Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У серпні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності об'єкта нерухомого майна. У листопаді 2013 року, позивач уточнив свої позовні вимоги до відповідачів, заявивши позовні вимоги до [PERSON], Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності об'єкта нерухомого майна, обґрунтовуючи свій позов наступним. 22 лютого 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаражного боксу [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальний гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. В державному реєстрі правочинів від 22.02.2012 року зроблено запис номеру правочину 4892077. 29 лютого 2012 року право власності позивача на гаражний бокс [NUMBER], було зареєстровано в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 11735 в книзі д.49-248. Вказаний гаражний бокс за [NUMBER], з оглядовою ямою та погребом, металевий, площею 18, 3 кв.м, належав [PERSON], який як член ГБК «Деснянський», вносив ГБК пайові внески та за свої грошові кошти побудував та облаштував гаражний бокс. [PERSON] отримав 02.11.2011 року в кооперативі дублікат довідки №35 від 15 липня 1994 року, на підставі якої гаражний бокс [NUMBER] був зареєстрований в електронному реєстрі КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 29.11.2011 року в книзі: 22-3, номер запису : 11735, реєстраційний №35294393. Починаючи із серпня 1995 року до червня 2010 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Починаючи з 1996 року він разом з [PERSON] став орендувати у [PERSON] гаражний бокс [NUMBER]. [PERSON] була прийнята в члени кооперативу, відповідно, вони вносили членські внески, які направлялися на утримання території кооперативу, оплати за користування електроенергією, тощо. Як вбачається із відповіді на запит голови правління кооперативу від 31 травня 2011 року - 20 грудня 2010 року [PERSON] звернулася до кооперативу із заявою про передачу гаража [NUMBER] своїй дочці [PERSON], яка була дозволена. Позивач вважає, що [PERSON], не могла стати власником гаражного боксу, через те, що власником боксу був [PERSON], а згодом його власником став позивач. Після розірвання шлюбу з [PERSON], та після придбання позивачем спірного гаражного боксу, копія вказаного договору купівлі-продажу разом із його заявою про визнання його членом кооперативу із проведенням сплати первісного внеску, була надана до правління кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський». На воротах гаража він встановив свої замки, та став користуватися гаражем. В жовтні 2012 року [PERSON] демонтувала його замки на воротах, та поставила свої замки. 16 червня 2013 року головою правління кооперативу йому були наданні для ознайомлення свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 квітня 2013 року на гараж [NUMBER] в кооперативі «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на [PERSON] та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності ін. №3128810 від 10.04.2013 року. Вважає, що відповідач [PERSON] набула право власності на гаражний бокс [NUMBER] в кооперативі «Деснянський» незаконно, а відповідач - Реєстраційна служба Головного управляння юстиції у м. Києві незаконно видала їй свідоцтво про право власності та незаконно здійснила реєстрацію прав власності. Видача Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві [PERSON] свідоцтва про право власності від 30 квітня 2013 року порушило право власності позивача на гараж [NUMBER] в ГБК «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спірний гаражний бокс, як об'єкт нерухомого майна, зареєстровано як в Державному реєстрі правочинів від 22.02.2012 року так і в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації права власності на об'єкти нерухомого майна від 29.02.2012 року. Відповідно, при здійсненні правочину - видачі оспорених правовстановлюючих документів, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві зобов'язана була перевірити: наявність об'єкта, власника пайових внесків; документ, що підтверджує викуп гаража або його будівництво членом кооперативу, тощо. Вважає, що у даному випадку, істотне значення має помилка щодо природи привочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей та і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Посилаючись на вимоги ст.ст. 203, 215, 229, 328 ЦК України просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 квітня 2013 року, яке видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві [PERSON] на гараж [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності об'єкта нерухомого майна 53617680380: гаража [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні показав, що дійсно відповідачка є власником гаражного боксу [NUMBER], розташованого у кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Власницею гаражу [NUMBER] вона стала на підставі заяви своєї матері - [PERSON], від 20.12.2010 року. [PERSON], яка є третьою особою по справі, була членом кооперативу з 1997 року, та з цього ж часу володіла зазначеним гаражем. Вважає себе законним власником гаражу [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], у кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський». Просить відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Представник співвідповідача - кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» показав суду, що на території кооперативу «Деснянський» за адресою: [ADDRESS], всім гаражним боксам присвоєно номери без визначення дробу. На території кооперативу знаходиться гаражний бокс [NUMBER], гаражний бокс за [NUMBER] у кооперативі відсутній. [PERSON] дійсно був членом кооперативу «Деснянський» в період з 1990 року по 1997 рік. Користувався гаражем [NUMBER]. Пай на будівництво гаражного боку не вносив, оскільки на час прийняття його до кооперативу, гаражі були побудовані. [PERSON] сплачував виключно членські внески, і власником зазначеного гаражу він не був. У 1997 році, [PERSON] звернувся із заявою про виключення його із членів кооперативу за власним бажанням та про передачу членства [PERSON]. [PERSON] була зарахована до членів кооперативу, відповідно до поданої заяви. 15 липня 1994 року [PERSON] звертався до кооперативу за довідкою про належність йому гаражу [NUMBER], та така довідка йому була надана. 02 листопада 2011 року [PERSON] знову звернувся до кооперативу за дублікатом тієї самої довідки. Йому вона також була надана із зазначенням дати - 15.07.1994 року, та з приміткою, що така довідка є дублікатом. Зазначена довідка містила інформацію чинну на дату видачі, тобто станом на 15.07.1994 року. Окрім цього, номер гаражу у довідці був зазначений як [NUMBER]. Достеменно знаючи про те, що [PERSON] не є членом кооперативу з 1997 року, він змінив номер гаражу на виданій кооперативом довідці з [NUMBER] на [NUMBER], та оформив право власності на гараж [NUMBER], якого в кооперативі не існує. Згодом 22.02.2012 року неіснуючу власність продав [PERSON] Зазначений факт був виявлений коли [PERSON] звернувся до кооперативу із договором купівлі-продажу [NUMBER]. Про відсутність такого гаражу [PERSON] було повідомлено 15.10.2012 року коли він звернувся із заявою про прийняття його до членів кооперативу. Представник співвідповідача - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, показав суду, що до реєстраційної служби, з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулась [PERSON], яка просила здійснити державну реєстрацію гаражу [NUMBER], розташованого у [ADDRESS], який знаходиться на території кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський». Разом з заявою [PERSON] подала пакет документів, який свідчив про те, що вона є власником зазначеного гаражу. За наслідками розгляду заяви було прийнято рішення про видачу на її ім'я свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Зазначає, що реєстраційна служба, при прийнятті відповідного рішення керувалась Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 року №703. Представник третьої особи - [PERSON] показав суду, що [PERSON] та [PERSON] є знайомими з 1996 року. Гаражний бокс належав [PERSON], який як член ГБК «Деснянський», вносив пайові та членські внески, та за свої кошти побудував та облаштував гаражний бокс. 15 липня 1994 року [PERSON] отримав у кооперативі довідку № 35, яка давала йому підстави зареєструвати своє право власності на спірний гараж. В подальшому, на підставі довіреності, 02.11.2011 року в кооперативі було видано дублікат довідки № 35 від 15.07.1994 р., на підставі якої гаражний бокс [NUMBER] був зареєстрований в реєстрі КП БТІ. Представник у судовому засіданні також вказала, що [PERSON] до укладення договору купівлі-продажу гаражу від 22.02.2012 року, нікому гараж у власність не передавав, із заявою до кооперативу про передачу паю іншій особі, не звертався. У 1997 році надав право користування гаражним боксом сім'ї [PERSON]. Свідок [PERSON] показала суду, що за наказом колишнього директора кооперативу «Деснянський» [PERSON] нею було видано дублікат довідки № 35 від 15 липня 1994 року, відповідно до якої власником гаражного боксу [NUMBER] був [PERSON] Номер гаражного боксу [NUMBER] було вказано нею особисто. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, перевіривши зібрані по справі документи та оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаражного боксу [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальний гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. В державному реєстрі правочинів від 22.02.2012 року зроблено запис номеру правочину 4892077. 29 лютого 2012 року право власності позивача на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 11735 в книзі д.49-248. (а.с. 11-12). Судом також встановлено, що 30 квітня 2013 року реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, на ім'я відповідачки [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на гараж [NUMBER], що розташований у [ADDRESS], у кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальний гаражів «Деснянський». (а.с. 32). З пояснень представника реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що до реєстраційної служби, з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулась [PERSON], яка просила здійснити державну реєстрацію гаражу [NUMBER], розташованого у [ADDRESS], який знаходиться на території кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський». Разом з заявою [PERSON] подала пакет документів, який свідчив про те, що вона є власником зазначеного гаражу. За наслідками розгляду заяви було прийнято рішення про видачу на її ім'я свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Зазначає, що реєстраційна служба, при прийнятті відповідного рішення керувалась Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 року №703. В обґрунтування свого позову позивач [PERSON] посилався на вимоги ст.ст. 203, 215, 229, 328 ЦК України, та просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 квітня 2013 року, яке видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві [PERSON] на гараж [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що відповідач [PERSON], набула право власності на гаражний бокс [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський» незаконно, а відповідач - Реєстраційна служба Головного управляння юстиції у м. Києві незаконно видала їй свідоцтво про право власності та незаконно здійснила реєстрацію прав власності. Вважає, що при здійсненні правочину - а саме видачі на ім'я [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на гараж [NUMBER], мала місце помилка щодо природи привочину, що тягне за собою визнання такого правочину недійсним. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонніми правочинами вважаються: видача довіреності, прийняття чи збереження виготовленої речі, повідомлення одним співвласником інших співвласників про продаж своєї частки у спільній власності, пропозиція щодо продажу майна, публічна обіцянка винагороди за віднайдення згубленої речі, публічне оголошення конкурсу на створення скульптури, художнього твору, складення заповіту, прийняття спадщини та відмова від неї тощо. Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад рішення органів державної влади, свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, тощо), рішення, записи про реєстрацію, протоколи загальних зборів господарських товариств, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів (акт приймання-передачі, товарний чек). З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у розумінні положень Цивільного Кодексу України, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 квітня 2013 року, яке видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві [PERSON] на гараж [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за своїм змістом та своєю правовою природою не є правочином, та підстав для визнання зазначеного свідоцтва недійсним немає. З огляду на наведене, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] в цій його частині. Суд також не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] в частині визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності об'єкта нерухомого майна 53617680380: гаража [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки такі позовні вимоги являються похідними від первісних позовних вимог.

Outcome: dismissed