Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2019 року у справі № 753/5407/19 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості, частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором б/н від 07.12.2011 року в сумі 1 475,22 грн., в решті позову відмовлено. Вказаним рішенням було встановлено, що нараховані банком додаткові суми (заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахування заборгованості з пені, штрафи, тощо) є неправомірними. Це рішення не оскаржувалось в апеляційному порядку та набрало законної сили 06.05.2019 року. Разом з тим, не зважаючи на це рішення, банк продовжує нараховувати відсотки за користування кредитом, пені та штрафи. Крім того, банком безпідставно та незаконно списуються грошові кошти з його платіжної картки № [NUMBER] «для виплат», яка використовується в т.ч. для зарахування заробітної плати. Зокрема, банком списано з зазначеної картки 3 915,66 грн. Вважає такі дії неправомірними, протиправними, вчиненими без достатніх правових підстав та такими, що не відповідають вимогам законодавства з огляду на встановлені рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2019 року обставини. Зауважує, що законодавцем передбачений відповідний порядок виконання рішень судів, зокрема, примусове виконання рішення суду здійснюється органами державної виконавчої служби і регламентовано ЗУ «Про виконавче провадження». Отже банк самостійно, без виданого на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва виконавчого листа не мав правових підстав списувати грошові кошти з його (іншого) рахунку з метою стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.12.2011 року з карткового рахунку № [NUMBER] «для виплат», в сумі 3 915,66 грн. Враховуючи, що банком в рахунок стягнення заборгованості списано 3 915,66 грн., в той час як сама заборгованість за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 3.04.2019 року становила 1 475,22 грн. та судові витрати 107,07 грн., вважає, що банком з нього стягнуто надмірно 2 333,29 грн. (3 915,66-1 475,22-107,07). Посилаючись на ст. ст. 599, 601 ЦК України, вважає зобов`язання припиненим (таке що проведено належним чином). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється: -після спливу визначеного договором строку кредитування; -у разі пред`явлення до позичальника вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів відповідно до ст. 1050 ЦК України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, з моменту пред`явлення до нього вимог, шляхом подання позову до Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з нього кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.12.2011 року у АТ КБ «Приватбанк» право на нарахування процентів (відсотків) за кредитом припинилось у вересні 2018 року, отже, нарахування нових процентів за користування кредитом, пені, пені нарахованої на нові відсотки, штрафи, тощо, є необґрунтованими і незаконними, оскільки кредитний договір № б/н від 07.12.2011 року припинив свою дію. Таким чином дії банку про стягнення процентів та пені після подання позову у вересні 2018 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. На підставі наведеного просив визнати кредитний договір № б/н від 07.12.2011 року таким, що припинив свою дію з вересня 2018 року, зобов`язати відповідача припинити нарахування процентів (відсотків) за кредитним договором № б/н від 07.12.2011 року з вересня 2018 року у зв`язку з припиненням його дії, визнати неправомірними дії відповідача щодо автоматичного списання грошових коштів з банківської платіжної картки № [NUMBER] у сумі 3 915,66 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № б/н від 07.12.2011 року, стягнути з відповідача на його користь надмірно списані кошти з платіжної картки № [NUMBER] в сумі 2 333,37 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 14.02.2020 року до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач заперечив позовні вимоги, посилаючись на ст. 598 ЦК України та відсутність даних про виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. Крім того, зауважено, що позивачем було проведено актуалізацію своїх анкетних даних шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Окрім заяви, позивачем також було підписано витяг до Умов та Правил, де в п. 2.1.1.3.1. преамбули (Умов та Правил) обумовлено, що: «…якщо клієнт самостійно не здійснить платіж в розмірі мінімального платежу на поточний рахунок. для якого відкрито кредитну карту, клієнт доручає банку при настанні термінів платежів здійснювати списання грошей у валюті кредитного ліміту з усіх рахунків клієнта, відкритих в банку…». Щодо вимог позивача про неправомірність нарахування банком процентів та пені по кредиту, банк вважає, що ухваленням судового рішення про стягнення заборгованості припиняються договірні зобов`язання між сторонами, але в той же час банк не обмежений в праві отримати відсотки в порядку ст. 625 ЦК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Дарницьким районним судом м. Києва в рішенні від 03.04.2019 року у справі №753/5407/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено, що останній допустив прострочення зобов`язання за кредитним договором №б/н від 07.12.2011 року в зв`язку з чим з нього було стягнуто кредитну заборгованість в сумі 1 475,22 грн. та судові витрати 107,07 грн. Одночасно судом в рішенні встановлено, що отриманий [PERSON] кредит у 2011 році є споживчим кредитом. Судом в рішенні також встановлено, що збільшення процентної ставки в односторонньому порядку за таким споживчим кредитом не відповідало чинному на момент укладання договору законодавству. Встановивши, що умови кредитного договору №б/н від 07.12.2011 року в частині збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку є неправомірними, Дарницький районний суд м. Києва відмовив АТ КБ «Приватбанк» у задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості з пені, штрафів (фіксованої частини та процентної складової). Вказане рішення суду АТ КБ «Приватбанк» не оскаржувало та воно набрало законної сили. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (14-10 цс 18). Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», скориставшись своїм правом і звернувшись за захистом своїх порушених прав (прострочення позичальником умов кредитного договору) шляхом подання позову до Дарницького районного суду м. Києва у вересні 2018 року, втратило право на нарахування процентів за кредитним договором з моменту такого звернення (в т.ч. з підстав, вказаних в рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2019 року). Разом з тим, згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивачем не надано належних та допустимих доказів тому, що ним виконано зобов`язання за кредитним (шляхом сплати суми заборгованості, визначеної рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2019 року) та добровільно сплачено заборгованість в сумі 1 475,22 грн. Відсутні в матеріалах справи й докази виконання вказаного рішення суду в примусовому порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, позовна вимога про визнання кредитного договору №б/н від 07.12.2011 року таким, що припинив свою дію з вересня 2018 року не підлягає задоволенню. Позовна вимога в частині зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» припинити нарахування позивачу процентів (відсотків) за користування кредитом, пені, пені нарахованої га відсотки, штрафів по кредитному договору №б/н від 07.12.2011 року з вересня 2018 року у зв`язку з припиненням його дії підлягає частковому задоволенню, а саме в частині припинення нарахування позивачу процентів (відсотків) за користування кредитом, пені, пені нарахованої га відсотки, штрафів по кредитному договору №б/н від 07.12.2011 року з вересня 2018 року враховуючи, що банк реалізував своє право пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (обґрунтування викладено вище). Втім, суд задовольняє цю вимогу з підстав настання певної події (пред`явлення позову), а не з підстав припинення дії кредитного договору, як зазначає позивач. Щодо позовної вимоги позивача про визнання неправомірними та протиправними дії банку щодо автоматичного списання грошових коштів з рахунку позивача № [NUMBER] грошових коштів в сумі 3 915,66 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №б/н від 07.12.2011 року, суд зазначає наступне. 05.09.2019 року позивачем актуалізовано свої анкетні дані та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно п. 2.1.1.3.1. преамбули (Умов та Правил) «сторони на підставі ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України визначили цим Договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати процентів. Погашення кредиту та процентів здійснюється Клієнтом щомісяця в такому порядку: - Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань Клієнта за цим Договором (здійснювати договірне списання). В разі, якщо у Клієнта повністю використаний кредитний ліміт та / або в разі виникнення у Клієнта прострочених зобов`язань за Договором, доручення Клієнта про договірне списання за рахунок кредитного ліміту не застосовується. - крім погашення процентів в порядку та на умовах, визначених абзацом другим п.2.1.1.3.1., погашення кредиту та процентів здійснюється шляхом внесення Клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; При цьому, якщо до 25 числа (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, Клієнт самостійно не здійснить платіж в готівковій або безготівковій формі у розмірі Мінімального платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, Клієнт доручає Банку при настанні термінів платежів здійснювати списання грошей у валюті кредитного ліміту з усіх рахунків Клієнта, відкритих в Банку, та рахунків, що будуть відкриті Клієнтом Банку в майбутньому, в розмірі заборгованості, яка підлягає сплаті Банку за цим Договором (здійснювати договірне списання). В разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. При цьому Сторони, на підставі ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» узгодили, що доручаючи Банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок кредитного ліміту, Клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме - здійснює трату на оплату послуг Банку за цим Договором». З інформації на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» за адресою: https://privatbank.ua/terms вбачається, що 05.07.2019 року було проведено чергову комплексну актуалізацію «Умов і Правил» у зв`язку з чим Розділ «Загальне» викладено у новій редакції та внесено зміни у інші підрозділи. Таким чином, суд дійшов висновку, що Умови та Правила, в новій редакції, за якими банку дозволено здійснювати списання грошей у валюті кредитного ліміту з усіх рахунків Клієнта у разі допущення останнім прострочення, набули чинності з дня офіційного опублікування на офіційному сайті, тобто з 05.07.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, списання коштів позивача з його карткового рахунку № [NUMBER] в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором «б/н від 07.12.2011 року здійснювалось до набуття чинності нової редакції Умов та Правил. Відповідачем у відзиві не спростовані доводи позивача про безпідставне списання коштів з його рахунку № [NUMBER] в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.12.2011 року. В матеріалах справи відсутні дані, що позивач надавав свою згоду на таке списання. Отже позовна вимога в частині визнання неправомірними та протиправними дії банку щодо автоматичного списання з рахунку позивача № [NUMBER] грошових коштів в сумі 3 915,66 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №б/н від 07.12.2011 року підлягає задоволенню. Відповідно, підлягає задоволенню (як похідна від попередньої) вимога про стягнення з відповідача грошової суми в розмірі 2 333,37 грн., як надмірно списана з платіжної картки позивача [NUMBER] . Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення надмірно стягнутих банком коштів саме в такому розмірі, в якому ця вимога заявлена позивачем. Враховуючи часткове задоволення позову, та на підставі ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати наступним чином. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із позову вбачається, що позивачем заявлено 4 немайнові вимоги, які згідно з ЗУ «Про судовий збір» оплачуються кожна окремо. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір лише за одну немайнову вимогу, решта три немайнові вимоги не оплачені судовим збором. Враховуючи, що даним рішенням суду задоволені три немайнові вимоги позивача (не оплачені при поданні позову), сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Судові витрати за позовну вимогу, яка залишилась без задоволення, позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: partial