Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» (далі по тексту - відповідач-1, КС «Тринадцята зарплатня»), Кредитної спілки «Бізнеспартнерство» (далі по тексту - відповідач-2, КС «Бізнеспартнерство») та товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» (далі по тексту - відповідач-3, ТОВ «Кінгз Кепітал») про відшкодування збитків, повернення депозитних вкладів (цільових, пайових внесків) та відсотків за вкладами (комісійної винагороди). Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.2009 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 65/01/09 про депозитний вклад, за умовами якого на рахунок КС «Тринадцята зарплатня» було внесено 20000,00 грн. строком на три місяці з виплатою відсотків щомісячно за ставкою 36 % річних (3 % щомісяця). 23.02.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору № 65/01/09, згідно якого здійснено поповнення на суму 20000,00 грн. Оскільки умови договору та додаткової угоди відповідач-1 не виконав, позивач вважав, що КС «Тринадцята зарплатня» зобов'язана сплатити йому основну суму депозитного вкладу в сумі 40000,00 грн. та нарахованих відсотків за вкладом в розмірі 88000,00 грн. Окрім того, позивач зазначав, що на підставі статуту КС «Тринадцята зарплатня» він вніс додаткові пайові внески у кредитну спілку в сумі 43000,00 грн., що підтверджується заявами про додатковий пайовий внесок. А тому позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму додаткових пайових внесків та суму нарахованих відсотків в розмірі 95460,00 грн. Також 21.12.2007 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 2915 від 21.12.2007 року про цільовий внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 5000 грн. 21.12.2007 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір 3039-КС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 150 грн. кожного місяця та діє до 21.06.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. Договір пролонгований до 21.12 2008 року. 10.04.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 1070408 від 10.04.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 33000 грн. 10.04.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 4107-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 990 грн. кожного місяця, та діє до 10.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 21.04.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 2500408 від 21.04.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 7000 грн. 21.04.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 4224-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 210 грн. кожного місяця, та діє до 21.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір № 90508 від 05.05.2008 про цільовій внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 3000 грн. 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 4332-КС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 90 грн. кожного місяця, та діє до 05.11.2008 включно з можливістю автоматичної пролонгації. 21.05.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір № 2370508 від 21.05.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п. 2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 12000 грн. 21.05.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 4490-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 360 грн. кожного місяця, та діє до 21.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір № 2680508 від 23.05.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п. 2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 20000 грн. 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 4513-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 600 грн. кожного місяця, та діє до 23.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. Всі вклади надавалися під заставу нерухомого майна та земельних ділянок, і до вересня 2008 року умови договорів виконувалися. В жовтні 2008 року відповідачем-3 виплати комісійної винагороди припинилися. Надані позивачем заяви про повернення несплаченої комісійної винагороди залишені відповідачем-3 без уваги. Комісійна винагорода не сплачується. Враховуючи вказане, позивач вважав, що з відповідача-1 на його користь також підлягають стягненню 80000,00 грн. сум цільового вкладу (внеску) та з відповідача-3 189600 грн. комісійної винагороди. Окрім того, 04.06.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір про додатковий пайовий внесок № 13 від 04.06.2008 року, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а і спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 5000 грн. 04.06.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 14-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 150 грн. кожного місяця, та діє до 04.12.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 23.06.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір Додатковий пайовий внесок № 185 від 23.06.2008, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 10000 грн. 23.06.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 179-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 300 грн. кожного місяця, та діє до 23.12.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 242 від 17.06.2008 року, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 10000 грн. 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 237-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 300 грн. кожного місяця, та дії до 27.12.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 21.07.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 199 від 11.07.2008 року, відповідно до п.2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 27000 грн. 21.07.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 427-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 810 грн. кожного місяця, та діє до 21.07.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 24.07.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 227 від 14.07.2008 року, відповідно до п.2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 8000 грн. 24.07.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 450-БКС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 240 грн. кожного місяця, та діє до 24.07.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 28.07.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 255 від 28.07.2008 року, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 6000 грн. 28.07.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 476-БКС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 180 грн. кожного місяця, та діє до 28.07.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. 03.09.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 675 від 03.09.2008, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 5000 грн. 03.09.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 271-БКС/ПК комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 150 грн. кожного місяця, та діє до 03.09.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. Всі вклади надавалися під заставу нерухомого майна та земельних ділянок, і до вересня 2008 року умови договорів виконувалися. Позивач зазначав, що в жовтні 2008 року відповідачем-3 виплати комісійної винагороди припинилися. Враховуючи вказане, оскільки відповідачами не виконуються зобов'язання, позивач просив суд стягнути з відповідача-2 71000,00 грн. сум вкладів додаткових пайових внесків та з відповідача-3 168270,00 грн. щомісячної комісійної винагороди. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» на його користь грошові кошти у сумі: основна сума депозитного вкладу - 40000 грн., відсотки по депозитному вкладу - 88800 грн., основна сума вкладу (додаткові й пайовий внесок) - 43000 грн., відсотки по додатковому пайовому внеску і 95460 грн., основна сума вкладу (цільовий внесок) - 80000 грн., всього: 347260 грн., з виплатою відсотків до дня фактичного повернення коштів в розмірах встановлених договорами. Стягнути з Кредитної спілки «Бізнеспартнерство» на його користь грошові кошти у сумі: основна сума вкладу (додатковий пайовий внесок) - 71000 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» на його користь грошові кошти у сумі: комісійна винагорода по договорам з Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» - 189600 грн., комісійна винагорода по договорам з Кредитною спілкою «Бізнеспартнерство» - 168270 грн., всього: 357870 грн., з виплатою відсотків до дня фактичного повернення коштів в розмірах встановлених договорами. Також позивач 19.02.2016 року звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд також визнати недійсними п. 3.1., 3.2., 3.3. договорів про цільовий внесок № 2915 від 21.12.2007 року, № 1070408 від 10.04.2008 року, № 2500408 від 21.04.2008 року, № 90508 від 05.05.2008 року, № 2370508 від 21.05.2008 року, № 2680508 від 23.05.2008 року, укладених між [PERSON] та Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня». В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. При цьому визнав факт про заявлення кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ «Кінгз Кепітал». Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, в раніше поданих запереченнях та письмових поясненнях по справі просив суд розглядати справу за його відсутності. При цьому позов визнав частково в сумі 20000,00 грн. суми боргу за договором № 65/01/09 від 22.01.2009 року та 3588,16 грн. суми нарахованих процентів за договором за період з 22.01.2009 року по 22.07.2009 року. При цьому в решті позовних вимог просив суд відмовити з огляду на наступне. Так, відповідач-1 визнав, що спілкою, разом із [PERSON], були створені шість документів про Цільові внески: №2915 від 21.12.2007 р., №1070408 від 10.04.2008 р., №2500408 від 21.04.2008 р., № 90508 від 05.05.2008 р., № 2370508 від 21.05.2008 р., №2680508 від 23.05.2008 р., № 2915 від 21.122007 р. та прийнято касиром спілки грошові кошти, разом, у розмірі 80 000,00 грн. Прийнято від [PERSON] чотири додаткові внески, зазначені ним у позовній заяві, на загальну суму - 43 000,00 грн., які були спрямовані на формування додаткового капіталу спілки, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру, наданих позивачем. 22 січня 2009 року, між спілкою та [PERSON] було укладено Договір № 65/01/09 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, на строк 3 місяці (до 22.04.2009 року), та сплачено до каси спілки, на виконання даного договору 20000,00 грн. Разом з тим, спілка не погодилась із позивачем в тому, що ним 23.02.2009 року до каси спілки додатково було внесено 20 тис. грн., з причини того, що на наданій позивачем копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.02.2009 р., незважаючи на наявність відбитку круглої печатки спілки, на ньому відсутній підпис касира спілки. Також відповідач-1 не погодився із достовірністю копії додаткової угоди № 3 від 27 листопада 2009 року до договору про депозитний вклад № 65/01/09 від 22 січня 2009 року з причини зміщення в даній угоді строк із текстами реквізитів сторін. Вважав, що таке розташування тексту, з накладенням строк одна - на одну, має ознаки підробленого документу. Але спілка не може й надати оригінал першого примірника даної угоди для порівняння з копією позивача з причини того, що звільнений у вересні 2010 року з посади Голови правління спілки [PERSON] відмовився передавати комісії спілки з прийому документів всю наявну у нього господарсько-фінансову документацію. Спілка не відмовляється від повернення вище зазначеного депозитного внеску, але вимоги позивача щодо повернення йому грошових коштів цільових та додаткових внесків вважала незаконними, оскільки умовами договорів про цільовий внесок було передбачено, що член спілки не має права на дострокове повернення цільового внеску, а також те, що член спілки зобов'язується залишатися членом спілки до повного погашення членами спілки-позичальниками заборгованості за кредитами, які надавалися за рахунок цільових внесків для купівлі-продажу земельних ділянок і за яких поручилося ТОВ «Кінгз Кепітал» у сумі, що дорівнює сумі цільового внеску члена спілки. В зв'язку із чим, відповідач-1 вважав, що вимоги позивача про стягнення 80000,00 грн. цільових внесків не моду бути судом задоволена. Окрім того, він також посилався на наявність судового рішення Господарського суду міста Києва, яким його визнано конкурсним кредитором ТОВ «Кінгз Кепітал» за вказаними та іншими договорами. Також відповідач-1 зазначав, що у позивача відсутні підстави вимагати стягнення зі спілки нарахованих ним 95460,00 грн. відсотків за вкладами, оскільки а ні положеннями статуту спілки, а ні положеннями договору не було передбачено обов'язку спілки сплатити на користь [PERSON] відповідні відсотки. Враховуючи викладене, позивач визнав позов частково в сумі 20000,00 грн. суми боргу за договором № 65/01/09 від 22.01.2009 року та 3588,16 грн. суми нарахованих процентів за договором за період з 22.01.2009 року по 22.07.2009 року. В задоволенні решти позовних вимог просив суд відмовити. Представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.01.2009 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 65/01/09 про депозитний вклад, за умовами якого на рахунок КС «Тринадцята зарплатня» було внесено 20000,00 грн. строком на три місяці з виплатою відсотків щомісячно за ставкою 36 % річних (3 % щомісяця) (а.с. 5) 23.02.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору № 65/01/09, згідно якого позивачем було здійснено поповнення вкладу на суму 20000,00 грн. (а.с. 7). Вказане також підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 6) 27.11.2009 року між позивачем та КС «Тринадцята зарплатня» було укладено додаткову угоду 3 до договору про депозитний вклад № 65/01/09 від 22.01.2009 року, за умовами якого сторони дійшли згоди про те, що спілка зобов'язана виплатити вкладнику його депозитний вклад в розмірі 40000,00 грн. разом з нарахованими відсотками 22.01.2010 року. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором № 65/01/09 від 22.01.2009 року про депозитний вклад та вніс на рахунок спілки суму вкладів в розмірі 40000,00 грн. Разом із тим, посилання відповідача-1 на відсутність підтвердження внесення поповнення вкладу на суму 20000,00 грн., а також фальшивість додаткової угоди 3, судом відхиляються, оскільки в силу положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, такі заперечення не підтверджені належними доказами. Разом із тим, окрім квитанції до прибуткового касового ордера від 23.02.2009 року, поповнення вкладу на суму 20000,00 грн. також підтверджується копією додаткового договору № 1 до договору № 65/01/09 від 22.01.2009 року (а.с. 7). З огляду на вказане, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивача суми депозитного вкладу в сумі 40000,00 грн. підлягають задоволенню. Також позивач просив суд стягнути з відповідача-1 суму щомісячних відсотків на суму вкладу в розмірі 3 щомісяця в розмірі 88800,00 грн. (за період з 01.04.2009 року по 31.05.2015 року). Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-157цс16: виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Умовами договору № 65/01/09 про внесення внеску від 22.01.2009 року передбачено день повернення внеску 22.04.2009 року, а також сплату процентів в сумі 36 % річних за фактичну кількість днів користування спілкою вкладу, починаючи з наступного дня після отримання спілкою суми вкладу «22» числа кожного місяця (п.п. 1.2., 1.3., 2.3. договору). За таких обставин, оскільки вклад позивачу фактично не повернуто станом на день судового розгляду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в сумі 88800, грн.., в межах розміру заявлених позовних вимог. Також матеріалами справи підтверджується, що на підставі статуту КС «Тринадцята зарплатня» позивач вніс додаткові пайові внески у кредитну спілку в сумі 43000,00 грн., що підтверджується заявами про додатковий пайовий внесок (а.с. 12, 13, 14, 15), а також квитанціями до прибуткового касового ордеру, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 11). Слід зазначити, що відповідно до п. 17.4. статуту КС «Тринадцята зарплатня» кожен член кредитної спілки має право в будь-який час вийти з кредитної спілки за власним бажанням. Для цього він повинен подати письмову заяву до правління про добровільний вихід з кредитної спілки. Правління передає цю заяву до спостережної ради разом із повною інформацією про Внески та вклади члена, належний йому дохід та отримані ним кредити, а також іншою необхідною інформацією. Спостережна рада або правління (у разі делегування йому цього повноваження) на найближчому засіданні повинна розглянути заяву члена спідки та прийняти рішення про припинення його членства. Відповідно до п. 17.5. статуту, у разі добровільного виходу особи з членів кредитної спілки або виключення внаслідок порушення цього Статуту нею мають бути повністю сплачені отримані від кредитної спілки кредити. Членові спілки, який вибуває, кредитна спілка виплачує всі його пайові внески та вклади разом із належним доходом після відрахування його заборгованостей перед спілкою. Згідно із п. 17.6. статуту днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Відповідно до п. 17.7. У разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Отримання обов'язкового пайового внеску фізичною особою можливе лише у разі припинення її членства в кредитній спілці. Згідно із п. 17.8. Повернення обов'язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому цим Статутом та відповідними положеннями кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач у встановленому порядку припинив членство в КС «Тринадцята зарплатня», а тому його вимоги щодо стягнення сум додаткових внесків, а також нарахованих процентів є передчасними, а тому задоволенню не підлягають. Також із матеріалів справи вбачається, що 21.12.2007 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 2915 від 21.12.2007 року про цільовий внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 5000 грн. 21.12.2007 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір 3039-КС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 150 грн. кожного місяця та діє до 21.06.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації. Договір пролонгований до 21.12 2008 року (а.с. 17,18). 10.04.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 1070408 від 10.04.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 33000 грн. 10.04.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 4107-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 990 грн. кожного місяця, та діє до 10.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 19,20). 21.04.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 2500408 від 21.04.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 7000 грн. 21.04.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 4224-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 210 грн. кожного місяця, та діє до 21.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 21, 22). 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір № 90508 від 05.05.2008 про цільовій внесок, відповідно до п.2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 3000 грн. 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 4332-КС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 90 грн. кожного місяця, та діє до 05.11.2008 включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 23, 24). 21.05.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір № 2370508 від 21.05.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п. 2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 12000 грн. 21.05.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 4490-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 360 грн. кожного місяця, та діє до 21.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 25, 26). 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір № 2680508 від 23.05.2008 року про цільовий внесок, відповідно до п. 2.1. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла грошові кошти у сумі 20000 грн. 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 4513-КС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 600 грн. кожного місяця, та діє до 23.11.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 27, 28). Відповідно до гарантійного листа від 25.12.2008 року, виданого КС «Тринадцята зарплатня» [PERSON], спілка підтвердила, що цільові внески, які були внесені, є зворотними внесками цільового призначення члена спілки та будуть повернені в обов'язковому порядку (а.с. 29). Окрім того, 04.06.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір про додатковий пайовий внесок № 13 від 04.06.2008 року, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а і спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 5000 грн. 04.06.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 14-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 150 грн. кожного місяця, та діє до 04.12.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 31, 32). 23.06.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір Додатковий пайовий внесок № 185 від 23.06.2008, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 10000 грн. 23.06.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 179-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 300 грн. кожного місяця, та діє до 23.12.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 33, 34). 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 242 від 17.06.2008 року, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 10000 грн. 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір № 237-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 300 грн. кожного місяця, та дії до 27.12.2008 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 35, 36). 21.07.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 199 від 11.07.2008 року, відповідно до п.2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 27000 грн. 21.07.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 427-БКС комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 810 грн. кожного місяця, та діє до 21.07.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 37, 38). 24.07.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 227 від 14.07.2008 року, відповідно до п.2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 8000 грн. 24.07.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 450-БКС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 240 грн. кожного місяця, та діє до 24.07.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 39, 40) 28.07.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 255 від 28.07.2008 року, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 6000 грн. 28.07.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 476-БКС комісійної винагороди згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 180 грн. кожного місяця, та діє до 28.07.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 41, 42) 03.09.2008 року між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір - Додатковий пайовий внесок № 675 від 03.09.2008, відповідно до п. 2.2. якого член спілки [PERSON] вніс, а спілка прийняла додатковий пайовий внесок у сумі 5000 грн. 03.09.2008 року між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір № 271-БКС/ПК комісійної винагороди, згідно якого винагорода підлягає виплаті у сумі 150 грн. кожного місяця, та діє до 03.09.2009 року включно з можливістю автоматичної пролонгації (а.с. 43, 44). Відповідно до гарантійного листа № 88 від 18.11.2008 року, КС «Бізнеспартнерство» гарантує, що додаткові пайові внески, які були внесені [PERSON] є зворотними внесками та будуть йому повернуті в обов'язковому порядку (а.с. 45). Відповідно до п. 1.1 договорів комісійної винагороди [PERSON] (клієнт) здійснює додатковий пайовий внесок до Кредитної спілки «Бізнеспартнерство» (кредитна спілка) та отримує від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» (компанія) винагороду у вигляді бонусів в порядку, на умовах та в розмірі, передбаченому договором. Пунктом 1.1 договорів додаткового пайового внеску визначено, що додатковий пайовий внесок - необов'язковий (добровільний) або обов'язковий (із обов'язковою сплатою) зворотній внесок члена спілки, що вноситься з метою збільшення пайового капіталу та забезпечення фінансової стабільності кредитної спілки. Розділом 3 договорів додаткового пайового внеску встановлений порядок повернення додаткового пайового внеску. Так, підставою для повернення додаткового пайового внеску є припинення членства в Кредитній спілці. Додатковий пайовий внесок повертається членові спілки в повному обсязі в місячний термін з дня отримання письмової заяви члена спілки. Разом з тим, п.п.4.2.9 договорів комісійної винагороди встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» несе майнову відповідальність перед клієнтом - [PERSON] за дії кредитної спілки стосовно повернення додаткового пайового внеску. Щодо договорів комісійної винагороди та цільового внеску, то відповідно до п. 1.1 договорів комісійної винагороди, [PERSON] (клієнт) здійснює цільовий вклад у фінансовій установі (Кредитній спілці «Тринадцята зарплатня») та отримує від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» (консультант) комісійну винагороду в порядку на умовах та в розмірі, передбачених цими договорами. Пунктом 1.1 договорів цільового внеску визначено, що цільовий внесок у додатковий капітал - необов'язковий або обов'язковий зворотній внесок цільового призначення члена кредитної спілки, який формує додатковий капітал кредитної спілки. Відповідно до п.п. 3.2.2 договорів комісійної винагороди консультант зобов'язаний своєчасно виплатити клієнту комісійну винагороду на поточний рахунок в установі банку, про який вказав клієнт. Проте, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 44/472-б 29.09.14 року у справі про банкрутство ТОВ «Кінгз Кепітал» було визнано [PERSON] конкурсним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» на загальну суму 56 400 грн. 00 коп. (56 400 грн. 00 коп. - шоста черга). При цьому, вказаним судовим рішенням було встановлено, що заявлені кредитором ([PERSON].) вимоги до боржника виникли на підставі договорів комісійної винагороди №14 БКС від 04.06.2008 р., №179БКС від 23.06.2008 р., №237БКС від 27.06.2008 р., №3039 КС від 21.12.2007 р., №4107КС від 10.04.2008 р., №4224КС від 21.04.2008 р., №4332КС від 05.05.2008 р., №4490КС від 21.05.2008 р., №4513 КС від 23.05.2008 р., №3039КС від 21.12.2007 р., №427БКС від 21.07.2008 р., №450БКС від 24.07.2008 р., №476 БКС від 28.07.2008 р., № 271 БКС/ПК від 03.09.2008 р., укладених між кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал», договорів додаткового пайового внеску № 13 від 04.06.2008 р., № 185 від 23.06.2008 р., № 242 від 27.06.2008 р., № 199 від 21.07.2008 р., № 227 від 24.07.2008 р., №2 55 від 28.07.2008 р., № 675 від 03.09.2008 р., укладених між кредитором та Кредитною спілкою «Бізнеспартнерство» та договорів цільового внеску № 2915 від 21.12.2007 р., № 1070408 від 10.04.2008 р., № 2500408 від 21.04.2008 р., № 90508 від 05.05.2008 р., № 2370508 від 21.05.2008 р., № 2680508 від 23.05.2008р., № 2915 від 21.12.2007 р., укладених між кредитором та Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня». Вказаним судовим рішенням господарського суду було встановлено, що [PERSON] виконав взяті на себе зобов'язання визначені вказаними договорами та сплатив внески в сумі 151000 грн. 00 коп., що підтверджується копіями квитанцій № 13 від 07.06.2008 р., № 185 від 23.06.2008 р., №2500408 від 21.04.2008 р., № 1070408 від 10.04.2008 р., № 2915 від 21.12.2007 р., № 90508 від 05.05.2008 р., № 2370508 від 21.05.2008 р., № 2680508 від 23.05.2008 р., № 199 від 21.07.2008 р., № 227 від 24.07.2008 р., № 255 від 28.07.2008 р., № с675 від 03.09.2008 року. А тому господарський суд дійшов висновку про те, що доданими до заяви з кредиторськими вимогами до боржника доказами підтверджений факт виконання кредитором взятих на себе зобов'язань за договорами, а також те, що відповідальність за виконання Кредитною спілкою «Бізнеспартнерство» та Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» своїх зобов'язань перед кредитором, відповідно до умов договорів додаткового пайового внеску, цільового внеску та комісійної винагороди, несе саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал», суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених кредитором вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, судовим рішенням у господарській справі було встановлено, що відповідальність за виконання Кредитною спілкою «Бізнеспартнерство» та Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» своїх зобов'язань перед кредитором, відповідно до умов договорів додаткового пайового внеску, цільового внеску та комісійної винагороди, несе саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал», а тому суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача про стягнення коштів з відповідачів призведе до порушення процедури задоволення вимог кредиторів, передбаченого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в зв'язку із чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Щодо позовних вимог в частині визнання недійсними п. 3.1., 3.2., 3.3. договорів про цільовий внесок № 2915 від 21.12.2007 року, № 1070408 від 10.04.2008 року, № 2500408 від 21.04.2008 року, № 90508 від 05.05.2008 року, № 2370508 від 21.05.2008 року, № 2680508 від 23.05.2008 року, укладених між [PERSON] та Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня», слід зазначити наступне. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У свою чергу, вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, тобто виконання прийнятих на себе прав і покладених обов'язків за угодою, є виконанням угоди. Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Окрім того, відповідно до роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК) (далі по тексту - Постанова). З матеріалів справи судом встановлено, що договори укладені в письмовій формі, підписані повноважними особами, містять всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами. Разом із тим, відповідно до п. 9 Постанови, згідно зі статтею 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. Оскільки судом не встановлено підстав для визнання окремих умов договорів недійсними, то позовні вимоги визнаються такими, що не відповідають вимогам закону та дійсним обставинам справи, а тому задоволенню не підлягають. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідності стягнення з КК «Тринадцята зарплатня» суми депозитного вкладу в сумі 40000,00 грн. та 88800,00 грн. нарахованих відсотків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача-1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial