Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

У серпні 2018 року позивач Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою, яка була уточнена, до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги малозабезпеченим сім`ям. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Відповідач [PERSON] перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради та отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. У поданих відповідачем деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 25.02.2016 року, по 19.10.2016 року, [PERSON] зазначила, що протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги працювала та отримувала заробітну плату. 02 червня 2017 року Управлінням було отримано з Лівобережної ОДПІ Дніпропетровська відомості про доходи [PERSON] . Згідно з відомостями про доходи, управлінням було встановлено, що [PERSON] протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги не працювала, а саме з 01.10.2015 року по 31.12.2015 рік, з 01.07.2016 року по 30.09.2016 року. 06.10.2017 року та 13.02.2018 року [PERSON] було направлено повідомлення з вимогою термінового перерахунку коштів у розмірі 43 450,94 грн. у зв`язку з надмірно отриманими коштами по державній допомозі малозабезпеченим сім`ям. 31.01.2019 року, 07.03.2019 року та 04.04.2019 року [PERSON] частково повернула суму надмірно отриманих коштів по державній допомозі малозабезпеченим сім`ям, всього на суму 5 500 грн. У зв`язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості позивачем 03.05.2019 року подано уточнену позовну заяву. Позивач просив суд: стягнути з відповідача надмірно виплачені кошти по допомозі малозабезпеченим сім`ям у розмірі 37 950 гривень 94 копійки та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1 762 гривні 00 копійок. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 07 вересня 2018 року. Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строк на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 жовтня справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом учасників. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2019 року залучено до участі у справі як позивача Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради замість Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради. Представник позивача Сєдих А.О, що діє на підставі довіреності № 1 від 03 травня 2019 року в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради та отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. У поданих відповідачем деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 25.02.2016 року, по 19.10.2016 року, [PERSON] зазначила, що протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги працювала та отримувала заробітну плату. На підставі поданих документів, УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01 лютого 2016 року по 31 липня 2016 року, 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року. В ході проведення перевірки та після отримання відомості про доходи [PERSON] з Лівобережної ОДПІ Дніпропетровська встановлено, що остання не працювала з 01.10.2015 року по 31.12.2015 рік, з 01.07.2016 року по 30.09.2016 року. Таким чином відповідач приховала відомості, що могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу, внаслідок чого були надміру виплачені кошти. На адресу [PERSON] були надіслані претензії на суму 43 450,94 грн., проте остання в добровільному порядку повернула лише частину коштів, а саме 5 500 грн. Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям визначається Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 року №1768-III (Закон №1768-III). Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» визначаються Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 (Порядок № 250). Згідно ст. 1 Закону «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю) (ч. 3 ст. 4 Закону №1768-III). Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів (ч. 5 ст. 4 Закону №1768-III). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Відповідно до п. 10 Порядку № 250, соціальна допомога не призначається зокрема, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги). Згідно з п. 12 Порядку № 250 у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше, ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Пунктом 28 Порядку № 250 встановлено, що якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Законом № 1768-IIІ та Порядком № 250 передбачається, що надміру виплачені кошти підлягають поверненню у разі якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, то у даному випадку, факт неповідомлення [PERSON] про те, що протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги вона не працювала, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що позовна заява Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги малозабезпеченим сім`ям підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved