Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором. В своєму позові позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 25 652 грн. 80 коп. з яких: основний борг - 22 100 грн., пеня - 3 332 грн. 65 коп., 3% річних - 220 грн. 15 коп. та понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 21 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 травня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № ДО 0405. Згідно умов договору сторона-1 зобов'язується надати клієнту комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобов'язується прийняти цей комплекс по догляду згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну). Позивач свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, що вбачається з акту приймання-передачу товару від 17 травня 2015 року. Відповідач отримав товар, претензій щодо отриманого товару та щодо виконання позивачем своїх обов'язків за договором відповідач не мав. Відповідно до укладеного договору вартість товару складає 33 700, 00 грн. та сплачується покупцем у розстрочку. Покупець повністю розраховується за комплекс не пізніше 17.03.2016 року. Відповідачем взяті на себе зобов'язання виконано частково у розмірі 11 600,00 грн. Станом на 30.08.2016 року сума основного боргу відповідача становить 22 100,00 грн. Окрім основного боргу за прострочення виконання зобов'язання позивач вимагає від відповідача також сплати пені в розмірі 3 332,65 грн. та 3% річних в розмірі 220,15 грн. Загальна сума боргу складає 25 652,80 грн. На думку позивача, відповідач не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що грубо порушує законні права та інтереси позивача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № ДО 0405. Відповідно до п. 1.1 договору сторона-1 зобов'язується надати клієнту комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобов'язується прийняти цей комплекс по догляду згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну)(а.с. 12). Як вбачається із специфікації товару від 17 травня 2015 року, відповідачем обрано та замовлено товар, що підтверджується його підписом (а.с.13). Відповідно до п. 2.1 та 2.2 договору сторони погодили, що право власності на комплекс по догляду переходить від сторони-1 до клієнта після підписання акта приймання-передачі товару. При передачі комплексу по догляду, сторони складають та підписують акт приймання-передачі згідно переліку №1 (специфікації). Згідно п. 2.4 договору, зобов'язання сторони-1 по передачі комплексу по догляду вважається виконаним в момент його передачі в розпорядження клієнта згідно акту приймання-передачі та підписання даного договору. Як вбачається із акту приймання-передачі товару від 17 травня 2015 року, позивач свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Відповідач отримав товар, претензій щодо отриманого товару та щодо виконання позивачем своїх обов'язків за договором не мав, про що свідчить його підпис на акті (а.с.14). Відповідно до розділу 5 договору, вартість товару складає 33 700,00 грн. та сплачується покупцем у розстрочку наступним чином: перший платіж по договору складає 6 000,00 грн; залишок вартості товару в розмірі 27 700, 00 грн. покупець сплачує продавцю рівними платежами у сумі 2 770,00 грн. протягом 10 місяців. Оплата здійснюється не пізніше 17 числа кожного місяця. Покупець повністю розраховується за комплекс не пізніше 17.03.2016 року (а.с.12). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем взяті на себе зобов'язання виконано частково, у розмірі 11600 грн., а саме: 6000 грн. в якості першого платежу; 2770грн. за період з 18.05.15 по 17.06.15; 2770грн. за період з 18.06.15 по 17.07.15 та 60 грн. за період з 18.07.15 по 17.08.15. Отже, відповідачем не сплачена наступна заборгованість перед позивачем: 2710 грн. за період з 18.07.15 по 17.08.15; 5480 грн. за період з 18.08.15 по 17.09.15; 8250 грн. за період з 18.09.15 по 17.10.15; 11020 грн. за період з 18.10.15 по 17.11.15; 13790 грн. за період з 18.11.15 по 17.12.15; 16560 грн. за період з 18.12.15 по 17.01.16; 19330 грн. за період з 18.01.16 по 17.02.16; 22100 за період з 18.02.16 по 17.03.16 (кінцевий термін сплати усієї суми). Звідси, на момент звернення позивача до суду сума основного боргу відповідача становить 22 100,00 грн. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних (зобов'язальних) правовідносинах. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідач, відповідно до договору засвідчив, що всі умови договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати умови договору в цілому. Позивач/продавець виконав свої зобов'язання, передавши власність/розпорядження відповідача товар, проте відповідач не повністю виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені договором, тобто не сплачує кошти - вартість товару у цілому, відповідно, має заборгованість у розмірі 2 22 100,00 грн. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, з метою попередження порушення умов договору та повернення існуючої заборгованості, 14.10.2015 року позивачем відповідачу було направлено претензію № 117 про погашення заборгованості за вказаним договором, однак відповідач залишив претензію без відповіді та без виконання (а.с. 15). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки;відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи відсутність у договорі розміру процентів, а також положення ст. 8 ЦК України, а саме- якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини - застосуванню в даному випадку підлягає норма ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 1048 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, заборгованість відповідача виникла починаючи з 18.07.2015 року, відповідно штрафні санкції складають: 3% річних з 18.07.2015 по 02.03.2016 року в загальному розмірі 220,15 грн. та пеня з 18.07.2015 по 02.03.2016 року в загальному розмірі 3332, 65 грн. (а.с.10-11). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 25 652,80 грн., що складається з: 22 100,00 грн.-сума основного боргу; 3 332,65 грн.- сума пені; 220, 15 грн.- сума 3% річних. В зв'язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги позивача фізичної особи - підприємця [PERSON], то, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача мають бути стягнуті судові витрати, понесені позивачем в сумі 551 грн. 21 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 627, 628, 629, 655, 656 ЦК України,

Outcome: approved