Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила: - встановити юридичний факт, що померла 20 травня 1996 року [PERSON], місце смерті с. Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області,є матірю позивача [PERSON]; - встановити юридичний факт, що Сертифікат на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165666, виданий 27 вересня 1996 року на імя [PERSON] на підставі рішення голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області №276 від 19 червня 1996 року та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 27 вересня 1996 року за номером 460, належить померлій 20 травня 1996 року [PERSON]; - визнати за нею право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі по праву спадкування за законом після померлої 20 травня 1996 року [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавця [PERSON]померлої 20 травня 1996 року відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну частку /пай/, позивач являється спадкоємицею першої черги за законом, спадщину прийняла шляхом розпорядження спадковим майном у порядку статей 529,549 Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, але при підтвердженні нею в органі нотаріату родинних відносин було встановлено, що маються розбіжності в написанні прізвища та імені спадкодавця «Мариніна Пелагея Акимівна» та «Зуєва Євдокія Акимівна». Постановою нотаріуса [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку /пай/ у звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам.. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. Встановлення юридичних фактів необхідно для оформлення спадщини. На переконання позивача її право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Позивач та її представник підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви визнав вимоги позивача, просив справу розглянути за відсутності його представника /ас 59/. Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила /ас 63/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, суду показали, Свідок [PERSON] суду показав, що родину [PERSON] знає з 1982 року у звязку з одруженням, позивач доводиться йому тещею. Підтвердив, що [PERSON], яка померла у 1996 році, та [PERSON] перебували у родинних відносинах матері та доньки, вони разом проживали у [INFO]. [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Мариніна», але при отриманні паспорту не знайшла підтверджуючих документів на укладення шлюбу, тому паспорт був виданий на її дівоче прізвище «Зуєва». Свідок [PERSON] суду показав, що сімю [PERSON] знає з дитинства, спілкувалися сімями, матір позивача звали [PERSON], а потім її прізвище змінилося на «Зуєва». Свідок [PERSON] суду показав, що при розпаюванні колгоспних земель він працював на керівних посадах, у тому числі і в сільськогосподарському акціонерно пайовому товаристві закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області, де у свій час працювала [PERSON], але на час розпаювання була на пенсії, на цю особу був виписаний сертифікат на право власності на земельний пай. У написанні прізвище була допущена описка як «Пелагея» замість «Євдокія».Знав [PERSON] і під прізвищем «Зуєва», останні роки свого життя вона проживала разом з донькою [PERSON] Суд, заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що 20 травня 1996 року померла [PERSON], на час відкриття спадщини проживала разом з [PERSON] у селі Верхня Пожня по вулиці Конотопська Краснопільського району Сумської області / копія ас.11, ас 12/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно. Згідно даних Сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165666, виданий 27 вересня 1996 року на імя [PERSON] на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області за № 276 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ від 27 вересня 1996 року за № 460 / копії ас 17,19-33/. 31 липня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON], та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам / ас 18/. Згідно статті 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Згідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно до статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. На підтвердження юридичного факту родинних відносин зі спадкодавцем позивачем надано: -особовий рахунок з по господарської книги Славгородської сільської ради станом на 1985 рік, з якого убачається, що до складу сімї [PERSON] /прізвище змінено на [PERSON]/ [PERSON] входила [PERSON], [INFO] /копія ас 42/; -покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які, кожен окремо, суду підтвердили, що померла 20.05.1996 [PERSON] та [PERSON] перебували у родинних відносинах матері та доньки. На підтвердження юридичного факту належності померлій 20.05.1996 [PERSON] правовстановлюючого документу Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165666, виданий 27 вересня 1996 року на імя [PERSON] позивачем надано: -архівну довідку від 30.05.2016 № Мз-561, за змістом якої в метричній книзі Троїцької церкви с. слав город Охтирського повіту Харківської губернії за 1902 рік під номером 23 є запис про народження 2 березня 1909 року [PERSON] /копія ас 15/; -архівну довідку від 30.05.2016 № Мз-561, за змістом якої ЗАЦС при Верхньосироватській сільраді Краснопільського району Сумського округу здійснив запис про шлюб № 15 від 7.02.1928, відомості про молодих: [PERSON] Терент, [PERSON]А./копія ас 16/; -особовий рахунок № 151 про роботу в колгоспі «Родина», за змістом якого у колгоспі працювала [PERSON]/ [PERSON]/ Є.А., до складу членів її сімї входила [PERSON] /копія ас 43/; -довідку Славгородської сільської ради, за змістом якої на території сільської ради [PERSON]/ [PERSON]/ [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа /ас 34-35/. Позивач [PERSON] народилася 8.02.1938 у с. Велика Пожня Краснопільського району Сумської області, матірю записана / далі мовою оригіналу на російській мові/ «Маринина Евдокия Акимовна», у звязку з одруженням 9.11.1962 змінила прізвище на Шевела», станом на 20.05.1996 проживала у селі Верхня Пожня разом з [PERSON] /ас 12, копії ас 13-14/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеними факти: -померла 20.05.1996 [PERSON], місце смерті с. В. Пожня Краснопільського району Сумської області, є матірю [PERSON],[INFO], уродженки [INFO]; -Сертифікат на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165666 виданий 27 вересня 1996 року на імя [PERSON] належить померлій 20 травня 1996 року [PERSON]. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Факти, про встановлення яких просить позивач, мають для неї юридичне значення, обумовлені необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року. Згідно зі статтею 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За даними Інформаційних довідок зі спадкового реєстру за номерами 49242441 та 49242435 від 26.09.2017, спадкова справа після померлої 20 травня 1996 року [PERSON] не заводилася та не видавалася; заповіт не складався / ас 60-61/. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Таким чином, Позивач як спадкоємець за законом має право на спадкування права на земельну частку (пай), яку спадкодавець набула за життя. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки в Сертифікат на право на земельну частку /пай/ є невідповідність в написанні прізвища та імені спадкодавця . Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У теперішній час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільськарада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. За даними [PERSON] з технічної документації по грошовій оцінці земель від 20.09.17 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,08 га становить 82792 грн /ас 58/. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що право, яке належало [PERSON]на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котра є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved