Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 26 січня 2013 року, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю [PERSON], а також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після укладення шлюбу проживали разом, але внаслідок погіршення сімейних стосунків, різні погляди на сімейне життя, конфліктів та непорозумінь їхнє подружнє життя стало неможливим та сторони остаточно припинили спільне проживання. На переконання позивача, збереження шлюбу неможливе. На даний момент спільне господарство вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, майнового спору між сторонами немає, досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, однак існує з приводу матеріального утримання та виховання дитини. На підставі викладеного, позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Неявка сторін не перешкоджає здійсненню підготовчого провадження відповідно до ч.1 ст.198, ч.1 ст.223 ЦПК України. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №34 (а.с.6). Сторони мають дочку [PERSON], яка народилась [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні відносини через погіршення сімейних стосунків, разом не проживають тривалий час, спільне господарство не ведуть. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Беручи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розмірі аліментів судом враховуються обставини: відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобовязань не має, відсутні відомості щодо наявності у нього захворювань. Враховуючи потреби дитини, її стан здоров'я та вік, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн., оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн. Згідно зі ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст.ст.56,112,180, 182,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved