Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території Україні. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що він народився 26.03.1954 року в с. Бурульський Свердловського району Джамбульської області, республіки Казахстан. З 10.04.1991 року по теперішній час постійно проживає в [INFO], де мешкає разом з цивільною дружиною [PERSON] без реєстрації. Працював у складі бригади по вирощуванню овочів по договору у колгоспі ім. Кірова. Через втрату паспорта громадянина СССР, заявник в установленому законом порядку не отримав паспорт громадянина України. З метою отримання паспорта громадянина України заявник звернувся до Токмацького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, де було встановлено його особу, але не встановлено його належність до громадянства будь-якої держави. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому можливість набути громадянство України. В судовому засіданні заявник підтримав заяву з вищевикладених підстав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Токмацького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо заявлених вимог. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, та дослідивши письмові докази по справі, знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судовим розглядом встановлено, що заявник [PERSON] народився 26.03.1954 року в с. Бурульський Свердловського району Джамбульської області, республіки Казахстан, що підтверджується копією форми 1 від 17.12.1981 року, копією військового квитка. Із довідки виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області №358 від 13.03.2008 року вбачається, що заявник працював у складі бригади по вирощуванню овочів по договору у колгоспі ім. Кірова протягом 1990 р. і 1991 р. Згідно довідки виконавчого комітету Остриківської сільської ради Токмацького району запорізької області №550 від 10.08.2015 року заявник проживав без реєстрації та паспорта в с. Лугівка вул. Лугова, 9, з 10.04.1991 року у співмешканки [PERSON]. З метою отримання паспорта громадянина України заявник звернувся до Токмацького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, де було встановлено його особу, але не встановлено його належність до громадянства будь-якої держави, що підтверджується довідкою від 12.06.2014 року. Відповіддю від 24.12.2014 року Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області повідомило заявника, що для прийняття рішення щодо оформлення належності до громадянства України, необхідно звернутися до суду для встановлення факту безперервного проживання на території України. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання заявника на території України за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Лугівка, вул. Лугова, 9, з 10.04.1991 року та по даний час. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» N 2235-III від 18 січня 2001 року, і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на теріторії України в певний час. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Законудає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України. З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved