Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У серпні 2014 р. [PERSON] звернулася із позовом до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу та розділ спільного сумісного майна, а саме : квартиру [ADDRESS] через неможливість проживати однією сім*єю. Позивач [PERSON] в своєї заяві підтримала свої вимоги , просить розглянути справу без її участі. Із позову вбачається, що 20.04.2004 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 54. Цей шлюб у кожного з них другий. Від першого шлюбу ні у неї, ні у відповідача дітей немає. Від шлюбу мають 2-х неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, спору щодо місця проживання дітей не має. Сім*я розпалась в серпні 2014 р. через систематичне зловживання відповідачем алкогольними напоями. В результаті чого відповідач влаштовує постійні скандали у присутності дітей та сторонніх людей, постійно ганьбить та ображає її , принижує її честь та гідність. Від постійних суперечок та скандалів її самопочуття погіршилося, вона перебуває у стані постійного стресу. Вважає, що збереження сім*ї неможливе через протиріччя у поглядах на життя, тому на додатковий строк для примирення не згодна. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною їх власністю, між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі за їх сумісні кошти було набуте таке майно : двокімнатна квартира площею 42, 92 кв. м., яку бажає поділити з відповідачем в рівних долях. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з*явився, хоча про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Виходячи з цього суд вирішив розглянути справу у його відсутність з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Як зазначено в ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливо , збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка на примирення не згодна, та інтересам їхніх дітей, які страждають через поведінку відповідача. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та поділу майна у вигляді квартири, вважає, що з свого боку зробила все можливе для збереження сім*ї, але на теперішній час прийшла до висновку, що її дії були марними, тому бачить вирішення зазначеного питання лише через судове рішення. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Стосовно ст. 112 СК України суд з*ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Стосовно поділу нерухомості. Як зазначила позивач, угоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому просить суд виділити кожному з них у приватну власність по 12 частки зазначеної нерухомості, що не суперечить чинному законодавству. Як вбачається зі ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу. є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 370 ЦПК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Стосовно ст. 372 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно наданого суду договору купівлі - продажу зареєстрованого 01.07.2011 р. квартира , яка знаходиться за адресою по [ADDRESS], була придбана [PERSON] під час їхнього шлюбу з позивачем, який стався 20.04.2004 р.( а. с. 5, 20).

Outcome: approved