overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із згаданим позовом, в якому прохає визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті її сина [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її син [PERSON], після якого залишилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. На день смерті позивачка проживала разом із сином без реєстрації, вони вели спільне господарство. Пропустила строк для прийняття спадщини з причин тяжкого захворювання. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, позивачка, представники відповідача та третьої особи до залу суду не з'явилися, звернулися із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Представник Комсомольської міської ради проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши наявні у справі письмові докази, судом встановлено, що згідно актового запису про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження померлий є сином позивачки (а.с.5). Факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на момент його смерті підтверджується актом КЖЕП №1 від 08.07.2014 року. Відповідно до свідоцтва про власність на житло від 03 серпня 2002 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.7). Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою сттатті 1270 того ж кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець, який протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] розпочався з [INFO] року та закінчився відповідно 24 жовтня 2013 року. Зазначену у позові поважна причина пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини підтверджується випискою №6631 із медичної карти стаціонарного хворого на ім'я [PERSON], яка страждає за хворобу серця (а.с.9). Беручи до уваги наведені позивачкою обґрунтування і надані нею докази на підтвердження поважності причин пропуску строку, враховуючи, що причиною пропуску строку став стан здоров'я позивачки, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] та визначити їй додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 15 березня 1986 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини з відповідачем були припинені з 2002 року. З цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. [PERSON] вказує, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 березня 1986 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 862 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 березня 2005 року, видане повторно). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Донька мешкає окремо від батьків. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, оскільки, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 25 вересня 1998 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини з відповідачем були припинені з 01.09.2007 року. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, спору стосовно виховання дитини та розподілу майна між нею і відповідачем немає, дитина залишиться проживати з нею. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 1998 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 745 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 вересня 1998 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17 березня 2000 року). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, оскільки, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів його доходів (заробітку) до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23 грудня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). Подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Як убачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Ізяславської міської ради Хмельницької області 02 жовтня 2014 року № 1238, дитина перебуває на утриманні позивача (а.с. 31), а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. На підставі викладеного, враховуючи матеріальне становище сторін та дитини, визнання відповідачем позову, суд рахує за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки в частці від доходу [PERSON] На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення [PERSON] повноліття до [INFO] року, а потім на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення його повноліття до [INFO] року. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю представника відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 620 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5) та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Стан здоров'я й матеріальне становище дітей та відповідача задовільні. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. При таких обставинах позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

у серпні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ майна, придбаного в шлюбі, мотивуючи його тим, що з відповідачем вони перебували в шлюбі з 07.08.1998 року по 15.01.2014 року. За час спільного проживання вони придбали рухоме майно, а саме: автомобіль Audi A4, номерний знак [NUMBER]. У зв'язку з тим, що вирішити питання поділу майна добровільно не в змозі, транспортний засіб знаходиться у користуванні відповідача, є неподільною річчю, тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 48000 грн. грошової компенсації вартості частки в спільній сумісній власності подружжя та судові витрати по справі і дане майно залишити у власності відповідача. Згодом позивачка уточнила позовні вимоги, просить суд з урахуванням вартості автомобіля Audi A4, номерний знак [NUMBER] згідно висновку експертизи від 05.09.2014 року, стягнути з [PERSON] ? частину вартості спільного майна подружжя, яка становить 27025,28 грн., 480 грн. судового збору та 407 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги заперечив та пояснив, що в 2005 році він придбав автомобіль Ауді 80 з метою його перепродажу. Однак вказаний автомобіль потрапив в ДТП. В 2008 році він здійснив заміну кузова вказаного автомобіля на кузов AUDI A4. Вказав, що проводив таку заміну за власні кошти, так як продав для цього свій власний автомобіль ВАЗ 2105. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 07.08.1998 року по 15.01.2014 року. За час спільного проживання набули наступне майно: автомобіль Audi A4, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст.. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України, представнику позивача судом було роз'яснено право на поділ майна в натурі, однак позовних вимог про поділ майна заявлено не було. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення грошової компенсації за автомобіль Audi A4, номерний знак [NUMBER], оскільки дане майно існує в натурі, та може бути поділено в натурі, однак позивачка таких позовних вимог не заявила. На підставі наведеного та ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст. 10, 11, 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 22.05.1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 22.05.1999 року, актовий запис № 560, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6), від даного шлюбу сторони мають двох дітей, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4) та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити (а.с. 27). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 28). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явив в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11 липня 2009 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, протягом останнього часу її сімейне життя стало поступово погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 липня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5 ). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спору щодо визначення місця проживання дитини у сторін не має. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не склалося, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] предявив в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25 грудня 1999 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення та виховання дітей. Збереження шлюбу суперечить як його інтересам, так і інтересам дітей. У судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4 ). Від шлюбу сторони мають малолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Спору щодо визначення місця проживання дітей у сторін немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( ч.2 ст. 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не склалося, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явив в суді зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 08 лютого 2007 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя не склалось через несумісність характерів, протилежні погляди на життя. Протягом останнього року проживають окремо. Примирення між ними неможливе. У судове засідання позивач не з'явився, до суду спрямував заяву в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, від неї до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні 24.10.2014 позов не визнавала, просила надати строк для примирення, оскільки вважала, що сім'ю можливо зберегти. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 лютого 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, вжиті судом заходи щодо примирення сторін не дали позитивного результату, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved