Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON], померлого 24 квітня 2013 року, посилаючись на те, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2010 року був засуджений до 8 років позбавлення волі та відбував покарання в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області. У кінці серпня 2014 року дізнався від своєї дружини, що його батько помер 24 квітня 2013 року та після його після смерті все майно успадкувала його дружина [PERSON], а саме: житловий будинок № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціолковського в м. Черкаси на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.07.2014р., хоча відповідачка знала, що у померлого є син і дочка, однак про його смерть їх не повідомила та одноособово успадкувала все майно. Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 24 квітня 2013 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року скасовані рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року про задоволення позову та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року, справу направлено на новий розгляд. В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат [PERSON] позовні вимоги доповнили, вказували, що під час перебування у місцях позбавлення волі позивач був обмежений у вільному пересуванні, з батьком не спілкувався, оскільки останній не відповідав на листи позивача, в подальшому після звільнення у травні 2015 року позивач зясував, що відповідачка перешкоджала позивачу спілкуватись з батьком, який тяжко хворів, однак відповідачка не повідомила позивачу про хворобу батька, з метою одноосібно успадкувати майно підробила поштові квитанції про нібито відправлення в колонію повідомлення про смерть батька позивача, однак внаслідок обліку в установах відбування покарання отримуваної кореспонденції зясувалось, що вказане повідомлення позивачем не було отримане. Вказуючи, що основною причиною пропущення строків прийняття спадщини є неправомірні дії відповідачки, яка створила вищевказані умови, які вплинули на пропущення позивачем строку прийняття спадщини, просили позов задовольнити. Представник відповідачки, адвокат [PERSON]О, в судовому засіданні позов не визнав, посилався на недоведеність позивачем існування обєктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення позивачем дій по прийняття спадщини після смерті батька. У наданому до суду запереченні відповідачка вказувала, що після смерті чоловіка 24.04.2013р. вже 25.04.2013р. вона направила позивачу цінним листом повідомлення про смерть батька, таким чином останній міг поштою направити до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тому просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2010 року [PERSON] (на момент ухвалення вироку [PERSON] мав прізвище [PERSON] у звязку із одруженням) засуджено до відбування покарання у виді позбавлення волі на вісім років з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю. Позивач відбував покарання в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області до травня 2015 року. 24 квітня 2013 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 213881, виданим 26 квітня 2013 року, свідоцтвом про народження серії І-СР\~\~ № 397992, виданим 06 липня 1976 року. 14 серпня 2013 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття всієї спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON], на підставі якої була заведена спадкова справа та видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 липня 2014 року на житловий будинок № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціолковського в м. Черкасах. Позивач дізнався про смерть батька у кінці серпня 2014 року від своєї дружини, що підтверджено показами [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від\~26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від\~04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. В судовому засіданні не знайшли підтвердження обєктивними доказами позивача про неправомірні дії відповідачки щодо створення перешкод позивачу у прийняття спадщини. Згідно показів свідків [PERSON], [PERSON] під час відбування покарання позивач писав листи батькові, однак відповіді не отримував з невідомих позивачу причин. Разом з тим, відсутні докази, що позивач не міг спілкуватись з батьком саме з вини відповідачки, оскільки батько позивача останні роки життя тяжко хворів, крім того позивач міг спрямувати поштою відповідні запити до компетентних соціальних служб опіки і піклування чи доручити з'ясувати обставини дружині [PERSON], шлюб з якою зареєстрував 18.11.2010р. та якій надав 30.10.2014р. довіреність на представництво інтересів, завірену начальником колонії. Згідно з наданими відповідачкою поштовими квитанціями та описом вкладення до цінного листа 25.04.2013р. нею на адресу установи відбування покарання позивача було направлено повідомлення про смерть [PERSON] (а.с. 65). Посилання позивача про та його представника про підроблення вказаних матеріалів не підтверджені доказами встановлення даного факту в порядку кримінального судочинства, тому носять імовірнісний характер. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Лист про неотримання позивачем вхідної кореспонденції в період з 25.04.2013р. по 25.08.2013р. в період перебування у Менській виправній колонії № 91 кореспонденції з м.Черкаси, не підтверджує з достовірністю існування істотних труднощів на прийняття спадщини протягом передбаченого законом шестимісячного строку. Крім того, що главою 87\~\~ЦК України, яка регулює спадкові правовідносини, не передбачено покладання обов'язку на одних спадкоємців повідомляти інших\~\~спадкоємців про відкриття спадщини. Таким чином, досліджуючи поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд приходить до висновку про відсутність у нього об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька, в період перебування в місцях позбавлення волі позивач мав можливість вчинити дії по прийняттю спадщини шляхом надіслання відповідної заяви поштовою кореспонденцією нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, тому відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed