Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У серпні 2019 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська вимоги на предмет солідарного стягнення з відповідачів, [PERSON] та [PERSON] , заборгованості за тілом кредиту станом на 16 липня 2019 року на суму 14135,25 доларів США, що за курсом НБУ від 16 липня 2019 року складає 363841,33 грн. АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником публічного акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення кредитного договору №DZF0GA00002115 шляхом його підписання 22 серпня 2007 року [PERSON] , за умовами якого позичальник отримав у вигляді невідновлювальної лінії кредит у розмірі 22400 доларів США, на строк до 21 серпня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та щомісяця в період сплати кредиту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, з встановлення щомісячного платежу у сумі 317,69 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за цим договором з [PERSON] укладено Договір поруки № DZF0GA00002115 від 22 серпня 2007 року, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, проте відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконували, у зв`язку з чим станом на 16 липня 2019 року виникла заборгованість в сумі 124992,14 доларів США, з яких 14135,25 доларів США заборгованість за кредитом; 31987,45 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3040 доларів США Заборгованість по комісії за користування кредитом; 75829,44 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, однак позивач просив солідарно стягнути з відповідачів лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14135,25 доларів США, що за курсом НБУ від 16 липня 2019 року складає 363841,33 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2019 року справу передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2019 року справу розподілено судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 12 листопада 2019 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у цивільній справі №209/3730/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Після надходження 10 лютого 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська рішення Дніпровського районного м. Дніпродзержинська від 27 січня 2020 року, яке набрало законної сили 03 березня 2020 року, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року провадження у даній справі відновлено з призначенням судового засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, однак 01 березня 2021 року подав електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи з причин зайнятості в інших процесах, доказів чого суду не надав. Разом з тим, суд приймає до уваги, що у позовній заяві представник зазначив про можливість розгляду справи у його відсутність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] 01 березня 2021 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у відсутність її та відповідача [PERSON] та просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав ухвалення рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 27 січня 2020 року, яким відмовлено АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за тим самим кредитним договором, яка виникла раніше, аніж позивач заявляє в цьому позові, з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні цього позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань з приводу відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у позові, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 22 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого згідно Статуту є АТ КБ Приватбанк, та [PERSON] укладений Кредитний договір № DZF0GA00002115, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 22400 доларів США, на строк до 21 серпня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та щомісяця в період сплати кредиту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, з встановлення щомісячного платежу у сумі 317,69 доларів США (п.7.1 договору). Відповідно до п.7.4 договору при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених пп.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,43% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно п.4.1 договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні, у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за цим договором з [PERSON] укладено Договір поруки № DZF0GA00002115 від 22 серпня 2007 року, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, як солідарний боржник, у разі невиконання боржником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № DZF0GA00002115 від 22 серпня 2007 року(п.п.1, 2, 4 договору поруки). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті\~530,\~631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261\~ЦК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 261 ЦК України\~за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що 27 січня 2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська у справі №209/3730/15-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DZF0GA00002115 від 22 серпня 2007 року, яка виникла станом на 01 липня 2015 року, ухвалено рішення, що набрало законної сили 03 березня 2020 року, яким в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказане рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2020 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Зазначеним рішенням встановлено, що після порушень виконання умов договору банк в 2009 році звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за даним кредитним договором - квартиру. Квартира була продана 29.04.2011 року, тобто, банк при порушенні відповідачами обов`язків встановлених іпотечним та кредитним договором, вимагав дострокового виконання основного зобов`язання, і в зв`язку з невиконанням цієї вимоги звернув стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Таким чином, банк скориставшись своїм правом достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Отже, банк довідався про невиконання позичальником умов щодо повернення всієї суми кредитної заборгованості в 2009 році перед зверненням до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк позовної давності перервався зверненням банку до суду та почав перебіг з квітня 2011 року з часу продажу квартири. З вимогою про стягнення заборгованості банк звернувся до суду лише в липні 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності у квітні 2014 року. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях\~12\~і\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем та представником відповідача [PERSON] доказів як на підтвердження наведених у позовній заяві обставин, так і в їх заперечення, позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з пропущенням строків позовної давності позивачем ще у квітні 2014 року, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю. Судові витрати відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed