Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 28 січня 2016 року сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача [PERSON] У результаті ДТП йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 45\~032,88 грн. У встановленому порядку він повідомив страхову компанію, яка прийняла рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 45\~032,88 грн. У подальшому він неодноразово звертався до страхової компанії, але страхового відшкодування він не отримав. Тому дану шкоду має відшкодувати відповідач по справі. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну йому шкоду. Вказав, що через неправомірні дії відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 2500 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 45\~032,88 грн.; на відшкодування моральної шкоди 2500 грн.; судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. При розгляді справи позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 45032,88 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання представник публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Скайд», [PERSON] не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 28 січня 2016 року об 09 год. 05 хв. в м.Вишневе на перехресті вулиць Жовтнева-Київська, [PERSON], керуючи автомобілем Mitsubishi, державний номерний знак [NUMBER], здійснив рух на забороняючий сигнал світлофору, чим допустив зіткнення з автомобілем Infinity FX35, державний номерний знак [NUMBER], який рухався на зелений сигнал світлофору. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 8.7.3 ПДР. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2016 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню. Дана постанова не оскаржувалась. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Infinity FX35, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. Між ПАТ «СК «Скайд» та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5642229 від 02 вересня 2015 року. За цим договором забезпечений транспортний засіб - автомобіль Mitsubishi, державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «Скайд» із заявою про виплату страхового відшкодування. З матеріалів справи встановлено, що ПАТ «СК «Скайд» на час ухвалення рішення не виплатило страхове відшкодування в межах суми полісу відповідно до угоди про виплату страхового відшкодування по справі №266/16страхового акту 142/16 від 08 квітня 2016 року. Згідно даної угоди розмір матеріального збитку становить 45\~032,88 грн. Ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У ст. 9.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого. Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. За таких обставин, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Infinity FX35, державний номерний знак [NUMBER], складає 45\~032,88 грн., страхова компанія ПАТ «СК «Скайд» прийняла рішення про виплату страхового відшкодування, але дані кошти не сплатила, тому до стягнення з [PERSON] підлягає сума 45\~032,88 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги задоволені, тому з [PERSON] суд стягує витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved