Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» за несвоєчасну виплату страхового відшкодування пеню у розмірі 23 330,16 грн., 3 % річних у розмірі 1 785,62 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 10 759,87 грн., а також суму судового збору у розмірі 704,80 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 20.11.2014 року приблизно о 14.00 год. [PERSON] на перехресті вулиць Садова та Жовтневої в м. Іллічівську Одеської області, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER], в порушення п. 16.12 ПДР, на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу у русі автомобілю марки «HYUNDAI ELANTRA» д.н.з. [NUMBER], який рухався на перехресті праворуч. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.12.2014 року [PERSON] був визнаний винним в скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ Українська транспортна страхова компанія», 24.11.2014 року він звернувся до страхової компанії із заявою-повідомленням про ДТП, а 15.01.2015 року - з заявою про виплату суми страхового відшкодування. Однак, ПрАТ Українська транспортна страхова компанія» виплат проведено не було. Виплата страхового відшкодування мала місце лише у період з 09.08.2017 року по 08.09.2017 року на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02.12.2015 року, частково зміненим рішенням Одеського апеляційного суду від 01.12.2016 року, у справі за його позовом до ПрАТ Українська транспортна страхова компанія» про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Зауважив, що через прострочення виконання грошового зобов'язання, а саме невиплату суми страхового відшкодування у повному обсязі, до відповідача підлягають застосуванню санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, а також пеня, у відповідності до п. 35.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі викладеного звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 49-50). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано до Голосіївського районного суду м.Києва (а.с. 72-73). Ухвалою судді від 22.10.2018 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 79-80). Від ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 27.11.2018 року у задоволенні клопотання ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відмовлено. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю. В обґрунтування своїх вимог посилався на порушення позивачем строків подання документів, визначених ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок чого строк врегулювання страховою компанією було продовжено у відповідності до ст. 36 Закону. Не дочекавшись закінчення вказаного строку, позивач звернувся до суду, в результаті чого перебіг строку виплати був припинений до набрання рішенням суду законної сили. Крім того, просив застосувати строк позовної давності в один рік стосовно пені. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2014 року приблизно о 14.00 год. [PERSON] на перехресті вулиць Садова та Жовтневої в м. Іллічівську Одеської області, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER], в порушення п. 16.12 ПДР, на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу у русі автомобілю марки «HYUNDAI ELANTRA» д.н.з. [NUMBER], який рухався на перехресті праворуч. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.12.2014 року [PERSON] був визнаний винним в скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9). У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ Українська транспортна страхова компанія», 24.11.2014 року [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою-повідомленням про ДТП, а 15.01.2015 року - з заявою про виплату суми страхового відшкодування. ПрАТ Українська транспортна страхова компанія» виплат проведено не було. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02.12.2015 року, частково зміненим рішенням Одеського апеляційного суду від 01.12.2016 року, у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ Українська транспортна страхова компанія» про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, з ПрАТ Українська транспортна страхова компанія» стягнуто 25 679,82 грн. (а.с. 10-20). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом. Виплата страхового відшкодування у розмірі 25 679,82 грн. мала місце лише у період з 09.08.2017 року по 08.09.2017 року. Вказане, зокрема, стороною відповідача не заперечувалось, докази з боку останнього в розрізі ст. ст. 76-81 ЦПК України в розпорядження суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 УЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦУК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ Українська транспортна страхова компанія». У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду,заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 35.2 до заяви додаються, зокрема, відомості про банківські реквізити заявника. Згідно ст. 36 вказаного Закону Страховик,

Outcome: partial