Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення коштів на утримання дружини. В обґрунтування позову зазначала, що вони з відповідачем, від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. На даний час син сторін проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. В даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. [PERSON] на даний час працевлаштований, працює не офіційно, має мінливий дохід приблизно 4 000 грн. на місяць. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 700 грн. та аліменти на її утримання до досягнення їх сином трирічного віку у розмірі 300 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. З урахуванням заперечень відповідача по сумі коштів, які позивач просила стягнути з нього на її користь, не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача грошових коштів на утримання сина в сумі 500 грн. та на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку у розмірі 150 грн., посилаючись на те, що його дохід в даний час складає приблизно 2 500 грн., у нього на утримання перебуває непрацездатна мати [PERSON] та його рідний брат - інвалід з дитинства - [PERSON], а тому він не має можливості надати матеріальну допомогу позивачу у заявленому нею розмірі. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №574. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю - [PERSON], що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» від 21.01.2014 року та не заперечується відповідачем. Відповідач [PERSON] в даний час офіційно не працює. Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено що позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітнього сина. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що неповнолітній син сторін проживає разом з позивачкою, а також зважаючи на матеріальні та духовні потреби дитини, суд вважає за необхідне та справедливе, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, та досягнення згоди сторін, відповідно до вимог ст. 184 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні відповідач частково визнав зазначені позовні вимоги в сумі 150 грн., про що не заперечувала позивач, а тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають задоволенню частково і з урахуванням принципу справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 150 грн. до досягнення їх сином трирічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: partial