Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, позивач надає відповідачу послуги постачання теплової енергії за адресою [ADDRESS] та відповідач користується такими послугами відповідно до існуючих між нею та позивачем фактичних договірних відносин та відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Разом з тим, відповідач, користуючись послугами позивача, зобов`язані оплачувати такі послуги не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, проте таких вимог вони не виконала, у зв`язку з чим у неї за період з 01.12.2015 року по 30.06.2021 року утворилась заборгованість в сумі 11742, 60 грн. Також, вважає, що за порушення вказаного зобов`язання до відповідачів підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 11742,60 грн., інфляційні в розмірі 569,04 грн., 219,47 грн. - 3% річних та 2270 грн. - судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі те не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, яка не з`явилась в судове засідання незважаючи на те, що належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомила і не подала відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, судом встановлено, що відповідач зареєстрован за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернівецькій області. Крім того, вказана квартира належить їй на праві спільної сумісної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а/с 7, 15). Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів які б спростовували той факт, що відповідач будучи зареєстрованою за адресою [ADDRESS] , не користувались послугами з постачання теплової енергії, наданими МКП «Чернівцітеплокомуненерго», у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем послуг які надаються позивачем. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Таким чином, надання позивачем послуг та їх споживання відповідачами є діями осіб, з якими закон, зокрема ст.11 ЦК України, пов`язує підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а тому відсутність між сторонами договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача від оплати комунальних послуг. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що між сторонами припинені договірні відносини та відповідач не користуються наданими позивачем послугами за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем послуг які надаються позивачем та зобов`язана своєчасно сплачувати вартість таких послуг. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач не виконали покладених на них зобов`язань та у встановлені строки не оплатила наданні їм позивачем послуги відповідно до встановлених тарифів. Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.12.2015 року по 30.06.2021 року утворилась заборгованість в сумі 11742, 60 грн. (а/с 8). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст. 625 ЦК України, за вище вказаний період витрати від інфляційних процесів становлять 569,04 грн. та три відсотки річних від простроченої суми становить 219,47грн. (а/с 10). Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних розрахунків. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, при цьому згідно роз`яснень, які містяться в п. в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в загальній сумі 2270 грн., у зв`язку з чим вказані судові витрати в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved