Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Олександрійського міського управління УМНС України в Кіровоградській області та Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач мотивує свій позов тим, що 28.01.2012 року у його будинку №3 по проспекту Челюскінців міста Олександрії Кіровоградської області відбулася пожежа. Гасіння пожежі відбувалося протягом 10 годин силами Олександрійського міського управління УМНС України в Кіровоградській області. У результаті пожежі, житловий будинок, який належить позивачу, площею 86 м 2, повністю вигорів всередині, залишилися тільки цегляні стіни будинку, тому він просить визнати дії Олександрійського міського управління УМНС України в Кіровоградській області при гасінні пожежі 28.01.2012 року будинку 3 по проспекту Челюскінців, м. Олександрії, що призвели до повного вигорання будинку і майна незаконними; стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON], відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 321 750 грн. 00 коп., завдану незаконно ними діями Олександрійського міського управління УМНС України в Кіровоградській області під час гасіння пожежі, що призвело до повного вигорання будинку і майна; стягнути з Державного бюджету України, на користь [PERSON] відшкодування оральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп., завдану незаконними діями Олександрійського міського управління УМНС України в Кіровоградській області під час гасіння пожежі, що призвело до повного вигорання будинку і майна. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задоволити. Представник відповідача УМНС України в Кіровоградській області позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити у задоволенні. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Станом на 28.01.2012 року позивачу належала 1 / 4 частина будинку №3 по проспекту Челюскінців у місті Олександрії Кіровоградської області, відповідно до технічного паспорту від 2009 року, який оформлено в Олександрійському бюро технічної інвентаризації. 28 січня 2012 року у будинку №3 по проспекту Челюскінців міста Олександрії Кіровоградської області відбулася пожежа, згідно акту про пожежу від 28.01.2012 року та світлин. У даному акті зазначено, що причина пожежі необережне поводження з вогнем [PERSON], під час експлуатації печі. Судом встановлено, що автомобілі Олександрійського міського управління УМНС України в Кіровоградській області не змогли підїхати до будинку безпосередньо, через звуження проїзду дороги проспекту Челюскінців міста Олександрії Кіровоградської області, але було здійснено гасіння пожежі. Було кинуто рукавні лінії з найбільшим діаметром, що використовується у низькі температури та які утеплювалися. Вода, яка знаходилася в автомобілі постійно підігрівалася. Також розбиралися конструкції для запобігання поширення вогню та видалялися паперові коробки, якими було заставлено весь будинок від підлоги до стелі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних ) зобовязань. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний звязок як елемент цивільного правопорушення виражає звязок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обовязок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний звязок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України «Про пожежну безпеку», чинного на час виникнення спірних правовідносин, забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Статтею 6 даного закону передбачено, що громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які перебувають на території України, зобовязані: виконувати правила пожежної безпеки, забезпечувати будівлі, які їм належать на праві особистої власності, первинними засобами гасіння пожеж і протипожежним інвентарем, виховувати у дітей обережність у поводженні з вогнем; повідомляти пожежну охорону про виникнення пожежі та вживати заходів до її ліквідації, рятування людей і майна. У судовому засідання свідок [PERSON], вказала, що бачила, як відбувалося гасіння пожежі, як автомобілі МНС постійно їздили за водою та гасіння пожежі відбувалося з 12 години до вечора, майже до 16 години 00 хвилин. Зазначила, що у будинку №3 по проспекту Челюскінців міста Олександрії Кіровоградської області проживала [PERSON], але перед пожежею померла. [PERSON] постійно бачила, коли він приходив до будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що бачив сусіда [PERSON] кожного дня, бо той навідувався до будинку для опалення, щоб не псувалося помешкання. Сам позивач зазначив, що був змушений підтримувати відповідну температуру тепла у будинку, так як мав різні раритетні речі, які потребують догляду, тому обігрівав будинок. Покази свідка [PERSON], є недопустимим доказом, оскільки у своїх показав зазначав причину пожежі, але відповідна ліцензія експерта у [PERSON] відсутня. Крім того, АКТ від 19.03.2012 року, який містить висновок: «Підпал стопроцентний! Місце підпалу горище. Епіцентр в трьох метрах від конструкції лежак-стояк (димар) на захід відносно розташування будинку», судом не взято до уваги, так як даний акт підписано особами, які є не є пожежно-технічними експертами. У судовому засіданні позивач заявляв клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи для встановлення суми збитків, хоча в матеріалах справи наявний висновок №11/12 від 14.05.2012 року. Дане клопотання задоволено не було. Однак позивач не заявив клопотання про проведення судово пожежно-технічної експертизи, яка вирішує питання про встановлення осередку пожежі (місця виникнення початкового горіння); - встановлення часу і шляхів поширення горіння; - встановлення причини, умов і процесів виникнення пожежі; - встановлення обставин, що сприяли виникненню і розвитку пожеж; - визначення пожежонебезпечних властивостей речовин і матеріалів; - встановлення відповідності технічного стану обєкта протипожежним нормам. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 6 ст. 59 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч зазначеним вимогам закону позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження наявності вини відповідачів у неправильному гасінні пожежі, яка сталася 28.01.2012 року, а також відсутні докази, що на момент розгляду справи даний будинок та земельна ділянка належать [PERSON]. Судом не встановлено будь-яких винних дій або бездіяльності з боку відповідачів, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід також відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed