Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] (Позивач) до [PERSON] (Відповідач), у якій позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №258. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 26 лютого 2005 року перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з Позивачкою. Разом з тим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, однією сім'єю вони не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу за думкою Позивачки є неможливим, та окрім того, суперечило б її інтересам та інтересам спільних дітей. У судове засідання Позивачка не з'явилась. Про час і дату судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку (а.с. 19). Однак через канцелярію суду Представник Позивача подала заяву (а.с.26), в якій зазначила, що Позивачка позовні вимоги підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим (а.с. 25), у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не направив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від так, суд дослідивши матеріали справи, заяву та адвокатський договір, суд, на підставі ч.1ст.225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 26.02.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції м.Києва (актовий запис №258) було зареєстровано шлюб, про що видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.02.2005р. (а.с.5). Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - «[PERSON]», дружини «[PERSON]». Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції (а.с.6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції (а.с.7). Також встановлено, що позивачка не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дітей. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. За ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві Позивачка вказала, що вона бажає залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved