Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У січні 2016 року позивач публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №10-29/7262 від 06 червня 2008 року, в якому представник позивача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 5 297 777,67 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 79 466,67 грн. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №10-29/7262 від 06 червня 2008 року відповідачу [PERSON] для купівлі транспортних засобів було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 109 516,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 13,5 % річних. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 06 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 02-10/2186. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 22 вересня 2015 року за даним кредитним договором відповідач [PERSON] перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 5 297 777,67 грн. Таким чином, у зв'язку з виникненням у відповідача [PERSON] вказаної заборгованості за кредитним договором, яку він у добровільному порядку не сплачує, а також не сплачує поручитель [PERSON], представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 5 297 777,67 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 79 466,67 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлені відповідачі у судове засідання не з'явились, а тому відповідно до частини першої статті 224 та статті 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору №10-29/7262 від 06 червня 2008 року, відповідачу [PERSON] для купівлі транспортних засобів було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 109 516,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 13,5 % річних. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 06 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 02-10/2186. Пунктами 1.1-1.2 договору поруки № 02-10/2186 від 06 червня 2008 року передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених кредитним договором № 10-29/7262 від 06 червня 2008 року. Поручитель ознайомлений з умовами договорів кредиту, жодних заперечень, а також непорозумінь їх положень не має. Із долученого до справи розрахунку заборгованості від 22 вересня 2015 року вбачається, що отриманий кредит відповідач [PERSON] за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 22 вересня 2015 року має заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 5 297 777,67 грн., з яких: 2 123 291,25 грн. - заборгованість за кредитом; 1 696 259,75 грн. - заборгованість за відсотками; 929 329,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 548 897,01 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В розумінні статтей 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності зі змісту статтей 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зі статті 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормами статтей 1046, 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Положення частини першої статті 1050 ЦК України передбачають, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 546 ЦК України зумовлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У відповідності з приписами частини першої статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між ТОВ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10-29/7262 від 06 червня 2008 року, умови якого позивачем було виконано, шляхом надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, також ці зобов'язання не виконує відповідач [PERSON], яка відповідно до договору поруки № 02-10/2186 від 06 червня 2008 року, несе солідарну відповідальність за порушення боржником зобов'язань за кредитним договором, доказів на спростування вказаних фактів суду надано не було, у зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідачів підлягає до солідарного стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 5 297 777,67 грн., з яких: 2 123 291,25 грн. - заборгованість за кредитом; 1 696 259,75 грн. - заборгованість за відсотками; 929 329,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 548 897,01 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Крім того, відповідно до статтей 79, 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 79 466,67 грн у рівних частках, тобто по 39 733,33 грн. з кожного.

Outcome: approved