Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

У серпні 2017 року позивачка звернулась до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати укладений між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 25 вересня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя з відповідачем є неповнолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка з відповідачем припинили шлюбні відносини, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд щодо життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивачка просить розірвати їх шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час ті місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, заяв клопотань суду не надавав. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 25 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке було видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, та актовим записом № 408. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з матір`ю. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України,інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Позивачем була надана суду угода про надання юридичних послуг та акт приймання виконаних робіт, згідно якого [PERSON] сплатила 550 грн. за надання юридичної допомоги у вигляді складання позовної заяви. Враховуючи додані документи, суд вважає, що витрати на юридичну допомогу мають бути стягнуті з відповідача на користь позивачки. Також стягнути з відповідача витрати понесені позивачем по сплаті судового збору. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved