Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У січні 2014 року ОСББ «Вулиця Привокзальна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якій просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 3510,77 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно наказу Управління житлового господарства Херсонської міської ради від 22.11.2010 року № 210 [ADDRESS] перебуває балансі позивача, який його обслуговує та утримує. Відповідач своїх обов'язків по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує, будь-яких претензій щодо якості послуг не пред'являлось. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача позов не визнав, проти його задоволення заперечував, надав суду письмові заперечення. Додатково пояснив суду, що договір про надання послуг з відповідачем не укладався, жодних цивільно-правових відносин між сторонами не виникало і не існує, а отже не існує підстав для будь-яких зобов'язань і для стягнення заборгованості. Членом ОСББ відповідач не є і ніколи не була. Послуги по утриманню надаються в не повному обсязі, а частиною тих, що надаються, відповідач не користується, бо в квартирі не зареєстрована та не проживає. Всі звернення щодо перерахунку розміру комунальних платежів ігноруються. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно наказу Управління житлового господарства Херсонської міської ради від 22.11.2010 року № 210 [ADDRESS] перебуває балансі позивача, який є замовником послуг з утримання цього будинку та прибудинкової території. Рішенням загальних зборів ОССБ від 19.01.2011 року затверджено перелік послуг по утриманню будинку та прибудинкової території та визначено їх вартість із розрахунку за 1 кв. м загальної площі будинку. Статтею ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено види житлово-комунальних послуг, до яких, зокрема, віднесені послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статтями 19, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є вчасне та належної якості одержання послуг, а обов'язком є укладення відповідного договору та їх оплата у строки, встановлені договором або законом. Обов'язками виконавця визначено надання послуг, а також підготовка та укладення із споживачем договору про їх надання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» розподіл загальних рахунків між власниками приміщень в одній квартирі здійснюється відповідно до законодавства та статуту з урахуванням розміру частки належного майна та кількості осіб, які проживають у квартирі. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень. Таким чином, між сторонами фактично склались відносини, які регулюються нормами закону України «Про житлово-комунальні послуги», тобто позивач фактично надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової територій, а вона зобов'язана такі послуги оплатити. Враховуючи зазначене, доводи представника відповідача відносно того, що договір про надання послуг з відповідачем не укладався, жодних цивільно-правових відносин між сторонами не виникало і не існує, а отже не існує підстав для будь-яких зобов'язань і для стягнення заборгованості, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, обов'язок укласти відповідний договір законом покладено як на виконавця послуг, так і на споживача. Представник відповідача не надав докази того, що відповідач зверталася до позивача з пропозицією укласти відповідний договір. Не підлягають врахуванню і доводи відповідача відносно того, що послуги належним чином не надавались. Оскільки відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У матеріалах справи відсутні акти-претензії, складені та підписані у встановленому законом порядку, тому доводи позивача про надання відповідних послуг належної якості з утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими. Суд вважає також необґрунтованими доводи відповідача відносно того, частина послуг, які надаються позивачем, відповідачем не використовується. Оскільки вартість послуг розрахована виходячи з розрахунку на 1 кв. м загальної площі будинку. Та обставина, що відповідач не проживає в належній їй квартирі, не звільняє її від обов'язку сплачувати комунальні послуги, адже ухилення від оплати послуг порушує права інших мешканців будинку. Таким чином, суд вважає, що допустими та належними доказами доведено те, що відповідач в порушення вимог законодавства ухиляється від оплати спожитих житлово-комунальних послуг, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 3510,77 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved