Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] предявила позов до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON], третя особа відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку, про усунення перешкод у здійсненні права власності, посилаючись на те, що 08 жовтня 2013 року на прилюдних торгах з реалізації предмета іпотеки нею придбана двокімнатна квартира [ADDRESS]. Право власності підтверджується свідоцтвом. Проте до теперішнього часу не припинено обтяження іпотечного майна, чим порушені її права власника. У травні 2017 року [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог (ас. 141-144), згідно з якою просила зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») подати заяву державному реєстратору про припинення обтяження шляхом вилучення з Державного реєстру прав на нерухоме майно запису з реєстраційним номером обтяження № 2819578 про заборону відчуження квартири [ADDRESS] на підставі іпотечного договору, реєстровий номер № 4991 від 24.10.2007, перенесеного до Державного реєстру речових прав з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], у звязку з видачею Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (реєстровий № 2655) та реалізацію предмета іпотеки. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 29 вересня 2017 року позов задоволений. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначає, що суд не урахував факт переходу права первісного кредитора до відповідача на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та що сутність зобовязання, забезпеченого іпотекою, залишилась незмінною; відповідно іпотека є чинною, оскільки зобовязання позичальника щодо повернення кредитних коштів не виконано. Задовольняючи позовні вимоги, суд залишив поза увагою, що державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна здійснює нотаріус, який наклав заборону; а тому у разі відмови нотаріуса дії останнього підлягають оскарженню. Крім того, оскаржене рішення створює перешкоди належній діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виконанню покладених державною на нього завдань. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявились; про час і місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується телефонограмами, зареєстрованими за №№ 5634, 5635 у Журналі телефонограм у цивільних справах ас. 220, 221; рекомендованим повідомленням ас. 233. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. У справі, яка переглядається, установлено, що 26 жовтня 2006 року Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», і [PERSON] уклали кредитний договір № 35ДС/00247/К10/2006-ІВК, за умовами якого Банк відкриває позичальнику не відновлювальну мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 70840,00 доларів США строком до 25 жовтня 2031 року з процентною ставкою 12,50% за кредитом на купівлю нерухомості квартиру № 32 загальною площею 43,8 кв. м, житловою 28,4 кв. м, що знаходиться у будинку № 141 по вулиці Набережній у м. Донецьку (ас. 76-80). Забезпеченням виконання зобовязань за цим Договором є іпотека зазначеної квартири, згідно з іпотечним договором № 35ДС/00247/І10/2006-ІВК від 26 жовтня 2006 року. Того ж дня до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис № 3951716 (ас.81-84, 85). 26 червня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» і Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі за договором № 35ДС/00247/К10/2006-ІВК (ас. 86-89). 20 вересня 2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки і належить [PERSON], - квартири № 32 загальною площею 43,8 кв. м, житловою 28,4 кв. м, що знаходиться у будинку № 141 по вулиці Набережній у м. Донецьку; переможцем яких стала [PERSON] позивач у даній справі (ас. 11-12). Право власності [PERSON] на спірну квартиру посвідчено 10 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2655 (ас. 6, 13). 20 лютого 2014 року приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] відмовила [PERSON] у державній реєстрації припинення іпотеки (ас. 17). 13 липня 2016 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про видачу документа щодо відсутності іпотечного боргу на спірну квартиру (ас. 57). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відмова Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» подати заяву нотаріусу про зняття заборони відчуження іпотечного майна перешкоджає позивачеві у здійсненні права власності. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень. За нормами частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Абзацом 4 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію. Відповідно до абзацу другого частини девятої цієї статті (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця. Згідно із ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації, зокрема про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) (п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України віл 22 лютого 2012 року № 296/5). Отже, існує законодавчо визначений порядок припинення обтяження іпотечного майна. Разом з тим, у матеріалах відсутні докази щодо подання нотаріусу державним виконавцем заяви про державну реєстрацію припинення іпотеки. Саме у звязку з відсутністю такої заяви приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 20 лютого 2014 року відмовила [PERSON] у державній реєстрації припинення іпотеки (ас. 17). Доказів на підтвердження звернення позивача до державного виконавця із заявою про вчинення останнім дій щодо зняття обтяжень з майна матеріали справи не містять. Заява позивача про видачу документа щодо відсутності іпотечного боргу на спірну квартиру, подана 13 липня 2016 року відповідачу, також не є належним повідомленням про припинення договору іпотеки, як передбачено абзацом другим частини девятої 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та ст. 74 Закону України «Про нотаріат». Проте суд першої інстанції у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, невірно встановив характер спірних правовідносин і норми права, що підлягали застосуванню, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Абзац перший частини девятої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з яким державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів; неправильно застосований судом першої інстанції, оскільки положення цього абзацу не регулюють спірні правовідносини. Державна реєстрація припинення іпотеки у разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна проводиться на підставі заяви державного виконавця відповідно до абзацу другого частини девятої цієї норми. За таких обставин рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Разом з тим, колегія суддів відхиляє довід скарги, що підставою припинення іпотеки є припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Так, крім зазначеної підстави, стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить інші підстави припинення іпотеки, у тому числі у разі реалізації предмета іпотеки. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідачу присуджуються з [PERSON] понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved