Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У серпні 2014 року позивач ПАТ «Банк Національний кредит» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, мотивуючи тим, що позивач 27 серпня 2013 року отримав квартиру [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості [PERSON] 26 травня 2014 року відповідач у виконання рішення суду звільнила квартиру. Проте, 12 червня 2014 року представниками позивача проведено детальний огляд квартири та виявлено значні пошкодження стін, підлоги, стелі, сантехніка повністю демонтована, вікна та двері пошкоджено таким чином, що останні не придатні для використання за призначенням, знищено всю електропроводку. Вартість відновлення стану квартири до придатного для використання за призначенням складає 156 675 грн. 60 коп. згідно з кошторисом ТОВ «Еліт Холдінг ЛТД». З урахуванням наведеного, позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просив стягнути з відповідача 156 675 грн. 60 коп. Ухвалою суду від 2 вересня 2014 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду на 19 вересня 2014 року (т. 1 а.с. 60). У зв'язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до на 20 жовтня 2014 року, за результатами якого ухвалено заочне судове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Національний кредит» 156 675 грн. 60 коп. у відшкодування майнової шкоди та 1 566 грн. 76 коп. у відшкодування судового збору (т. 1 а.с. 71-72). 31 травня 2016 року відповідачем [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення у справі (т. 1 а.с. 87-90), розгляд якої призначено на 30 червня 2016 року. Представником відповідача [PERSON] подано письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення (т. 1 а.с. 97). За результатами розгляду заяви заочне рішення скасоване та справу призначено до судового розгляду на 8 вересня 2016 року (т. 1 а.с. 105). 8 вересня 2016 року розпочато розгляд справи за відсутності представника позивача [PERSON], оскільки ним подано відповідну заяву (т. 1 а.с. 110) та у справі оголошено перерву до 6 жовтня 2016 року у зв'язку з зайнятістю судді в колегіальному розгляді кримінальної справи та для виклику представника позивача для надання ним пояснень (т. 1 а.с. 118-119). 6 жовтня 2016 року сторони надали пояснення та допитано [PERSON] як свідка у справі, оголошено перерву до 15 листопада 2016 року для надання додаткових доказів у спарві (т. 1 а.с. 124-145). Допитана як свідок [PERSON] пояснила суду, що на даний час у спірній квартирі проживає молода сім'я. Про пошкодження квартири їй нічого невідомо. 15 листопада 2016 року розгляд справи знято зі складу на 23 листопада 2016 року у зв'язку з перебуванням судді у відпустці. 23 листопада 2016 року за клопотання представника позивача [PERSON] (т. 1 а.с. 130) та представника відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 136) відкладено розгляд справи на 18 січня 2017 року. 18 січня 2017 року, 8 лютого 2017 року розгляд справи знято зі складу з причин перебування судді у відпустці та на лікарняному відповідно. 6 березня 2017 року представником відповідача [PERSON] заявлене клопотання про витребування Печерському УП ГУ НП у м. Києві доказів - висновку судової будівельно-технічної експертизи щодо розміру матеріального збитку (т. 1 а.с. 150), котре задоволене судом, у зв'язку з чим оголошена перерва у судовому засіданні до 4 квітня 2017 року. 4 квітня 2017 року розгляд справи знято зі складу на 25 травня 2017 року у зв'язку з перебуванням судді у відпустці. У зв'язку з неявкою сторін та необхідністю витребування висновку судової будівельно-технічної експертизи щодо розміру матеріального збитку у справі оголошено перерву до 26 червня 2017 року (т. 1 а.с. 166). У зв'язку з невиконання ухвали суду про витребування доказів 26 червня 2017 року постановлено ухвалу про тимчасове вилучення в Печерському УП ГУ НП у м. Києві висновку судової будівельно-технічної експертизи щодо розміру матеріального збитку та у справі оголошено перерву до 8 вересня 2017 року (т. 1 а.с. 173). Через ненадання вказаного висновку судом повторно постановлено ухвалу про тимчасове вилучення в Печерському УП ГУ НП у м. Києві висновку судової будівельно-технічної експертизи щодо розміру матеріального збитку та у справі оголошено перерву до 11 жовтня 2017 року (т. 1 а.с. 179). 12 вересня 2017 року на виконання ухвали Печерським УП ГУ НП у м. Києві надано висновок експертизи (т. 1 а.с. 112-190). 11 жовтня 2017 року представником відповідача заявлене клопотання про долучення доказів у справі - договору іпотеки (т. 1 а.с. 191), котре задоволено судом, та за клопотання відповідача [PERSON] у справі оголошено перерву до 27 листопада 2017 року для виклику її представника (т. 1 а.с. 108). 22 листопада 2017 року від відповідача надійшла заява про відкликання позовної заяви і перегляд заочного рішення (т. 1 а.с. 209-212), у задоволенні котрих ухвалою суду від 27 листопада 2017 року, занесеною до журналу судового засідання відмовлено (т. 1 а.с. 221) та оголошено перерву до 26 січня 2018 року у зв'язку із залученням до участі у справі [PERSON] - власника квартири, щодо якої вирішується питання про стягнення майнової шкоди, як третьої особи (т. 1 а.с. 221). 26 січня 2018 року у справі оголошено перерву до 13 березня 2018 року у зв'язку з витребуванням у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дмух Б.Л. документів, на підставі яких було здійснено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з приводу посвідчення права власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 226, 228). У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали з обставин, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідач передала ключі від квартири представнику банку. Ніяких претензій щодо зовнішнього огляду квартири у нього не було. П. 6 акту прийому-передачі квартири з'явився згодом. Коли позивач вказаний акт підписувала цього пункту не було. Акт про пошкодження квартири вона не підписувала, оскільки про нього їй не було нічого відомо. Вважає, що працівники банку самі після передачі квартири її пошкодили, оскільки з нею були в неприязних стосунках. Крім того, у такий спосіб намагались занизити вартість квартири, щоб в подальшому продати її своєму співробітнику, що і було ними зроблено. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явився. Тому, суд розглянув справу без його участі, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №35186968 на підставі виконавчого листа № 2-1595/12, виданого 07.11.2012 року Печерським районним судом м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належала відповідачу [PERSON] в рахунок часткового погашення заборгованості фізичної особи [PERSON] за кредитним договором № 32ф/2007/02-287/2-1 від 25.05.2007 року перед ПАТ «Банк Національний кредит» в розмірі 1 200 000 грн., що становить заборгованість за кредитом. ПАТ «Банк Національний кредит» згідно зі ст. 49 Закону України «Про іпотеку» виявив бажання придбати вказане нерухоме майно за початковою ціною 671 107 грн. шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У зв'язку з реалізацією цього права 27.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві 19 липня 2013 року, видано свідоцтво, згідно з яким ПАТ «Банк Національний кредит» став власником майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 5-7). 27.08.2013 року відповідно до положень ст. 182 ЦК України за позивачем зареєстровано право власності на зазначене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З дати державної реєстрації і по 12.06.2014 року позивач не міг користуватися своїм майном, оскільки в квартирі проживала попередня власниця - відповідач [PERSON] На підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. про виселення [PERSON] (т. 1 а.с. 11), остання погодилась добровільно звільнити квартиру. Судом встановлено також, що до 12.06.2014 року [PERSON] постійно проживала в помешканні, квартира була в жилому стані, оскільки представником позивача здійснювався огляд квартири неодноразово. 24.07.2013 р. представником Банку складено акт перевірки предмета іпотеки (т. 1 а.с. 12). Також огляд та подальший опис квартири здійснювався державним виконавцем державної виконавчої служби Печерського РУЮ в м. Києві під час виконавчого провадження (акт опису та арешту майна від 15.11.2012 р.) (т. 1 а.с. 14-17). Квартира реалізовувалась з торгів як жила та придатна для проживання. Відповідно до п. 4.1.2, 4.1.6 іпотечного договору, укладеного між позивачем та відповідачем - [PERSON], остання зобов'язувалась у випадку пошкодження або знищення предмета іпотеки з будь-якої причини, письмово повідомити про це банк, вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження майна, включаючи раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб (т. 1 а.с. 193-197). [PERSON] з моменту укладення іпотечного договору - 25.05.2007 р. до моменту звільнення квартири - 12.06.2014 року не зверталась до банку з будь-якими листами щодо пошкодження майна іншими особами. Разом з тим після звільнення квартири було з'ясовано, що вона має пошкодження. Так, відповідно до акту прийому-передачі квартири від 12 червня 2014 року (т. 1 а.с. 18), котрий підписаний представником позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON], будь-яких пошкоджень квартири зафіксовано не було. При цьому, відповідач передала позивачу ключі від квартири, поштової скриньки, дверей від під'їзду. Сторони зафіксували показники лічильників, відповідач підвередила відсутність особистих речей, відсутність заборгованості по комунальним послугам (т. 1 а.с. 18). Крім того, відповідно до акту огляду житлового приміщення квартири [ADDRESS] від 12 червня 2014 року зафіксовано пошкодження квартири. Зокрема, виявлено значні пошкодження стін, підлоги, стелі, сантехніка повністю демонтована, вікна та двері пошкоджено таким чином, що останні не придатні для використання за призначенням, знищено всю електропроводку (т. 1 а.с. 19). В подальшому, 20.06.2014 року представником банку Бондаренко Н.О., за участю інженера комунального підприємства «Печерська Брама», інженера ТОВ «Еліт Холдінг ЛТД», понятих складено акт, де детально описано пошкодження (т. 1 а.с. 20-21). ТОВ «Еліт Холдінг ЛТД» складено кошторис відновлення квартири, тобто визначено вартість робіт відновлення жилого стану квартири, яка склала 156 675,60 гривень (т. 1 а.с. 28-54). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже закон пов'язує відшкодування шкоди особою за наявності таких умов: а) неправомірність поведінки особи б) наявність шкоди в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Разом з тим, беззаперечних доказів вини відповідача у завданні шкоди позивачу внаслідок пошкодження квартири суду не надано. Акт про пошкодження суд ставить під сумнів, оскільки він складений представником позивача [PERSON], а також співробітниками банку: [PERSON], [PERSON], котрий в подальшому став власником цієї квартири, що не заперечили представники позивача у судовому засіданні. Крім того, у вказаному акті міститься перелік пошкоджень квартири, котра раніше належала відповідачу. Вказаний акт відповідач не підписувала та в ньому не зазначається про те, що від підпису цього акту відповідач відмовилась. Враховуючи, що вказаний акт був складений лише працівниками позивача, один з яких [PERSON] в подальшому став її власником (2.04.2015 року (т. 1 а.с. 220), без участі сторонніх осіб (сусідів, працівників ЖЕКу, відповідача, а актож те, що квартира на час її придбання [PERSON] відповідала даним, які зазначені в технічному стані, недоліків чи дефектів, які значно знижують чи перешкоджають можливості використання за цільовим призначенням не було, претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваної квартири покупець немає (п. 10 договору купівлі-продажу квартири від 2.04.2015 року), суд дійшов висновку про недоведеність неправомірних дій відповідача [PERSON] щодо пошкодження квартири, у зв'язку з чим підстав для задоволення позову немає. При цьому також суд враховує, що на даний час Печерським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014100060004462 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України за заявою ПАТ «Банк Національний Кредит» щодо пошкодження квартири за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 156 675,6 грн. (т. 1 а.с. 151-152). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17.09.2015 року № 16193/14-43 вартість ремонтно-будівельних робіт по усуненню пошкоджень, які встановлені на момент обтяження в квартирі, а також розмір матеріальної шкоди, встановленої на момент проведення обстеження становить 108 582 грн. Вартість ремонтно-будівельних робіт, котрі необхідно провести для усунення пошкоджень квартири відповідно до актів пошкодження, огляді місця події та розмір матеріальної шкоди становить 107 801 грн. (т. 1 а.с. 182-190). Враховуючи, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває; винних осіб у пошкодженні квартир не встановлено; відсутні судові рішення про визнання осіб винуватими у пошкодженні квартири; акт про пошкодження складений лише працівниками банку за відсутності відповідача, працівників ЖЕКу, сусідів; у ньому відсутній запис, що відповідач відмовилась від його підписання; не складений акт відмови відповідача від підписання пошкоджень; відсутні дані щодо заподіяння пошкоджень квартирі відповідачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відповідачем не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed