Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.10.2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 13889,00 дол. США строком до 28.10.2013 року зі сплатою 13 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON] 29.10.2007 року укладено договір поруки. В порушення умов договору позичальник зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 01.08.2012 року, яке 26.09.2012 року набрало законної сили, було достроково розірвано кредитний договір та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 25.01.2010 року. У подальшому за період з 25.01.2010 року по 26.09.2012 року [PERSON] нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, сума яких становить 4861,87 дол. США, які він не сплатив. Окрім того, на підставі п. 7.2 кредитного договору позичальнику було нараховано штраф у сумі 27225,09 грн. Тому, враховуючи солідарну відповідальність відповідачів, позивач просить стягнути з них у солідарному порядку нараховані та несплачені відсотки за користування кредитними коштами за період з 25.01.2010 року по 26.09.2012 року в сумі 4861,87 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 38846,34 грн., нараховані штрафні санкції за невиконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 27225,65 грн. та судові витрати. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 14.06.2017 року позов у частині вимог про стягнення з відповідачів нарахованих штрафних санкцій за невиконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 27225,65 грн. залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача в іншій частині позову вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, просили застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності. Також представник відповідача [PERSON] вказав на те, що порука є припиненою, так як без згоди поручителя було збільшено процентну ставку. В останнє судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду подали заяви з проханням проводити розгляд справи у їхній відсутності та врахувати їхні заперечення, клопотання та зщаяви. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно зі ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Судом встановлено, що 29.10.2007 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 102-05ПВ/2007 на придбання транспортного засобу у розмірі 13889,00 дол. США строком до 28.10.2013 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитиним договором. У забезпечення виконання позичальником зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON] 29.10.2007 року укладено договір поруки. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] обовязку зі сплати коштів у рахунок погашення боргу за кредитним договором та процентів за користування кредитом утворилась заборгованість, через що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 01.08.2012 року, яке 26.09.2012 року набрало законної сили, було достроково розірвано кредитний договір № 102-05ПВ/2007 та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 25.01.2010 року в сумі 13756,66 дол. США, що еквівалентно 110168,83 грн., штраф за несвоєчасну сплату вартості кредиту в сумі 2401,96 грн., штраф за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 1661,58 грн. (загальна сума штрафу 4063,54 грн.) та судові витрати. За період з 25.01.2010 року по 26.09.2012 року позичальнику було здійснено нарахування відсотків за користування кредитними коштами, сума яких становить 4861,87 доларів США, та згідно п. 7.2 кредитного договору позичальнику було нараховано штраф у сумі 27226509 грн. Відповідно до положень ст.\~257, ч. ч. 3, 4 ст.\~267 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За правилами ч. 1\~ст. 259 ЦК України\~\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зміст кредитного договору не містить положень про погодження сторонами збільшення строку позовної давності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з даним позовом 30.01.2014 року. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] просили застосувати строки позовної давності. Оскільки позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності, тому суд, застосовуючи позовну давність, розглядає вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 30.01.2011 року по 25.09.2012 року. При цьому суд враховує, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 01.08.2012 року кредитний договір № 102-05ПВ/2007 було розірвано, а отже, з цього часу зобов'язання вважаються припиненими в силу ст. 653 ЦК України. У зв'язку з цим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яку нараховано позивачем за період з 01.08.2012 року по 25.09.2012 року включно, суд вважає необґрунтованими. Окрім того, доказів того, що після розірвання договору зберігають дію окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, входячи з характеру договірних відносин, стороною позивача до суду не надано. Таким чином, суд вважає обгрунтованими вимоги щодо стягнення заборгованості у виді нарахованих відсотків за період з 30.01.2011 року по 31.07.2012 року включно, що становить 2671,84 дол. США (в тому числі за 30.01.2011 року та 31.01.2011 року в сумі 9,74 дол. США, оскільки за 31 день нараховано 150,87 дол. США, то за 1 день - 4,87 дол. США, а за два дні 9,74 дол. США). Як убачається з укладеного між ВАТ «Мегабанк» та відповідачем [PERSON] договору поруки від 29.10.2007 року, вона як поручитель зобовязалася відповідати перед кредитором за належне виконання боржником [PERSON] усіх його обов'язків, що виникли з указаного кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Наданий позивачем розрахунок заборгованості вказує на те, що починаючи з січня 2010 року, заборгованість нараховано згідно діючої процентної ставки - 15 %. Матеріали справи не містять підтверджень отримання позивачем згоди від поручителя [PERSON] на збільшення процентної ставки з 13 % до 15 %, внаслідок чого відбулося збільшення обсягу відповідальності боржника за зобовязаннями по кредиту. Пунктом 5.2 договору поруки передбачено, що порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання за кредитним договором без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Отже, оскільки відбулося збільшення відповідальності боржника та поручителя без згоди останнього, тому порука, яка виникла на підставі укладеного між ВАТ «Мегабанк» та [PERSON] договору поруки від 29.10.2007 року, є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України та за встановлених судом обставин виключається можливість солідарної відповідальності обох відповідачів за порушення умов виконання зобовязань за кредитним договором. Тож заборгованість за кредитним договором 102-05ПВ/2007 від 29.10.2007 року в сумі 2671,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 21.01.2014 року (1 дол. США відповідає 7,993 грн.) становить 21356,02 грн., підлягає стягненню лише із самого позичальника відповідача [PERSON] При цьому суд відмовляє в задоволенні позову до поручителя [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 243,60 грн. та понесені судові витрати на оголошення у пресі в сумі 480,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial