Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У серпні 2017 року позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 28 315 грн. 88 коп. за період із 01.04.2011 р. по 01.04.2016 р. В обґрунтування заявленого позову вказує, що відповідач, будучи споживачем комунальних послуг, не здійснює оплату за спожиті послуги з централізованого опалення. 17.01.2017 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу було винесено судовий наказ, згідно якого з [PERSON] була стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 28 315 грн. 88 коп. та судовий збір в розмірі 689 грн.. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.03.2017 року скасовано судовий наказ за заявою відповідача. За таких обставин позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 28 315 грн. 88 коп. за період із 01.04.2011 р. по 01.04.2016 р., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн.. В подальшому позивач заявою від 06.09.2017 р. збільшив свої вимоги до суми 40 199 грн. 66 коп., що складає заборгованість відповідача за зазначені спожиті послуги за період із 01.04.2011 р. по 01.07.2017 р.. Ухвалою від 25.09.2017 р. позовну заяву було залишено без руху в зв'язку з ненаданням позивачем доказів сплати судового збору. На виконання зазначеної ухвали позивачем подано заяву від 05.10.2017 р. з поясненнями про зарахування судового збору. Ухвалою від 17.10.2017 р. позов залишено без руху, надавши позивачу строк на усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору. Ухвалою суду від 23.11.2017 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначений її розгляд в порядку, визначеному ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року. Відповідач у судових засіданнях та у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечувала, посилаючись на відсутність договору з позивачем та на неотримання послуг з централізованого опалення, оскільки її квартира обладнана індивідуальним джерелом опалення та відключена від мереж централізованого теплопостачання. З 2008 року відповідач не є споживачем послуг з надання теплової енергії (опалення), які надаються позивачем, отже, зроблені нарахування є безпідставними, тому в позові просила відмовити. У судовому засіданні 21.12.2017 р. з урахуванням положень Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дану справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні 13.02.2018 р. було оголошено перерву для надання часу відповідачу для підготовки заяви про відвід судді. В зв'язку з зайнятістю судді в іншому провадженні справа 21.02.2018 р. не розглядалась, наступне судове засідання призначено на 26.02.2018 р.. В судовому засіданні 26.02.2018 р. розглянуто заяву відповідача про відвід судді та ухвалою від 26.02.2018 р. визнано її необґрунтованою, провадження у справі зупинено і передану заяву про відвід для вирішення питання іншим суддею. Ухвалою від 27.02.2018 р. відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Науменко Я.О.. Ухвалою від 28.02.2018 р. поновлено провадження у даній справі та призначено її розгляд на 30.03.2018 р. В судовому засіданні 30.03.2018 р. було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та оголошено перерву до 25.04.2018 р.. В зв'язку з зайнятістю судді в іншому проваджені розгляд справи 25.04.2018 р. не відбувся, судове засідання призначене на 22.05.2018 р.. Ухвалою від 22.05.2018 р. закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті в судове засідання на 26.06.2018 р. В зв'язку з зайнятістю судді в іншому проваджені розгляд справи 26.06.2018 р. не відбувся, судове засідання призначене на 04.09.2018 р.. В судовому засіданні 04.09.2018 р. розпочато розгляд справи по суті і перед дослідженням письмових доказів судом оголошено перерву до 01.10.2018 р.. У судових засіданнях 01.10.2018 р. та 18.10.2018 р. в зв'язку з неявкою відповідача оголошувались перерви у розгляді справи. Ухвалою від 26.11.2018 р. розгляд справи відкладено на підставі заяви відповідача від 05.11.2018 р. про неможливість явки. У судовому засіданні 28.01.2019 р. в зв'язку з надходженням заяви відповідача від 28.01.2019 р. про відкладення розгляду справи у судовому засіданні оголошено перерву до 06.03.2019 р.. В судове засідання 06.03.2019 р. відповідач не з'явилась, подала суду заяву від 05.03.2019 р. про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю явки та необхідністю залучення представника. У судовому засіданні 06.03.2019 р. суд, з'ясувавши думку представника позивача, без виходу у нарадчу кімнату ухвалив відмовити у задоволенні заяви відповідача з огляду на відсутність доказів обґрунтування підстав відкладення справи і зважаючи на тривалий час її розгляду та продовжив розгляд справи по суті. Заслухавши представника позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги, врахувавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до положень Статуту, затвердженого наказом управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради №348 від 31.10.2017 р. здійснює діяльність з транспортування, постачання та реалізації теплової енергії, а також надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам (а.с.54-60). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 08.09.2017 р. (а.с.18). Відповідач не оплачує надані позивачем послуги з централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 28 315 грн. 88 коп. за період із 01.04.2011 р. по 01.04.2016 р., про що свідчить розрахунок (а.с.6). 17.01.2017 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу було винесено судовий наказ, згідно якого з [PERSON] була стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 28 315 грн. 88 коп. та судовий збір в розмірі 689 грн. (а.с.13). Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.03.2017 року за заявою відповідача скасовано вищезазначений судовий наказ (а.с.7, 16). Заборгованість відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення за період із 01.04.2011 р. по 01.07.2017 р. складає 40 199 грн. 66 коп., про що свідчить розрахунок (а.с.21). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], яка проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS], є споживачем послуг з централізованого теплопостачання, які надає позивач КПТМ «Криворіжтепломережа». Відповідно до наданих суду актів у зв'язку з початком опалювального сезону, до будинку [ADDRESS] було подано централізоване опалення, яке по закінченню опалювального сезону, було припинене (а.с.61-71). Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила №630). Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно з ст. 1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20, ст.32 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки та порядку, встановлені договором або законом. Крім того, п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що саме споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відсутність договору про на постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звільняє останнього щодо обов'язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України (Постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15). Таким чином, згідно з зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Так, згідно з пунктами 24, 25 Правил №630, споживач може відмовитися від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за №1478/11758 (із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169) затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, який згідно з п. 1.1 визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаним Порядком передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах чи нежитлових приміщеннях багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період. Відповідно до пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. З огляду на викладене суд зазначає, що чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 №4» було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку у цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з постачання тепла. Отже, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності затвердженого компетентним органом акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. З урахуванням викладеного, подані в якості доказів відповідачем про відключення від мережі центрального опалення акти (а.с.41,43,44) не є належним доказом відключення, оскільки таким доказом є тільки акт про відключення, затверджений відповідною Комісією. Відповідачем не надано суду доказів як на підтвердження належної реалізації свого права на відключення від централізованого теплопостачання, так і доказів ненадання або неналежного надання відповідачу послуг із постачання тепла. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Такий правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1706цс15 та № 6-1192цс15. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, неналежне виконання відповідачем зобов'язання з оплати за спожиту теплову енергію є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно з вимогами ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості споживача [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER]), у ньому зазначено період, за який відповідачу обчислено заборгованість за послуги з централізованого опалення - з 01.04.2011 р. по 01.07.2017 р., вказані суми сплачені споживачем, суми перерахунку, розмір заборгованості щомісячно та розмір загальної заборгованості по оплаті наданих послуг. Крім того, позивачем подано детальний розрахунок нарахувань заборгованості за зазначений період виходячи з опалювальної площі квартири відповідача із зазначенням встановлених тарифів на послуги з централізованого опалення (а.с.6,21,73-77). Вказаний суд вважає належним та допустимим доказом, який не спростований відповідачем. З огляду на вищенаведене, позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що відповідач отримала та користується послугами з теплопостачання та зобов'язана оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, тому з останньої на користь позивача слід стягнути 1600 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved