Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Окнянського району Одеської області, Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельні ділянки. В подальшому позивачами були уточнені та доповнені позовні вимоги і вони просили визнати право власності на земельні ділянки та визнати недійсними та скасувати державні акти про право приватної власності на землю. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що 30 січня 2002 року [PERSON] сільською радою Красноокнянського району було прийняте рішення №164- ХХІІІ щодо клопотання перед райдержадміністрацією про затвердження проекту відведення та надання в натурі позивачам земельних ділянок загальною площею 251.18 га. На підставі зазначеного рішення [PERSON] 24 березня 2002 року [PERSON] сільською радою було видано [PERSON] акт ІІ-ОД №015478 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; [PERSON] 14 лютого 2003 року [PERSON] сільською радою було видано [PERSON] акт ІІІ-ОД №040033 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ; [PERSON] 28 березня 2002 року [PERSON] сільською радою було видано [PERSON] акт ІІ-ОД №015495 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ; [PERSON] 05 лютого 2003 року [PERSON] сільською радою було видано [PERSON] акт ІІІ-ОД №044226 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ; [PERSON] 25 березня 2002 року [PERSON] сільською радою було видано [PERSON] акт ІІ-ОД №015497 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ; [PERSON] 05 лютого 2003 року [PERSON] сільською радою було видано [PERSON] акт ІІІ-ОД №044358 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . Протягом понад 10 років позивачі безперешкодно розпоряджалися земельними ділянками відповідно до зазначених державних актів, передавали їх у користування юридичним особам і правомірність видачі вказаних актів ніким не оспорювалася. У 2012 році виникла необхідність подальшого оформлення землі та присвоєння кадастрових номерів ,і з цією метою позивачі зверталися до Красноокнянської РДА з заявами про надання дозволу на розробку проекту технічної документації ,однак будь-якої відповіді не отримали. У 2016 році вони мали намір укласти договори оренди ,однак не змогли цього зробити через відсутність кадастрового номеру і тоді вони звернулися до відділу Держгеокадастру у Красноокнянського районі із заявою про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам. Однак 22 грудня 2016 року їм. було відмовлено у присвоєнні кадастрових номерів у зв»язку із тим, що [PERSON] акти були видані неповноважним органом та з порушенням діючого на момент видачі актів законодавства, так як на момент видачі, відповідно до ст..12,п.12 розділу ХП Перехідних положень Земельного Кодексу України сільська рада не мала повноважень на видачу [PERSON] актів і тому надані їм правоустановчі документи недійсні. Допущені сільської радою порушення перешкоджають здійсненню їм права власності на земельні ділянки і тому позивачі просять визнати вказані державні акти недійсними і скасувати та визнати їх право власності на земельні ділянки із земель державної власності на території [PERSON] сільської ради Красноокнянського району площею по 6.61 га кожному в межах земель, що були передані КСП ім..Калініна. Ухвалою суду від 12 квітня 2017 року Головне управління Держгеокадастру в Одеській області було залучено до участі у справі як третя особа ,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ,змінивши його процесуальний статус з відповідача на третю особу ,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивачі у судове засідання не з»явилися, однак просили розглянути справу у їх відсутність і на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник позивачів у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог та надала пояснення, аналогічні вищевикладеному. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради та Окнянської районної державної адміністрації у судове засідання не з»явилися, однак надали до суду письмові заяви, у яких просили розглянути справу у їх відсутність і позовні вимоги визнали повністю. Відповідно до ст..169 ЦПК України, справа розглянута у відсутність позивачів та представників відповідачів. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судовому засіданні вважала, що позов в частині визнання вказаних державних актів недійсними і їх скасування підлягає задоволенню, так як після 01 січня 2002 року у сільських рад не було повноважень ні щодо розпорядження землями поза межами населених пунктів, ні щодо видачі державних актів на право приватної власності на землю. Що стосується визнання за позивачами права власності на земельні ділянки, то ,на думку представника третьої особи, такі земельні ділянки можуть бути видані позивачам із земель колективної власності, а не із земель державної власності, так як позивачі посилаються на те, що вони були членами КСП, тому вони і можуть претендувати на виділення їм земельних ділянок як бувшим членам КСП. Вислухавши пояснення сторін ,дослідивши матеріали справи ,суд прийшов до наступного. Судом були встановлені факти і відповідні їм правовідносини. 30 січня 2002 року [PERSON] сільською радою Красноокнянського району Одеської області було винесено рішення № 164 ХХІІІ «Про згоду на передачу громадянам земельних часток /паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю», яким було вирішено клопотати перед райдержадміністрацією про затвердження проекту відведення та надання в натурі земельної частки /паю/ у приватну власність громадянам України, які проживають на території сільської ради загальною площею 251,18 га ,в тому числі 251,18 га ріллі із земель резервного фонду [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та клопотати перед Красноокнянським відділом земельних ресурсів видати працівникам СВК ім..Калініна ,громадянам України, державні акти на право приватної власності на землю. Відповідно до додатку №1 до вказаного рішення, позивачі входять в список із 33 громадян України, працівників СВК ім.Калініна на видачу державних актів на право приватної власності на землю./ а.с.30-31/. 24 березня 2002 року [PERSON] сільською радою на ім»я [PERSON] було видано [PERSON] акт ІІ-ОД №015478 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва./а.с.37/ 14 лютого 2003 року [PERSON] сільською радою на ім»я [PERSON] було видано [PERSON] акт ІІІ-ОД №040033 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва / а.с.36./ 28 березня 2002 року [PERSON] сільською радою на ім»я [PERSON] було видано [PERSON] акт ІІ-ОД №015495 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. / а.с. 35/ 05 лютого 2003 року [PERSON] сільською радою на ім»я [PERSON] було видано [PERSON] акт ІІІ-ОД №044226 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва / а.с.39/ 25 березня 2002 року [PERSON] сільською радою на ім»я [PERSON] було видано [PERSON] акт ІІ-ОД №015497 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва / а.с.40/ 05 лютого 2003 року [PERSON] сільською радою на ім»я [PERSON] було видано [PERSON] акт ІІІ-ОД №044358 про право приватної власності на земельну ділянку площею 6.61 га на землях [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ./ а.с.38/ Як підстава для видачі всіх вищезазначених державних актів зазначено рішення [PERSON] сільської ради Красноокнянського району Одеської області № 164 ХХІІІ від 30 січня 2002 року. Разом з тим, з 01 січня 2002 року відповідно до п.12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України/ в редакції, що діяла на час видачі державних актів на землю/ повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів-відповідні органи виконавчої влади. При цьому суд звертає увагу, що [PERSON] сільською радою рішенням № 164 ХХІІІ від 30 січня 2002 року не ухвалювалося питання щодо видачі громадянам , в тому числі і позивачам, державних актів, а лише було вирішено клопотати перед райдержадміністрацією та відділом земельних ресурсів відповідно про затвердження проекту відведення та надання в натурі земельної частки / паю/ та про видачу земельних актів . Таким чином, [PERSON] сільська рада Красноокнянського району Одеської області ,видавши позивачам оспорювані державні акти, не лише вийшла за межі своїх повноважень ,а й фактично без будь-якої відповідної підстави видала правовстановлюючі документи позивачам. Слід також відзначити, що позивачі взагалі не виготовляли будь-якої технічної документації на вказані земельні ділянки і, крім того, не дотримано порядку складання державних актів на право власності на землю відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43 /зі змінами/, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. Статтями 116 , 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. [PERSON] акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема, статтями 116 , 118 ЗК України . Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року, яка відповідно до ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України. Відповідно до ст..152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та ін. Відповідно до ст. 202 ЦК України передача у приватну власність земельних ділянок та видача державних актів на землю є правочином. Статтею 126 Земельного кодексу України (чинною на момент видачі державних актів) та п.1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт Враховуючи, що рішенням [PERSON] сільської ради взагалі не вирішувалося питання про передачу у власність позивачам земельних ділянок, державні акти видані з порушенням норм чинного законодавства, з внесенням неперевірених даних про розмір ділянки та з порушенням порядку його складання, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів в частині визнання державних актів недійсними та їх скасування підлягають задоволенню. Що стосується визнання права власності позивачів на земельні ділянки, то суд вважає, що вказані позовні вимоги заявлені передчасно. Як вбачається з відповіді відділу Держгеокадастру у Красноокнянському районі від 22 грудня 2016 року, підставою для відмови у присвоєнні кадастрового номеру земельним ділянкам позивачів є відсутність технічної документації із землеустрою та розпорядження райдержадміністрації, а також вказано на перевищення повноважень [PERSON] сільською радою при видачі держаних актів на право приватної власності на землю . Із наведеного слідує, що право власності позивачів ніхто не оспорює, а лише зазначають про недоліки при оформленні права власності та видачі неналежного правовстановлюючого документу. Посилання представника третьої особи про недоліки зазначеного вище рішення [PERSON] сільської ради в частині виділення земельних ділянок позивачам із земель резерву /державної власності/ не можуть бути прийняті до уваги, так вказане рішення ніким не оспорено, але й заперечення представника третьої особи стосуються не права власності позивачів на земельні ділянки, а лише сумнівів щодо належної форми власності, з якої слід позивачам виділити земельні ділянки. Статтями 1,3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави і кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи, що фактично право власності позивачів на землю ніхто не оспорює, а лише вказується на нетримання позивачами порядку оформлення їх права власності, що можливо вирішити в позасудовому порядку, суд вважає, що так як відсутній спір щодо визнання права власності позивачів на земельні ділянки, то вказані правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому у цій частині провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. Щодо визнання відповідачами позову в цій частині , то думка відповідачів є хибною та суперечить чинному законодавству і тому не може бути прийнята до уваги. При цьому суд розяснює, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», в разі закриття провадження, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Outcome: approved