Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

у січні 2016 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з початку 2011 року він проживав з [PERSON] у цивільному шлюбі, під час якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року сторони у справі проживають окремо, у зв'язку з нерозумінням її життя, яке пов'язане з алкоголем та нечистими статевими стосункам. Дитина проживає з позивачем. Спорів щодо проживання дитини не було, відповідач не заперечувала проти проживання дитини разом з позивачем, про що надала заяву, посвідчену нотаріально. Позивач зазначає, що відповідач весь цей час жила різноманітним життям, яке походило віддалік від доньки. Після чергових обіцянок про припинення зловживання алкоголем все повторювалося з ще більшою силою. Всі її гулянки супроводжуються неадекватною поведінкою, бійками та образами в бік оточуючих її людей. З періодичністю відповідач з'являлася на побачення з донькою, проте не завжди твереза. Ще рідше відповідач давала гроші на виховання дитини. Всі істотні затрати ідуть лише з його кишені. Нагляд за станом здоров»я дитини з моменту її народження здійснює лише позивач. Мати участі у вихованні дитини не приймає. Позивач вважає, що дитина почала забувати матір. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, зазначивши, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно доньки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши, що вона любить доньку та бажає приймати участь у її вихованні, матеріально допомагає позивачу в утриманні дитини та зустрічається з донькою з дозволу [PERSON] Представник третьої особи - служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, надала висновок № 107-913/40 від 19.02.2016 р. про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], 2011 року народження. Третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надала клопотання про слухання справи без участі їх представника. Вислухавши пояснення сторін учасників судового розгляду, свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народилася [PERSON] та її батьками є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свіоцва про народження серії [NUMBER],, виданого 18 жовтня 2011 року відділо реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 8) Малолітня [PERSON], 2011 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується даними довідки форми 3, виданої 25.09.2015 р. (а.с. 9) Дитина проживає разом з батьком - позивачем у спаві. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини. Малолітня [PERSON] відвідує спеціальний дошкільний навчальний заклад № 219 для дітей з порушенням зору. (а.с. 10) Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для витку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Зевртаючись у суд з позовом про позбавлення батьківських прав, [PERSON] виходив з того, що враховуючи характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, а також те, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріально допомагає не регулярно та не у значному розмірі, [PERSON] дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому її слід позбавити батьківських відносно малолітньої доньки. Проте, із такими доводами позивача повністю погодитися не можна з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач проти даного позову заперечує. Цей факт підтверджується також і висновком № 107-913/40 від 19 лтого 2016 року Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, у якому зазначено, що на засіданні комісії було вислухано думку матері дитини, яка повідомила, що не спілкується з дитиною, оскільки батько дитини перешкоджає їй цьому. (а.с. 48-49) Заперечуючи проти задоволення позову, [PERSON] підтвердила, що вона від доньки не відмовляється та дійсно не може спілкуватися з нею через складні стосунки з позивачем. Так, заперечуючи проти позову, відповідач посилалася на те, що під час судового розгляду справи вона за згодою [PERSON] декілька разів зустрічалася з донькою та спілкувалася з нею. Що стосується визначення місця проживання дитини, то відповідач зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини відмовлено. (а.с. 45) Виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва на підставі вказаного рішення суду в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], 2011 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.04.2015 р. і до повноліття дитини, не був пред'явлений до примусового виконання. Проте, відповідач у добровільному порядку надає позивачу грошові кошти на утримання малолітньої донечки. Також зазначала, що раніше саме позивач перешкоджав у побаченнях із дитиною, оскільки між сторонами існували конфліктні відносини. Саме з метою уникнення конфліктів, відповідач надала заяву, посвідчену 09 вересня 2015 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, щодо згоди на проживання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 19) Згідно п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Тому, виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, достатніх належних та допустимих доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків суду не надано. Навпаки, відповідач заперечує своє ухилення від виконання батьківських обов»язків стосовно дитини та бажає брати участь у вихованні доньки. Будь яких достовірних доказів щодо негативного її впливу на дитину суду не надано. Що стосується висновку органу опіки, то суд вважає, що його зроблено без достатнього з»ясування всіх обставин, що він не достатньо обґрунтований та не мотивований, що він не відповідає обставинам справи та, в силу ст.212 ЦПК України, не має наперед встановленого значення. Тому, суд вважає, що цей висновок не може бути покладено в основу рішення. Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також враховуючи всі обставини та наявні докази у матеріалах справи в їх сукупності, суд вважає, що оскільки, судом не добуто належних та допустимих доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, наявність конфліктних стосунків між сторонами, що відповідач працює та відсутність негативних характеристик, її бажання брати участь у вихованні дитини та виконувати свої батьківські обов»язки, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує своїх батьківських обов»язків, - суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed