Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» (надалі-ПАТ «Європейський газовий банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 557-190412. 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Газ інвест» укладено договір поруки № 97-190412. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ «Європейський газовий банк» та [PERSON] було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Гришиною В.І. договір іпотеки № 966- 190412/1 від 19.04.2012 року, згідно якого іпотекодавець передав банку належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначив, що протягом 2012 - 2013 року ним було сплачено 202 637,50 грн., серед яких на погашення безпосередньо кредиту було сплачено - 58 500,00 грн., тому виникла заборгованість з повернення кредиту в сумі 641 200,00 грн. З метою погашення вищевказаного кредитного договору, 30.05.2014 року між позивачем та [PERSON], власником вкладів за договорами № 326069 від 24.10.2013 року та №307265 від 03.12.2012 року та [PERSON] - власницею вкладів за договорами № 326074 від 24.10.2013 року та № 307263 від 03.12.2012 року було укладено договори про відступлення права вимоги на загальну суму на момент укладання 1 016 534,57 грн., а саме: 1.30.05.2014 року по депозитним вкладам: № 326069 від 24.10.2013 року на суму 237 730,12 грн. та № 326074 від 24.10.2013 року на суму 258 845,28 грн., на загальну суму 496 575,41 грн. 2.04.06.2014 року по депозитним вкладам: № 307265 від 03.12.2012 року на суму 259 979,58 грн. та № 307263 від 03.12.2012 року на суму 259 979,58 грн., на загальну суму 519 959,16 грн. 03.07.2014року [PERSON] повідомив банк про поєднання в одній особі кредитора та боржника, а також неодноразово надсилав листи до банку з повторними повідомленнями про необхідність проведення трьохсторонніх зустрічей, однак жодних дій щодо надання відповіді чи призначення дати проведення переговорів банком не було здійснено. Позивач вважає, що у правовідносинах, які виникли між ним та банком,відбулося поєднання в особі [PERSON] боржника і кредитора банку в грошовому зобов'язанні, у зв'язку з чим на підставі, встановленій законом, зобов'язання позивача перед банком мають бути припинені. 04.07.2014року [PERSON] повідомив банк про укладення договорів про відступлення права вимоги з власниками банківських вкладів [PERSON] та [PERSON] на суму 1 016 534,57 грн. в рахунок погашення його зобов'язань по кредитному договору № 557- 190412 від 19.04.2012 року. Позивач зазначив, що станом на 03.07.2014 рік він не має заборгованості перед відповідачем за кредитним договором № 557-190412 від 19.04.2012 року та його зобов'язання за кредитним договором припинені в повному обсязі. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив визнати припиненими з 03.07.2014 року його зобов»язання перед ПАТ «Європейський газовий банк» за кредитним договором №557-190412 від 19.04.2012 року та додаткових угод до нього, в частині стягнення заборгованості, визнати відсутнім у ПАТ «Європейський газовийбанк» права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 557-190412 від 19.04.2012 року та додаткових угод до нього, визнати припиненим з 03.07.2014 року договір іпотеки від 19.04.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 588, укладеного між ПАТ ''Європейський газовий банк» та [PERSON], визнати відсутнім у ПАТ «Європейський газовий банк» права на предмет іпотеки за договором іпотеки № 966-190412/1 від 19.04.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 588, укладеного між ПАТ «Європейський газовий банк» та [PERSON], а саме: квартиру за адресою: 69005, [ADDRESS], стягнути з ПАТ «Європейський газовий банк» витрати по оплаті судового збору та зобов'язати відповідача внести зміни до ПАТ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій» та виключити заборгованість по кредитному договору № 557-190412 від 19.04.2012 року. В судовому засідання позивач не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності позивача за участю його представника. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що в даному випадку має місце зарахування зустрічних вимог, яке наразі неможливе, оскільки банк в стані ліквідації та керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено порядок задоволення вимог кредиторів та недопустимість задоволення вимог поза межами ліквідаційної процедури. Також представник позивача зазначив, що не вважає, що в даному випадку має місце поєднання боржника і кредитора в одній особі в розумінні ст. 606 ЦК України. Крім того, [PERSON] та [PERSON] отримали від банку суму гарантованого відшкодування відповідно до зазначеного вище Закону. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 557-190412. 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Газ інвест» укладено договір поруки № 97-190412. В забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ «Європейський газовий банк» та [PERSON] було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Гришиною В.І. договір іпотеки № 966- 190412/1 від 19.04.2012 року, згідно якого іпотекодавець передав банку належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS]. 30.05.2014 року між позивачем та [PERSON], власником вкладів за договорами №326069 від 24.10.2013 року та №307265 від 03.12.2012 року та [PERSON] - власницею вкладів за договорами № 326074 від 24.10.2013 року та № 307263 від 03.12.2012 року укладено договори про відступлення права вимоги на загальну суму на момент укладання 1016534,57 грн.,а саме: 1.30.05.2014 року по депозитним вкладам: № 326069 від 24.10.2013 року на суму 237 730,12 грн. та № 326074 від 24.10.2013 року на суму 258 845,28 грн., на загальну суму 496 575,41 грн. 2.04.06.2014 року по депозитним вкладам: № 307265 від 03.12.2012 року на суму 259 979,58 грн. та № 307263 від 03.12.2012 року на суму 259 979,58 грн., на загальну суму 519 959,16 грн. 03.07.2014року [PERSON] повідомив відповідача про укладення договорів про відступлення права вимоги з власниками банківських вкладів [PERSON] та [PERSON] на суму 1 016 534,57 грн.в рахунок погашення його зобов'язань по кредитному договору №557- 190412 від 19.04.2012 року. Неодноразово звертався до банку про вирішення питання припинення зобов»язання. Разом з тим, в наданих суду листах-повідомленнях позивача банку про вирішення питання про погашення заборгованості відсутні повідомлення про направлення банку підтверджень переходу права вимогу відповідно до зазначених в листі договорів. Відповіднодо рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №121 від 18.11.2014 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Єврогазбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк». Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог за заперечень. Рішення не можу ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На виконання вимог ст. 517 ЦК України для підтвердження переходу права вимоги суду позивачем доказів не надано - копії договорів депозиту до доказів не долучено. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] отримали від банку відповідно 30.01.2015 року та 13.10.2014 року суму гарантованого відшкодування в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що підтверджується відповідними виписками по особовим рахункам на а.с.97-99 і не спростовано позивачем. Рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2014 року та від 07.08.2014 року у справах за позовами [PERSON] та [PERSON], ( кожного окремо) до банку про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу - відповідно від 03.12.2012 №307265 та від 03.12.2012 року № 307263 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] використали своє право вимоги до банку, яке начеб-то передано позивачу за договорами про відступлення права вимоги. Дані обставини позивачем ніяк не спростовані. Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку про недоведеність переходу права вимоги до позивача за депозитними вкладами [PERSON] та [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2015 року, залишеним в цій частині без зміни рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2015 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні зустрічного позову до ПАТ «Європейський Газовий Банк» про зобов»язання зарахувати грошові кошти по договорам банківських вкладів для погашення заборгованості за кредитним договором. Суд керувався Законом України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до ч.8 ст. 46 якого забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов»язань за домовленістю (згодою) сторін ( у тому числі шляхом договірного списання),прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї з сторін. Таким чином зазначений вище Закон забороняє зарахування зустрічних вимог. Посилання позивача на те, що він звертався до банку з даним питанням ще до введення адміністрації та проведення ліквідації, суд вважає не є підставою для не застосування до даних правовідносин норм зазначеного Закону. Відповідно доч.1 ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку (ст. 509 ЦК України). Таким чином, зобов»язання- це правовідношення, як мінімум, між двома сторонами, а поєднання двох сторін у одній особі є підставою для припинення зобов»язання. Ст. 606 ЦК України встановлено, що зобов»язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. На підставі зазначених вище норм цивільного законодавства, суд прийшов до висновку, що для того, щоб зобов»язання припинилося на підставі ст. 606 ЦК України поєднанням двох сторін у одній особі, необхідно, щоб в результаті такого поєднання лишилась одна особа. Поєднання боржника та кредитора може бути наслідком, зокрема, правонаступництва, причому як загального, так і у випадку ліквідації з правонаступництвом (злиття, приєднання тощо). В даному спорі поєднання боржника та кредитора в одній особі не відбулось, оскільки існують сторони з відповідними зобов»язаннями на підставі договорів. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-43цс15, який враховується судом на підставі абз.2 ч.1 ст. 360-7 ЦПК України. На підставі викладеного вище, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed