Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Вказувала, що рішенням суду від 04.12.2008 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідач тривалий час офіційно ніде не працює, має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців не має. Просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, а саме стягувати з останнього аліменти в розмірі 3000 грн. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Наголосив на ухилянні відповідача від сплати аліментів, яке спонукало позивачку звернутися до суду з цим позовом. Відповідач позов не визнав. Зазначив, що має офіційний стабільний заробіток. Окрім того, має дружину, яка є особою з інвалідністю, та малолітнього сина. Дочка [PERSON] також у вихідні дні та на канікулах мешкає разом із ним. Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 26.03.2009 року відкрито виконавче провадження зі стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на підставі виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області 16.12.2008 року (а.с.6) Відповідач [PERSON] з перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с.26), яка є особою з інвалідністю (а.с.28) та має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.29), працює в ТОВ «ПРЕМ`ЄР СТРОЙ» та отримує заробітку плату в розмірі 4300 грн. (а.с.27), З довідки про склад сім`ї № 1372 вбачається, що [PERSON] мешкає у будинку [ADDRESS] , що збігається з адресою місця реєстрації та проживання відповідача (а.с.41) Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №372/2393/17. Матеріалами справи повністю спростовуються доводи позивачки про мінливий характер заробітку відповідача та відсутність у нього інших утриманців. Водночас позивачка всупереч вимог статей 12, 81 ЦК України не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України (зміна майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини), які могли б стати підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення. Твердження позивачки про ухилення відповідача від сплати аліментів з посиланням на наявність судимості з цього приводу та стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів судом не беруться до уваги, оскільки позов про зміну способу стягнення аліментів не може вважатися належним засобом спонукання боржника до виконання батьківських обов`язків з утримання дитини.

Outcome: dismissed