Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, її прізвище не змінювати, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 червня 2008 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Також у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем. Відповідач вчиняв безпричинні скандали, бив її у присутності дитини, фактично живе у цивільному шлюбі з іншою жінкою, що і призвело до розпаду сімї. З липня 2016 року вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. З приводу негативної поведінки відповідача уже на даний час, вона зверталася у місцеву поліцію. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідач у судове засідання не зявився, від отримання судової повістки відмовився. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності з постановленням заочного рішення, про що просить позивачка. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5). З приводу негативної поведінки відповідача позивачка зверталася з заявою до місцевої поліції, що підтверджується талоном повідомленням № 137 від 4 травня 2017 року (а.с.14). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, негативна поведінка відповідача призвела до того, що на даний час вони спільно не живуть, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved