overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 17 липня 2010 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. На даний час спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна та місця проживання дитини не мають. Тому, вона звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує та просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 154, що підтверджується Свідоцтвом про шлюбу Серія 1-ОК № 098508, від 17 липня 2010 року. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження Серія 1-ОК № 194307, 02 вересня 2011 року. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Коусова». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 17 серпня 1991 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON]. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, через, що у них часто виникали скандали та непорозуміння. Оскільки, з липня 2017 року шлюбних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує та просила не змінювати їй прізвище. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 249, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія IV-БК № 361285, від 17 серпня 1991 року. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Циганок». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 18.05.2001 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з березні 2017 року вони проживають окремо, з того ж часу їх стосунки фактично перестали існувати. Позивач зазначає, що вона втратила до відповідача інтерес як до чоловіка та хазяїна. Оскільки, шлюбні стосунки між ними припиненні, загального господарства вони не ведуть, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім»ї є неможливим, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити та залишити їй прізвище «Гнатишина». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Від примирення сторони відмовилися. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.05.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управляння юстиції Київської області, актовий запис № 102, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія I-БК № 024258, від 18.05.2001 року. (а.с 7). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про його народження Серія I-БК № 062551, від 06.04.2002 року. (а.с 6). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Гнатишина». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області , за актовим записом № 209. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося, та шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Спору про місце проживання дітей між сторонами не виникає. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття любові та поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання також не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, вказав, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області , за актовим записом № 209. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] щодо місця проживання яких сторонами в добровільному порядку досягнута домовленість. Судом встановлено, що подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 26 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області , за актовим записом № 125. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Вказує, що спільне життя сторін не склалося, та шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Спору про місце проживання дітей між сторонами не виникає. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття любові та поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, вказав, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області , за актовим записом № 125. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] щодо місця проживання яких сторонами в добровільному порядку досягнута домовленість. Судом встановлено, що подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу позивач має намір залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 06 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 157. Під час шлюбу 23 жовтня 2015 року у сторін народилася донька [PERSON]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося, та на даний момент шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільного майна між сторонами не виникає. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання також не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, вказав, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 06 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 157. Під час шлюбу 23 жовтня 2015 року у сторін народилася донька [PERSON]. Спір про поділ майна відсутній. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбу та мають двох спільних неповнолітніх дітей, проте шлюбні відносини між ними припинено з причин небажання збереження сімї внаслідок погіршення сімейних відносин. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення заперечень не подавала. Просила про присвоєння їй дошлюбного прізвища Пліхта. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявився, про причини неявки не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за його відсутністю у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2012 року (свідоцтво про шлюб 1-ФП№081773, видане 10.04.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області) Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 25.03.2012 р. р.н., та [PERSON], 14.02.2005 р. н. (свідоцтва про народження І-ФП№271868, видане 23.08.2017 р. ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області, та І-ФП№156640, видане 10.04.2012 р. ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області). Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними припинено. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 11.10.1997 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу на даний час неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені приблизно з середини 2016 року. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.1997 року, від шлюбу на даний час неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з середини 2016 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 12.04.2008 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені приблизно з січня 2017 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2008 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з січня 2017 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved