Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 08 жовтня 2005 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. У подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між сторонами справи розірвано. Позивач стверджувала, що на даний час дитина мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, просила суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно. За приписами п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Проте суд не може прийняти заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, оскільки вона подана після початку першого судового засідання. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно, при ухваленні рішення врахувати, що він має на утриманні ще двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] Залучена судом до участі у справі в якості третьої особи дружина відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. 08 жовтня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №813 (а. с. 7). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а. с. 9). За рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 20 травня 2014 року у справі №256/2417/14-ц шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 11-12). Після розірвання шлюбу дитина залишились мешкати з матір`ю [PERSON] Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Дитина перебуває на утриманні матері, [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб сина та його розвитку, не надає. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. Також судом з`ясовано, що на утриманні відповідача перебувають малолітні діти [PERSON] та [PERSON] Наведені обставини беруться до уваги судом при визначенні розміру аліментів. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , має становити 3000,00 грн щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб сина, його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 18 січня 2019 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи 18 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 768,40 грн в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial