Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.03.2016 року в сумі 19394,74 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову, оскільки всупереч умов укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 17.03.2016 року між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобов'язань належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача просив справу розглянути без його участі, погоджується на заочний розгляд справи. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов'язки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 17.12.2013 року між [PERSON] (надалі відповідач) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено кредитний договір. 17.03.2016 року з метою утворення сприятливих умов для виконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору № SAMDN51000129184656 від 17.12.2013 року, між відповідачем з однієї сторони та банком, з іншої, було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), відповідно до якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 117844,36 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяців, з кінцевим терміном погашення кредиту - до 31.03.2018 року (п.2.1 Генеральної угоди). Як слідує з Розрахунку заборгованості наданого Банком з березня 2016 року у відповідача почала утворюватись прострочена заборгованість за кредитом. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням Генеральної угоди відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту відповідач був ознайомлений, погодивсь з ними та надав свою згоду, про що свідчить його підпис. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.03.2018 року. При порушенні строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день, по зобовязаннях, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в сумі 1410,28 грн. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за Генеральною угодою станом на 15.12.2016 року склала 19394,74 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом 15113,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1057,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 1813,59 грн. та штраф 141,028 грн. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибув, заперечень проти позову не подав та не надав суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд вважає також за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально - підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved