Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 листопада 2018 року вона здала на реалізацію відповідачу насіння соняшника у кількості 42310 кг, який зобов`язався негайно з нею розрахуватися, однак не виконав умови домовленості і 10 січня 2019 року написав розписку, в якій підтвердив взяте зобов`язання і зобов`язався до 01 лютого 2019 року розрахуватися з позивачем на суму 355404 грн. Посилаючись на те, що відповідач свого зобов`язання не виконав у визначений ними строк, позивач прохала стягнути з відповідача борг у розмірі 355404 грн. 04 к., 3% річних у розмірі 5871 грн. 47 к., інфляційні нарахування у розмірі 7122 грн. 58 к., витрати на оплату судового збору у розмірі 3683 грн. 98 к. Розпорядженням в.о. голови Братського районного суду Миколаївської області Скарницької І.Б. від 27 серпня 2019 року справу передано на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області. Під час підготовчого судового засідання представник позивача подав заяву про зміну підстав позову, у якій зазначив про наявність між сторонами договору купівлі-продажу, умови якого відповідач у частині повернення коштів не виконав у визначений сторонами строк, а також зменшив позовні вимоги та прохав стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі 355404 грн. 04 к., 3 % річних у розмірі 9961 грн. 05 к. та судові витрати у розмірі 3653 грн. 65 к. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за місцем останнього відомого проживання, не подав відзив на позовну заяву. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 626\~ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~\~договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] насіння соняшнику вагою 42310 кг у період з 29 листопада 2018 року по 05 грудня 2018 року по ціні 8050 грн. за 1 тону на загальну суму 340595 грн. 50 к., що згідно вищевикладених правових норм свідчить про укладення між сторонами договору-купівлі продажу. Відповідно до розписки від 10 січня 2019 року, оригінал якої досліджено у судовому засіданні і яка знаходиться у матеріалах справи, відповідач зобов`язався виконати свої зобов`язання в строк до 01 лютого 2019 року в сумі 355404 грн. \~ \~ \~ \~Вказана розписка підтверджує укладення між сторонами правочину та оригінал її зберігається саме у позивача. Частиною 1\~ст. 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1\~ст. 691 ЦК України). Належна до стягнення з відповідача сума заборгованості відповідно до розписки від 10 січня 2019 року становить 355404 грн. Крім того, правові наслідки порушення строків виконання грошового зобов`язання врегульовано положеннями ст.ст.\~610 - 612,\~625 ЦК України. Так, згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 1\~ст. 612 ЦК України\~встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, сума невиконаного зобов`язання становить 355404 грн. та позивач має право на стягнення цієї суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних, оскільки умови укладеного між сторонами договору не передбачають іншого розміру відсотків, які нараховуються на суму невиконаного грошового зобов`язання. Період прострочення виконання грошового зобов`язання становить з 01 лютого 2019 року, тобто з дати, визначеної сторонами у розписці по 08 січня 2020 року, тобто по час визначений позивачем у позові. Проценти річних (3%) розраховуються за формулою [Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка] / 100% / 365 днів * [Кількість днів]. Отже, належною до стягнення з відповідача сумою 3% річних за прострочення зобов`язання за період з 01 лютого 2019 року по 08 січня 2020 року є сума 9961 грн. 05 к.( 355404 грн.* 3% / 365 днів * 341 днів). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved