Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У серпні 2017р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 2010 року належить квартира №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, в якій крім неї зареєстрований також відповідач у справі. Зазначала, що 06 грудня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання жилого приміщення в найм, на підставі якого [PERSON] вселився та зареєструвався в належній їй на праві власності квартирі №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі. Стверджувала, що відповідач з 2015 року в квартирі не проживає, оскільки забрав свої особисті речі та добровільно виїхав з квартири. З цього часу вони з відповідачем ніяких відносин не підтримують, місце його проживання та місце роботи не відомо. При цьому останній добровільно не знявся з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], у звязку з чим позивачка змушена сплачувати за нього комунальні послуги. Посилаючись на вказані вище обставини, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №36 по вул. Прохоровська,30, в м. Одесі. Позивачка та її представник, діючий за ордером та договором від 05 жовтня 2017 року у судове засідання не зявились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідачів в судові засідання(а.с. 29,30,46). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.33,38,39). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та неповідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд, вважає що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 29, розділом першим, та главою 32 розділу другого книгою третьою Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25 листопада 2010 року (а.с.6). 26 листопада 2010 року право власності [PERSON] на квартиру №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.7). Судом встановлено, що 06 грудня 2010 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір найму, відповідно до умов якого квартира №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, була здана відповідачу в нам (а.с.8). На підставі вказаного договору найму від 06 грудня 2010 року відповідач зареєструвався в квартирі №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, що підтверджується копією його паспорту та довідкою з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28.08.2017 року. Отже, в зазначеній квартирі зареєстровані позивачка та відповідач. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до довідки з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28.08.2017 року [PERSON], [INFO] зареєстрований у квартирі №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, яка належить на праві власності позивачці (а.с.15). Таким чином, судом встановлено, що позивачка є єдиним власником квартири №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, а тому на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення їй перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги (а.с.38), то відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.810 ЦК україни за\~договором\~найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві)\~житло\~для проживання у ньому на певний\~строк\~за плату. Згідно ст. 811ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Статтею 821 ЦК України передбачено, що договір найму \~укладається на\~строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Відповідно до ст. 822 ЦК України у разі спливу\~строку договору\~найму житла наймач має переважне право на укладення\~договору найму житла\~на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач відсутній в квартирі №36, що розташована по вул. Прохоровська,30 в м. Одесі, понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Отже рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 640,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду і які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.2). На підставі ст.ст. 391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved