Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з 25.12.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] від шлюбу народилася донька [PERSON] На підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не приймав участі у вихованні дитини, не сплачував аліменти та відмовлявся надавати дозволи на виїзд дитини за кордон для оздоровлення, внаслідок чого вона неодноразово зверталась до суду із позовами до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. У зв'язку з необхідністю оздоровлення і відпочинку доньки, позивач має намір на період з 15 травня 2018 року по 15 червня 2018 року виїхати з донькою до Турецької Республіки та ФРН на відпочинок. 28.11.2017 року вона звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про призначення дати і часу вчинення нотаріальної дії для оформлення заяви від імені відповідача про надання згоди на виїзд малолітньої [PERSON], але вказана нотаріальна дія не відбулась у зв'язку із неявкою належним чином повідомленого відповідача про місце,дату та час вчинення нотаріальної дії. Таким чином, позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньці [PERSON] за кордоном України за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, та вважає, що це є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення банківських прав та обов'язків. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, і що така позиція відповідача шкодить інтересам та порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими обов'язками. У зв'язку з чим просила судз урахуванням уточнень надати дозвіл на тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], в період з 20 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року до Арабської Республіки Єгипет без дозволу батька дитини [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Направив до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що не заперечує та не заперечував про надання дозволу на виїзд доньки [PERSON] за кордон. Позивач звертаючись до нього із проханням про надання дозволу на виїзд доньки за кордон жодного разу не надавала відповідні докази необхідні для виїзду дитини за кордон, але постійно перешкоджає йому спілкуватися з донькою після розлучення. Так, позивач звертаючись із даним позовом не вказує відповідні часові проміжки перебування в кожній окремій державі заявленій в позовній заяві. Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2016 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Голосіївської в місті Києві районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської РДАв м.Києві про визначення способу участі батька у вихованні дитини та зобов'язано [PERSON], не чинити перешкоди [PERSON] щодо участі у вихованні [PERSON] Тому просив суд довести позивачу [PERSON] відповідність поїздки за кордон інтересам дитини з підтверджуючими на це документами з чітко вказаною іноземною державою та конкретним терміном перебування в іноземній державі, які мають підтвердження проїзними документами та відміткою про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві України за кордоном в регіоні перебування. Відмовити у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти позовних вимог. Просив суд задовольнити позовні вимоги та зазначити в якому готелі буде перебувати позивач з донькою [PERSON] У судове засідання представник третьої особи не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Начальник Служба у справах дітей Голосіївської в місті Києві районної державної адміністрації направив до суду письмові пояснення по суті спору та просив суд розв'язати даний спір на підставі зібраних доказів, відповідно до чинного законодавства та з якнайкращим забезпеченням інтересів малолітньої [PERSON], з урахуванням того, що відпочинок, оздоровлення, розширення кругозору, моральний та духовний розвиток дитини є в її інтересах. Проси суд розглядати справу без участі представника у зв'язку із виробничою необхідністю. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що 25 грудня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Голосііївського районного суду м. Києва від 01.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 25 грудня 2010 року (актовий запис №3795), розірвано. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що малолітня донька проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивач, турбуючись про виховання та утримання дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. 28 листопада 2017 року [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про направлення відповідачу листа з пропозицією з'явитися в призначений день і час для підписання заяви про надання дозволу для виїзду за кордон до Турецької Республіки та Федеративної Республіки Німеччини, на період з 15 травня 2018 року по 15 червня 2018 року, малолітньої донки - [PERSON],у супроводі її матері [PERSON] Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до пункту 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункт пропуску. Згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення. Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та статтей 141, 153, 157 СК України. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не на постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Оскільки, у позивача [PERSON] є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] Позивач просить Надати дозвіл на тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], в період з 20 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року до Арабської Республіки Єгипет без дозволу батька дитини [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що зазначений термін та період перебування за межами України дитини без згоди батька не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved