Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд, ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її корить аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 гривень щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що відповідач відповідно до рішення суду сплачував аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] до його повноліття. На даний час син досяг повноліття, однак продовжив навчання, та навчається на першому курсі Брошнівського професійного лісопромислового ліцею на денній формі навчання. Оскільки їхній з відповідачем син продовжив навчання то він потребує матеріальної підтримки. Відповідач отримує високі доходи, а тому може надавати допомогу по утриманню дитини. У судове засідання позивачка не прибула, її представник адвокат Родіков І.С., направив до суду заяву, якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у його відсутності. 01 березня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позов не визнав, оскільки він не працевлаштований. Він сплачує аліменти на дочку, яка є неповнолітньою. Крім того, [INFO] у нього народився син, [PERSON] , дитина народжена передчасно, на лікування дружини та новонародженої дитини ним було понесено значні фінансові витрати. Крім того, на даний момент він немає можливості працювати на сезонних роботах закордоном. Крім того, вказав, що позивачка ставить питання про стягнення з нього аліментів до досягнення сином 23 років, хоча навчання в ліцеї триває тільки один рік, а отже завершується у червні 2021 року. Їхній з позивачкою син знаходиться на неповному державному забезпеченні, тобто щомісячно отримує стипендію. Син проживає у з позивачкою, тобто відсутні витрати на проживання в гуртожитку, також не витрачає кошти на транспорт . вважає, що будь-яких доказів потреби чи необхідності надання матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням [PERSON] суду надано не було. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до поданої заяви, позов не визнав, справу просить розглянути у його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.5) видно, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , котрий згідно довідки №93 від 27 січня 2021 року (а.с.7) проживає з позивачкою. Відповідно до довідки №5 від 27 січня 2021 року (а.с.8) [PERSON] , навчається в ліцеї з 01.09.2020 в рупі Е-1 (денна форма навчання) і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Довідка дійсна до 30.06.2021. Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.15) та копії свідоцтва про народження (а.с.16) [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , та має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності з вимогами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.12,82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що за станом свого матеріального становища відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що навчається, однак в меншому розмірі ніж заявлено позивачкою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial