Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У серпні 2018 року позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] з позовом, який уточнювався в процесі розгляду справи, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором № 50011914 від 20.05.2014 року, розмір якої станом на 25.07.2018 року становить 432 751 грн. 89 коп. та стягнути судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 20.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] , за участю поручителя [PERSON] , укладено кредитний договір N50011914, в якому зазначено, що Договір між Сторонами та за участю поручителя складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. У відповідності до п. 1.1. Загальних умов ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати Відповідачу 1 кредит в розмірі 330\~230, 44 грн. (еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 27 045 доларів США 90 центів) та суму додаткового кредиту в розмірі 127\~374, 70 грн. строком на 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік (еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті становить 10 432 долари США 00 центів), які відповідно до п. 2.3. Загальних умов е змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.05.2019 року, для купівлі автомобіля марки Volksvwagen, модель Passat B7, 2014 року виробництва з об`ємом двигуна 1 968 куб. см., кузов N [NUMBER] та оплати страхових платежів. В кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п. 1.3. загальних умов кредитування. З метою забезпечення виконання обов`язків позичальника перед позивачем, [PERSON] своїм підписом на кредитному договорі, всіх додатках до нього поручився перед Позивачем за виконання [PERSON] обов`язків за кредитним договором і, як поручитель, несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань позичальника на підставі або у зв`язку з кредитним договором або будь-якою його невід`ємною частиною, а також за будь-якого Позичальника (боржника) в разі переводу боргу чи смерті Позичальника (п. 1. Розділу «Умови Поруки» загальних умов). Окрім того, відповідно до п. 1.6. Загальних умов зобов`язання [PERSON] , перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором N 50011914 від 20.05.2014 року забезпечено договором застави 50011914 від 28.05.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., зареєстрованим в реєстрі за N 746 (надалі Договір застави), згідно з умовами якого Відповідач 1 надав в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Рassat B7, 2014 року виробництва з об`ємом двигуна 1 968 куб. см., N [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . На виконання умов кредитного договору та положень договору застави від 28.05.2014 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] , за участю вигодонабувача ТОВ «Порше Мобіліті», було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № crP145756Га/14скв. Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких за цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. Так, позивачем, відповідно до п. 1.4.3. загальних умов, виставлено [PERSON] відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за листопад 2016 року - лютий 2017 року, які, в порушення викладених норм чинного законодавства та положень укладеного кредитного договору, залишилися несплаченими [PERSON] , внаслідок чого виникла заборгованість останнього. Відповідно до п. 3.2. та 3.2.1. Загальних умов передбачено право ТОВ «Порше Мобіліті» достроково вимагати повернення кредиту та додаткового кредиту у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць. На адреси [PERSON] та [PERSON] , 20.02.2017 року було направлено Вимоги (повідомлення) від 16.02.2017 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за № 50011914, якою позивач вимагав від Відповідачів дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 436 144 грн. 19 коп. У вимозі звернуто увагу відповідачів на ту обставину, що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти, ї розмір підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перераховано на дату подання позову. [PERSON] вимога була отримана особисто 09.03.2017 року. [PERSON] отримав вимогу від 16.02.2017 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості 13.03.2017 року. Позивач за первісним позовом зазначає, що його вимогу щодо дострокового повернення кредиту у встановлені строки проігноровано відповідачами. У зв`язку із невиконанням вимоги приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. 14.04.2017 року вчинено виконавчий напис № 886 на договорі застави № 50011914 від 28.05.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 746 яким стягнуто в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором на загальну суму 438 342 грн., 72 коп. з яких: несплачені чергові платежі 42355,60 грн., сума кредиту до повернення 375076,60 грн., компенсація страхових платежів 20910,27 грн. 28.04.2017 року постановою старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 14.04.2017 року Семеновою Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. 07.08.2017 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, на підставі якої в подальшому предмет застави було реалізовано за 352 022,50 грн. 27.06.2018 року виконавче провадження закінчено, у зв`язку з виконання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Посилаючись на норми ЦК України та ЦПК України, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, враховуючи той факт, що відповідно до Військового квитка [NUMBER] [PERSON] перебував на строковій військовій службі з 31.05.2016 року по 30.11.2017 р., представник Позивача вважає за необхідне стягнути проценти за користування кредитом, 3% річних за період з 01.12.2017р. по 07.12.2018р. та зменшити розмір позовних вимог з 447\~751,94 грн. до 432 751,89 грн. та стягнути судові витрати в розмірі 15\~011,72 грн. 16.11.2018 року представник відповідача [PERSON] адвокат Кузьмінов Д.В. подав до суду зустрічну позовну заяву відповідно до умов якої просив суд визнати кредитний договір №50011914 укладений 20.05.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» як кредитором, [PERSON] як позивальником та [PERSON] як поручителем припиненим внаслідок його повного виконання. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що направивши вимогу Позичальнику про дострокове повернення кредиту, ТОВ «Порше Мобіліті» змінило строк кредитування та відповідно до п. 3.3. загальних умов кредитування визначило у національній валюті України суму заборгованості, що підлягає поверненню, у зв`язку з чим подальша зміна розміру зобов`язання у сторону збільшення є неможливою. У подальшому позивач [PERSON] був призваний по мобілізації до лав ЗСУ, а тому він був не в змозі сплачувати кредит. Зазначає, що повідомляв представника ТОВ «Порше Мобіліті» про своє перебування у зоні антитерористичної операції, однак відповідач ТОВ «Порше Мобіліті» продовжував нараховувати штрафні санкції, пеню та відсотки по кредиту всупереч вимогам ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», а також п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються (Т.1, а.с. 172-174) Ухвалою суду від 24.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом без виклику сторін (Т.1 а.с. 89). 14.11.2018 р. на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] за первісним позовом відповідно до якого просить суд розглядати справу в порядку загального позовного провадження та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що направивши вимогу про дострокове стягнення заборгованості позивач скористався своїм правом на дострокове розірвання договору, передбаченого п.3.2, 6.5 Кредитного договору, чим і визначив термін повернення кредиту таким, що настав, а також визначив остаточну суму, що підлягає поверненню. Подальше нарахування штрафних санкцій, відсотків, інших платежів, передбачених кредитним договором після 16.02.2017р (дата направлення вимоги про дострокове повернення заборгованості) є неприпустимими, та суперечить правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12-ц. Також зазначає, що непред`явлення кредитором вимог до поручителя протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже і припинення обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням (Т.1, а.с. 104-109). 11.11.2018 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] за первісним позовом відповідно до якої просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки строк дії поруки припинився у зв`язку з тим, що кінцевим днем виконання вимоги є 27.03.2017 року, а кінцевим строком пред`явлення вимоги до поручителя 27.09.2017р, в той час як позов поданий лише в серпні 2018 року. Також зазначає, що непред`явлення кредитором вимог до поручителя протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже і припинення обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням (Т.1, а.с. 126). 15.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від адвоката відповідача [PERSON] [PERSON] відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» неправомірно розподілило грошові кошти, отримані від реалізації предмету застави, у зв`язку з чим заявлені вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними. Кошти, отримані Кредитором від реалізації предмету застави, у повному обсязі повинні були бути направлені на погашення основного боргу, тобто сальдо кредиту, яке складає 372878,32 грн. За умови належного здійснення розрахунку заборгованості, розмір заборгованості складає різницю між 372878,32 грн. та отриманими від реалізації коштами у розмірі 322238,83 грн., що складає 50639,49 грн. Окрім того зазначив, що визначений в умовах кредитного договору порядок сплати кредитної заборгованості не може бути підставою для стягнення курсової різниці, оскільки направивши вимогу позичальнику про дострокове повернення кредиту, позивач змінив строк кредитування та відповідно до пункту 3.3 Загальних умов кредитування визначив у національній валюті України суму заборгованості, що підлягає поверненню, При цьому нарахування процентів чи неустойки після закінчення строку кредитування є безпідставним та суперечить правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18). Окрім того просив суд стягнути з позивача понесені судові витрати в розмірі 26 210,75 грн. (Т.1, а.с. 135-161). 15.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від адвоката відповідача [PERSON] [PERSON] відповідно до якого 6 місячний строк пред`явлення вимоги до Поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за Кредитним договором збіг у наступний день після останнього дня сплати щомісячного платежу, який визначений у Графіку до Кредитному договору, що відповідає 16.01.2016 року. Посилаючись на положення висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) просив суд відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати у розмірі 26 210,75 грн. (Т.1, а.с. 164-171). 16.11.2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява про припинення зобов`язання від представника відповідача [PERSON] адвоката Кузьмінова Д.В. про припинення зобов`язання, відповідно до якої просив суд визнати кредитний договір №50011914 укладений 20.05.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» як кредитором, [PERSON] як позичальником та [PERSON] , як поручителем, припиненим в наслідок його повного виконання та покласти судові витрати на Відповідача (Т.1, а.с. 172-174). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження, зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено підготовче судове засідання (Т.1, а.с. 176). 11.12.2018р. на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якій представник ТОВ «Порше Мобіліті» просив суд залишити без задоволення зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» (а.с. 185-192). 11.12.2018р. на адресу суду надійшла заява від представника позивача щодо зменшення розміру позовних вимог з 447\~447,94 грн. на 432\~751,89 грн. (Т.1, а.с. 220-222). Ухвалою суду від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (Т.2 а.с. 61). Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.05.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] , за участю поручителя [PERSON] , укладено кредитний договір №50011914, в якому зазначено, що договір між сторонами та за участю Поручителя складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. У відповідності до п. 1.1. Загальних умов ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати Відповідачу 1 кредит в розмірі 330 230, 44 грн. (еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 27 045 доларів США 90 центів) та суму додаткового кредиту в розмірі 127 374, 70 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік (еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті становить 10 432 долари США 00 центів), які відповідно до п. 2.3. Загальних умов е змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.05.2019 року, для купівлі автомобіля марки Volksvwagen, модель Passat B7, 2014 року виробництва з об`ємом двигуна 1 968 куб. см., кузов N [NUMBER] та оплати страхових платежів. В забезпечення виконання зобов`язання з повернення кредиту 28.05.2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» як заставодержателем та [PERSON] як заставодавцем укладено договір застави транспортного засобу № 50011914, за яким заставодавець передав у заставу Заставодержателю придбаний за рахунок кредиту автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , що належав заставодавцю на підставі контракту № 912696 купівлі-продажу від 20.05.2014 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , виданого Центром ДАІ 2301 28.05.2014 року. Згідно з умовами договору кредиту, загальних умовах кредитування (Т.1, а.с. 11-18), графіку погашення кредиту (а.с. 19-21), усі платежі за договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суму кредиту у доларах США відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором Позичальником, 16.02.2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» склало та 20.02.2017 року направило на адресу позичальника та поручителя письмову Вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, якою повідомило, що згідно п. 3.2 загальних умов кредитування вимагає достроково повернути кредиту у розмірі 436144,19 грн. Зазначена вимога отримана [PERSON] , 09.03.2017 року, на підтвердження чого позивачем надано повідомлення про вручення поштового відправлення. У зв`язку з невиконанням умов договору ТОВ «Порше Мобіліті» було вимушено розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави у примусовому порядку та процес повернення заборгованості за договором. Так, 14.04.2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, з заявою про вчинення виконавчого напису. Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. від 14.04.2017 року звернуто стягнення на автомобіль марки Volkswagen, модель Passat B7, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2014, та за рахунок коштів від його реалізації задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 20.05.2014 року по 16.02.2017 року у загальному розмірі 438342,47 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~несплачені чергові платежі 42355,60 грн., - \~ \~ \~ \~сума кредиту до повернення 375076,60 грн., - \~ \~ \~ \~компенсація страхових платежів 20910,27 грн. Реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса є одним із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (п. 5 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Разом з тим, згідно рішення Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В., вчинений 14.04.2017 року, про звернення стягнення на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat B7, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2014. 28.04.2017 року постановою старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 14.04.2017 року Семеновою Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. 07.08.2017 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, на підставі якої в подальшому Предмет застави було реалізовано за 352022,50 грн. 27.06.2018 року виконавче провадження закінчено, у зв`язку з повним виконанням виконавчого напису про звернення стягнення на Предмет застави. Після отримання коштів в результаті звернення стягнення на предмет застави, розмір заборгованості [PERSON] за неповернутою сумою кредиту становить еквівалент 13 825,67 доларів США. ТОВ «Порше мобіліті» розрахована сума заборгованості, яка підлягала стягненню з [PERSON] за виконавчим написом нотаріуса № 886 від 14.04.2017 була розрахована станом на 16.02.2017р., станом на 24.07.2018 p. заборгованість по сплаті суми кредиту становить 367 431,01 грн. Відповідно до ч. 1. ст. 1056' ЦК України, за період з 01.03.2017 р. по 25.07.2018 року проценти на суму 367 431,01 грн. не нараховувались, у зв`язку з чим ТОВ «Порше мобіліті» вважає за необхідне стягнути проценти за користування кредитом за вказаний період, розмір яких складає 51 734, 29 грн. і які розраховані наступним чином. 367 431,01 х 9,90% х 512/360 = 51 734, 29 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України ТОВ «Порше мобіліті» були нараховані 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання [PERSON] за кредитом у розмір 367 431,01 грн. сума яких складає 16 295, 77 грн.. 3% pічних розраховано наступним чином: сума 3% = розмір простроченої заборгованості х 3% х кількість днів прострочення за платежем / 365 (кількість днів у році) Крім того, п. 8.2 Загальних умов, сторони кредитного договору погодили, що у разі порушення [PERSON] терміну повернення кредиту або додаткового кредиту, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми кредиту. Формула: 330 230 грн. 44 коп. (сума кредиту) х 20 % = 66 046,09 грн. 24.05.2018 здійснено часткове погашення штрафу відповідно до п. 1.7. Загальних умов на суму 54 059, 21 грн. Таким чином станом на 25.07.2018 року сума заборгованості по сплаті штрафу на підставі п. 8.2 кредитного договору складає 11986,88 грн. Отже, загальна сума заборгованості складається із основної суми заборгованості за кредитом, 3% річних, суми заборгованості за процентами, суми боргу по сплаті штрафу і складає 447\~447,94 грн. Згідно умов кредитування та графіку погашення кредиту усі платежі повинні бути сплачені у гривні та підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США (Т.1., а.с.19). Графіком погашення кредиту до кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу 748.62 доларів США, але відсутня сума щомісячного платежу в гривні. У графіках платежів до кредитного договору та договору страхування вказана загальна сума платежів і загальна сума відсотків виключно у доларах США. За положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У грудні 2018 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, обґрунтовуючи її тим, що відповідно до Військового квитка [NUMBER] відповідач [PERSON] перебував на строковій військовій службі з 31.05.2016 р. по 30.11.2017р. На підставі ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» Позивач вважає за необхідне стягнути у солідарному порядку з відповідачів проценти за користування кредитом, 3 відсотка річних за період з 01.12.2017р. по 07.12.2018р. та зменшити розмірі позовних вимог з 447 447,94 грн. до 432 751,89 грн. (Т1, а.с.220-222). Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У листопаді 2018 року представник [PERSON] адвокат Кузьмінов Д.В. подав зустрічну позовну заяву про припинення зобов`язання відповідно до якої просив суд визнати Кредитний договір №50011914 укладений 20.05.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» як кредитором, [PERSON] як позивальником та [PERSON] , як поручителем припиненим, внаслідок його повного виконання (Т.1, а.с. 172-174). Також, сторони також домовились про надання [PERSON] додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за Договором у вигляді поруки третіх осіб, а саме, його поручителем за договором виступив [PERSON] (Т1 а.с. 11-18). У кредитному договорі та в Загальних умовах кредитування не встановлено строк, після якого порука припиняється. У Загальних умовах кредитування в умовах поруки в пункті 13 зазначено, що ці умови поруки набирають чинності з моменту їхнього підписання компанією та поручителем та залишаються чинними до повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. 20.02.2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» було направлено на адресу позичальника та поручителя вимогу від 16.02.2017 р. щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором вих. №50011914 з вимогою повернути суму кредиту (а.с. 38-39). Таким чином, ТОВ «Порше Мобіліті» змінив умови Кредитного договору та строк виконання основного зобов`язання. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України). У зв`язку\~з порушенням\~боржником виконання\~зобов`язання за\~кредитним договором\~банк відповідно\~до частини\~другої статті\~1050\~ЦК України\~використав право\~достроково стягнути\~з позичальника\~та поручителя\~заборгованість за\~кредитним договором,\~надіславши 20.02.2017\~року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту датовану 16.02.2017 р. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Змінивши строк виконання основного зобов`язання, банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише у серпні 2018 року. У зв`язку з чим, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що зобов`язання поручителя [PERSON] припинились відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки досудова вимога про дострокове повернення кредиту була направлена поручителю 20 лютого 2017 року, а з відповідним позовом до суду кредитор звернувся у серпні 2018 року тобто після спливу шестимісячного строку. З наведеного вище суд встановив, що вимоги про припинення зобов*язання знайшли своє підтвердження матеріалами справи, тому суд задовольняє зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа [PERSON] про припинення зобов`язання. Стосовно позовних вимог (з врахуванням позовної заяви щодо зменшення позовних вимог) позивача щодо процентів за користування кредитом, 3 % річних нарахованих за період з 01.12.2017р. по 07.12.2018р. та суми заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Отже, ТОВ «Порше Мобіліті», звернувшись у лютому 2016 року із вимогою про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках за період з 01.12.2017 року по 07.12.2018 року задоволенню не підлягають. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. ТОВ «Порше мобіліті» заявлено до стягнення 3 % річних. Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, базою для нарахування 3 % річних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуванням, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу. Позивачем не було доведено суми заборгованості за кредитом у розмірі 367 431,01 грн. документами, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи , які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. В розрахунку, який міститься у позовної заяві, відсутні вище вказані вимоги (Т.1, а.с. 46-50). Тому суд позбавлений можливості обрахувати 3% річних, за відсутності визначеної суми основного боргу. З урахуванням зазначеного та тих обставин, що в судовому засіданні та в матеріалах справи не містяться належних, допустимих та не спростованих доказів щодо суми основного боргу відповідача перед позивачем, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних таким, що не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про сплату штрафу у розмірі 20% від суми кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 1 статті 549 цього Кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право позивача нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) З огляду на це суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафу у сумі 11\~986,88 гривень. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу ТОВ «Порше Мобіліті», за первісним позовом, з відповідачів у розмірі 7 800 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи 26 травня 2015 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «КПД Консалтинг» укладено Договір про надання юридичних послуг б/н. (Т.1, а.с. 65-68). Згідно Додаткової угоди №3 від 26 травня 2015 року до вище вказаного Договору про надання юридичних послуг ТОВ «КПД Консалтинг» зобов`язалося надати ТОВ «Порше Мобіліті» правову допомогу по справі щодо забезпечення належного представництва інтересів Замовника у відповідних судах по справі за позовом ТОВ «Порш Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №50011914 від 20.05.2014року (Т.1, а.с. 72-74). Матеріали справи не містять даних, що ТОВ «КПД Консалтинг» є юридичною особою, яка займається діяльністю з надання правової допомоги, а представник ТОВ «Порше Мобіліті», який підписав позовну заяву та приймали участь у судовому засіданні, є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , який брав участь у справі як представник ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі виданої ним же довіреності, а не на підставі довіреності ТОВ «КПД Консалтинг» (Т.1, а.с. 80). До матеріалів справи не було долучено документів на підтвердження того, що він є працівником ТОВ «КПД Консалтинг». Крім того, ТОВ «Порше Мобіліті» не було надало суду розрахунку витрат на правову допомогу. За таких обставин відсутні підстави для стягнення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на правовому допомогу в сумі 7 800 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлену суму витрат на правничу допомогу не обґрунтованою та такою, що не підтверджуються фактичними обставинами справи та зібраними доказами, тому відмовляє у їх стягненні. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати за первісним позовом не відшкодовуються. Щодо вимог адвоката Кузьмінова Д.В. щодо стягнення з ТОВ «Порш Мобіліті» понесених у зв`язку із розглядом справи витрат у сумі 26\~210,75 грн. (Т.1, а.с. 167) та за зустрічною позовною заявою у вигляді судового збору в розмірі 704, 80 грн.(Т.1, а.с. 172-175), суд зазначає наступне. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved