overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 22 листопада 2002 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис №1247. Мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO], які проживають із матір'ю. Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено у грудні 2014 р,, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача з на користь позивачки слід стягнути судовий збір 243,60 грн. оплачений при пред'явленні позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 27 вересня 2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис №716. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO], який проживає із батьками. Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Погодилася на заочний розгляд справи. Відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином завчасно. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08 вересня 2006 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1115. Мають спільного сина [PERSON], який народився [INFO] Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 10.06.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 24.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. З того часу як шлюб було розірвано сторони припинили проживати разом, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина, позивачка змушена самостійно нести всі витрати з утримання сина. Відповідач не надає допомоги на щоденні потреби дитини, та витрати пов'язані із хворобою дитини. Посилаючись на те, що позивачка змушена самостійно забезпечувати сина одягом, побутовою технікою, меблями, та іншими предметами для нормального розвитку без жодної допомоги зі сторони батька, позивачці важко матеріально утримувати самостійно сина, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред*явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією розміру аліментів відповідно до закону. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що він приймає участь в утриманні дитини, допомогу надає в добровільному порядку, родина розпалася у жовтні 2014 року, а неповнолітній син мешкав разом із відповідачем до січня 2015 року, заявлені позовні вимоги визнав позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя в них не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя та різні характери, були втрачені почуття любові та поваги, кожен з подружжя веде своє особисте життя, сімейний бюджет у них роздільний. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву та просив розірвати шлюб. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2006 /актовий запис № 433/ (а. с. 7), від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] - мешканця Автономної Республіки Крим, про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що спільне життя у них не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Майже рік вони не підтримують шлюбних стосунків. Позивач посилається на неможливість примирення і недоцільність збереження шлюбу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 р., постановленою на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України», визначена підсудність позовної заяви [PERSON] Дарницькому районному суду м. Києва. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва, проте в судове засідання не з'явився, заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2008 р. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З позовної заяви та заяви позивача від 17 лютого 2015 р. вбачається, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомога та підтримка, що призвело до сварок і стало причиною припинення шлюбно-сімейних відносин. З січня 2014 р. сторони проживають роздільно, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що спільне життя у них не склалося по причині відсутності взаєморозуміння та поваги, через що у них постійно виникають конфлікти та сварки, що травмують дитину та ображають її честь та гідність. Наведене призвело до втрати почуття любові та поваги. Позивач посилається на неможливість примирення. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 березня 2013 р. (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З огляду на зміст позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову суд вважає доведеним, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомога та підтримка, що призвело до сварок і стало причиною припинення шлюбно-сімейних відносин. Сторони проживають роздільно, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально і не базується на паритетних засадах, порушує такий принцип шлюбу як добровільність та суперечить інтересам подружжя і інтересам їх малолітньої дитини. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 02 лютого 2015 р. на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти на навчання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням суду від 20 травня 2011 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 5). Сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 13). [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання Коледжу Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського І рівня акредитації за спеціальністю «Фінанси і кредит» на контрактній основі, терміном навчання з 01 вересня 2014р. по 30 червня 2016р. (а.с. 14). Статтею 198 СК встановлений обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працює монтером колії в відокремленому структурному підрозділі Миколаївської дистанції колії Одеської залізниці, має середньомісячний дохід, з урахуванням стягнень по аліментам, від 1000 до 2500 грн. (а.с. 22). Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе, у відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України, присудити позивачці аліменти на утримання сина в період навчання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу) - з 02 лютого 2015 р. За такого позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася із зазначеним позовом і прохала визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] який належав її батькові [PERSON], який помер [INFO] р. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем зазначеного майна, яке належало померлому батькові, який не встиг оформити належним чином на нього право власності. Інші спадкоємці від спадщини відмовилися. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] звернулася до суду із письмовою заявою в якій прохає справу розглянути без її участі,позов підтримує, не заперечує винесенню заочного рішення. Також відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій зазначила,що позов визнає повністю і також не заперечує винесенню заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. [INFO] року помер [PERSON], якому в [ADDRESS] належали: літ. А - житловий будинок 1957 року побудови, літ. Бп - погріб під сараєм; літ. а - веранда; літ. Б - погрібник; літ.в - сарай; літ. В - сарай-л.кухня; літ. в1 - навіс; літ. г - сарай; літ. Г - сарай; літ. Д - сарай; літ. К - колодязь питний, - загальною вартістю 40 618 грн. Право власності [PERSON] на будинок і господарські споруди підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, дозволом на будівництво житлового будинку в с. Павлівка виданого 12.06.1957 року Козельщинською районною радою. Суд враховує, що нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в зв'язку з відсутністю належних документів про право власності спадкодавця на це майно. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є його донька позивач [PERSON] Інші спадкоємці від спадщини відмовилися установленому законом порядку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У січні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказала, що із 22.02.2002 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітніх дітей: 2004 р. н. та 2007 р. н. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сім'ї стала відсутність спільних поглядів на життя, в результаті чого між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння, відповідач постійно принижував людську гідність позивача, зловживає спиртними напоями та застосовує до неї фізичне насильство, сторони неодноразово намагалися помиритися та змінити своє ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало, через це шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Крім того, відповідач у грудні 2014 р. вигнав дружину разом з дітьми з будинку, і вона змушена була піти проживати до своїх родичів. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, примиритися не бажає. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов повністю, примиритися не бажає. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому роз'яснені. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 - при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з грудня 2014 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 22.02.2002 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого [INFO] та [INFO] народилися діти. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У січні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказав, що сторони з 12.03.2011 р. - у зареєстрованому шлюбі, внаслідок якого 01.08.2011 р. у них народився син. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне життя не склалося, З 2013 року чоловік перестав піклуватися про сімейні відносини на почуттях любові, дружби, між ними відсутні повага та взаєморозуміння, почали виникати конфлікти, які перетворювалися в сварки, дійти згоди спільно як подружжя при вирішенні найважливіших питань життя сім'ї не можуть. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви: позивача [PERSON], вона просить суд розглянути справу в її відсутність, власні позовні вимоги підтримує повністю; відповідача [PERSON], він просить суд розглянути справу в його відсутність, позов визнає повністю, примиритися не бажає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з червня 2013 р., проживають окремо. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 12.03.2011 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого 01.08.2011р. народилася дитина. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved