Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У серпні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 02 квітня 2012 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Позивач зазначив, що відповідач користувався картковим рахунком та використовував кредитні кошти. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 20 травня 2020 року має заборгованість у сумі 17135 гривень 74 копійки, з яких: 12383 гривні 48 копійок - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 12383 гривні 48 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 4752 гривні 26 копійок заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень нарахованої пені; 0,00 гривень нарахованої комісії. Зважаючи на викладене та посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у зазначеному вище розмірі за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 02 квітня 2012 року та судові витрати у розмірі 2102 гривні. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2020 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 09 листопада 2020 року Гощанським районним судом Рівненської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Судом установлено, що 02 квітня 2012 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Цей договір укладений сторонами шляхом підписання відповідачем і представником банку 02 квітня 2012 року анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (арк. спр. 17), за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. [PERSON] засвідчив, що він ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці Умови та Правила і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD») (арк. спр. 18) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ (арк. спр. 19-45). Як убачається з довідок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання кредитних карток (арк. спр. 16) та про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (арк. спр. 15), останньому 19 червня 2017 року було надано кредитну карту № [NUMBER] , термін дії якої встановлено до березня 2021 року та по якій відбулись наступні зміни кредитного ліміту: 19 червня 2017 року - старт карткового рахунку № [NUMBER] ; 19 червня 2017 року - встановлення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 12 000 гривень.; 17 жовтня 2017 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 14 000 гривень; 18 липня 2018 року - зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 13 410 гривень; 24 липня 2018 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 14 000 гривень; 09 жовтня 2018 року - зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 12 900 гривень; 20 березня 2019 року - зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 0,00 гривень. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується в тому числі і випискою по рахунку, з якої убачається, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично здійснював його погашення (арк. спр. 12-14). У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 02 квітня 2012 року, останній згідно розрахунку заборгованості позивача (арк. спр. 7-11) станом на 20 травня 2020 року має заборгованість у сумі 17135 гривень 74 копійки, з яких: 12383 гривні 48 копійок - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 12383 гривні 48 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 4752 гривні 26 копійок заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень нарахованої пені; 0,00 гривень нарахованої пені, 0,00 гривень нарахованої комісії. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду за захистом таким з позовом про стягнення заборгованості. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 02 квітня 2012 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 квітня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено, позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02 квітня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 серпня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/, та містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем, так як не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 квітня 2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням наведеного, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 4752 гривні 26 копійок, на переконання суду, відсутні. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За вказаних обставин, суд прийшов переконання, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом задоволення позову частково, а саме стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми кредитних коштів - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12383 гривні 48 копійок. При цьому суд зауважує, що доводи позивача з даного приводу є обґрунтованими, так як доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, у якій відображено всі операції із використанням кредитних коштів, та з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімаючи готівку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1519 гривень 12 копійок судового збору, що є пропорційним розміру задоволених вимог.

Outcome: partial