Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У січні 2019 року позивач в особі представника звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 67-604-850-2-17-Г від 21.08.2017 у розмірі 109005,47 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2017 [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Мегабанк» було укладено кредитний договір № 67-604-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Згідно п.п. 2.2., 2.3, 2.4 Кредитного договору, загальний розмір кредиту склав 70093,46 грн та надавався на строк з 21.08.2017 до 20.08.2021 включно зі сплатою 10,00% річних за користування кредитом. 21.08.2017 грошові кошти в розмірі 70093,46 грн, передбачені кредитним договором буди видані позивачем відповідачу. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Починаючи з 01.01.2018 в порушення умов п.п. 1.1., 2.9, 3.2.3, 4.1. кредитного договору, відповідачем не сплачуються у повному обсязі ануїтетні платежі за кредитом. Станом на 28.08.2018 заборгованість за кредитом складає 66480,57 грн. З 03.04.2018 відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних. Окрім того, в порушення умов договору відповідачем не сплачено проценти за користування кредитом за період з 21.08.2017 по 27.08.2018 в розмірі 2221,14 грн, комісійна винагорода за період з 21.08.2017 по 27.08.2018 включно в розмірі 8761,70 грн. Сума штрафу в розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. розділу 6 Кредитного договору становить 31542,06 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. від 01.02.2019 відкрито провадження та призначено підготовче засідання по даній справі. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва «Щодо призначення автоматизованого розподілу судової справи» № 390 від 27.05.2020 здійснено автоматизований розподіл справи, в зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . В червні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином, свого представника не направив. Відповідач в судове не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, відсутністю заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 21.08.2017 [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Мегабанк» було укладено кредитний договір № 67-604-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Згідно п.п. 2.2., 2.3, 2.4 Кредитного договору, загальний розмір кредиту склав 70093,46 грн та надавався на строк з 21.08.2017 до 20.08.2021 включно зі сплатою 10,00% річних за користування кредитом. 21.08.2017 грошові кошти в розмірі 70093,46 грн, передбачені кредитним договором буди видані позивачем відповідачу, що підтверджується випискою з рахунку № [NUMBER] та копією заяви на видачу готівки №TR.1656575.1390.46 від 21.08.2017. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором. Згідно п. 3.2.3. кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній мірі сплачувати щомісячні платежі за договором на передбачених договором умовах. Пунктом 2.9. кредитного договору зазначено, що розмір щомісячного платежу становить 3537,26 грн, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного року. Станом на 28.08.2018 заборгованість за кредитом складає 66480,57, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 28.08.2018 та випискою з рахунку № [NUMBER] . Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, Позивач обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини Сторін за цим Договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту Позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагороди Відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору. З 03.04.2018 відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних. В порушення п.п. 1.1., 2.4., 2.9., 3.2.3 кредитного договору відповідачем не сплачено проценти за користування кредитом за період з 21.08.2017 по 27.08.2018 в розмірі 2221,14 грн, що підтверджується випискою з рахунку № [NUMBER] та розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 28.08.2018. Згідно п. 2.8. договору розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5% від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. В порушення п.п. 1.1., 2.8., 2.9., 3.2.3. договору відповідачем не сплачена комісійна винагорода за період з 21.08.2017 по 27.08.2018 включно в розмірі 8761,70 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 28.08.2018 та випискою з рахунку № [NUMBER] . У разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту (п. 6.3. кредитного договору). Сума штрафу в розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. кредитного договору становить 31542,06 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 28.08.2018. Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 67-604-850-2-17-Г від 21.08.2017 станом на 28.08.2018 становить 109005,47 грн та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 66480,57 грн, суми процентів за користування кредитом за період з 21.08.2017 по 27.08.2018 в розмірі 2221,14 грн, суми комісійної винагороди за період з 21.08.2017 по 27.08.2018 включно у розмірі 8761,70 грн, суми штрафі у розмірі 31542,06 грн. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаними договорами, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, та стороною відповідача доводи позову не спростовано, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved