Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

У січні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач, якого свого часу було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого загинула [PERSON] - дружина позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON], стягнуті рішеннями судів суми відшкодування моральної та майнової шкоди не сплатив, внаслідок чого належні позивачам кошти знецінюються від інфляційних процесів, а відповідач, по суті, користується чужими коштами. Посилаючись на статті 11, 509, 625, 1208 Цивільного кодексу (ЦК) України позивачі просили при поданні позову стягнути з відповідача: 1) на користь неповнолітньої [PERSON] 5510 грн. 83 коп., в тому числі інфляційні втрати за листопад, грудень, 2015 року в сумі 3272 грн., три проценти річних за жовтень, листопад, грудень 2015 року в сумі 865 грн. 65 коп., на невідшкодовану заподіяну моральну шкоду в сумі 100000 гривень, на невідшкодовану заподіяну шкоду втратою годувальника в сумі 12436 грн. 36 коп. за період з 14.11.2003 р. по 01.07.2012 р., на невідшкодовану шкоду завдану втратою годувальника за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2015 р. в сумі 8105 грн. 13 коп., а також три проценти річних на несплачені інфляційні втрати за період з 13.01.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 21468 грн. 01 коп.; за період з 28.05.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 30014 грн. 62 коп.; за період з 19.08.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 19665 грн. 83 коп. в загальній сумі 1373 грн. 18 коп. 2) на користь [PERSON] 2853 грн. 11 коп., в тому числі нарахованих інфляційних втрат за листопад, грудень 2015 року в сумі 1639 грн., три проценти річних за жовтень, листопад, грудень 2015 року в сумі 467 грн. 50 коп. на невідшкодовану заподіяну моральну шкоду в сумі 50000 грн., на невідшкодовану матеріальну шкоду в сумі 10454 грн. 32 коп., а також три проценти річних на несплачені інфляційні втрати за період з 13.01.2015 р. по 31.12.2015 р. в сумі 13073 грн. 26 коп.; за період з 28.05.2015 р. по 31.12.2015 р. в сумі 13697 грн. 36 коп.; за період з 19.08.2015 по 31.12.2015 р. в сумі 9999 грн. 60 коп. в загальній сумі 746 грн. 90 коп. Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог /а.с. 38 - 41/ позивачі просили додатково стягнути з відповідача: 1) на користь неповнолітньої [PERSON] 25 грн. 98 коп. (2 грн. 95 коп. інфляційні втрати, 23 грн.03 коп. - три проценти річних), збільшуючи таким чином загальну суму, що підлягає стягненню на її користь до 5536 грн. 81 коп. 2) на користь [PERSON] 12 грн. 41 коп. (три проценти річних), збільшуючи таким чином загальну суму, що підлягає стягненню на його користь до 2865 грн. 52 коп. Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог /а.с. 75 - 79/ позивачі просили стягнути додатково з відповідача: 1) на користь неповнолітньої [PERSON] 3780 грн. 66 коп., в тому числі 2317 грн. 84 коп. інфляційних втрат та 1462 грн. 82 коп. як три проценти річних (за січень - березень 2016 року), що в загальній сумі становить 9317 грн. 47 коп., що є розміром вимог даного позивача в остаточній редакції. 2) на користь [PERSON] 1888 грн. 68 коп. в тому числі 1151 грн. 87 коп. інфляційних втрат та 736 грн. 81 коп. як три проценти річних (за січень - березень 2016 року) що в загальній сумі становить 4754 грн. 20 коп., що є розміром вимог даного позивача в остаточній редакції. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили. Відповідач вказував, що не відмовляється виконувати судові рішення та сплачує кошти за можливості. Також вказував що норми ст. 625 ЦК України до правовідносин, що складись між позивачами та відповідачем застосуванню не підлягають, а також те, що стягненню коштів перешкоджає представник позивачів [PERSON] Ані розміру сум, заявлених позивачами, ані їхнього розрахунку відповідач не заперечив. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позовні вимоги обох позивачів підлягають задоволенню частково враховуючи таке. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року стягнуто з [PERSON] моральну шкоду на користь [PERSON] в сумі 50 000 грн. та 100000 на користь [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 2728 грн. 39 коп. та шкоду, завдану малолітній [PERSON] за період з 14 листопада 2003 року по червень 2012 року в сумі 12436 грн. 38 коп., та щомісячно по 231,22 грн., починаючи з липня 2012 року до досягнення [PERSON] повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року вказане рішення суду в частині вирішення позову про стягнення 2728 грн. 39 коп. майнової шкоди скасовано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 10774 грн. 32 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний суд України у своїй постанові від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-113цс14) висловив правову позицію про те, що відшкодування заподіяної, зокрема, злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобовязанням. Також Верховний Суд України вказує, що за змістом цієї норми (тобто, ст. 625 ЦК України) закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак, в силу ст. 360-7 ЦПК України норми ст. 625 ЦК України, які встановлюють відповідальність за порушення грошових зобовязань мають застосовуватись у подібних правовідносинах щодо заподіння моральної та майнової шкоди. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). При цьому чинне законодавство не повязує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (постанова Верховного Суду України від 04.07.2011 р. № 13/210/10 та від 12.09.2011 р. № 6/433-42/183). Відповідач не спростував твердження представника позивачів про несплату ним сум стягнутих з нього вищевказаними судовими рішеннями. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що з урахуванням принципу диспозитивності, меж позовних вимог та після здійснення арифметичного розрахунку на користь [PERSON] підлягає стягненню: 1) інфляційні втрати по невідшкодованій моральній шкоді в сумі 100000 грн., а саме: 4256 грн. 11 коп.,(за період з 01.11.2015 по 31.03.2016 індекс інфляції (у відсотках) становив 104,256%). 2) інфляційні втрати по невідшкодованій шкоді по втраті годувальника в сумі 12436 грн. 38 коп., а саме, 529 грн. 31 коп., 3) інфляційні втрати по періодичним платежам, а саме, з 01.07.2012 - 01.09.2014 по 231,22 грн., з 01.09.2014 по 01.09.2015 по 255,49 грн., з 01.09.2015 по 31.03.2016 по 289,05 грн. щомісячно та з урахуванням вказаних позивачами сплачених сум, загальний розмір заборгованості, що не оспорюється відповідачем становить 9277,53 грн., тобто, сума інфляційних втрат за даний період з урахуванням вищенаведеного індексу становить 391 грн. 91 коп. Також згідно рішень Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та апеляційного суду Сумської області на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто суми інфляційних втрат (21468,01 грн., 30014,62 грн., 19665,83), які боржником не сплачено. З суми 21468 грн 01 коп. (рішення апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року) позивач просить стягнути 3% річних за період з 13 січня 2015 року по 31.03.2016 року (за 444 дні), що становить 783 грн. 44 коп. З суми 30014 грн. 62 коп. (рішення апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року) позивач просить стягнути 3% річних за період з 28 травня 2015 року по 31 березня 2016 (за 309 днів), що становить 762 грн. 29 коп. З суми 19665 грн. 83 коп. (рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 липня 2015 року) позивач просить стягнути 3% річних за період з 19 серпня 2015 року по 31 березня 2016 року (за 226 днів), що становить 365 грн.30 коп. Крім того, позивач просить стягнути 3% річних від невідшкодованої суми стягнутої на її користь моральної шкоди в розмірі 100000 грн. за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (за 183 дні), що становить 1504 грн. 11 коп. Крім того, на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 3% річних, нарахованих на суму 12436 грн. 38 коп. (стягнена сума шкоди рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року) за вказаний позивачем період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (за 183 дні), що становить 187 грн. 06 коп. Щодо стягнення 3% річних з сум, стягнених згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року /а.с. 83 - 85/ та ухваленого за наслідками його перегляду рішення апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2016 року, суд вважає, що позивачами (як [PERSON] так і [PERSON]) не було надано належного обгрунтування даної позовної вимоги, зокрема, щодо стягнення 3% річних за період до набрання рішенням суду законної сили, а відтак, в задоволенні даної симогу суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином після проведеного арифметичного розрахунку судом встановлено, що на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 8779 грн. 53 коп. На користь [PERSON] підлягає стягненню: 1) інфляційні втрати по невідшкодованій моральній шкоді в сумі 50000 грн. за період з 01 листопада 2015 року по 31 березня 2016 року, а саме: 2128 грн. 06 коп., 2) інфляційні втрати від знецінення стягнутої рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року суми майнової шкоди в розмірі 10774 грн. 32 коп., яка з урахуванням здійснених боржником ([PERSON]М.) станом на 31 березня 2016 року зменшилась до 10369 грн. 32 коп., а саме, 104,256% від 10369 грн. 32 коп становить 10810 грн. 65 коп., а інфляційне збільшення суми становить 441 грн. 33 коп., 3) три відсотки річних від несплаченої суми стягнутої моральної шкоди в розмірі 50000 грн. за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (за 183 дні), що становить 752 грн. 05 коп., 4) три відсотки річних від стягнутих вищевказаними судовими рішеннями сум інфляційних втрат (13073 грн. 26 коп., 13697 грн. 36 коп., 9999 грн. 60 коп.), які боржником не сплачено, а саме, - з суми 13073 грн. 26 коп. за період з 13 січня 2015 року по 31 березня 2016 року (за 444 дні), що становить 477 грн. 08 коп., - з 13697 грн. 36 коп. за період з 28 травня 2015 року по 31 березня 2016 року (за 309 днів) 347 грн. 88 коп., - з суми 9999 грн. 60 коп. за період з 19 серпня 2015 року по 31 березня 2016 року (за 226 днів), що становить 185 грн. 75 коп. Таким чином після проведеного арифметичного розрахунку судом встановлено, що на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 4332 грн. 15 коп. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Outcome: partial