Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У січні 2014 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON], [PERSON], в якій просив суд виділити йому в натурі на праві приватної власності 1/3 частку будинку, що розташований в [ADDRESS] та припинити право власності на 1/3 частку даного будинку, що належить [PERSON]. В позовній заяві зазначено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який належав померлому на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 01 червня 2011 року на зазначеній вище земельній ділянці розташовані: житловий будинок загальною площею 76, 3 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м.,позначений на плані літерою «А», прибудова «а», літня кухня «Б», погріб «П/Б», огорожа «№ 1-5», а також самочинно зведені сарай «В», сарай «Ж», сарай «Е» погріб «П/Е», гараж «Д», прибудова «б», убиральня «Г» та самочинно переобладнані приміщення: коридор 1-2 площею 7,1 кв.м., комора 1-6 площею 7,9 кв.м., які в свідоцтво про право на спадщину за законом не включені. Спадкове майно складається з кімнати 1-4 площею 12, 6 кв.м., кімнати 1-3 площею 18 кв.м., кухні 1-5 площею 11, 1 кв.м. та веранди 1-1 площею 19, 6 кв.м. При житті померлого [PERSON] у сторін склався наступний порядок користування спірним будинком: позивач з батьком користувався кімнатою 1-3 площею 18 кв.м., а відповідач [PERSON] користується кімнатою 1-4 площею 12, 6 кв.м. Кухня і веранда були у спільному користуванні. Спадкоємцями по закону в розмірі по 1/3 частки після померлого [PERSON] є позивач, а також відповідачі: син померлого - [PERSON] та онука померлого - [PERSON] У зв'язку з викладеним вище, на думку позивача, є всі підстави для виділення йому 1/3 частки будинку та припинення права власності [PERSON] на частку в спірному будинку, оскільки частка [PERSON] є незначною, а спільне володіння і користування будинком є неможливим. З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Під час судового розгляду справи на підставі заяви позивача [PERSON] судом було залишено без розгляду зазначену позовну заяву в частині позовних вимог про припинення права власності [PERSON] на 1/3 частку спірного житлового будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], а також відповідач [PERSON] при вирішенні даної цивільної справи поклались на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вимоги позовної заяви не визнала, просила суд в її задоволенні відмовити, надавши письмові заперечення (а.с. 20-22) та додатково пояснила, що частка [PERSON] у спірному житловому будинку складає 1/3 частину будинку, яка є такою ж самою, як і в [PERSON] та [PERSON], а тому не може вважатися незначною. Крім того, зазначила, що [PERSON] на праві власності належить лише частка однокімнатної квартири [ADDRESS], в якій вона проживає разом зі своєю матір'ю та двома дітьми, а в спірному будинку не має можливості проживати, оскільки між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] вже склався порядок користування даним будинком. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні було оглянуто та досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 17982 на об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21 липня 2011 року державним нотаріусом другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1443, спадкоємцями на зазначене у даному свідоцтві майно [PERSON] є його онучка [PERSON] - в 1/3 частці, та сини: [PERSON] - в 1/3 частці та [PERSON] - в 1/3 частці (а.с. 24). Як вбачається з наведеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з цілого житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS]. На земельній ділянці згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 01 червня 2011 року за № 30165964, на земельній ділянці розташовані: житловий будинок з черепашнику, обкладений цеглою, житловою площею 30, 6 кв.м., загальною площею 76, 3 кв.м., означений на плані літерою «А», прибудова «а», літня кухня «Б», погріб «П/Б», огорожа «№ 1-5». Самочинно зведені: сарай «В», сарай «Ж», сарай «Е», погріб «П/Е», гараж «Д», прибудова «б», убиральня «Г» та самочинно переобладнані приміщення: коридор: 1-2, площею 7, 1 кв.м., комора 1-6, площею 7, 9 кв.м. - в свідоцтво про право на спадщину за законом не включені. На підставі зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом сторонами здійснено державну реєстрацію прав власності на спірний житловий будинок по 1/3 частці будинку за кожною із сторін, що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав, що містяться в інвентаризаційній справі на даний будинок. Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS], виготовлений КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 28 січня 2013 року, даний будинок має загальну площу 76, 3 кв.м., житлову площу - 30, 6 кв.м. та складається з прихожої - 19, 6 кв.м., коридору - 7, 1 кв.м., кімнати - 18, 0 кв.м., кімнати - 12, 6 кв.м., кухні - 11, 1 кв.м. та комори - 7, 9 кв.м. (а.с. 32-35). Ухвалою суду від 11 лютого по даній цивільній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення експертам якої, зокрема, поставлено питання щодо визначення можливих варіантів виділу 1/3 частки спірного будинку [PERSON] з урахуванням встановленого порядку користування даним будинком, відповідно до якого [PERSON] користується кімнатою 1-3 площею 18, 0 кв.м., а [PERSON] - кімнатою 1-4 площею 12, 6 кв.м. З висновку № 151 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 11 квітня 2014 року, складеного судовим експертом ТОВ «Експертно-юридична фірма «Соломон» Корчинським О.А., вбачається, що при проведенні дослідження експертом встановлено, що надати можливі варіанти виділу 1/3 частки будинку [ADDRESS] [PERSON] з урахуванням встановленого порядку користування даним будинком, не вбачається за можливе. Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається з роз'яснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з наведеного вище та беручи до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи № 151 від 11 квітня 2014 року, відповідно до якого неможливо виділити позивачу 1/3 частку будинку [ADDRESS], та враховуючи, що спірний будинок складається з двох жилих кімнат і має один вихід, що унеможливлює на момент розгляду справи в суді без здійснення відповідного перепланування виділити кожній із сторін відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] суду надано квитанцію № 18 від 26 травня 2014 року, відповідно до якої остання отримала від [PERSON] 4 000 грн. за ведення цивільної справи, а також акт виконаних робіт від 10 червня 2014 року, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] підтверджує, що вона з адвокатом [PERSON] уклали угоду на ведення зазначеної цивільної справи та що вона оплатила їй гонорар в сумі 4 000 грн. по вищевказаній квитанції. Однак наданий суду акт виконаних робіт не відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки у ньому не міститься відомостей про тривалість часу, витраченого адвокатом [PERSON] у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді з метою надання правової допомоги [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи те, що адвокат [PERSON] провела у судовому засіданні по даній цивільній справі 30 хвилин, що підтверджується журналом судового засідання від 10 червня 2014 року, то розмір компенсації витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з позивача, складає 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved