Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про передачу земельної ділянки у власність та припинення права власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй належить на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2019 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. У лютому, 2019 року, маючи намір заключити договір оренди на земельну ділянку, на якій розташований належний їй будинок, вона звернулась до Ізмаїльської міської ради, однак фахівці відділу земельних ресурсів Ізмаїльської міської ради повідомили їй про те, що на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради № 977 від 14.10.1997 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 234 кв.м. у [ADDRESS] , передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] , також їй рекомендовано замовити технічну документацію для видачі державного акту на право приватної власності на землю, у зв`язку з чим реалізувати право на приватизацію земельної ділянки можливості немає. З моменту набуття права власності на будинок, вона, [PERSON] , доглядає також за земельною ділянкою під будинком, несе витрати на її утримання, проте власником вищезазначеної земельної ділянки продовжує вважатися [PERSON] , оскільки її право власності посвідчене рішенням виконкому. Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримала, і можливість оформити належним чином право власності вже втрачена у зв`язку з її смертю 04.08.2011 року. Відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку і неможливість його утримання позбавляє її права отримати земельну ділянку в оренду. У зв`язку з вищевикладеним, просить скасувати рішення виконкому Ізмаїльської міської ради № 977 від 14.10.1997 року про передачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 234 кв.м. у [ADDRESS] , у власність [PERSON] , а також припинити за [PERSON] право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2019 року у відкритті провадження в частині вимог [PERSON] до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про скасування рішення про передачу земельної ділянки у власність відмовлено (а.с.16-17). Постановою Одеського апеляційного суду від 24.03.2020 року вищевказану ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.46-47). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2020 року провадження по справі в частині вимог [PERSON] до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про скасування рішення про передачу земельної ділянки у власність відкрито. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, розгляд справи залишив на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими з наступних підстав. У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до виписки з рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 977 від 14.10.1997 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд», гр. [PERSON] було передано земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 234 кв.м., що раніше перебувала у користуванні гр. [PERSON] (а.с.4). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 05.08.2011 року, актовий запис № 704, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2019 року серії ННС 451354, громадянка Федеративної Республіки [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно ч.1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2\~ст.\~16\~ЦК України встановлюються способи захисту цивільних прав та інтересів судом, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст.\~182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог, передбачених ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1\~ст. 131 ЗК України\~громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до вимог ч.1 ст.120 ЗК України, у разі\~набуття права\~власності на\~жилий будинок,\~будівлю або\~споруду,\~що перебувають\~у власності,\~користуванні іншої\~особи,\~припиняється право\~власності,\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані ці\~об`єкти.\~До особи,\~яка набула\~право власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~розміщені на\~земельній ділянці,\~що перебуває\~у власності\~іншої особи,\~переходить право\~власності на\~земельну ділянку\~або її\~частину,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення. Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За таких обставин, а також у зв`язку з неможливістю відповідача самостійно скасувати прийняте рішення позовні вимоги щодо скасування вказаного рішення та припинення права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved