Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який уточнив в ході судового розгляду та просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на будинок [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, зо втратили право користування спірним житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою. В судове засідання позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись, причин неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмові пояснення, в яких проти позову не заперечувала. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 08.12.1999р.,позивач придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Цей договір був зареєстрований 09.12 1999р. у КП ХМБТІ за №272. На момент придбання позивачем будинку за адресою: [ADDRESS], окрім власника [PERSON], в ньому була зареєстрована його дочка [PERSON] та з 2006 року - неповнолітня онука [PERSON]. Згідно п. 8 Договору купівлі-продажу від 09.12.1999р. продавець зобов'язався знятися з реєстрації за вказаною адресою та звільнити житловий будинок до 10.01.2000 р., однак зобов'язання щодо зняття з реєстрації особисто продавця та членів його сім*ї виконані не були. Стаття 391 ЦК України гарантує захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. Стаття 526 ЦК України передбачає необхідність виконання зобов'язання відповідно умов договору. Стаття 150 ЖК України говорить про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Стаття 107 ЖК України, яка регулює східні правовідносини, передбачає, що у випадку вибуття наймача і членів його сім'ї на інше місце помешкання, вони втрачають право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, який є власником будинку, не може в повній мірі реалізувати своє право власності, користуватися та розпоряджатися ним, тому що в ньому до цього часу зареєстровані відповідачі, які з 2000року у спірному домоволодінні не проживають, їх речей в будинку немає. Згідно відповіді на запит, адміністрація комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №23» повідомила, що [PERSON], 2006 р.н. за адресою [ADDRESS] не проживала, за медичною допомогою не зверталась. Суд вважає за можливе усунути перешкоди в користуванні позивачем належною йому власністю, визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим будинком. Разом з тим, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації такої особи компетентним органом - відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Так, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється протягом семі днів на підставі у тому числі, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тобто, рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття їх з реєстрації за спірною адресою відповідним територіальним органом ДМС України в Харківській області. Згідност.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: partial