Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 20.10.2001 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двох дітей: дочку [PERSON] , 2002 р.н. та сина [PERSON] , 2005 р.н. Проте сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків, на даний час він має іншу жінку, з якою планує спільне проживання та ведення домашнього господарства. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки вони існують виключно юридично. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.02.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибув, проте направив до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибула, хоча про день час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду від неї не надходили. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ст. 223 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.10.2001 сторони зареєстрували шлюб, у якому в них народилась [INFO] дочка [PERSON] , та [INFO] син [PERSON] (а.с. 8-10). Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого припинили шлюбні стосунки. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не підтримують подружні стосунки, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved