Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У серпні 2018 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.03.2018 року з нього на користь відповідача [PERSON] були стягненні аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2018 року і до повноліття дитини. Позивач сплачував аліменти, проте, станом на сьогоднішній день, його матеріальне становище погіршилося. З серпня 2014 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , а [INFO] у них народився син [PERSON] . Дружина на даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці. Окрім того, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які також потребують належного матеріального забезпечення. На підставі викладеного, позивач просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/10 частину його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явився, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме, згодна зменшити розмір стягуємих аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину. Суд, заслухавши пояснення зявившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення.. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII внесено зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України та встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Судом встановлено, що судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.03.2018 року з позивача на користь відповідача [PERSON] були стягненні аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2018 року і до повноліття дитини. Позивач сплачував аліменти, проте, станом на сьогоднішній день, його матеріальне становище значно погіршилося, він створив іншу сім`ю, має малолітню дитину, дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, на утриманні позивача перебувають непрацездатні батьки. Таким чином, суд дійшов переконання, що сімейний стан позивача дійсно змінився, що є обґрунтованою підставою для звернення з позовом та надано докази, що його майновий стан погіршився та він не має можливості в подальшому виконувати свій обв`язок щодо утримання дитини та сплати аліментів в розмірі, визначеному рішенням суду, також позивачем надано докази на підтвердження перебування на його утриманні малолітньої дитини, яка народилася у новому шлюбі. Разом з тим, суд враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає за необхідним позов задовольнити частково, а саме: зменшити стягуємий розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку позивача, але не меншу 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини та сторін у справі. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Позивачем в позовній заяві не ставиться вимога про стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору, а тому такі витрати відносяться на рахунок позивача.

Outcome: partial