Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з\~ позовом до [PERSON] управління міністерства Внутрішніх справ України у Харківській області в особі Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області про стягнення заборгованості та зобов'язання провести щомісячні виплати у відшкодуванні шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, стягнення моральної шкоди, зобов'язання провести виплати одноразової грошової допомоги. Ухвалою від 05 лютого 2018 року суддею Ленінського районного суду м. Харкова Грінчук О.П. провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 11 квітня 2018 року\~ дана справа згідно повторного автоматизованого розподілу у звязку з відпусткою судді Грінчук О.П. по вагітності та пологам надійшла в провадження судді Вікторова В.В. Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року дана позовна заява прийнята до провадженні судді та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 27.04.2018 підготовче провадженння у вказаній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити повністю, посилаючись на підстави, викладені в ньому. Представник відповідача [PERSON] управління МВС України у Харківській області в особі Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області [PERSON] позов визнала частково - лише в частині зобов'язання Головне управління МВС України у Харківській області в особі Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області провести виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] у розмірі 119\~300 гривень. В іншій частині позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що чинність ст. 1195-1208 ЦК не поширюється на відносини щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання працівника міліції, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про міліцію», що діяв до набрання чинності Законом України «Про національну поліцію». В матеріалах справи міститься відзив на позов (а.с. 28-29). Суд, вислухавши пояснення позивача, а також представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. З 16 листопада 1995 року [PERSON] працював в УДАІ ГУМВСУ в Харківській області та наказом начальника ГУМВСУ в Харківській області від 06.11.2015 року № 679 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів)(а.с. 9-10). 28.09.2016 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності. Довідкою МСЕК від 28.09.2016 року визначено що захворювання повязане з проходження служби в органах МВС, що було встановлено судом рішенням від 28.08.2017 року, у зв'язку з чим відповідно до Порядку та умов призначення виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника мііці, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, [PERSON] була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 217 500 грн.(а.с. 16, 34). 23.10.2017 року [PERSON] згідно довідки МСЕК було встановлено другу групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності, у звязку з чим Департаментом фінансово облікової політики МВС України 01.11.2017 було затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідне до Закону України «Про міліцію», згідно якого позивачу нарахована одноразова грошова допомога у розмірі 336 800 та з урахуванням раніше виплаченої суми, розмір одноразової грошової допомоги до виплати складає 119 300 грн. (а.с. 15, 17, 20). У судовому засіданні представник відповідача не заперечувала, що станом на сьогоднішній день [PERSON] не виплачена одноразова грошова допомога, що також зазначено у вітзиву на позов (а.с. 28-29). Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначений Постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, якою затверджено «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі Порядок). Відповідно до п. 3 Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового \~ \~ \~ \~мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності І групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового \~ \~ \~ \~ мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи; - часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100- кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб. Відповідно до п. 4 Порядку якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. На заяву [PERSON] листом № Б-847/119-29-2/01-2018 від 11.01.2018 року Начальник сектору з питань пенсійного забезпечення [PERSON] управління Національної поліції в Харківській області повідомив, що Департаментом фінансово-облікової політкии МВС України ведеться черга, відповідно до якої виділяються кошти для виплати одноразової грошової допомоги за цільовим призначенням (поіменно) згідно складених списків, затверджених начальником ДФОП МВС України (а.с. 22). На підставі викладеного, суд зазначає, що діючим законодавством передбачений обов'язок виплати призначеної одноразової грошової допомоги у випадку встановлення вищої групи інвалідності та більшого відсотку працездатності на підстаі захворювання, повязаного з проходження служби в органах внутрішніх справ, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині зобов'язання Головне управління МВС України у Харківській області в особі Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області провести виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 119\~300 грн. на користь [PERSON] Стосовно інших позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов'язання провести щомісячні виплати у відшкодуванні шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, посилаючись на ст. 1195 та 1197 ЦК України суд зазначає наступне. У статтях 1195 -1208 ЦК України йдеться про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обовязків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в пеоіод проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоровя здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. Відповідно до п. 15 розділу ХI Закону України про Національну поліцію право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про національну поліцію». Чинність ст. 1195 - 1208 ЦК не поширюється на відносини щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання працівника міліції, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про міліцію», що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Стаття 23 Закону України «Про міліцію», якою врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової втрати працездатності, є спеціальною нормою по відношенню до ст. 1195 ЦК. Крім того, вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 5\~ Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 обовязковому зясовуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Статтями 12, 13, 81 та 83\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Таким чином\~з огляду\~на вимоги\~ ст.ст. 81, 83 ЦПК України, позивачем взагалі не надано обґрунтування характеру моральної шкоди та визначеної суми, не зазначено, якими саме протиправними діями йому спричинено моральну шкоду. На підставі викладеного та

Outcome: partial