Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У січні 2017 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Позивач свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] уклав з [PERSON] договір побутового підряду відповідно до якого позивач мав виготовити з власного матеріалу та встановити в квартирі відповідачки, яка розташована [ADDRESS] віконні металоконструкції. Відповідач прийняв на себе зобов'язання оплатити вартість наданих йому послуг та виконаних робіт на узгоджених сторонами умовах кошти в сумі 9182 грн.23 коп.. Позивачем зобов'язання за договором було виконано в повному обсязі, про що свідчить власноручно написане відповідачкою на Замовленні, що вона притензій до виконаних робіт не має. Однак, замовник (відповідач) свої зобов'язання з оплати виконаних робіт повністю не виконала, борг становить 3182 грн. 23 коп. В зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу, 3% річних у сумі 732 грн. та інфляційні збитки в розмірі 3871 грн. 19 коп., всього просить стягнути 7785 грн. 42 коп. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені ним строки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640 грн., які були понесені позивачем на оплату судового збору.

Outcome: approved