Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище, судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 січня 2000 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Останнім аргументом для розірвання шлюбу стало те, що їй стало відомо, що відповідач зраджує їй у подружній вірності. У травні 2017 року відповідач покинув сімю та перейшов проживати до своїх батьків у с. Петранка. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивачка у судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує . Належним чином повідомлений про час розгляду справи відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Оскільки неповнолітня дочка сторін проживає з матірю, спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, то суд вважає за необхідне дочку залишити проживати з позивачкою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved