Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

у серпні 2019 р. позивач звернувся до суду з позовними вимогами, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.04.2020 (т. 2 а.с. 21-34), просить встановити порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельною ділянкою 0,0977 га, кадастровий номер 8000000000:75:274:0001 шляхом: виділення в користування позивачу приміщення житлової кімнати 2-6 площею 23,9 кв.м. у житловому будинку; залишити у спільному користуванні з [PERSON] , [PERSON] приміщення коридору 2-4 площею 3,9 кв.м., коридору 2-9 площею 4,1 кв.м., кухні 2-10 площею 6,5 кв.м., гараж під літ. «Ж» та будівельні матеріали та конструкції, з яких збудовано сарай під літ. «З» площею 60,2 кв.м., коридор 2-1 площею 3,2 кв.м., санвузол 2-2 площею 2,9 кв.м., кладову 2-3 площею 5,1 кв.м. у житловому будинку; залишити у спільному користуванні позивача та [PERSON] інші житлові приміщення квартири №2 , а саме: приміщення житлової кімнати 2-5 площею 9,8 кв.м ., житлової кімнати 2-7 площею 13,7 кв.м ., житлової кімнати 2-8 площею 6,2 кв.м ., коридору 2-11 площею 2,6 кв.м. , кладової 2-12 площею 4,9 кв.м. , кладової 2-13 площею 11,9 кв.м. , кладової 2-14 площею 12,6 кв.м.; приміщення квартири №1, а саме, веранди 1-1 площею 15,7 кв.м., санвузла 1-2 площею 3,5 кв.м., тамбуру 1-3 площею 5,2 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 8,8 кв.м., коридору 1-5 площею 7,1 кв.м., кухні 1-6 площею 5,6 кв.м., житлової кімнати 1-7 площею 24,6 кв.м., передпокою 1-8 площею 4,4 кв.м., житлової кімнати 1-11 площею 20,3 кв.м., житлової кімнати 1-12 площею 12,1 кв.м., коридору 1-13 площею 4,6 кв.м., кухні 1-14 площею 11,9 кв.м., санвузла 1-15 площею 3,6 кв.м. та приміщення квартири №3, а саме, коридору 3-1 площею 3,5 кв.м., кухні 3-2 площею 8,0 кв.м., санвузла 3-3 площею 2,8 кв.м., житлової кімнати 3-4 площею 13,7 кв.м., житлової кімнати 3-5 площею 12,7 кв.м., кладової 3-6 площею 6,7 кв.м., а також сарай літ. «Б» залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] ; залишити у спільному користуванні позивача та відповідачів земельну ділянку площею 0,0977 га, кадастровий номер 8000000000:75:274:0001. Усунути перешкоди позивачу у користуванні майном, шляхом його вселення до частини житлового будинку, що складається з наступних приміщень: коридору 2-4 площею 3,9 кв.м., житлової кімнати 2-6 площею 23,9 кв.м., коридору 2-9 площею 4,1 кв.м., кухні 2-10 площею 6,5 кв.м., а також будівельних матеріалів та конструкцій, з яких побудовано коридор 2-1 площею 3,2 кв.м., санвузол 2-2 площею 2,9 кв.м., кладову 2-3 площею 5,1 кв.м.; зобов`язати [PERSON] надати доступ та заборонити чинити перешкоди до вказаної частини житлового будинку та гаражу під літ. «Ж» площею 31,1 кв.м., будівельних матеріалів і конструкцій, з яких збудовано сарай під літ. «З» площею 60,2 кв.м. та вказаної земельної ділянки. Судові витрати стягнути з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі рішення суду є власником 7/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками іншої частини вказаного будинку та земельної ділянки є відповідачі: [PERSON] , якій належить 14/100 частини будинку та земельної ділянки, [PERSON] - 7/100 частини, [PERSON] - 55/100 частини, [PERSON] - 17/100 частин. На даний час відповідач [PERSON] чинить позивачу та членам його родини перешкоди у доступі та проживанні в будинку, обмежує в доступі до надвірних будівель та споруд, частини земельної ділянки, що знаходиться у спільному користуванні, що призводить до конфліктних ситуацій, які в добровільному порядку сторони не можуть вирішити. Вказані обмеження призводять до порушення прав позивача, як власника частини майна, сторони не можуть дійти взаємної згоди щодо встановлення порядку користування будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою. Ухвалою суду від 07.08.2019 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 62). 07.10.2019 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнає в частині надання позивачу у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. Відповідач ніколи не чинила перешкод у володінні та користуванні належною позивачу частиною майна. Зазначає, що підсобні приміщення коридору 2-11 площею 2,6 кв.м., кладової 2-12 площею 4,9 кв.м., кладової 2-13 площею 11,3 кв.м., кладової 2-14 площею 12,6 кв.м. збудовані за кошти членів її родини, а тому вказані приміщення знаходяться в її користуванні. Житлові кімнати 2-5 площею 9,8 кв.м., 2-8 площею 6,2 кв.м. не були у володінні та користуванні спадкодавця позивача, після смерті якої позивач успадкував частину майна, а тому вказані кімнати підлягають залишенню відповідачу у володінні та користуванні. Загальна площа житлових приміщень, які знаходяться у користуванні позивача, становить 29,7 кв.м. Житлова кімната 2-6 площею 23,9 кв.м. підлягає залишенню у спільному користуванні позивача та відповідача [PERSON] оскільки раніше знаходилась у користуванні їхньої матері. Підсобні приміщення коридору 2-9 площею 4,1 кв.м., коридор 2-4 площею 3,9 кв.м., кухня 2-10 площею 6,5 кв.м. підлягають залишенню у спільному користуванні сіх співвласників. Відповідач [PERSON] користується гаражем під літ «Ж» з оглядовою ямою та погребом, за згодою колишніх співвласників. У іншій частині вимоги також не підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 21.11.2019 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (т. 1 а.с. 117-118). Ухвалою суду від 04.02.2020 провадження по справі поновлено, у зв`язку з надходженням повідомлення про неможливість надання висновку (т. 2 а.с. 6). Ухвалою суду від 30.06.2020 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач, представник позивача в судове засідання не зв`явились, повідомлялися належним чином, представник позивача подав заяву про проведення підготовчого судового, з урахуванням вимог заяви про зміну предмету позову, засідання без їх участі (т. 2 а.с. 75) Відповідачі в судове засідання не зв`явились, повідомлялися належним чином (т. 2 а.с. 69-73), причини неявки суду не відомі. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від10.10.2012, за [PERSON] визнано право власності на 7/100 частин житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON] (т. 1 а.с. 22-28). Право власності позивача на 7/100 частки майна на земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:75:274:0001 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.03.2015 (т. 1 а.с. 29-30). Право власності на 7/100 частки спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 274,3 кв.м., житловою площею 145,8 кв.м. під літ «А», сарай під літ. «Б», гараж під літ. «Ж» зареєстровано за позивачем 13.06.2016 (т. 1 а.с. 37-38). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.02.2015, загальна площа земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:75:274:0001 становить 0,0977, [PERSON] належить 165/300 частки за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] - 14/100 частки, [PERSON] - 17/100 частки, [PERSON] - 14/100 частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 31-36). [INFO] [PERSON] помер (т. 1 а.с. 54). Відповідно до спадкової справи до майна померлого [PERSON] , спадкоємцем є його донька [PERSON] , яка в установленому законом порядку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 04.12.2019 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 17/100 часток земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:75:274:0001. У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , останній відмовлено (т. 1 а.с. 143-238). Відповідно до технічного паспорту від 10.10.2014 на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] житловий будинок знаходиться під літ. «А» 1959 р. побудови, прибудови літ «а» 1959 р., прибудови літ. «а2» прибудови 1959 р., прибудови літ «а3» 1967 р., прибудови літ. «під а4» 1979 р., погріб під літ. «а4» 1959 р., прибудови літ. «а5» 1987 р., прибудови літ. «а6» 1968 р., прибудови літ. «а7» 1999 р., надбудови літ. «а8» 1967 р., мансарди літ. «над А» 1959 р., сарай літ. «З» 1999 р., сарай літ. «Б» 1961 р., гараж літ. «Ж» 1979 р., оглядова яма літ. «під Ж» 1979 р., погріб літ. «під Ж» 1979 р., гараж літ. «К» 2002 р., оглядова яма літ. «під К» 2002 р., погріб літ. «під К» 1960 р., гараж під «Л» 2000 р., споруди огорожа, ворота, вимощення №№1-3, 1. Самочинним будівництвом є сарай літ «З» 60,2 кв.м., прибудова літ «а7» 14,6 кв.м., гараж літ. «К» 36,9 кв.м., гараж літ. «Л» 11,6 кв.м. Відповідно до експлікації приміщень, будинок складається з квартири з: квартири №1 , до якої відноситься веранда загальною площею 15,7 кв.м., санвузол 3,5 кв.м., тамбур 5,2 кв.м., житлова кімната 8,8 кв.м., коридор 7,1 кв.м., кухня 5,6 кв.м., житлова кімната 24,6 кв.м., передпокій 4,4 кв.м., житлова кімната 20,3 кв.м. , житлова кімната 12,1 кв.м. , коридор 4,6 кв.м. , кухня 11,9 кв.м. , санвузол 3,6 кв.м. Загальна площа приміщень по квартирі №1 становить 127,4 кв.м. , житлова плоаща 65,8 кв.м. , допоміжна площа 61,6 кв.м. Квартира №2 складається з коридору загальною площею 3,2 кв.м., санвузла 2,9 кв.м.. кладової 5,1 кв.м., коридору 3,9 кв.м., житлової кімнати 9,8 кв.м., житлової кімнати 23,9 кв.м., житлової кімнати 13,7 кв.м., житлової кімнати 6,2 кв.м., коридору 4,1 кв.м., кухні 6,5 кв.м., коридору 2,6 кв.м., кладової 4,9 кв.м., кладової 11,3 кв.м., кладової 12,6 кв.м. Загальна площа приміщень по квартирі №2 становить 110,7 кв.м. , житлова площа 53,6 кв.м. , допоміжна 57,1 кв.м. Квартира №3 складається з коридору загальною площею 3,5 кв.м., кухні 8,0 кв.м., санвузла 2,8 кв.м., житлової кімнати 13,7 кв.м., житлової кімнати 12,7 кв.м., кладової 6,7 кв.м. Загальна площа приміщень по квартирі №3 становить 47,4 кв. м., житлова площа 26,4 кв.м., допоміжна площа 21,0 кв.м. Загальна площа житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 285,5 кв.м., житлова площа 145,8 кв.м., допоміжна площа 139,7 кв.м. (т. 1 а.с. 39-46). Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами 1 та ч. 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі № 6-2811цс15, від 16.11.2016 у справі № 1443цс16. Згідно зі ст. 87 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 88 ЗК України). Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Для визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою, обставини справи потребують спеціальних знань, на підставі чого суд по справі призначив судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Судова незалежна експертиза України», яку проведено не було. Позивач надав до матеріалів справи висновок експерта Свериди О.М. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №03/20 від 21.04.2020, проведеної за його ініціативою (т. 2 а.с. 35-59). На вирішення експертизи поставлено питання щодо визначення варіантів виділення у користування позивачу приміщень житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами з урахуванням порядку користування будинком попередніми власниками. Вказаний висновок експерта суд приймає в якості належного, допустимого доказу, оскільки експертиза проведена уповноваженою особою, при проведенні експертного дослідження визначено усі можливі варіанти виділення позивачу житлових приміщень, заперечень з приводу даного висновку від відповідачів не надходило. Враховуючи обставини фактичного користування сторонами будівлями і спорудами, земельною ділянкою, інтереси сторін, суд вважає, що саме у варіанті висновку №1 визначено найбільш прийнятний для обох сторін варіант виділення у користування позивачу приміщень житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Зокрема, [PERSON] підлягає виділенню житлова кімната 2-6 площею 23,9 кв.м. у житловому будинку, у спільному користуванні підлягає залишенню, приміщення коридору 2-4 площею 3,9 кв.м., коридору 2-9 площею 4,1 кв.м., кухні 2-10 площею 6,5 кв.м., гараж під літ. «Ж», коридор 2-1 площею 3,2 кв.м., санвузол 2-2 площею 2,9 кв.м., кладова 2-3 площею 5,1 кв.м. Також підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди позивачу у вселенні та користуванні майном, яке підлягає виділенню. Земельна ділянка підлягає залишенню у спільному користуванні сторін. Інші вимоги позивача є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial