Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У серпні 2015р. Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси»(далі - КП «Теплопостачання міста Одеси») звернулося до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що на балансі КП ЖКС «Черьомушки» знаходиться житловий будинок [ADDRESS]. На підставі договірних відносин з балансоутримувачем та КП «Теплопостачання міста Одеси» до зазначеного будинку підключено теплопостачання. Відповідачка у справі зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. Позивач зазначав, що відповідачка отримує та користуються комунальними послугами з теплопостачання. Особовий рахунок відкрито на [PERSON], яка мешкає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS], але комунальні послуги не оплачує. У результаті чого станом на серпень 2015 року утворилась заборгованість відповідачки перед позивачем з оплати за теплову енергію у сумі 19061,23 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки. Представник КП «Теплопостачання міста Одеси», діюча за довіреністю від 20.02.2015р., в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с.24). Відповідачка [PERSON]в судовому засідання позовні вимоги визнала частково, надала суду заяву про застосуванню строків позовної давності, та не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за теплову енергію за період з 01 вересня 2012р. по 31.08.2015р. в розмірі 2550,45 грн. (а.с.23,24). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача та відповідача, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що спірні відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-1У (далі-Закон №1875-1У). Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає відповідачка, що підтверджується довідкою про реєстрацію (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 18.06.2003р. відповідачці [PERSON] в розмірі 3/4 частки, та [PERSON] в розмірі 1/4 частки, що підтверджується договором дарування від 18.06.2003року (а.с.35 ). Будинок [ADDRESS], знаходиться на балансі КП ЖКС «Черьомушки». Встановлено, що між КП ЖКС «Черьомушки» та КП «Теплопостачання міста Одеси» укладено договір про постачання теплової енергії і гарячої води, згідно якого енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати Споживачеві (житлові будинки - теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язувався сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором і сплачувати різницю в тарифах по теплу і гарячій воді. З матеріалів справи вбачається, що КП «Теплопостачання міста Одеси» є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки. Встановлено, що між КП «Теплопостачання міста Одеси» та відповідачкою відсутній письмовий договір про порядок розрахунків за отримане тепло та підігрів холодної води, проте такі послуги позивач надавав, а відповідачка їх приймала та не оплачувала. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на ім'я відповідачки в КП «Теплопостачання міста Одеси» відкрито особовий рахунок [NUMBER] відносно надання комунальних послуг з теплової енергії (а.с.4). За таких обставин, суд вважає що КП «Теплопостачання міста Одеси» має право вимоги до відповідачки відносно плати за надання житлово-комунальних послуг з надання теплової енергії, так як остання є споживачем цих послуг, які надаються позивачем. Встановлено, що за заявою КП «Теплопостачання міста Одеси» Малиновським районним судом м. Одеси 16 лютого 2015р. було видано судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2015р. вказаний вище судовий наказ від 16.02.2015р. було скасовано (а.с.6). На підставі розрахунку, наданого позивачем, судом встановлено, що відповідачка станом на серпень 2015 року має заборгованість зі сплати комунальних послуг з надання теплової енергії в розмірі 19061,23грн. (а.с.4-5). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок відповідача оплачувати надані послуги передбачено також п.12 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства № 65 від 01 липня 1994р. Статтею 32 Закону №1875-1У визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховуються виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Встановлено, що між сторонами немає письмового договору, проте послуги відповідачці з теплопостачання надавалися, відповідачка їх приймала. Таким чином, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачкою послуг. З пояснень відповідачки вбачається, що в червні 2007р. в її квартирі був проведений демонтаж системи теплового обладнання з відключенням від системи централізованого опалення, і з цього часу тепловою енергією вона не користується. При цьому, відповідачка дозвіл на демонтаж системи теплового обладнання з відключенням від системи централізованого опалення не отримувала і позивача про вказані дії не повідомляла. Актом комісії ПУ №5 КП ЖКС «Черьомушки» від 05.08.2013року в квартирі [ADDRESS], яка належить відповідачці було зафіксовано самовільний демонтаж обладнання системи центрального опалення та складений протокол про порушення за ст. 150 КоАП України (а.с.19). Своїм листом від 12.08.2013р. КП ЖКС «Черьомушки» повідомило позивача про самовільний демонтаж обладнання системи центрального опалення в квартирі [ADDRESS], яка належить відповідачці на праві власності (а.с.18). 23 жовтня 2013р. відповідачка направила позивачу заяву про припинення нарахування оплати за теплову енергію, у зв'язку з відсутністю в її квартирі системи теплового обладнання (а.с.14-15). 11 листопада 2015р. відповідачка надала на адресу суду заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст.. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ЦК передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд зобов'язаний застосувати позовну давність до правовідносин, яки виникли між сторонами. У зв'язку із застосування до спірних правовідносин строків позовної давності суд приходить до висновку, що період з якого з відповідачки може бути проведено стягнення є період з 01 вересня 2012р. по 31.08.2015р. Суд, при розгляді справи, приймає до уваги заяву відповідачки про визнання позову в межах строків позовної давності за період з 01.09.2012р. по 31.08.2015р. в сумі 2550,45грню Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідачці заборгованості з плати витрат за теплову енергію за період з 01.09.2012р. по 31.08.2015р. в розмірі 2550,45 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 243,60грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: partial