Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

у серпні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 02 червня 2015 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦСу. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 29). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про розгляд справи, про свідать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.24, 31). Однак до суду не з`явився, не повідомив суд про поважні причини неявки. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 30). За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Позивачка надала письмову згоду на заочний розгляд справи. Враховуючи вищевказані обставини та норми закону, суд приходить до висновку про наявність умов для проведення заочного розгляду даної справи. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 02 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 04 серпня 2016 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 8). Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільних дітей не мають, мешкають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка під час реєстрації шлюбу не змінювала прізвище, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved