011 року по 30 червня 2012 року 15 430,92 грн. Водночас на вищезазначених зборах кредиторів не було обговорено питання щодо можливості залучення додаткового інвестора, з метою погашення суми заборгованості [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань». Більше того, планом санації передбачено, що залучення додаткового інвестора, який здійснюватиме погашення заборгованості [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» перед кредиторами можливе в обмін на набуття права на відповідну частину площі боржника в приміщеннях будинку (сторінка 50 плану санації), а тому залучення додаткового інвестора могло відбутися лише шляхом внесення відповідних змін до плану санації та їх затвердження ухвалою господарського суду у справі про банкрутство боржника. Разом з тим, не зважаючи на вказане, а також відсутність рішення зборів кредиторів щодо залучення додаткового інвестора, 22 грудня 2014 року між [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» та [PERSON], одним із кредиторів боржника, укладено договір позики на суму 80\~000 грн. При цьому, згідно протоколу зборів кредиторів від 02 грудня 2014 року представник інтересів [PERSON] - [PERSON], при обговоренні питання п'ятого порядку денного запропонував надати керуючому санацією дозвіл на укладення договору безвідсоткової зворотної фінансової допомоги для погашення заборгованості із заробітної плати, одгак [PERSON] не пропонував обговорити питання про залучення його довірителя в якості додаткового інвестора та укладення з ним договору позики, умови проекту договору позики у даному протоколі засідання кредиторів не викладено. В подальшому, а саме 23 грудня 2014 року між [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» та [PERSON] укладено Угоду № 1 про внесення змін до договору позики від 22 грудня 2014 року та викладено предмет договору в новій редакції на суму 20 180\~000 грн. Разом з тим, вважає, що умови договору позики, укладеного від імені боржника керуючим санацією та [PERSON] не відповідають плану санації, вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також рішенню кредиторів від 02 грудня 2014 року. Крім того, 12 червня 2015 року відбулися збори комітету кредиторів [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», на яких [PERSON], представник інтересів [PERSON], запропонував надати можливість керуючому санацією заключити договори позики. Однак, рішення про надання дозволу арбітражному керуючому на залучення коштів з інших джерел (шляхом укладення договорів позики тощо) на зборах комітету кредиторів не було прийнято. При цьому, до проведення вказаних зборів комітету кредиторів, ні арбітражним керуючим, ні [PERSON] не було повідомлено кредиторів про наявність договору позики від 22 грудня 2014 року та Угоди № 1 від 23 грудня 2014 року, укладених між [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» та [PERSON], щодо внесення змін до договору позики, а саме надання позики [PERSON] боржнику на суму 20\~180\~000 грн. Крім того, в даному договорі, а саме в Угоді № 1, не зазначено протокол зборів кредиторів [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», відповідно до якого надано керуючому санацією повноваження на укладення такого правочину. 11 вересня 2015 року [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» отримало кошти від [PERSON] на суму 19\~950 000 грн., що бли зараховані на його рахунок за №26008017110719, відкритий у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Чернівці, з призначенням платежу «позика згідно договору позики від 22 грудня 2014 року та Угоди № 1 від 23 грудня 2014 року про внесення змін до договору позики». Таким чином, саме після надходження коштів від відповідача на рахунок товариства, банк та інші кредитори [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» дізнались про існування договору позики від 22 грудня 2014 року та Угоди № 1 від 23 грудня 2014 року про внесення змін до договору позики, що укладені без відповідної згоди комітету кредиторів. Разом з тим, філією АТ «Укрексімбанк», що розташована в м. Чернівці, в проведенні фінансової операції було відмовлено, оскільки вона підлягала внутрішньому фінансовому моніторингу, а саме на підставі ст. 16 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню терроризмута фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення», а в подальшому Державною службою фінансового моніторингу України було направлено відповідне повідомлення до Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України, внаслідок чого порушено кримінальне провадження за № 32015000000000204, за ознаками ч. 3 ст. 209 КК України та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року накладено арешт на дані кошти. Крім того, 12 жовтня 2015 року між [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» та [PERSON] укладено Угоду за № 2 до договору позики від 22 грудня 2014 року, відповідно до якої розірвано договір позики від 22 грудня 2014 року та Угоду № 1 про внесення змін до договору позики від 23 грудня 2014 року та [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», як позичальник, має перерахувати включно до 14 жовтня 2015 року на рахунок позикодавця [PERSON] 20\~179\~931,15 грн., а в разі невиконання позичальником зобов'язань сплатити штраф в розмірі 50% від суми невиконаного зобов'язання. Оскільки, внесені [PERSON] кошти не могли бути йому повернуті до 14 жовтня 2015 року у звязку із зупиненням фінансової операції по рахунку Державною службою фінансового моніторингу України та в подальшому на кошти накладено судом арешт, відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» про стягнення коштів за договором позики та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2015 року стягнуто з [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» на користь [PERSON] борг за вищезазначеним договором позики та відповідними Угодами на загальну суму 20 80\~000 грн. та на підставі постанови виконавчої служби на кошти, які обліковуються на рахунку товариства було накладено арешт. Таким чином, вважає, що керуючий санацією всупереч плану санації та Закону України «Про банкрутство», а також інтересів кредиторів та боржника уклав договір позики від 22 грудня 2014 року із подальшими змінами до нього, внесеними Угодою № 1 від 23 грудня 2014 року та Угодою № 2 від 12 жовтня 2015 року, при укладенні яких вийшов за межі своїх повноважень, наданих йому Законом, планом санації боржника та рішенням кредиторів від 2 грудня 2014 року, а тому на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України вказані договора підлягають визнанню недійсними, оскільки укладені після порушення справи про банкрутство без погодження з комітетом кредиторів як того вимагає зокрема ч. 8 ст. 16 та абз. 2 ч. 9 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутм» щодо укладення арбітражним керуючим значних угод чи угод, щодо яких у боржника є заінтересованість , а тому є такими, що вчинені особою , яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Посилаючись на вказане, а також норми матеріального права, просив на підставі чч. 1,2 ст. 203 та ст. 215 ЦК України визнати недійсними договір позики від 22 грудня 2014 року, Угоду № 1 від 23 грудня 2014 року та Угоду № 2 від 12 жовтня 2015 року, а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. При цьому, суду пояснили, що спірні договори слід визнати недійсними, оскільки при їх укладенні арбітражний керуючий вийшов за межі своїх повноважень, наданих йому Законом, планом санації боржника та рішенням кредиторів від 2 грудня 2014 року, а тому на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України вказані договора підлягають визнанню недійсними, оскільки укладені після порушення справи про банкрутство без погодження з комітетом кредиторів як того вимагає зокрема ч. 8 ст. 16 та абз. 2 ч. 9 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутм» щодо укладення арбітражним керуючим значних угод чи угод, щодо яких у боржника є заінтересованість , а тому є такими, що вчинені особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності відповідно до ст. 92 ЦК України та було відсутнє обовязкове рішення зборів кредиторів щодо надання згоди на укладення таких договорів, які згідно вимог закону підпадають під визначення «значні угоди», а саме угоди щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого перевищує один відсоток балансової вартості активів божника на день улкдання угоди. Оскільки згідно плану санації балансова вартість активів боржника визначена в розмірі 800 000 грн, а тому договора на суму, яка перевищує один відсоток від балансової вартості має бути згода комітету кредиторів. Таким чином, порушивши приписи ст. 1 та ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинного на час запровадження процедури банкрутства та уклавши оспорювані договора, сторони діяли у порушення вимог закону. Крім того, також вказували на те, що даними договорами порушуються безпосередньо права банку на погашення боржником кредитної заборгованості та завдають банку збитків більше ніж на 20\~000\~000 грн. Крім того, планом санації не передбачено залучення зовнішніх позик для погашення заборгованості кредиторам, а тому уклавши оспорювані договора відповідачи також діяли у порушення умов затвердженого ухвалою господарського суду плану санації боржника. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що права банку даними договорами не порушені, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Представник відповідача ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», [PERSON], заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши на адресу суду відповідні письмові заперечення. При цьому суду також вказав, що 08 жовтня 2015 року ухвалою Господарського суду Чернівецької області відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Державий експортно-імпортний банк України» про визнаня недійсним оспорюваного договору позики та додаткової угоди до нього й відповідно дане рішення суду постановами Львівського апеляційного господарського суду від 17 листопада 2015 року та Вищого господарського суду України від 02 лютого 2016 року залишен без змін. Зокрема, в данийх постановах, суд апеляційної та касаційної інстанції погодився з висновком господарського суду першої інстанції щодо відсутності правових і фактичних підстав для визнання укладеного в межах процедури санації між [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» та [PERSON] договору позики та додаткової угоди до нього недійсними, зазначивши при цьому, що спірні правочини не тільки не порушують прав та інтересів ПАТ «Державий експортно-імпортний банк України», але й спрямовані на задоволення кредиторських вимог зазначеного банку до [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», тобто укладення та виконання оспорюваних договору позики та додаткової угоди до нього стало причиною погашеня визнаних в судовому порядку в межах процедури банкрутства [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» грошових вимог вказаного кредитора до боржника. Також зазначив, що залучення керуючим санацією додаткових коштів, які направлені на погашення 1, 2, 3 черг вимог кредиторів, згідно реєстру, не суперечить інтересам кредиторів та боржника. Обставини, які були встановлені за участю ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» та [PERSON] господарським судом, що знайшло своє відображення в судовому рішенні, яке набуло законної сили, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню в даній справі. Крім того, вказав й на те, що Банк не є стороною спірного договору позики та додаткових угод до нього, а відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст.ст. 15, 16, 215 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, та не надав доказів на підтвердження того, що укладеними договорами порушується цивільне право, свобода або законний інтерес позивача та у чому саме полягає порушення законних прав і інтересів ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», а тому просив в задоволенні позову відмовти. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Положеннями ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. При цьому, згідно вимог ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом вставнолено, що 16 листопада 2011 року Господарським судом Чернівецької області було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» (а.с. 7-8). Крім того, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19 квітня 2012 року введено процедуру санації боржника. В подальшому, ухвалою Господарського суду від 17 січня 2013 року затверджено план санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», який розроблено за участю інвестора товариства з обмеженою відповідальністю «Рязань-Інвест», що містить процедуру та порядок взаємодії інвестора з боржником, відповідно до інвестиційного договору часток в завершеному будівництвом об'єкті у відповідній пропорції, з подальшим або одночасним спрямуванням коштів від продажу частини частки, що відноситься до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» на погашення вимог кредиторів. Зокрема, з розділу 1 Плану санації [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», затвердженого ухвалою Господарського суду Чернівецької області по справі № 5027/1297-Б/11 від 17 січня 2013 року, убачається, що арбітраним керуючим санацією підприємства є [PERSON] Вищезазначене товариство має поточний рахунок № 26008017110719, який відкрито в Чернівецькій філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (а.с. 23). Із структури кредиторської заборгованості підприємства убачається наявність заборгованості перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на загальну суму 21 489 741,46 грн., із них зокрема: сума грошових вимог Банку становить 19 64 2186 грн. 57 грн., сума неустойки 1 847 554,89 грн. та [PERSON] на загальну суму 12 237 817,74 грн., із них: сума грошових вимог становить 9 577 920,24 грн., сума неустойки 2 659 897,50 грн., а загальна заборгованість становить 34 657 870 грн. 52 коп. (а.с. 55). Заборгованість щодо виплати аробітної плати перед працівниками ТОВ «БТ «Рязань» становить 253073, 34 грн.(а.с 58). При цьому, графіком погашення заборгованості [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» визначено, що до 19 жовтня 2013 року в першу чергу підлягає погашенню заборгованість по заробітній платі перед працівниками на суму 7\~988,73 грн. та в другу чергу- на суму 237642, 42 грн., кредитору [PERSON] підлягає погашення заборгованості в 4-ту чергу на суму 9 577 920, 24 грн., в 6-ту чергу на суму 2 659 897,50 грн., а банку в першу чергу на суму 19\~642\~186,57 грн. та в шосту чергу- на суму 1847554,89 грн., також наявні заборгованість і перед Пенсійним Фондом, ДПІ, ВКДФССНВ тощо (а.с. 95). Також в даному плані санації обрано шлях, що міг надати можливість погасити борги, відновити комерційну структуру боржника та впровадити господарську діяльність. Зокрема, метою санації є відновлення платоспроможності підприємства шляхом: залучення інвестора для закінчення реконструкції та уведення в експлуатацію незавершеного будівництвом об'єкта по вул. Червоноармійській, 56 в м. Чернівці; продажу майнових прав на частину торгівельних і офісних площ, що належатимуть боржнику після реконструкції об'єкта; продажу частини майна боржника з площ, що залишатимуться у власності боржника після уведення об'єкта в експлуатацію; можливе залучення додаткового інвестора, який здійснюватиме погашення суми заборгованості [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» перед кредиторами в обмін на набуття права на відповідну частину площі боржника в приміщеннях будинку торгівлі; списання заборгованості зі сплати штрафних санкцій в межах мирової угоди, що укладатиметься під час санації після або протягом погашення основної суми боргу. Джерелами фінансування виконання плану санації мали бути власні або залучені інвестором кошти, що мали спрямовуватися інвестором на закінчення реконструкції об'єкта та уведення його в експлуатацію. Водночас кошти, що повинні бути надійти [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» від продажу майнових прав на збудовану в майбутньому площу, а також частини уведеного в експлуатацію майна в умовах санації мають направлятися на: погашення кредиторської заборгованості у порядку передбаченому планом санації; погашення поточної заборгованості; витрати пов'язані з провадженням у справі про банкрутство (а.с. 67-68). Крім того, з плану санації убачається, що про хід його виконання, керуючий санацією [PERSON], щоквартально надає комітету кредиторів звіт. У разі відхилень від запланованих показників, готує пропозиції щодо прийняття відповідних заходів, зокрема, внесення змін та доповнень до плану санації (а.с. 97). У випадку відсутності субєктивної можливості для виконання даного плану санації у строки, що ним передбачені, комітет кредиторів не позбавлений права переглянути умови санації Товариства відповідно до ч. 6 ст. 18 закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі схвалення комітетом кредиторів плану санації, який передбачає більший строк санації боржника, ніж пчатково вставнолений, господарський суд продовжує строк санації, якщо є підстави вважати, що продовження строку санації і виконання плану санації приведе до відновлення платоспроможності боржника. Також планом санації визначено, що керуючим санації може бути запропоновано особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна, або керівник підприємства, якщо на це є згода комітету кредиторів. З дня винесення ухвали про санацію припиняються повноваження органів управління боржника юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією (а.с 72). Визначено планом санації і умови залучення інвестора, а саме п. 9.1 плану (а.с. 76-85). Також судом встанволено, що 2 грудня 2014 року відбулися збори кредиторів ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», на якому були пристуні кредитори, визнані судом та зазначені у реєстрі кредиторів, у тому числі представник АТ «Укрексімбанк» в особі філії у м. Чернівці, а також представник кредитора [PERSON] [PERSON], що підтверджується відповідним протоколом зборів кредиторів ТОВ «БТ «Рязань» , яким зафіксовано присутність наступних представників кредитора: [PERSON] представника філії АТ «Укрексімбанк» м. Чернівці, [PERSON]- представник [PERSON], [PERSON], керуючий санацією, арбітражний керуючий та інших (а.с. 9-12). Зокрема, як убачається з даного протоколу зборів кредиторів від 2 грудня 2014 року, арбітражний керуючий доводив до кредиторів про те, що у боржника існує заборгованість з виплати заробітної плати працівникам, а також те, що Інвестором було запропоновано надати безвідсоткову зворотну фінансову допомогу для погашення цієї заборгованості та укласти відповідний договір. Крім того, на даних зборах кредиторів представником кредитора [PERSON] було запропоновано надати керуючому санацією дозвіл на укладення договору безвідсоткової зворотної фінансової допомоги для погашення заборгованості із заробітної плати та за наслідками обговорення даного питання зборами кредиторів прийнято рішення про надання керуючому санацією дозвіл на укладення договору безвідсоткової зворотної фінансової допомоги для погашення заборгованості із заробітної плати ( п. 5 протоколу). В подальшому, а саме 22 грудня 2014 року між [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики від 22 грудня 2014 року, за умовами якого відповідач [PERSON] надав позичальнику грошові кошти у сумі 80\~000 грн в обмін на зобовязання позичальника по поверненню позики в обумовлені даним договором терміни на умовах строковості, зворотності та інших умовах, викладених у цьому договрі (а.с. 13-15). При цьому, умовами договору визначено, що позика надається на строк до 15 березня 2015 року включно (п. 2.1 договору). Крім того, умовами договору визначено, що позика надається у наступному порядку, а саме позичальник отримує грошові кошти в національній валюті шляхом перерахування коштів на поточний рахунок або іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України. Відповідно до п. 2.4 договору датою надання позики вважається дата отримання грошових коштів позичальником. Також умовами даного договору визначено і порядок розрахунків між сторонами на погашення позики та право дострокового погашення заборгованості з ініціативи позикодавця. Відповідно до п. 11.4 Договору позики визначено, що у випадку, коли яке-небудь з положень цього договору вступає в протиріччя з чинним законодавством України, це не означає, що його нікчемність призводить до нікчемності інших положень цього Договору, що будуть діяти, за винятком колізійних положень. У пункті 7.4 договору позики визначено, що в разі порушення позичальником термінів повернення позики, вказаних у п. 2.1. договору, позичальник сплачує на користь позикодавця штраф в розмірі 50 % від суми позики, вказаної в п.1.1 договру, що становить 40\~000 грн за кожен день прострочення, а у разі порушення позичальником термінів повернення позики, вказаних у п. 2.1 договру, позичальник сплачує на користь позикодавця суму боргу з урахуванням вставноленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вставнолений договором або законом (ст. 625 ЦК України (п. 7.5 договру)). Відповідно до п. 11. 1 сторони погодили, що усі зміни до цього договору, включаючи зміну або продовження строку дії цього договору оформляються додатковою угодою сторін. Такі зміни і доповнення оформляються окремими додатковими угодами, додаються до цього договору і стають його невідємною частиною. Також судом встановлено, що 23 грудня 2014 року між [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», в особі керуючого санацією, арбітражного керуючого [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду № 1 про внесення змін до договору позики від 22 грудня 2014 року, за умовами якого п. 1.1 Розділу 1 «Предмет договору», договору позики вклали в новій редакції, згідно якої відповідно до цього договору і на його умовах позикодавець надає позичальнику грошові кошти в сумі 20\~180\~000 грн. обмін на зобовязання позичальника по поверненню позики в обумовлені даним договором терміни на умовах строковості, зворотності та інших умовах, викладених в цьому договорі (а.с. 16). Також даною Угодою № 1 змінено й строк надання позики,встановивши його до 14 березня 2016 року ( п. 2.1 Угоди). Крім того, викладено в новій редакції й п. 7.4 та п. 7.5 договору, згідно якої, в разі порушення позичальником термінів повернення позики, вказаних у п. 2.1. договору, позичальник сплачує на користь позикодавця штраф в розмірі 50 % від суми позики, вказаної в п.1.1 договру, а у разі порушення позичальником термінів повернення позики, вказаних у п. 2.1 договру, позичальник сплачує на користь позикодавця суму боргу з урахуванням вставноленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вставнолений договором або законом (ст. 625 ЦК України (п. 7.5 договру)). Угодою № 2 до договору позики від 22 грудня 2014 року, укладеною між відповідачами 12 жовтня 2015 року, сторони прийшли до згоди розірвати договір позики від 22 грудня 2014 року та Угоду № 1 від 23 грудня 2014 року, а також визначили порядок виконання зобовязань за даними договорами, яке повинно було бути виконано до 14 жовтня 2015 року включно. Зокрема, умовами визначено, що позичальник суму коштів, визначену договором позики від 22 грудня 2014 року та Угодою № 1 про внесення змін до договору позики від 23 грудня 2014 року, отримання яких підтверджується: квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 11 вересня 2015 року на суму 83131 грн. 15 коп., квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 14 вересня 2015 року на суму 66800 грн., платіжним дорученням № 1 від 11 вересня 2015 рокуна суму 19\~950 000 грн., перераховує на рахунок позикодавця в розмірі 20179931 грн. 15 коп. в строк не пізніше 2 календарних днів з моменту підписання даної Угоди, тобто до 14 жовтня 2015 року включно ((п. 2.1), а.с 17), а також передбачено й умови відповідальності сторін, у тому числі й позичальника у випадку невиконання зобовязання, визначивши у п.п. 2.1 п. 2 даної Угоди обовязок позичальника сплатити на користь позикодавця штраф в розмірі 50% від суми невиконаного зобов'язання (а.с. 17). Крім того, 12 червня 2015 року відбулися ще одні збори кредиторів та відповідно до протоколу зборів комітету кредиторів [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» від 12 червня 2015 року на них були присутні [PERSON] - представник ПАТ «Укрексімбанк» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Чернівцях, [PERSON] - представник [PERSON], [PERSON] - арбітражний керуючий санацією [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» та інші члени. Разом з тим, на даних зборах не було прийнято та погоджено рішення щодо надання дозволу арбітражному керуючому, керуючому санацією [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» на здійснення реалізації прав вимоги на приміщення, у відповідності до розподілу передбаченого діючим планом санації та про надання дозволу арбітражному керуючому на залучення коштів з інших джерел для погашення кредиторської заборгованості (а.с. 214 217). Також судом встановлено, що 11 вересня 2015 року боржник за рахунок отриманих у позику від [PERSON] за оспорюваними договорами коштів у розмірі 19\~950\~000 грн. у безготівковому порядку шляхом переказу грошових коштів з санаційного рахунку у ЧФ ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» погасив вимоги І.ІІ, ІІІ черг кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів, зокрема по заробітній платі на суму 155\~350 грн.; ВВДФССНВНПЗ в розмірі 1692 грн. 93 коп., як вимогу ІІ-ої черги, вимоги виконавчо дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втарти працездатності в розмірі 6030 грн. 86 коп., як вимоги ІІ-ої черги, вимоги Чернівецького Центру зайнятості в розмірі - 5209 грн 39 коп., як вимогу ІІ-ої черги, вимоги ДПІ в розмірі 210\~118 грн. 66 коп., як вимогу ІІІ-ої черги, судовий збір 3219 грн., що підтверджується випискою Банку по рахунку № 26008017110719 за період з 22 грудня 2014 року по 1 жовтня 2015 року ( а.с. 9-20, том 2). При цьому, відповідно до узагальненого матеріалу, який надійшов від Державної служби фінансового моніторингу України, встановлено, що 11 вересня 2015 року на поточний рахунок № 26008017110719 клієнта філії ПАТ «Укрексімбанк» в м. Чернівці [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» зараховані кошти в сумі 19\~950 000 гривень, із призначенням платежу «Позика згідно Договору Позики від 22 грудня 2014 року та Угоди № 1 «Про внесення змін від 23 грудня 2014 року». Зазначені грошові кошти надійшли від фізичної особи [PERSON] з його власного поточного рахунку №26208500082500, який відкритий в ПАТ «Діамантбанк» (а.с. 220-223). Разом з тим, після проведення зборів кредиторів від 14 вересня 2015 року, на яких були прийняті рішення щодо прийняття до відома звіту керуючого санацією, продовження процедури санації боржника на 6 місяців, доручення звернутися до господарського суду із клопотанням про продовження санації та повноважень керуючого санацією, а також внесення змін до Плану санації та змін до Інвестицйного договору на завершення реконструкції обєкту в порядку пайової участі та переобрання комітету кредиторів у складі одного кредитора [PERSON], 15 вересня 2015 року Банком на рахунок боржника було повернуто перераховані на погашення заборгованості кошти в розмірі 19\~642\~186 грн. 57 коп. з мотивів наявності підозри у законності такої операції, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, рішенням Державної служби фінансового моніторингу України № 2245-Р3/2015 від 15 вересня 2015 року про подальше зупинення фінансової операції зобов'язано Філію ПАТ «Укрексімбанк» в м. Чернівцях зупинити, на строк 5 робочих днів, проведення видаткових операцій за рахунком № 26008017110719, що відкритий у філії ПАТ «Укрексімбанк» в м. Чернівцях та належить [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», з 15 вересня 2015 року по 21 вересня 2015 року включно (а.с. 218), а рішенням Державної служби фінансового моніторингу України № 2262-Р3/2015 від 21 вересня 2015 року у зв'язку із поданням узагальнених матеріалів до правоохоронного органу, зобов'язано Філію ПАТ «Укрексімбанк» в м. Чернівцях продожити, на 25 робочих днів зупинення проведення видаткових операцій за рахунком № 26008017110719, що відкритий у філії ПАТ «Укрексімбанк» в м. Чернівцях та належить [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань», з 22 вересня 2015 року по 26 жовтня 2015 року включно (а.с. 219). В подальшому, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року в рамках кримінального провадження № 32015000000000204, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України накладено арешт на грошові кошти, в сумі 19\~642\~186 грн. 57 коп., які знаходяться на розрахунковому рахунку [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» № 26008017110719 в Філії АТ «Укрексіммбанк» в м. Чернівцях. Крім того, як вставнолено судом та після розіварння договору позики та Угоди № 1 до нього, у звязку із неповерненням ТОВ «БТ «Рязань» грошових коштів за договором позики, [PERSON] звернувся до суду та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] «Будинок торгівлі «Рязань» суму боргу за договором позики від 22 грудня 2014 року (з внесеними змінами за Угодою № 1 від 23 грудня 2014 року і відповідно угодою № 2 від 12 жовтня 2015 року в загальному розмірі 20\~180 000 грн. (а.с. 224 228) та на підставі вищезазначеного рішення суду 03 березня 2016 року виконавчою службою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку № 26008017110719 у Філії АТ «Укрексімбанк» в м. Чернівці у межах суми 20\~180 000 грн. (а.с. 229-230). Зокрема, Банк звертаючись до суду із вказаним пзовом зазначав, що договір позики від 22 грудня 2014 року, Угода № 1 до договору позики від 23 грудня 2014 року та Угода № 2 від 12 жовтня 2015 року укладені відповідачами з порушенням затвердженого судом Плану санації, без згоди комітету кредиторів, згода яких має бути надана при укладенні керуючим санацією «значних угод», а також з порушенням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» й відповідно укладені керуючим санацією за межами наданих йому повноважень та вчинені особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому на підставі ст. 203 ЦК України підлягають визнанню недійсними. Крім того, укладення таких договорів порушує право банку на задоволення своїх вимог як кредитора божника, оскільки існуюча заборгованость товариством так і не погашена. Так, частини 1, 4\~ст. 202 ЦК України\~визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до чч.1,4\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, положеннями ст. 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При цьому, частиною 2\~ст. 640 Цивільного кодексу України\~передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Разом з тим, відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України. Так, за приписами\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Перелік вказаних норм включає в себе вимоги про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (стаття 203, частина перша статті 215 ЦК України). Зокрема, юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України). Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 237 Цивільного кодексу України\~представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. В той же час, ч. 1\~ст. 241 Цивільного кодексу України\~встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. З огляду на таке, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. При цьому частиною четвертою статті 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обовязки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Таким чином,ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існува закон вимагає, щоб особа, яка висупає від іменті юридичної особи, діяла добросовісно і розумно,

Outcome: dismissed