Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 08 січня 2010 року, актовий запис №14. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 січня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Через психологічну несумісність сім»я не може існувати і фактично розпалась. Сторони спільне господарство не ведуть. Спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе та суперечитиме її інтересам та інтересам малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з викладених в позовній заяві підстав та просили їх задовольнити. Позивач вважає, що збереження їхньої сім»ї в подальшому неможливе. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, вважаючи, що немає підстав для розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сорін та їх представників, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 січня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст. 112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, суд вживав заходи для примирення подружжя, призначивши 6-місячний строк для примирення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам подружжя, а також те, що з серпня 2014 року, тобто з моменту пред'явлення позову [PERSON], у сторін було достатньо часу на примирення, однак вони не примирилися, суд приходить до висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved