Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана цивільна справа за позовом [PERSON], в якому він посилається на те, що він є сином померлого [INFO] - [PERSON], який за життя, 23.08.1990 р. склав заповіт на його користь. [PERSON] являється рідною сестрою позивача, однак на спадщину після смерті батька не претендує, заяви до нотіальної контори про прийняття спадщини не подала. Так, на даний час у позивача виникла необхідність отриманняя спадщини за заповітом, але він не має такої можливості через розбіжність у написанні прізвищ його та батька, зокрема у паспорті позивача його прізвище значиться «[PERSON]», а в заповіті спадкоємцем записано «Нитепін», що не дає можливості ідентифікувати позивача, як сина померлого та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Разом з цим позивач вважає, що він прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом з батьком до і на час його смерті за однією адресою: по вул. Краснофлотська,5 в м. Карлівка Полтавської області, вступу в управління та володіння спадковим майном, натомість даний факт не був врахований нотаріусом, оскільки він нічим не підтверджений, а тому нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У зв'язку з викладеним, позивач просить встановити юридичний факт, що він являється рідним сином померлого [INFO] [PERSON], що проживав в [ADDRESS], встановити юридичний факт того, що заповіт, посвідчений головою виконкому Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області 23.08.1990 р. за реєстром №23 від імені [PERSON], який помер [INFO] на ім'я [PERSON], складено на користь [PERSON],[INFO], встановити факт того, що позивач прийняв спадщину після померлого [INFO] батька - [PERSON] шляхом постійного з ним проживання на час відкриття спадщини та шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні, пояснивши, що у зв'язку з розбіжностями в написанні прізвища позивача та його померлого батька, позивач позбавлений можливості оформити спадщину, хоча на час смерті батька жив разом з ним, доглядав, поховав його та проживає й на даний час в тому домоволодінні, в нього знаходяться оригінали усіх документів - на будинок, свідоцтво про смерть. Позивач також пояснив, що в 1990 році він перевіз батьків до м.Карлівка і з 1991 року вони були зареєстровані в будинку по [ADDRESS], де після смерті мами - в 1994 році , він також почав жити з дружиною та сином. Представник відповідача та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.77,78), в заяві від 19.09.2018 року Карлівська міська рада просить розглянути справу за відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує та заявлені вимоги визнає (а.с.80). Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що згідно даних паспорта серія [NUMBER] та свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] - позивач по справі, народився [INFO] та його прізвище зазначене як «[PERSON]». Разом з цим, у свідоцтві про народження позивача його батьком зазначений [PERSON], а в акті про народження №6 - [PERSON] (а.с. 7,64). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Так, за життя [PERSON] склав заповіт на випадок своєї смерті, відповідно до якого все його майно заповів [PERSON] (а.с.10), який посвідчений 23.08.1990 р. головою виконкому Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавські та зареєстрований в реєстрі за №23, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №48062170 від 14.06.2017 р. (а.с.9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області №1781 від 22.05.2017 р., [PERSON] з 07.06.1991 р. і до дня смерті, тобто до [INFO] проживав один та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12), що також підтверджується розпорядженням виконавчого комітету Карлівської міської ради від 15.02.2016 року №23 «Про перейменування вулиць» та копією витягу з домової книги (а.с.17,85). З копії паспорту позивача серії [NUMBER] від 08.12.1998 р. убачається, що [PERSON] з 27.01.1999 року зареєстрований по [ADDRESS]. Як убачається з акту від 24.05.2018 р., складеного за участю депутата Карлівської міської ради Буланого О.М. та сусідів - [PERSON] та [PERSON], було встановлено, що [PERSON] з родиною з 1994 року проживає за адресою: [ADDRESS], проживав у вказаному будинку і на день смерті батька - [PERSON] (а.с.50). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, показали, що позивач [PERSON] перевіз батьків до Карлівки в 1990 році і після смерті мами в 1994 році разом з дружиною перейшли жити до батька - [PERSON], доглядав за дідусем та коли той помер, займався похованням. Сестра та нині покійний брат позивача приїжджали також до батька, але доглядав його позивач, який залишився проживати в спадковому будинку. На звернення позивача до нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав за заповітом, державним нотаріусом Карлівської державної нотаріальної контори Яковлевою С.А. було винесено постанову 14.06.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 5,13 га , призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області (а.с.15). Відповідно до положення ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.п.1,2 ч.1, ч.2 ст. 549 ЦК, 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з викладеного, прийнята спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття. Відповідно до ч.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, 2003 року, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру №48062150 від 14.06.2017 р. вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.11). Даючи оцінку зібраним у справі доказам суд вважає, що в [PERSON] дійсно був батьком позивача, оскільки його прізвище збігається з прізвищем померлого за виключенням другої та четвертої літери, позивач по день смерті проживав з батьком та доглядав його, вони вели спільне господарство, що ствердили в судовому засіданні і свідки - сусіди позивача, в позивача знаходяться оригінали правовстановлюючих документів на майно померлого батька, а тому суд уважає що останній вступив у володіння та управління спадковим майном. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька [PERSON] відповідно до ст. 529 ЦК, 1963 року, оскільки є його сином. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Водночас суд зазначає, що хоча в судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт проживання позивача з батьком на день його смерті, ЦК 1963 року, який був чинний на день смерті [PERSON], не передбачав такої підстави для прийняття спадщини, натомість [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном під час дії ЦК 1963 року, тому слід встановити саме такий факт, а в задоволенні вимоги щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем відмовити. Виходячи з вищевикладеного, вимога про встановлення факту складення заповіту батьком позивача на його користь підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial