Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У січні 2014 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати поширену відповідачем [PERSON] інформацію на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], недостовірною; зобов'язати відповідача [PERSON] видалити інформаційні матеріали з Інтернет веб-сайту Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS]; зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати поширену ним недостовірну інформацію щодо позивача [PERSON] у спосіб, у який вона була поширена, та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду 25 000 гривень. У подальшому позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив: визнати поширену відповідачем інформацію на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], у статтях від [INFO] «[INFO]», від [INFO] «[INFO]», від [INFO] «[INFO]», від [INFO] «[INFO]», а також аналогічну інформацію, що перекладена на іноземні мови, недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов'язати відповідача припинити поширення інформації; зобов'язати відповідача видалити усі інформаційні матеріали з Інтернет веб-сайту Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], що ганьблять честь гідність та ділову репутацію позивача [PERSON]; зобов'язати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію щодо [PERSON] у спосіб, яким вона була поширена та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 гривень. В подальшому позивач подав уточнену позовну заяву, де вказує на зміну назву інформаційного матеріалу - «[INFO]» на «[INFO]» ([ADDRESS]), матеріал датується [INFO]. Сам текст поширеної інформації «[INFO]» не відрізняється від тексту за назвою «[INFO]». За заявою про уточнення позовних вимог у кінцевій редакції від 17.02.2016 року, позивач просив суд: визнати недостовірною інформацію, поширену [PERSON] на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], у статтях: від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS].; зобов'язати відповідача припинити поширення інформації, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов'язати відповідача видалити всі інформаційні матеріали з Інтернет веб-сайту Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS]., що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов'язати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS]. у спосіб, у який вона була поширена; стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 гривен, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], відповідачем [PERSON] опублікована та розповсюджена інформація, яка є недостовірною, а її розповсюдження ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Так, в інформаційному матеріалі «[INFO]», який опубліковано [INFO] ([ADDRESS]), відповідач звинуватив позивача в тому, що останній «вступив в зговір з КеГеБе», в намаганні «заволодіти власністю церкви, яке являється власністю патріарха». Також, даний інформаційний матеріал опубліковано на сайті іншими іноземними мовами: англійською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]); іспанською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]) ; французькою мовою: «[INFO]» [ADDRESS] Також, на даному веб-сайті [ADDRESS] опубліковано інформаційний матеріал «[INFO]» [INFO] ([ADDRESS]), де позивача [PERSON] звинувачено у «здійснені рейдерських дій по захвату маєтностей патріарха [PERSON]». Цей же інформаційний матеріал також розміщено на сайті англійською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]; іспанською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]); французькою мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]) . В іншому інформаційному матеріалі «[INFO]» - (переклад - [INFO]). ([ADDRESS]), який опублікований [INFO], відповідач [PERSON] звинуватив позивача [PERSON] в тому, що останній «намагається безпосередньо заволодіти приватною власністю патріарха», «захопив будівлю церкви», «не пустив міліцію на територію церкви для перевірки», «шантажував людей», «погрожує вигнати з патріаршої обителі людей, яких патріарх поселив там на постійне безкоштовне проживання», а також в статті повідомляється, що «він подзвонив [PERSON] і наказав йому взяти гроші з єпархії і повернути тим, хто давав пожертви для будівництва церкви», але «[PERSON] почав будувати триповерховий будинок по [ADDRESS], зоставивши церковну обітель недобудованою і використовував поточні пожертвування від віруючих на свою користь, у той час як переслідуваний Патріарх не отримував гроші і був змушений жити напівголодний». Також, відповідач [PERSON] в оціночних судженнях особистості позивача [PERSON] допустив образливі вислови, які принижують його честь та гідність, а саме: «Зацікавлений і жадний на майно Церкви і особисту власність Патріарха, колишній керуючий справами патріархії УАПЦ-к [PERSON]», «Цинічний і жадібний до влади і грошей [PERSON]», «злочинні наміри [PERSON]», «[PERSON] почав свої злочинні дії по роздрібненню громади та знищенню Патріарха», «Найближчим часом громадянське суспільство зможе побачити і почути нову кампанію щодо знищення Патріарха [PERSON] з боку самого [PERSON] і учасників злочинної змови шляхом розп'яття патріарха на інформаційній Голгофі», звинувачення в привласненні коштів за які позивач збудував триповерховий будинок по [ADDRESS]. Даний інформаційний матеріал розміщено [INFO] на сайті іспанською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]) та французькою мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]) Позивач вважає, що інформація поширена відповідачем на веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS] є такою, що не відповідає дійсності, порочить його честь, гідність і ділову репутацію. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з вказаних підстав. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1,2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Згідно ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширена інформація, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто, такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] є реєстрантом домена [ADDRESS], що стверджується листом хостинг-провайдера від 14.05.2014 року. На Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], [PERSON] у статтях: -від [INFO] з назвою «[INFO]»; -від [INFO] з назвою «[INFO]»; -від [INFO] з назвою «[INFO]»; -від [INFO] з назвою «[INFO]», поширено інформацію відносно позивача [PERSON], а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS]. Так, опублікований [INFO] інформаційний матеріал «[INFO]» опубліковано ([ADDRESS]), містить наступні тези відносно позивача [PERSON]: «…вступив в зговір з КеГеБе», в намаганні «….заволодіти власністю церкви, яке являється власністю патріарха». Даний інформаційний матеріал також опубліковано на сайті іншими іноземними мовами: англійською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]); іспанською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]) ; французькою мовою: «[INFO]» [ADDRESS] Крім того, відповідачем на веб-сайті [ADDRESS] опубліковано інформаційний матеріал «[INFO]» [INFO] ([ADDRESS]), де [PERSON] звинувачено у «здійснені рейдерських дій по захвату маєтностей патріарха [PERSON]». Цей же інформаційний матеріал також розміщено на сайті англійською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]; іспанською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]); французькою мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]) . В іншому інформаційному матеріалі «[INFO]» - (переклад - [INFO]). ([ADDRESS]), який опублікований [INFO] [PERSON] зазначив, що [PERSON] «намагається безпосередньо заволодіти приватною власністю патріарха», «захопив будівлю церкви», «не пустив міліцію на територію церкви для перевірки», «шантажував людей», «погрожує вигнати з патріаршої обителі людей, яких патріарх поселив там на постійне безкоштовне проживання», а також в статті повідомляється, що «він подзвонив [PERSON] і наказав йому взяти гроші з єпархії і повернути тим, хто давав пожертви для будівництва церкви», але «[PERSON] почав будувати триповерховий будинок по [ADDRESS], зоставивши церковну обітель недобудованою і використовував поточні пожертвування від віруючих на свою користь, у той час як переслідуваний Патріарх не отримував гроші і був змушений жити напівголодний». Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що вказані інформаційні матеріали містять образливі вислови по відношенню до позивача, які принижують його честь та гідність, оскільки [PERSON] є громадським діячем - Головою Правління Громадської організації «Правозахисна організація «Права людини», член Громадської ради при Київській обласній державній адміністрації, Віце- президентом Європейської Асоціації з Прав Інвалідів, священнослужителем - головою релігійної організації християнська місія «Ісуса Христа». Так, у вказаних інформаційних матеріалах, [PERSON] зазначено наступні вислови відносно позивача [PERSON]: «Зацікавлений і жадний на майно Церкви і особисту власність Патріарха, колишній керуючий справами патріархії УАПЦ-к [PERSON]», «Цинічний і жадібний до влади і грошей [PERSON]», «злочинні наміри [PERSON]», «[PERSON] почав свої злочинні дії по роздрібненню громади та знищенню Патріарха», «Найближчим часом громадянське суспільство зможе побачити і почути нову кампанію щодо знищення Патріарха [PERSON] з боку самого [PERSON] і учасників злочинної змови шляхом розп'яття патріарха на інформаційній Голгофі», звинувачення в привласненні коштів. [INFO] інформаційний матеріал розміщено на сайті іспанською мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]) та французькою мовою: «[INFO]» ([ADDRESS]). Матеріалами цивільної справи стверджується, що інформація, розповсюджена відповідачем [PERSON] на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS] у вище перелічених статтях відносно позивача, зокрема щодо заволодіння позивачем чужим майном, захоплення будівель, шантажу громади та людей, а також вчинення інших неправомірних дій є недостовірною, та спростовується наданими позивачем доказами, а саме: довідкою, виданою 06.11.2015 року щодо не притягнення позивача до кримінальної відповідальності, відсутності судимостей, в тому числі не знятих чи не погашених; копіями судових рішень, які спростовують факт належності позивачу на праві власності нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], про яке йдеться у статтях відповідача, та іншими матеріалами цивільної справи. Крім того, судом встановлено, що у вказаних інформаційних матеріалах, [PERSON] зазначено наступні образливі вислови відносно позивача [PERSON]: «Зацікавлений і жадний на майно Церкви і особисту власність Патріарха, колишній керуючий справами патріархії УАПЦ-к [PERSON]», «Цинічний і жадібний до влади і грошей [PERSON]», «аферист широкої дороги», «зрадник», «анафемований». Як вбачається зі змісту дефініції, яка міститься в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідальність за порушення законодавства про інформацію передбачена ст. 27 даного нормативного акта, яка визначає, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 200 ЦК України передбачено, що суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. В той же час Конституцією України, яка містить норми прямої дії, зокрема в ст. 32 чітко визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Верховний Суд України у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» надав роз'яснення, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації? поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку? викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам? повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відтак, особа (інформація щодо якої поширена) має право на відновлення особистого немайнового права, передбаченого ст.ст. 297, 301 ЦК України, зокрема права на повагу до його гідності та честі. Згідно зі ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Особа (фізична або юридична) має право вимагати компенсації завданої їй моральної шкоди в будь-якому випадку порушення її прав незалежно від того, чи передбачене таке право договором або законом. Так, під моральною шкодою Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, розуміються втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Відповідно до положень частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода може бути відшкодована (компенсована) будь-яким способом. Найбільш розповсюдженим способом компенсації моральної шкоди є грошова компенсація. Суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди критерії її заподіяння. Оцінюється глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана та інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникли в результаті посягання на права особи тощо). При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON], судом враховується тривалість фізичних та душевних страждань позивача у зв'язку з розголошенням обставин його особистого життя, що порушує його конституційні права, те, що викладена інформація, що є предметом розгляду, створює негативне ставлення про позивача у оточуючих. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже, розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв'язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди. З урахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. № 1, спростування має здійснюватись у такий самий спосіб, у який поширювалась недостовірна інформація. Суд не вправі зобов'язувати відповідача припинити поширення інформації чи здійснити її видалення, оскільки примусове припинення поширення інформації чи її видалення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, визнання недостовірною інформації, розміщеної [PERSON] на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], у статтях: від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS]. У зв'язку із чим вважає за необхідне зобов'язати спростувати недостовірну інформацію поширену ним в Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS], у статтях: від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]»; від [INFO] з назвою «[INFO]», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS]., шляхом опублікування Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я [ADDRESS]. спростування недостовірної інформації.. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial