Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд з України громадянину, який не осяг 16-річного віку, [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 21.05.2010року сторони розірвали шлюб та проживають окремо, а дитина залишилась проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу відповідач не надає їй своєї згоди на виїзд дитини за кордон на відпочинок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилалась на підстави викладені у ньому. Крім іншого зазначила, що відповідач всіляко ухиляється від зустрічей з нею та сином, не відповідає на телефонні дзвінки, дитина страждає захворюванням легенів та лікарем призначено змінювати клімат для оздоровлення дитина, але вона немає такої можливості, оскільки відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у заочному порядку, проти чого не заперечили позивач та її представник. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.\~\~ Позивачка знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] по 21.05.2010 р. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 11.02.2006року народження. /а.с. 4, 5/ Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», виїзд дитини за кордон можливий тільки за згодою обох батьків або на підставі рішення суду. Згідно із ч.5 п. п. 3 п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадян, які не досягай 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд вважає, що відповідач, не надавши без будь-яких підстав своєчасно дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон на відпочинок, порушив права дитини і це суперечило її інтересам.\~ За таких обставин, суд задовольняє позов про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не осяг 16-річного віку, [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу [PERSON], оскільки надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved