Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 29 червня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 12000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 308400 гривень, в позику. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 29 червня 2016 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 308400 гривень боргу, 23091 гривню трьох процентів річних та 79875 гривень 60 копійок індексу інфляції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечував. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 12000 доларів США в позику. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав [PERSON] боргову розписку від 29 червня 2016 року (а.с. 6). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики від 29 червня 2016 року [PERSON] має повернути [PERSON] 12000 доларів США до 01 січня 2017 року. У розписці зобов`язання визначено у доларах США. Позивач просить суд стягнути з відповідача борг, який станом на день укладення договору позики (29 червня 2016 року) становив 308400 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Рішення ухвалюється судом 19 листопада 2020 року. Офіційний курс гривні до американського долару США в цей день складає 28,13 гривень за один долар США. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 337560 гривень боргу. Позивач також просить суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, що складає 79875 гривень 60 копійок. Вимога щодо стягнення інфляційних втрат на суму боргу не підлягає задоволенню, оскільки сума боргу у договорі визначена сторонами в іноземній валюті та до неї не застосовуються індекси інфляції, які встановлені для національної валюти - гривні. Позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з 01 січня 2017 року по 01 липня 2019 року в сумі 23091 гривні 98 копійок. Термін прострочення за договором позики складає 912 днів. Отже, сума трьох процентів річних за період з 01 січня 2017 року по 01 липня 2019 року складає 899 доларів 51 цент США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 23 листопада 2020 року складає 25303 гривні 21 копійку (12000 х 0,03 = 360 : 365 = 0,98 х 912 = 899,51). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 25303 гривні 21 копійки. Позивач також просить стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься копія ордеру на ім`я [PERSON] (а.с. 9) та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] (а.с. 8). Вбачається, що позивачем не надано суду доказів укладення з адвокатом договору про надання правничої допомоги, оплати ним наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 3628 гривень 63 копійки.

Outcome: partial