Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 15 травня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 100\~000 дол. США на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 травня 2018 року. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим [PERSON] станом на 18 серпня 2015 року має заборгованість 31\~506,79 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку становить 685 514,19 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 30\~991,22 дол.США, заборгованості по простроченим процентам за користування кредиту 515,57 дол. США, заборгованості по простроченій комісії за управління кредитом 353,50 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 40\~584,21 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 726\~451,90 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що по сплаті кредиту у відповідач порушував строки, у звязку з чим виникла заборгованість та нарахована пеня. Останні проплати за його даними надходили 18 вересня 2015 року. Щодо здійснення подальших оплат та щодо надіслання вимоги про дострокове погашення заборгованості інформації не має. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала. Суду пояснила, що дійсно була невелика заборгованість, але в даний час вона погашена, та навіть є переплата по договору. Жодних вимог про дострокове повернення коштів не отримували. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що 15 травня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2/33/08/ІК. У п.1.1-1.3 договору визначено, що банк надає позичальникові кредитні кошти на споживчі потреби у сумі 100 000 дол. США, з сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14% У п.1.3 договору встановлений термін повернення кредитних коштів 15 травня 2018 року. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.2.5, 3.3 [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк. У п.4.1-4.6 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню, а також штраф. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що через неналежне виконання відповідачем своїх обовязків виникла про строчка, тому банк набув право на дострокове повернення кредиту. П.5.2 кредитного договору передбачено, що невиконання або неналежне виконання позивальником зобовязань по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів, а так само невиконання або неналежне виконання зобовязань, передбачених п.п.3.3, 5.1 цього договору, є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює дострокове повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов цього договору. Для цього, банк надає під розпис уповноваженій особі або надсилає рекомендованим листом позичальнику вимогу про дострокове повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з нарахуванням можливих штрафних санкцій. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, банк по закінченню 20-ти денного строку з дати отримання позичальником/поручителем такої вимоги, звертає стягнення на заставне майно, чи інше забезпечення в розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів. Неустойки та інших витрат банку, в порядку, визначеному цим договором, договором іпотеки чи чинним законодавством. У судовому засідання представник відповідача надав суду квитанції про сплату з 2011 року по жовтень 2015 року. Відповідно до останніх квитанцій [PERSON] сплатила 46\~674,41 грн. та 353,50 грн. на погашення заборгованості. До позовної заяви позивачем додано розрахунок станом на 18 серпня 2015 року по наявну заборгованість по кредитному договору №2/33/08/ІК. Разом з тим, позивач не надав виписку по рахунку або інші розрахунок заборгованості з врахуванням сплачених платежів відповідачем та спростування доводів щодо погашення заборгованості. Оскільки відповідач подав суду квитанції про сплату платежів по кредитному договору, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору та наявність заборгованості, не надав суду листа (вимогу) про дострокове повернення коштів як це передбачено договором, тому суд приходить до висновку, що заборгованість по кредитному договору відсутня та не дотримання порядку дострокового повернення кредитних коштів, що є в свою чергу підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed