Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

У січні 2019 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , народження та стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна або дитячого закладу, в якому буде перебувати дитина, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви до Ізмаїльського міськрайонного суду до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що матір`ю дитини є - [PERSON] . [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тимчасово проживала за адресою: [ADDRESS] , постійно змінює місце проживання, не працевлаштована. Батьком дитини є - [PERSON] , державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України. Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, в службі у справах дітей. Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.11.2016 року, дитину було знайдено та влаштовано до КЗ «Ізмаїльська міська центральна лікарня». На підставі рішення виконавчого комітету «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до дитячого закладу на повне державне забезпечення» № 1923 від 13.12.2016 року, малолітню дитину було влаштовано до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. Згідно з заявою-матері, [PERSON] , [INFO] , та рішенням виконавчого комітету «Про повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , в сім`ю» № [NUMBER] від 25.04.2017 року, малолітнього [PERSON] було повернуто матері. Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.11.2018 року, дитину було знайдено та влаштовано до КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Дитина була вилучена з приватного будинку за адресою: [ADDRESS] , де перебувала у чужих людей без нагляду та контролю матері. [PERSON] проживала в приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , з малолітнім [PERSON] , [INFO] , разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO] . Батьківські обов`язки мати не виконувала, дитина була недоглянута, умови проживання загрожували життю та здоров`ю дитини. Станом на 23.01.2019, у матері дитини, [PERSON] , немає ніякого житла, адреса проживання невідома, обстежити житлові умови немає можливості. З моменту влаштування дитини до державного закладу, мати дитини, [PERSON] , жодного разу не звернулась ні до служби у справах дітей, ні до Ізмаїльського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, жодної заяви щодо повернення дитини не надходило, мати не виявила бажання повернути дитину в сім`ю. Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини № 02/06-05 від 15.01.2019, малолітнього [PERSON] , [INFO] , мати жодного разу не відвідала, не поцікавилась його долею, станом здоров`я ні в усній, ні в письмовій формі, тобто самоусунулась від виховання та утримання дитини. Враховуючи повторне перебування малолітньої дитини [PERSON] в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, проведеної роботи спеціалістами служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради. Ізмаїльського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо розшуку [PERSON] , однак, станом на 23.01.2019 та протягом всього періоду мати жодного разу не відвідала дитину в дитячому державному закладі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» - Левченко Х.С. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. 15.05.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1100 від 23.10.2015 року. (а.с.6) Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини [PERSON] внесені згідно ч.1 ст. 135 СК України. Орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради 24.01.2019 року дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки з моменту повторного влаштування дитини до державного закладу, мати дитини, [PERSON] , жодного разу не звернулась ні до служби у справах дітей, ні до Ізмаїльського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, жодної заяви щодо повернення дитини не надходило, мати не виявила бажання повернути дитину в сім`ю, не цікавиться долею дитини, станом здоров`я, самоусунулась від виховання та утримання дитини, станом на 23.01.2019, у матері дитини немає ніякого житла, адреса проживання невідома, обстежити житлові умови немає можливості. (а.с.4-5). Станом на 23.01.2019, у матері дитини, [PERSON] , немає ніякого житла, адреса проживання невідома, обстежити житлові умови немає можливості. З відповідачем [PERSON] службою у справах дітей 06.12.2016 року, 20.02.2017 року, 20.03.2017 року проводилися бесіди про виконання батьківських обов`язків (а.с.15-17), а також проводилися обстеження умов проживання 27.03.2017 року, 22.09.2017 року, 11.01.2018 року (а.с. 18-20). Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.11.2016 року, дитину було знайдено та влаштовано до КЗ «Ізмаїльська міська центральна лікарня». (а.с. 10) На підставі рішення виконавчого комітету «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до дитячого закладу на повне державне забезпечення» № 1923 від 13.12.2016 року, малолітню дитину було влаштовано до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини.(а.с. 11) Згідно з заявою-матері, [PERSON] , [INFO] , та рішенням виконавчого комітету «Про повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , в сім`ю» № [NUMBER] від 25.04.2017 року, малолітнього [PERSON] було повернуто матері.(а.с. 12) Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.11.2018 року, дитину було знайдено та влаштовано до КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Дитина була вилучена з приватного будинку за адресою: [ADDRESS] , де перебувала у чужих людей без нагляду та контролю матері.(а.с. 13) На підставі рішення виконавчого комітету «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до дитячого закладу на повне державне забезпечення» № 1238 від 15.11.2018 року, малолітню дитину було влаштовано до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини.(а.с.14) Відповідно до актів про результати відвідування та піклування дитиною Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини № 02/06-05 від 15.01.2019 та №02/06-49 від 13.05.2019 року, малолітнього [PERSON] , [INFO] , мати жодного разу не відвідала, не поцікавилась його долею, станом здоров`я ні в усній, ні в письмовій формі, тобто самоусунулась від виховання та утримання дитини. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.191 СК України аліменти стягуються з дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідач самоусунулася від виховання та утримання дитини, не цікавляться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна або дитячого закладу, в якому буде перебувати дитина, щомісячно, починаючи стягнення з 28.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття. При розподілі витрат по справі суд керується загальними правилами ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved