Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), з моменту подачі позовної заяви до суду, але не більше як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку; додаткові витрати на оплату навчання дитини та витрати на оплату проїзду та проживання з моменту переїзду до Києва. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони є батьками [PERSON] , який до [INFO] проживав з позивачем, а на теперішній час переїхав для навчання у м. Київ, та знаходиться на її утриманні. З 01.09.2019 син навчається на денному відділенні Київського університету культури на платній основі, та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання в іншому місті супроводжується значними матеріальними витратами: оплата гуртожитку, витрати на їжу, витрати на канцелярські прилади, забезпечення одягом, переїзд по місту від гуртожитку до місця навчання, пересилка речей до м. Києва, крім того, у зв`язку з наявними захворюваннями, син потребує грошових коштів на лікування. На момент звернення до суду з позовною заявою, загальні витрати на проживання за місцем навчання, проїзд та харчування склали 22797,70 грн. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки працює та має офіційний дохід. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2020 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5\~статті 279 ЦПК України\~не надходило. Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, на період його навчання, починаючи з моменту подачі позовної заяви, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, в задоволенні позовних вимог в іншій частині заперечує. В обґрунтування відзиву посилається на те, що з моменту переїзду сина до Києва він добровільно перераховує йому щомісячно гроші на картку, за період з вересня 2019 року по лютий 2019 року ним було сплачено 7400,00 грн. Враховуючи, що крім [PERSON] , в нього на утриманні знаходиться дочка [PERSON] , [INFO] , вважає, що з нього повинні стягуватися аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). В задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат просив відмовити, оскільки вимоги статті 185 СК України на спірні правовідносини не поширюються, а надання матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчання повністю охоплюється положеннями статті 199 СК України щодо сплати аліментів. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи і\~оцінивши наявні\~в ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис №291. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №45662299 від 10.12.2019 [PERSON] зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Київського університету культури від 06.09.2019 №24 [PERSON] у 2019 році вступив до Київського університету культури, і навчається на першому курсі денної форми навчання, термін закінчення навчального закладу 30.06.2023. Згідно договору №32246 про підготовку фахівця з вищою освітою від 09.08.2019 [PERSON] навчається у вищевказаному навчальному закладі за денною формою навчання, вартість освітніх послуг складає 13725,00 грн. за семестр. З договору найму житлового приміщення у гуртожитку № [NUMBER] від 30.10.2019 [PERSON] є наймачем житлового приміщення, що являє собою ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] [NUMBER] гуртожитку, що розташований за вищевказаною адресою. Проте, в зазначеному договорі жодного зазначення розміру плати за проживання у гуртожитку не міститься. Крім того, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №3332. Згідно зі статтею 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є повнолітнім, навчається на денній формі навчання, а відтак потребує матеріальної допомоги, оскільки саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість його працевлаштування впродовж часу навчання. Також, відповідно до пункту 20\~ постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати йому таку допомогу, а також, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує наявність у відповідача на утримання малолітньої дитини від іншого шлюбу, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання сина відповідача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, що з урахуванням допомоги, яку надає повнолітній дитині матір, буде достатнім для його утримання та забезпечення його життєвих потреб, за такого, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат, а саме половини витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до його закінчення, та половини витрат на оплату навчання, проїзду та проживання з моменту переїзду сина до м. Києва, суд вважає, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За змістом статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана,зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 № 6-1296цс15 та постанові Верховного Суду від 29.01.2018 №622/373/16ц. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що син сторін є повнолітньою особою, суд не вбачає правових підстав для застосування положень\~статті 185 СК України\~та стягнення з відповідача додаткових витрат на його утримання, за такого, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial