Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в останній редакції уточненої позовної заяви (том 1 а.с.146-150), просив: -витребувати із незаконного чужого володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., яка розташована в житловому будинку літ. Г-16 та складається з: 1 - коридор; 2 - кухня; 3 - шафа; 4, 5 - житлові кімнати; 6 - шафа; 7 - ванна; 8 - туалет; -договір іпотеки №87 від 21.01.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошових коштів б/н від 21.01.2016 року в сумі 200000,00 грн. - визнати недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину; -визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]; -скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи: 1) №12969680 від 18.01.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м.; 2) №12993365 від 21.01.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про державну реєстрацію іпотеки на квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв. м., житлова площа 31,7 кв.м.; 3) №12975699 від 21.01.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про державну реєстрацію обтяження на квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м. -стягнути на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 липня 2015 року (том 1 а.с.9-13), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року (том 1 а.с.14-17), позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» в особі Дніпропетровської філії, Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи - [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними та застосування наслідків недійсності правочину - задоволено частково: визнано недійсними із застосуванням наслідків недійсності правочину прилюдні торги з реалізації належного на праві власності [PERSON] нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., що були оформлені Протоколом №04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складеним Дніпропетровською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП»; визнано недійсним Протокол №04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складений Дніпропетровською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації належного на праві власності [PERSON] нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м.; визнано незаконним Акт державного виконавця про проведення публічних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 03 грудня 2013 року, затверджений начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Гавриловою І.М. про реалізацію нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., складеного на підставі Протоколу Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» №04-0585/13 від 02 грудня 2013 року; визнано незаконним та скасоване видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Заверухою Наталію Іванівною від 03 грудня 2013 року, за реєстровим номером №1808 Свідоцтво на ім'я [PERSON] про право власності на майно, що складається з: квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., яка розташована в житловому будинку літ.Г-16 та складається з: 1 - коридору, 2 - кухня-столова, 4,5 - житлові кімнати, 6 - шафа, 7 - ванна, 8 - туалет; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» в особі Дніпропетровської філії, Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь [PERSON] судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп., з кожного; в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 10 грудня 2015 року. Під час розгляду справи в апеляційному суді Дніпропетровської області 10 грудня 2015 року в залі судового засідання був присутній [PERSON] особисто, якому колегією суддів було роз'яснено зміст судового рішення. Таким чином, [PERSON] знав та усвідомлював те, що право власності на квартиру [ADDRESS] за ним припинено 10 грудня 2015 року і квартира належить попередньому власнику - [PERSON], незважаючи на це, 11.01.2016 року [PERSON] здійснив відчуження вказаної квартири на користь [PERSON], яка у подальшому через 7 днів перепродала її [PERSON], а останній через 2 дня - передав квартиру в іпотеку [PERSON], - свідчать про те, що вказаними діями зазначених осіб квартира, яка на праві власності належить [PERSON], поступово «уводиться» від власника шляхом вчинення правочинів. В той же час, у квартирі продовжують проживати та користуватися нею попередні мешканці: [PERSON] та [PERSON] Зазначене, вимусило позивача звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в останній редакції, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явились, про день і час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представники третіх осіб - Красногвардійського районного відділу в м.Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна у судове засідання не з'явились, про день і час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши представника позивача, заперечення представника третьої особи [PERSON] - [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 липня 2015 року (том 1 а.с.9-13), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року (том 1 а.с.14-17), позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» в особі Дніпропетровської філії, Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи - [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними та застосування наслідків недійсності правочину - задоволено частково: визнано недійсними із застосуванням наслідків недійсності правочину прилюдні торги з реалізації належного на праві власності [PERSON] нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., що були оформлені Протоколом №04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складеним Дніпропетровською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП»; визнано недійсним Протокол №04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складений Дніпропетровською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації належного на праві власності [PERSON] нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м.; визнано незаконним Акт державного виконавця про проведення публічних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 03 грудня 2013 року, затверджений начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Гавриловою І.М. про реалізацію нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., складеного на підставі Протоколу Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» №04-0585/13 від 02 грудня 2013 року; визнано незаконним та скасоване видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Заверухою Наталію Іванівною від 03 грудня 2013 року, за реєстровим номером №1808 Свідоцтво на ім'я [PERSON] про право власності на майно, що складається з: квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., яка розташована в житловому будинку літ.Г-16 та складається з: 1 - коридору, 2 - кухня-столова, 4,5 - житлові кімнати, 6 - шафа, 7 - ванна, 8 - туалет; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» в особі Дніпропетровської філії, Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь [PERSON] судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп., з кожного; в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 10 грудня 2015 року. З'ясовано, що під час розгляду справи в апеляційному суді Дніпропетровської області 10 грудня 2015 року в залі судового засідання був присутній [PERSON] особисто, якому колегією суддів було роз'яснено зміст судового рішення. Таким чином, [PERSON] знав та усвідомлював те, що право власності на квартиру [ADDRESS] за ним припинено 10 грудня 2015 року і квартира належить попередньому власнику - [PERSON], незважаючи на це, 11.01.2016 року [PERSON] здійснив відчуження вказаної квартири на користь [PERSON], за наступних обставин. Так, 06 січня 2016 року [PERSON], на підставі рішення суду задля відновлення права власності на свою квартиру та з метою внесення відповідних відомостей про це до Державного реєстру речових прав на нерухомо майно, звернувся до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02.04.2014 року. 06 січня 2016 року, постановою державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області Клещ Ольгою Валентинівною у ВП №49769330 було звільнено з-під арешту квартиру [ADDRESS]. 11 січня 2016 року об 11:00:59 годині на підставі вказаної постанови, державним реєстратором Подошуля О.Г. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження внесено запис про припинення обтяження квартири, внесеного 14.04.2014 року записом №5337151. 11 січня 2016 року об 11:39:59 годині, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим Антоном Олексійовичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №12906283 від 11.01.2016 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Запис внесено на підставі Договору купівлі-продажу №10 від 11.01.2016 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] 18 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською Інною Романівною до Державного реєстру речових прав на нерухомо майно було внесено запис №12969680 від 18.01.2016 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Запис внесено на підставі Договору купівлі-продажу №65 від 18.01.2016 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] 21 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською Інною Романівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №12993365 від 21.01.2016 року про державну реєстрацію іпотеки на квартиру [ADDRESS] 21 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською Інною Романівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено інший запис №12975699 від 21.01.2016 року про державну реєстрацію обтяження на квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м. Встановлено, що обидва записи були вчинені нотаріусом на підставі Договору іпотеки №87 від 21.01.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошових коштів б/н від 21.01.2016 року в сумі 200000,00 грн. зі строком повернення до 21 лютого 2016 року. Отже, суд вважає, що обставини, за якими [PERSON] навмисно, достовірно знаючи про те, що спірна квартира за рішенням суду вже не належала йому на праві власності, проте, маючи на руках оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, скориставшись моментом зняття арешту, незаконно реалізував квартиру [PERSON], яка у подальшому через 7 днів перепродала її [PERSON], а останній через 2 дня - передав квартиру в іпотеку [PERSON], - свідчать про те, що вказаними діями зазначених осіб квартира, яка на праві власності належить [PERSON], поступово «уводиться» від власника шляхом вчинення правочинів. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Стаття 387 ЦК України визначає загальне правило того, що власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Відповідно до правової позиції, викладеної Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі №6-1203цс15, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Суд зазначає, що згідно до п.26 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснюється, що відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Пункт 30 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ передбачає, що застосовуючи положення ч.2 ст.388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Отже, суд враховує, що квартира [ADDRESS] була продана на прилюдних торгах у порядку встановленому для виконання судових рішень, але у подальшому такі торги були визнані судом недійсними, що є підставою для звільнення від доказування, відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, то спірна квартира вибула з володіння [PERSON] поза його волею. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., яка розташована в житловому будинку літ.Г-16 та складається з: 1-коридор; 2-кухня; 3-шафа; 4,5-житлові кімнати; 6-шафа; 7-ванна; 8-туалет, є законною і такою, що підлягає задоволенню. Вимога позивача про визнання договору іпотеки №87 від 21.01.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошових коштів б/н від 21.01.2016 року в сумі 200000,00 грн. - недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлено, що [PERSON], який є стороною оспорюваного правочину, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не був залучений позивачем до участі у справі у якості відповідача, оскільки його права та інтереси, можливо будуть змінені ухваленим рішенням, проте, зазначене було обговорене в судовому засіданні та роз'яснено представнику позивача право на уточнення позовних вимог відповідно до вимог ст.33 ЦПК України, проте, останній не скористався зазначеним правом. Отже, позов не пред'явлено до належного відповідача, але суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернення до суду з даним позовом до належного відповідача - [PERSON] Вимога позивача про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], є незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів: 1) №12969680 від 18.01.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м.; 2) №12993365 від 21.01.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про державну реєстрацію іпотеки на квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв. м., житлова площа 31,7 кв.м.; 3) №12975699 від 21.01.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною, про державну реєстрацію обтяження на квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,8 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., зазначена вимога задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що включає відповідно до статті 2 зазначеного Закону також і припинення таких прав. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial