Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною та встановлення опіки над [PERSON], [INFO], яка є її матір'ю. Вказуває на те, що на час звернення до суду із заявою, її матір перебуває на стаціонарному лікуванні в Київській міській психіатричній лікарні №1 ім. П. Павлова, вона перестала усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Посилаючись на те, що через свою прогресуючу хворобу [PERSON] не усвідомлює, що робить, є небезпечною для оточуючих та потребує постійного нагляду, звернулася до суду з даною заявою, якою просила суд визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши опікуном її рідну доньку - заявника по справі. В судовому засіданні заявник вимоги своєї заяви підтримала з підстав, зазначених в заяві. Представники зацікавленої особи - Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явилися. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною донькою [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження (а.с. 5-9). Встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Макарівка, Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрована та постійно мешкає із заявником по справі за адресою: [ADDRESS] (Святошинський район м.Києва) ( а.с.4). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні в ТМО «Психіатрія» у м. Києві з 18.12.2017 року по 17.05.2018 року, що підтверджується довідкою ТМО «Психіатрія» № 361/2-03/2-01/550 від 22.08.2018 року. З 21 травня 2018 року [PERSON] було госпіталізовано до відділення №8 ТМО «Психіатрія» (а.с.50). Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи від 09.10.2018 р. № 659, проведеної стосовно [PERSON], [INFO], Київським міським центром СПЕ, [PERSON] виявляє ознаки органічного ураження головного мозку поєднаного ґенезу з вираженим інтелектуально-мнестичними зниженням та корсаковським амнестичним синдромом (F 02.8 та F10.6 - згідно з МКХ - 10), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с. 58-60). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги Висновок судово-психіатричної експертитизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №659 від 09.10.2018 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд визначає строк дії даного рішення у 2 (два) роки. Відповідно до ст.300 ч.7 ЦПК України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням. Відповідно до ч. 1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Дана норма кореспондується з нормами цивільного законодавства. Зокрема, частиною 1 ст. 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Крім того, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999 р., опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання можуть вирішуватися в одному провадженні. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів недієздатної [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про можливість встановлення над нею опіки. Вирішення питання про призначення [PERSON] опікуна можливе в порядку окремого провадження за заявою осіб, які претендують бути опікуном недієздатної, чи поданням Органу опіки та піклування, оскільки на момент розгляду даної справи у суді заявниця не ініціювала питання перед Органом опіки та піклування про призначення її опікуном над недієздатною матір'ю та відсутній висновок про можливість заявника бути опікуном над недієздатною матір'ю. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати покласти на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст.39, 40, 58, 60, 62 ЦК України, ст.ст.13, 73, 258-260, 295-300 ЦПК України, -

Outcome: approved