Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У серпні 2015 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00050669 від 08.07.2011 року звернулось Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно до договору про банківське обслуговування № BLaЖГА00050669 від 08.07.2011 року відповідач [PERSON], отримала кредит на поточні потреби в розмірі 14500 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних, з кінцевим терміном повернення 8 липня 2014 року. Відповідно до п.2.5.2 Договору позичальник зобовязувався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахунком, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Позивач виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Заборгованість відповідача [PERSON] за Договором банківського обслуговування становить 112369,49 грн., в тому числі: кредит - 12090,96 грн.; відсотки 5233,91 грн., комісія за РО 6723,49 грн., плата за пропуск платежів 88321,13 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], що діють на підставі відповідних довіреностей (а.с.18, 28, 38, 47, 57) в судове засідання не зявилися, до суду направили заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача (а.с. 27, 32, 46, 55-56). Відповідач [PERSON] позов визнала частково. Пояснила, що дійсно між нею та позивачем було укладено відповідний кредитний договір. Протягом року після отримання кредиту вона виконувала всі умови договору, але навесні 2012 року у неї виявили онкологічне захворювання, в звязку з чим вона неодноразово проходила стаціонарне лікування та витратила значні кошти. При цьому в неї загострилися й інші, хронічні хвороби - цукровий діабет, гіпертонічна хвороба. В звязку з цим вона зверталася до Миргородського відділення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з заявою про надання кредитних канікул, на яку їй дали усну відповідь про те, що її заява задоволена і їй повідомлять, коли потрібно буде знову розпочинати платити, але в подальшому це відділення банку закрилося, вона займалась своїм лікуванням, тому не могла належним чином виконувати зобовязання за кредитним договором. Позивач не звертався до неї з вимогою про погашення заборгованості і про її розмір вона дізналася тільки з позовної заяви. Зважаючи на викладене, просила відмовити у стягненні плати за пропуск платежів, решту вимог визнала. Суд, заслухавши пояснення відповідача, свідка [PERSON], дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 8 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» і відповідачем [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00050669. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у сумі 14500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних, з кінцевим терміном повернення 8 липня 2014 року.Комісія за управління кредитом становить 1,75 % (а.с.3-10). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. Відповідно до п.2.5.2 Договору відповідач [PERSON] зобовязувалася не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів , встановлені в графіку, а також у сумах комісії за управління кредитом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Належних доказів звільнення від обовязку виконання зобовязань відповідачем під час судового розгляду не надано. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належним чином їх не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № ВLаЖГА00050669 (а.с. 11), згідно якого станом на 07.08.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 112369,49 грн., в тому числі: кредит - 12090,96 грн., відсотки 5233,91 грн., комісія за розрахункове обслуговування 6723,49 грн., плата за пропуск платежів (неустойка) 88321,13 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства ( п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. Згідно роз'яснень, викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру нарахованої відповідачу пені суд враховує складні життєві обставини, які виникли у відповідача в звязку з онкологічним захворюванням та загостренням інших хвороб, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні амбулаторною медичною картою відповідача, а також ту обставину, що нарахована за договором неустойка за несвоєчасне погашення платежів є неспівмірною із розміром основного боргу, так як значно перевищує розмір простроченого боргу та процентів, а тому сума нарахованої неустойки підлягає в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшенню до розміру, який суд вважає справедливим з огляду на ступінь невиконання позичальником грошового зобов'язання, а саме до 12000 грн. Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача 36048,36 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00050669 від 08.07.2011 року, що складається з: кредиту - 12090,96 грн., відсотків 5233,91 грн., комісії за розрахункове обслуговування 6723,49 грн., плати за пропуск платежів (неустойки) 12000,00 грн. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивача було звільнено від його сплати при зверненні до суду.

Outcome: partial