Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме - договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого 25 лютого 1997 року завідуючою Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русановою О.Г. за р. № 1-364. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 лютого 1997 року завідуючою Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русановою О.Г. за р. № 1-364. Однак, у зазначеному договорі було зроблено помилку при написанні її прізвища, а саме: замість [PERSON] , її прізвище зазначено [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу їй необхідно для реалізації свого права, тому вона змушена звертатися до суду. У судове засідання представник заявника не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, судом по справі встановлено, що 25 лютого 1997 року завідуючою Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русановою О.Г. за р. № 1-364 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , покупцем якої у договорі вказано [PERSON] . Згідно копії паспорта громадянина України, виданого 28 березня 1997 року Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище заявника зазначено - [PERSON] . При зверненні заявника до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про внесення виправлень до договору купівлі-продажу, посвідченого 25 лютого 1997 року завідуючою Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русановою О.Г. за р. № 1-364, стосовно її прізвища, однак листом завідувача Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицької Ю.А. було повідомлено про неможливість внесення виправлень до зазначеного договору, у зв`язку з тим, що державний нотаріус, який посвідчував договір, не працює в нотаріальній конторі. Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 28.04.2021 року за № 056/713-m, прізвища [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ) та [PERSON] (договір купівлі-продажу, реєстраційний напис на документі про право власності, запис [PERSON] ), а також рос. [PERSON] (пенсійне посвідчення, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності в записах прізвища виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм або правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму. Суд вважає, що при посвідченні 25 лютого 1997 року завідуючою Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русановою О.Г. договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , було допущено помилку при написанні прізвища заявника, а саме, замість [PERSON] , помилково вказано [PERSON] , оскільки співпадають ім`я та по батькові. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, оскільки помилка в написанні прізвища перешкоджає заявнику реалізовувати свої права, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі зазначеного,

Outcome: approved