Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на гараж в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON]. В установлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При цьому нею було надано оригінал договору купівлі-продажу гаражу [NUMBER] в ЖБК «Амур» у м. Дніпропетровську по вул.Дементьєва, який був посвідчений 25 квітня 1997 року Ш'остою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстрованим номером №4-3410 між [PERSON] та [PERSON] Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за гараж [NUMBER] в ЖБК «Амур» у м. Дніпропетровську по вул. Дементьєва нотаріус відмовив, оскільки при житті [PERSON] не провела реєстрацію права власності згідно чинного законодавства у відповідному органі. На підставі викладеного позивач просить визнати за нею право власності на гараж [NUMBER] в ЖБК «Амур» у м. Дніпропетровську по вулиці Дементьєва в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 квітня 1997 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під №4-3410 - [PERSON] купила, а [PERSON] продав гараж [NUMBER] в ЖБК «Амур» по вулиці Дементьєва в м. Дніпропетровську (а.с.12). Відповідно до ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, діючим на час укладання договору купівлі-продажу законодавством не передбачалося державної реєстрації. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявного в матеріалах справи. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді гаражу [NUMBER] в ЖБК «Амур» по вулиці Дементьєва в м. Дніпропетровську, загальною площею 37,2 кв.м. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалось [PERSON] (а.с.14). 08 травня 1981 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого змінила прізвище на - «[PERSON]» (а.с.11). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді гаражу [NUMBER] в ЖБК «Амур» по вулиці Дементьєва в м. Дніпропетровську, загальною площею 37,2 кв.м. Спадкоємцем згідно із заповітом є [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж [NUMBER] в ЖБК «Амур» по вулиці Дементьєва в м. Дніпропетровську, загальною площею 37,2 кв.м. нотаріус відмовив, оскільки при житті [PERSON] не була проведена реєстрація права власності згідно чинного законодавства у відповідних органів (а.с.9). Судом встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на гараж [NUMBER] в ЖБК «Амур» по вулиці Дементьєва в м. Дніпропетровську. На час укладання договору купівлі-продажу державна реєстрація чинним на той час законодавством передбачена не була. Оскільки позивачем використано позасудовий шлях оформлення спадкових прав, суд вважає можливим задовольнити позов. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved