Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

У серпні 2017 року до суду звернувся виконуючий обов`язки Головного лікаря Алексеєв І.Ю., який діє в інтересах Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником, в порядку регресу та просили суд стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 90773,46 грн. та судовий збір у справі 1600 грн. В обґрунтування позову зазначив, що Відповідача [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з позивачем КЗ «Криворізька міська лікарня» ДОР» у трудових відносинах, працюючи завідувачем отоларингологічного відділення, лікарем-отоларингологом, 03 березня 2009 року під час виконання трудових обов`язків, покладених на нього посадовою інструкцією, знаходячись в операційній кімнаті лікарні в період часу з 12.20 до 13.40, проводив операцію «підслизова резекція носової перетинки» пацієнту [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання своїх професійних обов`язків під час проведення операції, необережно діючи інструментарієм, завдав пацієнту черепно-мозкову травму, яка в подальшому призвела до його смерті, а саме [INFO] . Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №132 від 26.09.2009 року, проведеної в рамках розслідування кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] , встановлено, що оперативне втручання згідно з документами проведено технічно правильно, але хірургом допущена помилка у вигляді пошкодження дна порожнини черепа і тканини мозку (в стороні від області операції на носовій перегородці), саме це знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступним летальним результатом. Причиною смерті [PERSON] стало внутрішньочерепний ускладнення, викликане травмою мозку, яка була заподіяна хірургом під час операції. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року у справі № 1-97/11 (пр. 1/408/14/12), яка набула чинності 03 травня 2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальна справа щодо нього закрито. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2016 року, яке змінено апеляційним судом Дніпропетровської області від 21.12.2016 року, з позивача, як юридичної особи, в якій відповідач [PERSON] працював, чиї дії мають ознаки діяння, переслідуваного в кримінальному порядку, працював під час завдання шкоди, у відповідності зі ст. 1172 ЦК України, стягнуто на користь потерпілих, а саме: [PERSON] 50 000,00 грн. моральної шкоди та [PERSON] 50 000,00 грн. моральної шкоди та 118 339, 84 грн. матеріальної шкоди, завданої втратою годувальника, також в дохід держави стягнуто судовий збір в сумі 1383,92 грн.. Крім того, позивач сплатив виконавчий збір в сумі 15 246,61 грн. у виконавчих провадженнях Металургійного відділу ДВС м. Кривий Ріг, всього позивачем виплачено за вищевказаним рішенням 234 970,37 грн. Позивач зазначає, що більшу частину із зазначеної суми відповідач добровільно відшкодував позивачеві, проте після передачі виконавчого листа до іншого органу виконання (управління ДКС) 90773,46 грн. були примусово стягнуті управлінням Державної казначейської служби у м. Кривому Розі з рахунку позивача і до теперішнього часу відповідачем не відшкодовані. У зв`язку з чим, позивач посилаючись на вимоги ст.ст. 134, 233 КЗпП України просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до клопотання поданого представником позивача 10.12.2019 року наказом Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради від 25.09.2019 року №16-ум найменування юридичної особи змінено на Комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе змінити первісного відповідача на Комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради. (а.с. 130-133) Представник Позивача Придатченко Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що після того, як Металургійним відділом ДВС були порушені виконавчі провадження та рішення суду почали виконуватись примусово, було накладено арешт на рахунки позивача, між ним та колишнім керівництвом лікарні було досягнуто домовленість, про добровільне відшкодування відповідачем матеріальної і моральної шкоди потерпілим, вказана домовленість була оформлена 15 лютого 2017 року Договором про виконання зобов`язань боржника третьою особою, без заміни боржника у виконавчому провадженні. За п. 3 вказаного договору відповідач здійснював грошові перекази від імені лікарні на рахунок Металургійного відділу ДВС. Відповідно до п. 1 Договору, відповідач зобов`язався здійснювати у повному обсязі щомісячні платежі на користь неповнолітньої [PERSON] , в повному обсязі погасити відшкодування моральної шкоди [PERSON] та [PERSON] по 50 000 грн. кожній, відшкодування матеріальної шкоди в сумі 118 339,84 грн., зобов`язався погашати частково, в сумі, яку визначено самостійно, виходячи з його матеріальних можливостей. Відповідач зазначив, що всього він переказав на рахунок Металургійного відділу ДВС 144 544,06 грн., проте яким чином орган виконання розподіляв сплачену суму по всім виконавчим провадженням відповідачу було невідомо, з матеріалів справи відповідач дізнався, що виконавча служба з сплачених ним сум перерахувала судовий збір 1382 грн., а також по кожному з п`яти виконавчих проваджень виконавчі збори та витрати на проведення виконавчих дій, сплачувати які відповідач за договором не зобов`язувався, а тому вважаючи, що вказані витрати позивач поніс з власної вини, оскільки не виконав рішення суду добровільно, відповідач вважає, що вони не підлягають стягненню з нього. Крім того, відповідач зазначив, що його вина у смерті пацієнта під час виконання трудових обов`язків не встановлена. Також, зазначив, що завдану шкоду позивач пов`язує з виконанням відповідачем посадових обов`язків як найманим працівником, тому на думку відповідача, правила статті 1191 ЦК України з огляду на положення ч.1 ст.9 ЦК України застосуванню не підлягають, і з підстав регресу пред`явлений позов не може бути задоволений. Суд, заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до витягу з Наказу головного лікаря Комунального закладу «Міська лікарня №1» №172-К від 05.12.2007 року, [PERSON] переведено з 05.12.2007 року за його власним бажанням з посади лікаря отоларинголога отоларингологічного відділення на посаду завідувача отоларингологічного відділення лікаря-отоларинголога. (а.с.6) Відповідно до витягу з Наказу головного лікаря Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» №68-К від 12.06.2017 року, [PERSON] звільнено за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. (а.с. 7) Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2016 року встановлено, що згідно з актом судово-медичного дослідження трупа [PERSON] , [INFO] , №580 від 31.03.2009 року смерть його настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді проникаючого поранення кісток основи черепа через правий носовий хід під час оперативного втручання на носовій перегородці, що супроводжувалося пошкодженням кісток основи черепа в правій передній черепно-мозкової ямці, пошкодженням речовини головного мозку на базальної поверхні правої лобної частини, виникненням крововиливів під оболонки в речовину і шлуночки головного мозку, що ускладнилося розвитком набряку речовини і оболонок головного мозку. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2012 року у справі №1-97/11 (пр. 1/408/14/12), яка набула чинності 03.05.2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальна справа щодо нього закрита. Погодившись на закриття кримінальної справи, [PERSON] не вважається виправданим судом, а навпаки така обставина не реабілітує його. В той же час, постанова у кримінальній справі за ст. 49 КК України свідчить про наявність факту неналежного виконання лікарем [PERSON] своїх посадових обов`язків, та породжує наслідки деліктно-правового характеру. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2016 року, яке змінено апеляційним судом Дніпропетровської області від 21.12.2016 року, з позивача, як юридичної особи, в якій відповідач [PERSON] працював, чиї дії мають ознаки діяння, переслідуваного в кримінальному порядку, працював під час завдання шкоди, у відповідності зі ст. 1172 ЦК України, стягнуто на користь потерпілих, а саме: [PERSON] 50 000,00 грн. моральної шкоди та [PERSON] 50 000,00 грн. моральної шкоди та 118 339, 84 грн. матеріальної шкоди, завданої втратою годувальника, також в дохід держави стягнуто судовий збір в сумі 1383,92 грн. (а.с.9-22) Відповідно до ч.4 ст.82\~ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. На виконання вказаного рішення суду відкрито виконавчі провадження. Так, Постановою державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Семенко І.В., 10.02.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53382469 за виконавчим листом №408/4256 2/210/10 виданим 18.01.2017 року про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» до користь [PERSON] шкоду в сумі 50 000, 00 грн. (а.с.62) Постановою державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Семенко І.В., 10.02.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53382469 за виконавчим листом №408/4256 2/210/10 виданим 18.01.2017 року про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня №1» до користь [PERSON] шкоду в сумі 118 339,84 грн. (а.с.64) 15.02.2017 року між Комунальним закладом «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» - боржник та [PERSON] третя особа, було укладено Договір про виконання зобов`язань боржника третьою особою. (а.с.59) Згідно по.1 вказаного Договору, третя особа, яка перебуває у трудових відносинах з Божником, спричинила ушкодження здоров`я пацієнта, що призвело до його смерті, внаслідок чого боржника зобов`язано сплатити родичам пацієнта матеріальну та моральну шкоду, усвідомлюючи невідворотність в майбутньому відшкодування боржнику в порядку регресу понесених ним витрат на виконання судових рішень, добровільно без будь-якого примусу приймає на себе обов`язок на умовах, у порядку та в строки, передбачені договором, виконати обов`язки боржника у відкритих виконавчих провадженням: №53382203 (щомісячні платежі в сумі 1624,06 грн., стягував [PERSON] ) в повному обсязі щомісячно до повного виконання Боржником рішення суду, №53382730 (на суму 50 тис. грн., стягувач [PERSON] ), № [NUMBER] (на суму 50 тис. грн., стягувач [PERSON] ), № [NUMBER] (на суму 118339,84 грн., стягувач [PERSON] ) частково в сумі, яку визначає самостійно третя особа, виходячи зі своїх матеріальних можливостей. Відповідно до п.7 вказаного Договору встановлено, що сторони усвідомлюючи, що добровільне виконання Третьою особою обов`язків Боржника не позбавляє останнього права вимоги в порядку регресу відшкодування збитків обсязі які залишились не відшкодованими. Відповідно до Квитанції №0.0.768076709.1 на рахунок Металургійного відділу ДВС сплачено на виконання ВП №53382730 від 10.02.2017 року [PERSON] від КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» 50 000 грн. (а.с.60) Відповідно до копії Квитанції №0.0.768069010.1 на рахунок Металургійного відділу ДВС сплачено 9405,94 грн. на користь [PERSON] від КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» (а.с.63) Відповідно до копії Квитанції №0.0.768077578.1 на рахунок Металургійного відділу ДВС сплачено на виконання ВП №53382313 від 10.02.2017 року [PERSON] від КЗ «Криворізька міська лікарня №1» 44544,06 грн. та відповідно до копії квитанції №0.0.761912703.1 на рахунок Металургійного відділу ДВС сплачено на виконання ВП №53382469 від 10.02.2017 року [PERSON] від КЗ «Криворізька міська лікарня №1» 40594,06 грн. (а.с.65) Вказані обставини не заперечуються сторонами. Відповідно до Листа Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.07.2017 року №1382 зазначено, що на виконання перебуває зведене виконавче провадження № 53779958 по виконанню виконавчих листів: №408/4256 2/210/10 від 18.01.2017 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня №1» на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 118 339,84 грн., на розрахунковий рахунок ДВС надійшло 76 778,81 грн., перераховано на користь [PERSON] 69101,02 грн., виконавчий збір 7677,79 грн. Станом на 01.06.2017 року залишок боргу 49 238,82 грн., залишок виконавчого збору 4156, 19 грн., залишок витрат на проведення виконавчих дій 107,02 грн., грошові кошти перераховані на депозитний рахунок ДВС; №408/4256 2/210/10 від 18.01.2017 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., на розрахунковий рахунок ДВС надійшло 55107,02 грн., перераховано на користь [PERSON] 50 000 грн., виконавчий збір 5000 грн., витрати на проведення виконавчих дій 107,02 грн.; №408/4256 2/210/10 від 18.01.2017 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня №1» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., на розрахунковий рахунок ДВС надійшло 9405,94 грн., перераховано на користь [PERSON] 8465,35 грн., виконавчий збір 940,59 грн. Станом на 01.06.2017 року залишок боргу 41534,65 грн., залишок виконавчого збору 4059,41 грн., залишок витрат на проведення виконавчих дій 107,02 грн., грошові кошти перераховані на депозитний рахунок ДВС; №408/4256 2/210/10 від 18.01.2017 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня №1» на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1624,06 грн. щомісячно, починаючи з 04 квітня 2015 року і до 30 червня 2018 року, на розрахунковий рахунок ДВС надійшли та перераховані на користь стягувача грошові кошти: 06.03.2017 року 1624,06 грн., 12.05.2017 року 1624,06 грн., грошові кошти перераховані на депозитний рахунок ДВС; №408/4256 2/210/10 від 22.09.2016 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня №1» на держави судовий збір 1382,92 грн. На розрахунковий рахунок ДВС надійшло 1628,23 грн., перераховано на користь держави 1382,92 грн., виконавчий збір 138,29 грн., витрати на проведення виконавчих дій 107,02 грн. (а.с.66) Згідно Листа Управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 19.09.2017 року № 06-31/1998 вбачається, що 09 червня 2017 року до управління надійшла заява з доданим до неї виконавчим документами від стягувача [PERSON] в частині стягнення з КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» відшкодування моральної шкоди у сумі 41534,65 грн. та відшкодування матеріальної шкоди, завданої смертю потерпілого до набуття повноліття у сумі 49 238,82 грн. 16 червня 2017 року управлінням проведено безспірне списання коштів з рахунку КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» у сумі 41 534,65 грн. та 49 238,81 грн. на користь [PERSON] . (а.с.78) Відповідно до статті 1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», роз`яснено, що за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії,\~допомоги по\~соціальному страхуванню\~та ін.),\~в силу\~ст.441 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються главою IX КЗпП України, Положенням про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженим Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року. Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови покладення матеріальної відповідальності на працівників (стаття 130 КЗпП України, розділ І вказаного Положення), так і розмір такої матеріальної відповідальності (статті 132-135 КЗпП України, розділи II-IV\~цього Положення). Зокрема, в статті 130\~КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності\~зазначених підстав\~і умов\~матеріальна відповідальність\~може бути\~покладена незалежно\~від притягнення\~працівника до\~дисциплінарної,\~адміністративної чи\~кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Відповідно до статті 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Крім того, за положеннями статті 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування (у порядку регресу) у повному розмірі шкоди, завданої третій особі внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, на підставі ст.134 КЗпП України. У пункті 10 вищевказаного Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, також зазначено, що робітники і службовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. При визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, слід врахувати ступінь вини працівника, повністю встановленої вироком суду, і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно, зокрема, те, що існує прямий причинний\~зв`язок\~між неналежним\~виконанням відповідачем\~як службовою\~особою своїх\~службових обов`язків\~і шкодою,\~завданою навколишньому\~природному середовищу. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства\~«Криворізька міська\~лікарня №1»\~Криворізької міської\~ради підлягають задоволенню, оскільки вина відповідача по справі встановлено рішенням суду, останній добровільно сплачував кошти та відповідно до п. 7 Договору про виконання зобов`язань боржника третьою особою передбачено право вимоги позивача в порядку регресу на відшкодування збитків в обсязі, який залишився не відшкодованим. Судом встановлено, що Позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн., що стверджується платіжним дорученням від 25.07.2017 року № 1328 (а.с.1), який відповідно до ст.141\~ЦПК підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі ст.ст. 130, 132-134 КЗпП України, ст.1191 ЦК України та,

Outcome: approved