Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

у січні 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на свою користь борг за договором позики у сумі 50000 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 2500 гривень та на оплату судового збору у сумі 500 гривень. Свої вимоги він обґрунтував тим, що 06 квітня 2010 року він позичив відповідачу 50000 гривень зі щомісячним поверненням грошової суми, визначеної в розписці та остаточною датою розрахунку 30 серпня 2010 року, що підтверджується розпискою відповідача. Однак, в установлений строк відповідач кошти не повернув. Позивач, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 17 березня 2014 року позивачу було поновлено строк позовної давності. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Ст. 1046 ЦК України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики вважається укладеним у момент передання грошей. Згідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлені договором. Ст.610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З власноручної розписки відповідача, засвідченої нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контри 06 квітня 2010 року за реєстровим № 673, вбачається, що 06 квітня 2010 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 50000 гривень. Відповідач зобов'язався повернути цю грошову суму наступним чином: 30 квітня 2010 року - 10000 гривень, 30 травня 2010 року - 10000 гривень, 30 червня 2010 року - 10000 гривень, 30 липня 2010 року -10000 гривень, 30 серпня 2010 року - 10000 гривень (а.с. 46). Однак, у встановлений договором строк відповідач борг не повернув. У зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати в сумі 3000 гривень ( 500 гривень - судовий збір, 2500 гривень - витрати на правову допомогу). Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 53000 гривень (50000 грн. + 3000).

Outcome: approved