Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

у серпні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає і їй важко самій його утримувати, також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує вимоги ст. 84 СК України. У звязку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку. У судове засідання сторони не зявилися, позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 25), відповідач у судове засіданні повторно не зявився, про розгляд справи повідомлявся за адресою реєстрації, а саме: [ADDRESS] (а.с. 10, 15, 23). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-КЕ № 252988 від 04.06.2018 року (а.с. 5). Сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області № 420 від 12.07.2018 р. позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], та має такий склад сім'ї: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За повідомленням Машівської селищної ради Машівського району Полтавської області № 659 від 06.08.2018 р. відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с. 10). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідач [PERSON] з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року отримав доход з філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» в загальній сумі 39691,43 грн. (а.с.22). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Ураховуючи вищевикладене, оскільки дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач вимог позивача не спростував та ніяких заперечень не надав, що свідчить про те, що він добровільно допомоги на утримання дитини не надає, але має змогу сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, оскільки працює, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, у звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає розміру аліментів, визначеному ч. 5 ст.183 СК України. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі ? частки його заробітку, суд зазначає таке. Так, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статтей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Виходячи з викладеного та враховуючи те, що відповідач жодних заперечень і доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача не надав, натомість працює та отримує заробітну плату, що свідчить про те, що він може надавати їй утримання, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки в розмірі ? частини його доходів до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved