Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

у серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.06.2000 року працювала на посаді заступника директора по учбовій роботі Луганського промислово-економічного технікуму, який відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №137 від 17.05.2000 було реорганізовано в Луганський коледж Східноукраїнського державного університету. Позивачка продовжувала працювати в вище зазначеному навчальному закладі до початку антитерористичної операції (АТО). У зв'язку з загрозою життя позивачка була вимушена переїхати на проживання в [ADDRESS], що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 16.10.2014 р. №3005000151. Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.03.2015 Р- по справі №2/756/2087/15 трудовий договір між позивачем та Луганським коледжем Східноукраїнського державного університету імені Володимира Даля був припинений. Рішення набрало законної сили 06.04.2015 р. Згідно форми ОК-5, виданої 12.08.2015 p., заробітна плата позивачці виплачується Східноукраїнським Національним університетом імені В. Даля, оскільки Луганський коледж є відокремленим підрозділом СНУ імені В. Даля. Відповідно до виписки з індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) позивачці не було виплачено розрахунку при звільненні, а саме відсутня виплата заробітної плати за період часу з жовтня 2014 року по 06 квітня 2015 р. Жодних документів про посадовий оклад у позивачки немає, оскільки у зв'язку з АТО позивачка швидко мала покинути місце свого проживання - [ADDRESS], тому розмір заробітної плати вираховується як середній заробіток: (5426,20 + 4823,78 + 8323,78 + 4863,98 + 4837,18 + 6996,93 + 4465,11 + 3869,77 + 4375,26 + 6065,57)/10= 5404,76 грн. Розмір заробітної плати за період часу з жовтня 2014 року по 06 квітня 2015 р. (7 місяців) не виплачений позивачці при розрахунку згідно ст. 116 КЗпП України складає - 37833,3 грн. Позивачка вважає, що такі дії є порушенням її права, передбаченого ст.116 КЗпП України «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.» Протягом тривалого часу (з 06 квітня 2015 р. по вересень 2015 р. - 5 місяців) відповідач не сплатив розрахунок при звільненні. Згідно ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Час затримки виплати належних позивачеві сум при звільненні 06.04.2015 р. складає 5 місяців, згідно ст. 117 КЗпП України відповідач має виплатити позивачеві його середній заробіток (5404,76 грн.) за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що складає - 27023,80 грн. Заявою від 22.12.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та зазначила, що заборгованість по заробітній платі не погашена, у зв»язку з чим просила суд стягнути з СНУ імені В. Даля на її користь невиплачену заробітну плату за період часу з 02.10.2014 року по 06.02.2015 року у розмірі 22 519, 83 грн. та виплати середній заробіток за весь час затримки з 07.02.2015 року по 22.12.2015 рік у розмірі 56749, 90 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] з 01.06.2000 року працювала на посаді заступника директора по учбовій роботі Луганського промислово-економічного технікуму, який відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №137 від 17.05.2000 було реорганізовано в Луганський коледж Східноукраїнського державного університету. Позивачка продовжувала працювати в вище зазначеному навчальному закладі до початку антитерористичної операції (АТО). У зв'язку з загрозою життя позивачка була вимушена переїхати на проживання в [ADDRESS], що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 16.10.2014 р. №3005000151. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.03.2015 р. по справі №2/756/2087/15 трудовий договір між позивачем та Луганським коледжем Східноукраїнського державного університету імені Володимира Даля був припинений. Рішення набрало законної сили 06.04.2015 р. Розрахунок при звільнені не проведений. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, які зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 року вбачається, що відповідальність за затримку розрахунку при звільненні наступає для роботодавця за умови відсутності спору про розміри належних звільненому працівникові сум. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Враховуючи заочний розгляд справи і ненадання відповідачем належної довідки про заробіток позивача, суд виходить з індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих ПФУ, з якої встановлено, що середній заробіток становить 5404,76 грн. Отже невиплачена заробітна плата з 02.10.2014 року по 06.02.2015 року становить 22519,83 грн. Розрахунок заробітної плати за весь час затримки розрахунку за період з 07.02.2015 року по 22.12.2015 року становить 10 місяців 5 днів - 56749,90 грн. З врахуванням встановленого та оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved