Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 01/2014 від 15.05.2014 р., що складає грошву суму у розмірі 1139744,04 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що15.05.2014 р. між ним та відповідачем укладено договір позики № 01/2014, відповідно до умов якого відповідач отримав в якості позики кошти у розмірі 623783,89 грн., що еквівалентно 53484 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення договору та зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. 15.05.2014 р. відповідачем складена та підписана розписка про отримання позики, із якої вбачається, що відповідач отримав від позивача грошові кошти, в якості позики в сумі 623783,89 грн. (53484 долари США) та зобовязується повернути отримані кошти до 31.12.2014 р. відповідно до умов договору. В порушення умов договору, відповідач до теперішнього часу не повернув грошові кошти відповідно до умов договору. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлена вимога про повернення грошових коштів від 03.02.2015 р., у якій позивач просив на протязі пяти календарних днів з дня отримання вимоги повернути йому позику в повному обсязі 53484 доларів США, що складає 843365,45 грн. Однак, отримана вимога залишилася без виконання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, також просив стягнути суму сплаченого судового збору, надав пояснення аналогічні вищевикладеним, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання жодного разу не зявився, у останнє судове засідання повідомлявся телеграмою. Враховуючи умови ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 15.05.2014 р. між сторонами укладено договір позики № 01/2014, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача 623783,89 грн., що еквівалентно 53484 доларів США, та зобовязався повернути їх позикодавцеві до 31.12.2014 р., на умовах, визначених договором, що підтверджується оригіналом договору № 01/2014, що міститься в матеріалах справи (а.с. 40). Із оригіналу розписки про отримання позики за договором позики № 01/2014 від 15.05.2014 р. вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти, в якості позики в сумі 623783,89 грн., що еквівалентно 53484 доларам США (а.с. 41). 03.02.2015 р. відповідачу направлено вимогу про повернення грошових коштів (а.с. 11). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач не надав суду жодних доказів щодо підтвердження повернення ним боргу, як і не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченими ст. ст. 27, 31 ЦПК України та не надав заперечень на позовну заяву. Таким чином, досліджені у судовому засіданні письмові докази, які були наданні позивачем, вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою). Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду із зазначеним позовом. Тому з відповідача підлягає стягнення суми боргу у розмірі 53484 доларів США, що на момент подання позову до суду еквівалентно 1139744,04 грн. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved