Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2013 року № SAMDN03000109070401, яка станом на 28 квітня 2015 року становить 38\~316 грн. 58 коп. В обґрунтування позовних вимог вказується на те, що банківською установою умови правочину виконані повністю. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються, у звязку із чим у нього утворилася заборгованість по платежах, яка підлягає стягненню. У судове засідання позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» представника не направив. До суду надійшло письмове клопотання від представника позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримуються, заперечення проти розгляду справи у порядку, визначеному Главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відсутні. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» й [PERSON] укладено договір про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної карти № SAMDN03000109070401. За умовами цього правочину банківською становою було надано кредит [PERSON] у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Клієнт погодився на умови та правила надання банківських послуг. Для здійснення операцій за допомогою карт банк зобовязався відкрити клієнту карткові рахунки. Вид карти особиста міжнародна, строк дії один рік, валюта картрахунку гривня. Кредитний ліміт «Фінансовий». На протязі перших тридцяти днів моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту (пільговий період) проценти нараховуються виходячи із ставки 0,01% річних. У випадку непогашення такої заборгованості у тридцятиденний строк з моменту її виникнення клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період 2,2% від заборгованості. Згідно з довідкою про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] 20 вересня 2013 року було змінено кредитний ліміт й збільшено його до 16\~000 грн. 00 коп. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором від 20 вересня 2013 року № SAMDN03000109070401 станом на 28 квітня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 38\~316 грн. 58 коп. (заборгованість за кредитом 23\~708 грн. 27 коп.; заборгованість за процентами 10\~176 грн. 04 коп., у тому числі: несплачені проценти на поточну заборгованість 1\~411 грн. 85 коп., несплачені проценти на прострочену заборгованість 8\~764 грн. 19 коп.; прострочена комісія 2\~131 грн. 48 коп., заборгованість по штрафам 2\~300 грн. 79 коп.). Відповідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 ЦК України, визначено, що якщо договором встановлено строк позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього України. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved