Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів: у розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], на її користь до досягнення дітьми повноліття; а також на її утримання у розмірі 1/6 частини його доходу до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] 3-х років, тобто до 02.04.2017 р., посилаючись на те, що відповідач добровільно перестав надавати матеріальну допомогу на дітей та її утримання. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач і його представник заперечують проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач проживає разом з дружиною та дітьми, добровільно утримує дітей та дружину, приймає належну та активну участь у вихованні дітей, сплачує споживчий кредит, поручителем у якому є дружина, сплачує заборгованість з оплати нарахованих комунальних платежів. Дружина в останній час зловживає спиртними напоями, тому він обмежив її в грошових коштах, при цьому вона отримує державну допомогу на утримання дитини до 2020 року. Крім цього, дружина має двох повнолітніх синів від першого шлюбу, які мають можливість забезпечувати й матір. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про одруження; свідоцтв про народження; довідку про склад сімї; копії: листа директора школи; довідки щодо отримання допомоги на дитину; характеристики з місця проживання; договору про надання споживчого кредиту; графіку платежів; квитанцій про оплату комунальних послуг; чеків з оплати харчових продуктів та оплати за гурток; чеки з оплати товарів, довідка про розмір заробітної плати [PERSON] (а.с. 3, 4, 5, 6, 25, 27, 29, 30-31, 32-33, 34, 36-37, 45, 46, 47-52, 53), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а саме за дочкою [PERSON], [INFO] та отримує на її утримання державну допомогу в розмірі 1576 грн. 67 коп. по 30.04.2020 р.. Відповідач працює та отримує середню заробітну плату в розмірі 9473,71 грн.. Позивач і відповідач проживають за однією адресою разом із своїми дітьми, витрачаючи як заробітну плату так і державну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідач частину свого доходу витрачає також на сплату комунальних платежів і сплати боргу за кредитом на автомобіль, що використовується для сімї. Але між позивачем і відповідачем виник спір з приводу способів виконання обовязку з утримання неповнолітніх дітей та дружини, а саме розміру грошових коштів, який потрібен на утримання дітей та самого позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України,способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 77 ч. ч. 1, 2 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ст. 84 ч. ч. 2, 4 СК України,дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Після дослідження доказів у справі, надані сторонами, у відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про невиконання в повному обсязі відповідачем свого обовязку по утриманню своїх неповнолітніх дітей та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Доводи відповідача та його представника про те, що сплата аліментів на утримання дітей та дружини, а відповідно й їх стягнення судом, не проводяться в разі проживання батьків дітей однією сімєю за одною адресою, разом із матірю дітей та за умови, що він виділяє кошти добровільно на їх утримання, протирічать діючому законодавству, як і те, що повнолітні діти дружини від попереднього шлюбу повинні її утримувати під час відпустки по догляду за дитиною, народженою від відповідача. Відповідно до ст. 182 СК України, При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Тому суд, врахувавши обставини справи та вказані норми Сімейного кодексу України, вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, а саме: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], до їх повноліття на користь матері дитини [PERSON] та на її утримання у розмірі 1/8 доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] 3-х років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 77, 80, 84, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial