Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У січні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.07.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 431. У подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З початку 2016 р. в сім`ї почали виникати непорозуміння щодо побудови та утримання сім`ї. У сторін потилежні погляди на життя та сім`ю. Відповідач не розуміє і не хоче розуміти сутності проблем і не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. З 01.01.2020 сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Малолітні діти мешкають з позивачем, саме вона піклується про них та займається їх вихованням. Ухвалою від 04.02.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 24.07.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгяду по суті. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Сторони просили провести судове засідання у їх відсутність. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що з 01.01.2020 їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved