overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Представник позивача подала клопотання, просить справу розглядати без її участі, просить задоволити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої, згідно свідоцтва про народження дитини, є відповідач. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою КП «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» Хмельницької міської ради № 0047-6 від 10.01.2018 року та фактично утримується лише матір'ю. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1 500 грн., але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із заробітку (доходу) на дитину. Відповідно до частини 2 статі 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначений законом і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2005 року. Від цього шлюбу вони мають доньку Катерину, [INFO], яка утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала та просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав, не заперечує про стягнення аліментів у розмірі однієї четвертої частини його заробітку на утримання дитини. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2005 року. Від цього шлюбу вони мають доньку Катерину, [INFO], батьком якої згідно свідоцтв про народження дитини є відповідач. Дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради за № 0363 від 24.01.2018 року. Відповідач надавав матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, проте в даний час позивач звернулась із позовом про розірвання шлюбу та бажає стягувати аліменти у судовому порядку. Тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобовязаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із заробітку (доходу). Відповідно до частини 2 статі 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначений законом, який становить одну четверту частину заробітку, і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2015 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а син залишиться проживати разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач також у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2015 року, шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1943. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 03 грудня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №943 розірвати. В обґрунтування позову вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, ведення спільного господарств. Фактичні шлюбні відносини припинені з грудня 2016 року. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03 грудня 2005 року (арк.с.10). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (арк.с.11). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 грудня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1680 розірвати. В обґрунтування позову вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, ведення спільного господарств. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2013 року. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 грудня 2012 року (арк.с.7). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (арк.с.6). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №275 - розірвати. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання засобами масової інформації; не подав відзив; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 липня 2004 року (арк.с.4). Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (арк.с.10). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

у січні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини та матеріально її не утримує. В судове засідання позивач не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, позов підтримує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний 05.08.2009 року, після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З характеристики, наданої [PERSON], учениці [INFO], що батько за час навчання доньки до школи не зявлявся, на батьківських зборах не був присутнім, з класним керівником та вчителями не зустрічався, навчанням доньки не цікавився (а.с. 10). Відповідно до інформації ККЗ «Палац культури художньої творчості дітей, юнацтва та молоді» від 22.12.2017 року, [PERSON] займається в спортивно-цирковій студії «Тріумф» з вересня 2011 року, батько [PERSON] за весь час відвідування донькою студії участі у житті колективу не приймав, концерти не відвідував, успіхами доньки не цікавився (а.с. 7). Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], яка станом на 31.12.2017 року складає 17\~700 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця (а.с. 15). У своїй заяві від 02.01.2018 року малолітня [PERSON] підтримала рішення матері щодо позбавлення її батька батьківських прав по відношенню до неї, оскільки він разом з ними не проживає, з нею не спілкується, не займається вихованням, не цікавиться навчанням (а.с. 6). Відповідно до висновку, затвердженим рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 12.02.2018 року за № 28 орган опіки та піклування Новозаводської районної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватись про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обовязків. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обовязків по відношенню до своєї малолітньої дитини, тобто самоусунувся від їх виконання, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 вересня 2011 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1192. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, з 28.11.2017 року позивач та відповідач перестали проживати разом, вести спільне господарства та підтримувати будь-які стосунки. Позивач зазначає, що оскільки сім'я існує лише формально і поновити її не можливо, на примирення позивач не згодна, тому вважає, що необхідно шлюб розірвати. У підготовчому судовому засіданні від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позов визнає. У зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог си. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 704 гривні 80 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 16 липня 2011 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне подружнє життя не склалося, оскільки у них з відповідачем різні характери та виявилися різні погляди на сімейне життя. У листопаді 2014 року вони припинили подружні стосунки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім спільним інтересам. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 172, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ОК № 113063, виданим 16 липня 2011 року. (а.с.5) Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження виданим 12 березня 2012 року. (а.с.6). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Дудка». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу та залишення позивачу прізвища «Дудка» можливо задовольнити. Позовна вимога в частині залишення проживати доньку [PERSON] разом з позивачем задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, щодо місця проживання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial