Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Ізмаїльський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Ізмаїльська міська рада про позбавлення права користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що вони є співвлісниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які по відношенню до позивачів є донькою та онукою, до грудня 2004 року проживали та були зареєстровані в належному позивачам на праві власності житловому будинку [ADDRESS] . Але з грудня 2004 року там не проживають, на підставі чого просять позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомили та не подали відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Представником Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області надано заяву про розгляд даної справи без його участі. Заслухавши позивача та представника позивача, свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі є володільцями житлового будинку [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрацій від 01.08.2018 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживають з 2004 року (а.с.16). Відповідно довідці відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач [PERSON] є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] суду показав, що вже більше 10 років він мешкає за адресою: [ADDRESS] . Він та позивачі є сусідами. Відповідача [PERSON] ґ. яка є дочкою позивачів, бачив приблизно 7 або 8 років тому. Вона 1 раз приїздила у гості. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України , власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved