Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя,який уточнила у жовтні 2017 року, посилаючись на те, що вона з січня 2003 року по січень 2017 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] 21 листопада 2003 року [PERSON] та [PERSON] обвінчалися в Свято-Преображенському кафедральному соборі м. Дніпропетровська, оскільки не вбачали необхідності в реєстрації шлюбу у встановлений законом спосіб. Під час спільного сумісного подружнього життя з [PERSON] за спільні кошти сторін було придбано нерухоме майно, а саме квартиру № 147, що розташована за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, буд. 5, право власності на яку зареєстроване за відповідачем. Відповідач не визнає права власності позивачки на спірну квартиру, змінив замки на дверях квартири, відмовляється повернути особисті речі позивачки. Просила суд встановити факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO],та [PERSON], [INFO], з січня 2003 року по січень 2017 року; визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], 22.09.1983р.н., та [PERSON], 25.07.1976р.н.[ADDRESS], яка складається із: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова, загальною площею 43,2 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м., адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Миру, будинок 5; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частини квартири № 147, яка складається із: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова, загальною площею 43,2 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м., адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Миру, будинок 5, в порядку поділу спільного майна подружжя; стягнути судові витрати по справі з відповідача. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2018 року залучено [PERSON] до участі у даній цивільній справі №202/5224/17 в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги. В свою чергу, третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою в порядку ст. 52 ЦПК України до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що саме вона з лютого 2001 року проживала спільно однією сім'єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а в подальшому за адресою: [ADDRESS]. 25 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) було зареєстровано шлюб. В подальшому у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначає, що з часу придбання спірної квартири [PERSON], вона разом з ним проживала в цій квартирі та продовжує на даний час в ній проживати з відповідачем однією сімєю. Просить суд встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01.01.2004 року по 25.08.2017 року; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири № 147в будинку № 5 по пр. Миру в м. Дніпро, загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,7 кв. м. Позивачка та її представник в судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просили суд відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з'явився, проти позовних вимог [PERSON] заперечував. Представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги в судове засідання зявилася, просила суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] У вересні 2017 року [PERSON] подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 19.09.2017 року у задоволенні заяви [PERSON] було відмовлено. У жовтні 2017 року [PERSON] подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 03.10.2017 року заяву [PERSON] було задоволено заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS]. У жовтні 2017 року [PERSON] подала до суду клопотання про виклик свідків та забезпечення доказів. Ухвалою суду від 30.10.2017 року клопотання [PERSON] було задоволено та витребувано у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» завірені копії квитанцій щодо погашення кредитних коштів за договором кредиту під заставу нерухомого майна № 07-Ф/165-СК-Г від 27.12.2007 року за період дії договору. Протокольною ухвалою від 12.03.2018 року було задоволено клопотання про виклик свідків. У грудні 2017 року [PERSON] подала до суду клопотання про виклик свідків. Протокольною ухвалою від 12.03.2018 року дане клопотання було задоволено. Допитана в судовому засіданні в якості свідка зі сторони позивача [PERSON] [PERSON], суду пояснила, що знайома та дружить з позивачкою з 2001 року, оскільки вони разом навчалися в вищому навчальному закладі, в той же час [PERSON] познайомила її з [PERSON] Зазначила, що вона була свідком на вінчанні [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут, планували народження дітей. Свідок [PERSON] пояснила, що неодноразово була в гостях у [PERSON] та [PERSON] в орендованій квартирі в м. Дніпрі. Після придбання [PERSON] та [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS], часто з одногрупниками приїздила в гості до квартири. Свідок зазначила, що [PERSON] та [PERSON] спільно проектували квартиру, купували меблі. Крім того, пояснила, що більшу частину ремонтних робіт в зазначеній квартирі було виконано батьком позивачки [PERSON]. Свідок зазначила, що однією дружньою компанією вони разом з [PERSON]І, та [PERSON] часто відпочивали на природі та декілька разів літали за кордон на відпочинок. Інколи до відпочинку їх компанії приєднувалася [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка зі сторони позивача [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з позивачем з 2002 року. З [PERSON] та [PERSON] вона та її чоловік дружили сімями, проводили спільно відпочинок на природі, часто бували один в одного в гостях, оскільки рядом винаймали квартири, а після придбання [PERSON] та [PERSON] власного майна у квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] були однією сімєю, вели спільний побут, мали спільний бюджет, робили разом покупки, подарунки, відпочивали, часто няньчилися з її дитиною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка зі сторони третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON] [PERSON], пояснив, що знайом з [PERSON] з 2006 року. Коли [PERSON] виїжджав до Криму по роботі, у квартирі [ADDRESS] залишалася [PERSON]. З [PERSON] він тільки проводив вільний час. Однак йому відомо, що [PERSON] це подруга [PERSON], а [PERSON] це його дружина. Чому у квартирі на час відряджень [PERSON] проживала [PERSON], йому не відомо і з ким їздив [PERSON] до Криму, йому також не відомо. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка зі сторони третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON] [PERSON], суду показав, що з [PERSON] він знайомий з 2004-2005 років, коли він почав проживати у [INFO], часто бував у нього вдома. Бачив у квартирі його дружину [PERSON]. Чи є у [PERSON] діти йому не відомо. Коли свідок познайомився з [PERSON], останній одруженим не був і коли він одружився, йому не відомо. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позовні вимоги третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] познайомилася із [PERSON] влітку 2001 року, з січня 2003 року вони проживали в орендованій квартирі у м. Дніпро. У жовтні 2004 року [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.10.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3019. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на тому, що кошти для придбання даної квартири були їх спільними коштами, бо з 2003 року вони мали спільний бюджет і купували квартиру саме для спільного проживання та частково допомогли з коштами її батьки. Батько [PERSON] робив ремонт у квартирі. Батьки допомогли придбати меблі та техніку у квартиру. 21 листопада 2003 року [PERSON] та [PERSON] обвінчалися у Свято-Преображенському кафедральному соборі, що підтверджується Свідоцтвом про вінчання та фотокартками. Суд критично ставиться до пояснень представника [PERSON] щодо обставин вінчання, оскільки представник відповідача не спростувала факт вінчання, а лише висловила думку, що він ставився до цього таїнства не серйозно. 27.12.2007 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] було укладеного іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за реєстровим № 783. Предметом іпотеки за вказаним договором виступило нерухоме майно [PERSON], а саме квартира № 147, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, буд. 5. Позивачем надано в судовому засіданні докази, що підтверджують сплату нею грошових коштів в рахунок погашення Договору кредиту № 07-Ф/165-СК-Г, в забезпечення умов виконання якого було укладено вище вказаний Іпотечний договір. На підтвердження позовних вимог позивачем надано фотокопії квитанцій про сплату комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] за період з 2006 по 2014 рік. Позивачем надано фотографії, що підтверджують сумісний відпочинок з [PERSON] та друзями сторін у Єгипті та на півострові Тарханкут у 2008 році. Також, позивачем надано виписку з амбулаторної карти [PERSON] від 06.03.2018, відповідно до якої [PERSON] з 2005 року перебувала на обліку у лікаря-терапевта за місцем фактичного проживання за адресою: [INFO]. Хворіла 2-3 рази на рік, у звязку із чим неодноразово зверталася за амбулаторною медичною допомогою та викликала лікаря додому за вказаною адресою. Відповідно до договору підряду від 26.02.2015 року за адресою: [ADDRESS], були здійснені роботи утеплення фасаду квартири підрядником [PERSON], замовником за даним договором являється батько [PERSON] [PERSON]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що вони знали [PERSON] та [PERSON] як подружжя з 2003 року, оскільки мали дружні стосунки, разом навчалися в інституті та багато часу проводили, відпочиваючи спільно сімўями. Суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки вони ніколи не проводили час із сімўєю [PERSON], а тільки відпочивали з ним окремо і тому фактично нічого не змогли показати стосовно подружніх відносин відповідача. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [PERSON] за період з 2001 по 2007 року дохід не отримував. Відповідно до даних ДФС [PERSON] отримувала дохід за основним місцем роботи з січня 2002 року. [PERSON] у період з 31.03.2015 року по 22.04.2016 року здійснював догляд за рідною бабусею [PERSON] [PERSON], що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради № 833/1 від 23.02.2018 року. [PERSON] є хрещеною матірўю племінниці [PERSON] [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про хрещення. З досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. В свою чергу, третьою особою, що заявляє самостійні позовні вимоги [PERSON] не надано доказів того, що спірна квартира була придбана внаслідок спільної праці її та відповідача [PERSON], або внаслідок її індивідуальних зусиль. В правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 зазначено, що за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12). За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Суд вважає, що третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в ході розгляду справи, не надала достатніх та безспірних доказів того, що вона з 01.01.2004 року по 25.08.2017 року проживала однією сім'єю з відповідачем [PERSON], вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, мала взаємні права та обов'язки, тобто що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю у розумінні ст. 74 СК України. Суд критично ставиться до наданих [PERSON] доказів, а саме копії фотокарток, оскільки вони датовані 2007 роком, коли у Єгипті відпочивала з [PERSON] і [PERSON] і [PERSON], 2017 роком, коли [PERSON] та [PERSON] уклала шлюб та одна фотокартка, яка надана третьою особою, датована 2004 роком. Твердженням [PERSON], що фотокартка зі спільного відпочинку з [PERSON] була зроблена у 2009 році, спростовується оригіналом даної фотокартки, наданої [PERSON] Відповідно дана фотокартка була зроблена під час відпочинку друзів на півострові Тарханкут у 2008 році. 25.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 383947. 06.11.2017 року у них народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КИ № 659018. Суд також вважає безпідставною вимогу [PERSON] про те, що майно, яке є спірним по даній справі, було придбано нею та відповідачем [PERSON] внаслідок їх спільної праці, є спільною власністю сторін та підлягає поділу між ними, оскільки докази, які б підтверджували дану обставину в матеріалах справи відсутні. Докази про спільне придбання сторонами майна, спільного вкладення грошових коштів на ремонт та меблі (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності) в матеріалах справи відсутні. Вказані обставини судом не встановлено. Таким чином,

Outcome: approved