Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, зазначивши, що 08 листопада 2012 року о 13-10 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем Субару Легасі державний номер [NUMBER] проїжджаючи перехрестя доріг вул. Артема та вул. Тельмана в місті Дніпропетровську скоїв зіткнення з автомобілем «Шеврале Лацеті» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який йому належить на праві власності. В результаті чого автомобілю «Шеврале Лацеті» державний номер [NUMBER], який перебуває у володінні позивача були завдані пошкодження, чим саме позивачу як власнику заподіяно матеріальні збитки, розмір яких, згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 17 травня 2013 року складає 16 364 грн. 46 коп., розмір відновлюваного ремонту складає 20 653,16 грн. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином позивач [PERSON], з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17 414,46 грн., 3277,00 грн. - відшкодування понесених судових витрат, стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року позовні вимоги позивача задоволені частково. Ухвалою суду від 22 січня 2014 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 13 березня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися. Від позивача надійшла заяву про слухання справи у його відсутності та у відсутність його представника, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 листопада 2012 року о 13-10 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем Субару Легасі державний номер [NUMBER] проїжджаючи перехрестя доріг вул. Артема та вул. Тельмана в місті Дніпропетровську скоїв зіткнення з автомобілем «Шеврале Лацеті» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який йому належить на праві власності, внаслідок чого автомобілю було завдано механічні пошкодження, а [PERSON], як власнику автомобіля завдано матеріальної шкоди. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає встановленим факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд приходить до висновку, що автомобілем володів відповідач [PERSON] під час скоєння з його вини ДТП, тому він й повинен відшкодовувати завдану шкоду. Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 25 квітня 1996 року, наявним в матеріалах справи. Згідно п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, визначеному цим Законом. Згідно п.п. «г» п.41.1 ст.41 Закону за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода. пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілою до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити, на стоянку до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.33.1.4 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він мас підтвердити це документально. Згідно п.33.3 ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. В листі Департаменту врегулювання МТСБУ від 30.04.2013 року №3/1-06/11610 зазначено що аварійний комісар, призначений МТСБУ, не мав можливості оглянути транспортний засіб позивача, оскільки в повідомлені [PERSON] була відсутня інформація про місцезнаходження позивача та його автомобіля «Шеврале Лацеті» державний номер [NUMBER], тобто не з вини позивача протягом десяти днів після одержання МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження пошкодженого автомобіля «Шеврале Лацеті» державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 2431 від 17 травня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шеврале Лацеті» державний номер [NUMBER], з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склала 16 364 грн. 46 коп. Вартість проведення даної експертизи складає 750,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2305, вартість послуг евакуатора складає 300,00 грн. (а.с.9). Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги саме висновок автотоварознавчого дослідження № 2431 від 17 травня 2013 року, проведений у відповідності до діючого законодавства. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 16 364 грн. 46 коп. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, який він пережив під час дорожньо-транспортної пригоди; непоправній втраті часу проведеного на місці пригоди із моменту зіткнення, до оформлення співробітниками ДАІ всіх необхідних документів; моральних та психічних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням належного йому майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 грн. Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд також вважає такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2013 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання юридичної допомоги (послуги), пов'язаної з представництвом та захистом інтересів [PERSON] з приводу спору, який виник між ним з приводу ДТП. Вартість наданих виконавцем позивачу послуг становить 3000 грн. Крім того в матеріалах справи наявна квитанція про сплату гонорару за надану правову допомогу у розмірі 3000 грн., які [PERSON] 30 липня 2013 року сплатив адвокату [PERSON], згідно договору про надання правової допомоги від 30 липня 2013 року. Відповідно до розрахунку вартості правової допомоги, до наданих адвокатом послуг входить юридична консультація, підготовка документів, оформлення позовної заяви, подача її до суду, інші підготовчі дії до судового розгляду, участь в судових засіданнях та підготовка до них. З огляду на це, з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] підлягають стягненню сплачені витрати на правову допомогу в розмір 3000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., та вартість послуг евакуатора у розмірі 300,00 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягнення витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 750 грн. та судові витрати в розмірі 33,40 грн.

Outcome: partial