Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ «Енергополь Україна» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав частково недійсним, стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2013 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого позивач набуває майнові права на квартиру. Відповідно до умов договору позивачу було надано розстрочення оплати (різновид кредиту) у валюті гривні в сумі 1094375,15 грн. Для здійснення оплати між сторонами був підписаний графік платежів, платежі по договору включили також відсотки за надану розстрочку. Розстрочення оплати по договору надається позивачу для придбання майнових прав на двокімнатну квартиру, що використовується для задоволення власних побутових потреб. Позивач зазначає, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач надав позивачу в березні 2015 року рахунок для погашення кредиту з урахуванням зміни курсу валют, у розмірі більшому ніж обумовлено сторонами в договорі. Таке збільшення передбачено пунктом 5.3 договору, відповідно до якого щомісячний платіж підлягає перерахунку згідно з курсом гривні до долара США, встановленого НБУ. Позивач вважає, що положення пункту 5.3 договору суперечать вимогам законодавства України, оскільки передбачене щомісячне погашення кредиту з урахуванням зміни курсу валют відповідає всім ознакам, умовам та наслідкам кредитування в іноземній валюті, внаслідок чого відповідні умови несправедливі. Позивач посилається на положення ст. ст. 1054, 1056, 1057 ЦК України та наголошує на тому, що за договором, укладеним між сторонами, позивачу надано кредит в якості розстрочення оплати вартості квартири. Сторонами у договорі передбачено зобов'язання позивача за гривневим споживчим кредитом в іноземній валюті, оскільки сума, яка буде повернута відповідачеві, фактично дорівнюватиме не розміру наданого кредиту, а розміру еквіваленту цього кредиту в доларах США, що суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин, позивач просить визнати недійсними п. 5.3. Договору N 2/506-591 купівлі-продажу майнових прав від 10 липня 2013 року, п.5.3. Договору №1 від 13 листопада 2013 року про внесення змін та доповнень до Договору N 2/506-591 купівлі - продажу майнових прав та п. 5.3. Договору № 2 від 22.10.2014р. до Договору N 2/506-591 купівлі - продажу майнових прав, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Енергополь Україна», стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 144772,27 грн. та проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1798,10 грн., зобов'язати відповідача видати позивачу довідку про оплату в повному обсязі вартості майнових прав, вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначив, що в оспорюваному пункті договору купівлі-продажу майнових прав встановлено кредитування фізичної особи в іноземній валюті, що прямо суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Підтвердив, що позивач перед підписанням договору ознайомилась з усіма умовами договору, вільно без примусу підписала договір. Представник позивача підкреслив, що станом на 22 жовтня 2014 року уся вартість майнових прав була ним сплачена в повному обсязі. Також представник позивача зазначив, що вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів та зобов'язання видати довідку про оплату вартості майнових прав заявлені позивачем в порядку застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину відповідно до ст. ст. 215 - 217 ЦК України. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі, просили суд відмовити у задоволенні позову. Зазначили, що умови договору купівлі-продажу майнових прав повністю відповідають вимогам законодавства України. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 10 липня 2013 року між ПАТ «Енергополь-Україна» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 2/506-591, за умовами якого відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність позивача майнові права на квартиру, яка має наступні характеристики: квартира [ADDRESS] в Оболонському районі м. Києва, загальною площею 91,27 кв.м., житловою площею 42,25 кв.м., кількість кімнат - дві. Згідно з п. 4.1. договору майнові права за даним договором передаються компанією покупцю шляхом підписання акту. Акт підписується сторонами не пізніше 40 робочих днів з дати оформлення технічного паспорту на об'єкт нерухомості при здійсненні покупцем оплати 100% загальної вартості майнових прав, що визначена у п. 5 даного договору. Відповідно до п. 5.1 договору сторони погодили, що на дату укладення договору вартість майнових прав в частині, що стосуються одного квадратного метру квартири, становить 11990,52 грн. При цьому загальна вартість майнових прав за даним договором щодо квартири, площа якої становить 91,27 кв.м., дорівнює 1094375,15 грн. Умовами пункту 5.3 договору передбачено, що у випадку зниження офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на день оплати більше, ніж на 3% щодо офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на дату підписання цього договору, належний до оплати платіж на дату сплати і відповідно загальна вартість несплачених майнових прав підлягає перерахунку і визначається покупцем самостійно, без додаткового узгодження з компанією або будь-якими третіми особами за наступною формулою: P = PN* S1/S0, де Р - сума, що підлягає сплаті внаслідок здійснення перерахунку, PN - платіж, що підлягає перерахуванню відповідно до п. 5.2 даного договору, S1 - офіційний курс одного долара США за офіційним курсом НБУ до гривні на дату сплати покупцем грошових коштів, S0 - офіційний курс одного долара США за офіційним курсом НБУ до гривні на дату укладення даного договору. Договір купівлі-продажу майнових прав укладений між сторонами у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Соколовим Ю.Є. 13 листопада 2013 року та 22 жовтня 2014 року сторонами до розділу 5 договору купівлі-продажу майнових прав були внесені зміни, які стосувалися вартості квадратного метру квартири. Умови пункту 5.3. договору залишені сторонами без змін. У відповідності до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно з ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з укладенням договору купівлі-продажу майнових прав. Предметом даного договору є майнові права, пов'язані з виникненням у майбутньому прав володіння, користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] За умовами договору майнові права передаються позивачеві лише після здійснення останньою повної оплати вартості таких прав в порядку, передбаченому розділом 5 договору. Відповідно до положень договору оплата вартості майнових прав здійснюється за рахунок власних коштів. Договором не встановлено обов'язку відповідача надавати позивачеві кошти в кредит для здійснення такої оплати або іншим чином забезпечувати виконання позивачем зобов'язань за договором, у тому числі шляхом передачі майнових прав до здійснення покупцем оплати. У розділі 5 договору сторонами погоджені вартість квадратного метру квартири, загальна вартість майнових прав на квартиру. Крім того, у пункті 5.3 договору визначено порядок перерахунку щомісячного платежу з урахуванням коефіцієнта зростання курсу долара США по відношенню до гривні. Відтак, сторонами договору погоджено ціну договору та механізм її кінцевого визначення. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на невідповідність оспорюваного договору в частині п. 5.3 положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1057, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час виникнення між сторонами договірних правовідносин, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За приписами ст. 1057 ЦК України договором, виконання якого пов'язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом. До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054 - 1056 цього Кодексу, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов'язання, і не суперечить суті такого зобов'язання. Суд звертає увагу, що положення статті 1057 ЦК України застосовується до договорів, предметом яких є або грошові кошти, або речі, визначені родовими ознаками, тобто речам, які мають ознаки, властиві усім речам того ж роду, вимірюється числом, вагою, мірою, та є замінними. Предметом оспорюваного договору є речі, визначені індивідуальними ознаками, оскільки майнові права стосуються лише певної квартири, обраної позивачем. Правовий аналіз змісту договірних правовідносин, що виникли між сторонами на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, дозволяє дійти наступних висновків. Сторони домовились про купівлю-продаж майнових прав, пов'язаних з виникненням у майбутньому прав володіння, користування, розпорядження певною квартирою. При визначенні ціни договору сторони погодили вартість одного квадратного метру квартири, за допомогою якого визначили загальну вартість майнових прав. Поряд з цим, сторонами передбачені умови корегування такої вартості з урахуванням зростання курсу іноземної валюти по відношенню до національної, а також зміною фактичної площі квартири. Усі розрахунки здійснюються сторонами в національній валюті України, грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті сторонами не передбачено, лише використовується корегуючий коефіцієнт, залежний від коливань курсів валют, при розрахунку розміру щомісячного платежу. Судом не встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки умовами договору передбачена попередня оплата вартості майнових прав до їхньої передачі. Відтак, положення статей 1054, 1057 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані до даних спірних правовідносин. Крім того, за змістом ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Як убачається з тексту договору купівлі-продажу майнових прав сторонами передбачена можливість здійснення перерахунку сукупної вартості майнових прав також у разі зменшення фактичного розміру квартири в порівнянні з плановим. До того ж, договором передбачена відповідальність за невиконання умов договору для обох сторін. Відтак, судом не встановлено істотного дисбалансу прав та обов'язків на шкоду споживача та порушення принципу добросовісності в оспорюваному договорі. Порядок розрахунків за договором узгоджений з позивачем, остання надала свою згоду на такі умови договору шляхом його підписання. Отже, судом не встановлено підстав для визнання недійсним п. 5.3. договору купівлі-продажу майнових прав та відповідно застосування наслідків недійсності правочину шляхом зобов'язання відповідача сплатити кошти та видати довідку про оплату вартості майнових прав. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу майнових прав частково недійсним та стягнення грошових коштів.

Outcome: dismissed