Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У січні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг», про відшкодування 78 058 грн майнової та по 50 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а також 1 600 грн на відшкодування витрат, понесених у зв`язку з проведенням звіту про визначення майнової шкоди, і судового збору. Свої вимоги позивачі обґрунтовує тим, що 08.04.2018 року їх квартиру [ADDRESS] було залито з вини квартири №16 за тією ж адресою, внаслідок чого, зокрема, їх квартирі завдано майнову шкоду, що підтверджується актом, затвердженим директором ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг», від 12.04.2018 року. Розмір шкоди становить 78 058 грн, що підтверджується звітом про визначення майнової шкоди. Крім того, через залиття квартири позивачам завдано моральну шкоду, яка полягає у дискомфорті та порушенні звичного способу життя, а також пошкодження квартири може тягти за собою небезпеку для їх здоров`я. Розмір моральної шкоди позивач оцінюють у 50 000 грн кожному. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року заяву відповідача про розгляд за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року заяву представника відповідача про виклик свідків задоволено частково. Викликано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ) для допиту у судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з`явився, судом вживались заходи, щодо повідомлення останньої про дату час та місце проведення судового засідання. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, 22.04.2020 року до суду надійшла їх заява, в якій просять позов задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що, позивачам на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності Серія [NUMBER] від 12.09.2006 року. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування №4878 від 10.12.2010 року. Відповідно до Акту від 12.04.2018 року, складеному комісією ВОП «Михайлівське», залиття квартир №№ 10 , 12 , 14 за адресою: [ADDRESS] сталося внаслідок того, що власниками квартири №16 за указаною адресою були виконані роботи по заміні мереж ХВП в межах цієї квартири і встановлено неякісний вентель, який вийшов з ладу. В результаті залиття в квартирі № 12 пошкоджено: кімната, площею 13,2 кв.м - залиття стелі 5 кв.м (гіпсокартон, пофарбований водоемульсійною фарбою); кімната, площею 11,6 кв.м - залиття підлоги 8 кв.м (деформація паркету); кімната, площею 26,2 кв.м - залиття підлоги 12 кв.м (деформація паркету); ванна кімната, площею 5,3 кв.м - залиття стелі 5,3 кв.м (гіпсокартон, пофарбований водоемульсійною фарбою), залиття підлоги 5,3 кв.м (кафель), дверна коробка деформована; вбиральня, площею 1,6 кв.м - залиття стелі 1,6 кв.м (гіпсокартон, пофарбований водоемульсійною фарбою), залиття падлоги 1,6 кв.м (тріщини між ахелем), поріг дверної коробки деформований; коридор площею 12,2 кв.м - залиття підлоги 12,2 (деформація паркету). Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » №38/18 від 11.07.2018 року вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] через залиття, яке сталося 08.04.2018 року, складає 78 058 грн. Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005р. №76 (далі по тексту - Правил), у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил встановлено форму вказаного акта про залиття, якою передбачено обов`язкова присутність осіб, причетних до події, що сталася для спільного огляду приміщення та фіксації характеру, його причин та наслідків. При цьому, як роз`яснено в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009р. за №12/20-11-1975, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В свою чергу частиною 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи презумпцію винуватості, встановлену ч. 2 ст. 1166 ЦК України саме відповідач зобов`язаний надати докази у підтвердження того факту, що залиття квартири позивача відбулось не з вини мешканців квартири № 17 . За приписами ч. ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч. ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За таких обставин, судом зроблено висновок, що залиття квартири [ADDRESS] , власниками якої є позивачі, сталось з вини відповідача, при цьому на спростування розміру заподіяної шкоди відповідачами не надано жодного належного та допустимого доказу. Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідач як власник, несе обов`язок по забезпеченню схоронності належного їм на праві власності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття квартири позивачів, також суд враховує обставини, встановлені Актом комісії ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» від 14.06.2018 року, та приходить висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачам має нести саме відповідач. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню. Позивачі також вказують на те, що залиттям квартири їм було спричинено моральну шкоду, яка полягає у дискомфорті та порушенні звичного способу життя, а також пошкодження квартири може тягти за собою небезпеку для їх здоров`я, що є підставою для стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 кожному грн. Норми ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З урахуванням наведеного, суд приходить висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачам відповідачу. Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в його житті, що призвело до негативних наслідків. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачів суму у розмірі 1000 грн кожному на відшкодування моральної шкоди. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивачів 1 600 грн на послуги, пов`язані з проведенням звіту визначення розміру майнової шкоди. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення. За результатами розгляду справи, необхідно стягнути з відповідача користь позивачів судові витрати у розмірі 780,58 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial