Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просить суд зняти арешт з квартири №161, що знаходиться у будинку №15-а, розташованого по бульвару Кольцова у м. Києві, накладеного постановою ВДВС Ленінградського РУЮ у м. Києві 16.03.2001 р., аргументуючи тим, що під час оформлення спадщини після смерті її чоловіка позивачка дізналася про накладений арешт постановою державного виконавця ВДВС Ленінградського районі від 16.03.2001 р., на квартиру, яка належала її чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, який 16.01.2015 р. звертався до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з майна, однак ті надали відповідь про те, що зняття арешт неможливо, оскільки виконавчі провадження були завершені та передані до архіву більше трьох років тому, а також знищені по закінченню трьохрічного терміну зберігання. \~У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення права позивача, як власника нерухомого майна. ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлений (а.с.17, 19 - листи суду з відміткою про вручення), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки представника суд не повідомив.\~ Третя особа Головне управління юстиції у м. Києві у судове засідання повторно не зявилася, повідомлялася належним чином про слухання справи, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд спарви у її відсутність не надходило (а.с.16, 20). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, постановою державного виконавця ВДВС Ленінградського районі від 16.03.2001 р., було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] у звязку із виконанням постанови Радянського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] штрафу на підставі виконавчого листа №1-1034 від 25.11.2000 р. (а.с.22). Вищезазначена квартира належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про права власності на житло від 12.01.1998 р. виданого Ленінградського РДА у м. Києві (а.с.7). [PERSON] 16.01.2015 р. звертався до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна. Як вбачається із відповіді ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 17.02.2015 р. за № 345/03-19, що виконавчі документи за якими [PERSON], [INFO] на примусовому виконанні не перебувають, однак що зняти арешт неможливо, який накладений постановою державного виконавця ВДВС Ленінградського районі від 16.03.2001 р. оскільки виконавчі провадження були завершені та передані до архіву більше трьох років тому, а також знищені по закінченню трьохрічного терміну зберігання (а.с.9). 21.04.2015 р. [PERSON], помер (а.с.6). [PERSON] смерті [PERSON] відкрилася спадкова справа № 57734830 (а.с.10). Згідно частини 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до частин 1, 2 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частини 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивача як власника нерухомого майна, стягувача та іпотекодержателя, а відповідно доведеність позовних вимог і необхіджність їх задоволення.

Outcome: approved