Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок № 67 по вул. Рибінська у м. Краматорську Донецької області. У належному будинку зареєстровані його донька, яка є відповідачкою по справі та її малолітня донька. Відповідачка разом з дитиною залишили місце своєї реєстрації та не проживають у вказаному будинку з 2014 року. Речей відповідачки та її дитини у будинку не має. Комунальні послуги позивач сплачує самостійно, що становить його у скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON], з малолітньою дитиною [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 67 по вул. Рибінська у м. Краматорську Донецької області. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила винести рішення про визнання відповідачки з дитиною такими, що втратили право користування жилим приміщенням-будинком № 67 по вул. Рибінська у м. Краматорську Донецької області. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що дійсно не проживала в [INFO] без поважних причин, але з 2016 року. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 67 по вул. Рибінська у м. Краматорську Донецької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 6). Згідно домової книги, за адресою: м. Краматорськ, вул. Рибінська,67 дійсно зареєстрована відповідачка [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] (а.с.7-9). Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачка по справі є членом сімї позивача за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачки з дитиною виникло право користування будинком № 67 по вул. Рибінська у м. Краматорську, який належить на праві власності позивачу [PERSON], з тих підстав, що вони є членами його сімї і які постійно мешкали разом із ним. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між позивачем та відповідачкою була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати відповідачкою права на проживання у будинку позивача, аніж їх відсутність без поважних причин понад один рік. З акту про не проживання від 16.01.2017 року № 01-17/244 вбачається, що відповідачка [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають у зазначеному будинку. (а.с. 12). Не дивлячись на невизнання позовних вимог відповідачкою, остання пояснила, що вона з дитиною дійсно з 2016 року без поважних причин не мешкають у спірному будинку. Тобто в судовому засіданні встановлено, що відповідачка разом з дитиною, без поважних причин, понад один рік не мешкають у будинку, що належить позивачу. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку № 67 по вул. Рибінська у м. Краматорську підлягає задоволенню. Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають. Тобто реєстрація малолітньої [PERSON] повинна бути за місцем проживання її батьків, у звязку з чим визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування будинком № 67 по вул. Рибінська у м. Краматорську, веде до аналогічних наслідків щодо дитини. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачені ним витрати: судовій збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved