Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2604га (ділянка №1 площею 0,1758 га кадастровий номер 3221287001:01:032:0022, ділянка № 2 площею 0,0846 га, кадастровий номер 3221287001:01:042:0117) для ведення особистого селянського господарства, та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,3580 га (ділянка площею 0,013 га, ділянка площею 0,027 га, ділянка площею 0,318 га) для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території [ADDRESS], у порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його дід [PERSON], якому належали наведені вище земельні ділянки та які після його смерті успадкували в рівних частках його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 16 грудня 2010 року матір позивача [PERSON] - [PERSON] отримала свідоцтва про право власності на спадщину за законом, а саме на 1/3 частину вказаних вище земельних ділянок, що розташовані на території [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла й не встигла за життя виготовити державні акти на право власності на успадковані частини земельних ділянок. Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцеві майно, до складу якого увійшли 1/3 частина земельної ділянки площею 0, 3580 га, та 1/3 частина земельної ділянки площею 0,2604 га, що розташовані на території [ADDRESS]. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті його матері та видачу свідоцтв про право власності на спадщину на спірні земельні ділянки, проте у видачі останніх нотаріальна контора відмовила, про що 17 липня 2013 року прийняла відповідну постанову, в якій роз'яснила, що правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно відсутні, оскільки єдиним документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку є державний акт, який [PERSON] за життя виготовити не встигла. З підстав визнання права власності на спірне нерухоме майно [PERSON] змушений звернутися до суду із наведеним вище позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник Рожівської сільської ради Броварського району Київської області не з'явився, до початку розгляду справи по суті до суду надійшов лист сільського голови Величенко С.Д., в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач визнає та просить слухати справу у відсутності представника Рожівської сільської ради Броварського району Київської області. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з'явилися, до початку розгляду справи подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають та просять слухати справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21 серпня 2009 року виконавчим комітетом Рожівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис за № 06 (а.с. 26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якого, зокрема, увішли земельні ділянки, площею 0,3580 га, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку й ведення особистого підсобного господарства; та площею 0,2604 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS], та які належали спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії КВ виданого 17 жовтня 1996 року Рожівською сільською радою Броварського району Київської області, та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 586346, виданого 07 листопада 2005 року Рожівською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 37, 39). За життя спадкодавець заповіту щодо розпорядження належним йому майном не склав. Дотримуючись встановленого законом шестимісячного строку, діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із спільною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що зареєстрована за № 173 (а.с. 26), а дружина спадкодавця - [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини після смерті чоловіка на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується заявою № 174 від 12 лютого 2010 року, зареєстрованою в реєстрі за № 181 (а.с. 25). 16 грудня 2010 року спадкоємцям за законом видані свідоцтва про право власності на спадщину за законо, зокрема на земельні ділянки, площею 0,3580 га, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку й ведення особистого підсобного господарства та площею 0,2604 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території [ADDRESS] (а.с. 44-46, 48). Судом також з'ясовано, що [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськраойнного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 104 (а.с. 70). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України). Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якого, зокрема, увішли земельні ділянки, площею 0,3850 га, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку й ведення особистого підсобного господарства та площею 0,2604 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території [ADDRESS]. Із копії спадкової справи № 238/2011 щодо майна [PERSON], яка померла [INFO], вбачається, що 11 січня 2011 року спадкодавцем складено заповіт, згідно якого на випадок смерті вона зробила заповідальне розпорядження, яким належну їй земельну ділянку площею 0,191 га, що знаходиться за адресою: с. Рожівка Броварського району Київської області, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, заповіла [PERSON], а все інше майно, що належить їй на день смерті, де б воно не було і з чого не складалося, а також все те, на що спадкодавець за законом має право, заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 87). Також встановлено, що позивач [PERSON], дотримуючись закріпленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку, 09 червня 2011 року звернувся до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, що зареєстрована за № 915 (а.с. 68). Крім того, 09 червня 2011 року до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулися чоловік [PERSON] - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] (а.с. 69). Інші спадкоємці до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Проте, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спірні земельні ділянки Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області відмовила у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме актів на право власності на належні спадкодавцеві земельні ділянки, про що свідчить копія постанови від 17 липня 2013 року (а.с. 13). Судом встановлено, що [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON] 1/3 частину земельної ділянки площею 0,3580 га, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку й ведення особистого підсобного господарства та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2604 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території на території [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованими в реєстрі за № 3-4302 та № 3-4299 (а.с. 43, 44). Судом також з'ясовано, що державний акт на право власності на спірні земельні ділянки на ім'я [PERSON] за її життя не видавався. Зі змісту п. «а» ч. 3 ст.152 ЗК України вбачається, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року № 8 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України). За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або невизнається. Оцінивши дослідженні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який дотримуючись встановленого законом шестимісячного терміну, прийняв спадщину після смерті [PERSON], що померла [INFO] та якій належали 1/3 частина земельної ділянки площею 0,2604 га (ділянка №1 площею 0,1758 га кадастровий номер 3221287001:01:032:0022, ділянка № 2 площею 0,0846 га, кадастровий номер 3221287001:01:042:0117) для ведення особистого селянського господарства, та 1/3 частина земельної ділянки площею 0,3580 га (ділянка площею 0,013 га ділянка площею 0,027 га, ділянка площею 0,318 га) для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території [ADDRESS], суд дійшов висновку, що вимоги позивача [PERSON] грунтуються на положеннях закону, та є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved