Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У серпні 2014 р. позивач -Харківська міська рада звернулась у суд з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди / неодержаного прибутку/ в розмірі 1479 870, 60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав свого обов'язку взяти участь у розвитку інфраструктури м.Харкова і не сплатив пайову участь, чим заподіяв збитки (шкоду) як неодержаний дохід до Харківського міського бюджету у вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова (втрачена вигода), що міг би реально отримати бюджет м. Харкова за умови виконання відповідачем правових норм, передбачених ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечувала, з підстав, викладених письмово, зазначаючи, що ч.3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає перерахунок замовником будівництва коштів на пайову участь набрала законної сили 01.01.2013р., тоді як об'єкт реконструкції введений в експлуатацію у 2012 році, тобто відсутні підстави для перерахування коштів пайової участі. Крім того, [PERSON] забудову земельних ділянок не здійснювала, а лише здійснила реконструкцію належних їй на праві власності вбудованих нежитлових приміщень, а тому не може розглядатися як суб'єкт правовідносин у сфері пайової участі у розвитку інфраструктури території населеного пункту. Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до частини третьої статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 14.06.2012 року за № ХК 14312098749, відповідач здійснив реконструкцію із технічним переоснащенням частини приміщень корпусу ТПН №3 під ательє з пошиття одягу по пр.. Московському, 199 у м. Харкові. 19.07.2013 року та 19.08.2013 р. відповідачу було надіслано листи з повідомленням про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова На пропозицію про укладання договору відповідач відповіді не надав. Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (який набув чинності 12 березня 2011 року) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті. зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-трапспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частиною третьою названої статті встановлено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Проте, вказана норма Закону щодо способу пайової участі у розвитку інфраструктури набрала чинності лише 01 січня 2013 року. Отже, на момент прийняття реконструйованого нежитлового приміщення в експлуатацію (14.06.2012 року) зазначені вимоги Закону не набули чинності, а тому відповідач не був зобов'язаний укладати договір на вказаних умовах та перераховувати кошти на пайову участь, внаслідок чого відсутні буд-які збитки у Харківської міської ради. Також позивач посилається на те, що місцевому бюджету м. Харкова , в особі Харківської міської ради Харківської області було заподіяно збитки, як неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який позивач мав право розраховувати у тому ре якби відповідач своєчасно уклав договір пайової участі у створені і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету м. Харкова є планування таких доходів і відповідне їх відображення в міському бюджеті м. Харкова. Позивачем не вказано в якості яких доходів згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, він міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження. Крім того, відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень. Між тим, позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача в сумі 1479870, 60 грн., і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток. Враховуючи зазначене позивачем не доведено спричинення відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди, тому у позовних вимогах суд вважає за необхідне відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed