Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 23 травня 2005 року був укладений договір № KIG0GA0000673M, за яким останній отримав кредит у розмірі 10 000 євро. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] станом на грудень 2014 року має заборгованість 55 878,41 євро, що за курсом Національного Банку України станом на 26 грудня 2014 року становить 1 076 218,18 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 12 171,75 Євро, заборгованості по процентам за користування кредиту - 18 480,77 Євро, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 25 225,89 Євро. Тому просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 55 878,41 Євро, що за курсом Національного Банку України станом на 26 грудня 2014 року становить 1 076 218,18 грн.: судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку з чим змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «ПриватБанк». 23 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № KIG0 GA 0000 673M. За умовами договору [PERSON] був наданий кредит в сумі 42 280 євро на будівництво будинку та на оплату страхових платежів, строком до 22 травня 2009 року. У п.2.2 кредитного договору вказано, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту у повні сумі сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню) Відповідно до п. 2.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користуванням кредитом згідно до даного Договору. Повну сплату процентів за користуванням кредитом здійснювати не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З поданого суду розрахунку, встановлено, що [PERSON] у порушення вимог кредитного договору не вносив, передбачених платежів. Станом на грудень 2014 року має заборгованість 55 878,41 євро, що за курсом Національного Банку України станом на 26 грудня 2014 року становить 1 076 218,18 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 12 171,75 євро, заборгованості по процентам за користування кредиту - 18 480,77 євро, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 25 225,89 євро. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем, позичальником, строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Тому підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 12 171,75 євро, заборгованості по процентам за користування кредиту - 18 480,77 євро. При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до роз'яснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобов'язань). Між тим згідно з ч.3 ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, обґрунтування позовних вимоги, суд приходить до висновку про зменшення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до 10 000 євро. Таким чином загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON], становить 40 652,52 Євро (за курсом Національного Банку України станом на 26 грудня 2014 року сума боргу еквівалентна 782 967,53 грн.). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення №BO1S3B0RC1 від 13 лютого 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 654 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: partial