Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з [PERSON] кошти у сумі 21 998 грн. 05 коп. та 5 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2013 року приблизно о 08 год. 50 хв. по пр-ту Палладіна - вул. Берковецька, 6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля-мікроавтобуса «Мерседес», державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Постановою суду від 31 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ВАТ HACK «Оранта». ВАТ HACK «Оранта» прийнято рішення про відшкодування коштів, завданих [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді, в межах ліміту в розмірі 50 000 грн. Згідно постанови суду на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] виконував свої трудові обов'язки перед ТОВ «Стайл інтер 'єр буд». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON], було пошкоджено автомобіль [PERSON], який нею використовувався щоденно, як в робочих цілях так і в інтересах своєї сім'ї. У зв'язку з цим позивач та члени її сім'ї були тривалий час позбавлені можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені їх життєві плани, так як проведення вимушеного незапланованого ремонту автомобіля вимагало значних додаткових зусиль та часу. [PERSON] оцінює свої моральні страждання в розмірі 5 000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, а саме: суму матеріального збитку в розмірі 9 207 грн. 04 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000, 00 грн. Треті особи про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, до суду не з'явились з невідомих причин, суд визнав за можливе розглянути справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року приблизно о 08 год. 50 хв. по пр-ту Палладіна - вул. Берковецька, 6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля-мікроавтобуса «Мерседес», державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент дорожньо-транспортної пригоди, застрахована відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія [NUMBER] у ВАТ HACK «Оранта». Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну третім особам ВАТ HACK «Оранта», згідно вищевказаного договору, становить 50 000 грн. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] виконував свої трудові обов'язки перед ТОВ «Стаїл інтер'єр буд». Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17 травня 2016 року №17342/15-54 матеріальна шкода, яка була завдана власнику автомобіля «Мерседес», державний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25 вересня 2013 року складала 59 207 грн. 04 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія, в якій було застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], відшкодувала [PERSON] збитки, завдані внаслідок пошкодження автомобіля в межах ліміту відповідальності. Однак, сума коштів, виплачена страховиком, не покриває матеріальні збитки, понесені позивачем для відновлення транспортного засобу. Таким чином, право позивача на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належним чином не поновлене та реальний розмір збитків в повній мірі не покритий. За таких обставин, відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, в силу вимог ст. 1194 ЦК України зобов'язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи те, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля були порушені права позивача та останній було заподіяно душевні страждання, суд, з урахуванням принципу розумності та справедливості приходить до висновку про стягнення на користь [PERSON] 1 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України розмір сплаченого [PERSON] при подачі позову судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial