Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак з 2015 року він у даній квартирі не проживає, оплату комунальних послуг не проводить, а тому його реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер та чинить перешкоди в користуванні власністю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників (а.с. 17-18). 28.10.2021 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову (а.с. 24). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності від 15.03.2011 року, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 89-С/ГР від 03.03.2011 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.08.2021 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно поданої 28.10.2021 року заяви, відповідач позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі визнає у повному обсязі, зазначивши, що в цій квартирі не проживає протягом тривалого часу, має інше житло, а тому не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 24). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі, за місцем своєї реєстрації не проживає протягом тривалого періоду часу, має інше житло, а тому його реєстрація за даною адресою носить формальних характер та чинить перешкоди позивачу у здійсненні права власності. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню решта сплаченого ним судового збору в сумі 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved