Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року з відповідача на утримання їх дітей [PERSON] та [PERSON], збільшивши їх розмір з 500 грн на кожну дитину щомісячно до 2 000 грн, а також стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 753/19886/13 від 19 березня 2014 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів на дітей. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період якого у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 листопада 2013 року та до їх повноліття. Вказує, що з часу призначення аліментів відповідач їх жодного разу не сплатив. Разом з цим, визначеного розміру аліментів у 2013 році у 500 грн на кожну дитину на даний час не вистачає на повноцінне забезпечення дітей і він наразі є меншим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, окрім того, його не вистачає для забезпечення дітей усім необхідним, підвищились ціни на продукти харчування та одяг. Крім того, стверджує, що стан її здоров`я значно погіршився, вона перенесла дві операції на серці, на що була змушена витратити значні кошти. Натомість відповідач є фізично здоровим та працездатним, хронічними захворюваннями не страждає, має задовільне матеріальне становище та має змогу сплачувати аліменти у розмірі 2 000 грн на кожну дитину, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, позивачка також вказує, що на виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Києва перебуває виконавчий лист № 753/19886/13 від 19 березня 2014 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей, які відповідач не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2018 року складає 58 333 грн 33 коп., що підтверджується наданим державним виконавцем розрахунком. Наголошує на тому, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим 04 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості за ч. 1 ст. 164 КК України, а 10 жовтня 2018 року державним виконавцем складено протокол про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП. Отже, заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача і він повинен сплатити пеню у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 568 370 грн 45 коп. за період з 2013 по 2019 рік, тому просила стягнути з відповідача 58 333 грн 33 коп. пені, що становить 100 % суми заборгованості, як передбачено ст. 196 СК України. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 06 березня 2019 року і відповідачу, зокрема, роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову, у 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, та роз`яснено, що у разі їх неподання без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 16 лютого 2019 року [PERSON] отримав копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі. У 15-денний строк з цього часу та до початку судового засідання 06 березня 2019 року відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву з долученням відповідних доказів на заперечення проти позову, тому справу вирішено за наявними матеріалами із заслуховуванням пояснень сторін. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на ті обставини, що він працює та отримує мінімальну заробітну плату, яка дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі по 500 грн на кожну дитину, рухомого та нерухомого майна він не має, і фізично він не може сплачувати суми, про які прохає позивач. Крім того, він перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, де також має дитину та утримує її. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 25 квітня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року (а.с.7-8). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.9,10). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року задоволено позов [PERSON] та стягнуто [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 листопада 2013 року і до досягнення ними повноліття. На виконання рішення суду Дарницьким районним судом м. Києва 19 березня 2014 року видано виконавчий лист № 753/19886/13 про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, який пред`явлено стягувачем для примусового виконання до Дарницького РВ ДВС м. Києва. Згідно з розрахунком державного виконавця заборгованість за аліментами [PERSON] станом на 01 жовтня 2018 року становить 58 333 грн 33 коп. за період з 20 листопада 2013 року по 01 жовтня 2018 року. Квитанції про сплату аліментів боржником до державного виконавця не надавалися (а.с. 16-17). 04 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що в період часу з 20 листопада 2013 року по теперішній час гр. [PERSON] злісно ухиляється від сплати аліментів на користь сина [PERSON] та доньки [PERSON], з правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 164 КК України. 10 жовтня 2018 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 183-1 КУпАП з приводу несплати аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Отже, з пояснень сторін у судовому засіданні та наданих до суду матеріалів встановлено, що відповідач добровільно будь-якого матеріального утримання своїм дітям не надає і аліменти, присуджені до сплати за рішенням суду, не сплачує, внаслідок чого утворився борг, який він також не погашає. Згідно з довідками ДУ Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України пацієнтка [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного лікування складних порушень ритму серця із рентгенопераційною з 04 червня по 05 червня 2018 року та з 13 по 14 липня 2018 року, де їй було двічі проведено оперативне втручання (а.с. 14-15). У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду, збільшивши їх до 2 000 грн на кожну дитину, посилаючись на ті обставини, що встановлений судовим рішенням розмір аліментів у 500 грн на кожну дитину на даний час є незначним, цих коштів не вистачає для забезпечення гармонійного розвитку доньки і сина, забезпечення їх харчуванням, одягом, лікуванням та іншим, її сукупний дохід на місяць в середньому складає 8 000 грн, і цих коштів не вистачає на утримання її та дітей. Крім того, [PERSON] перенесла дві операції на серці, що потребувало значних витрат, а відповідач є фізично здоровим та працездатним, хронічними захворюваннями не страждає, має задовільне матеріальне становище та має змогу сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається законом рівною мірою на обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років : з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, з аналізу наведених норм матеріального та процесуального права вбачається, що позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, чи інших обставин, що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Визначаючи розмір аліментів у 500 грн на кожну дитину, суд першої інстанції у рішенні від 20 грудня 2013 року виходив з того, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу дітям і не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн на двох дітей, крім того, про такий розмір аліментів просила позивачка. При розгляді справи судом встановлено, що дочці сторін [PERSON] станом на дату звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів виповнилось повних 10 років, а сину [PERSON] \-- повних 7 років, отже мінімальний розмір аліментів на утримання кожного з них не може бути меншим ніж: з 1 січня 2019 року - 1 013 грн 50 коп., з 1 липня - 1059 грн, з 1 грудня - 1109 грн. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, судом враховано, що розмір аліментів в сумі 500 грн, що стягуються з відповідача на утримання дітей за рішенням суду від 20 грудня 2013 року є значно нижчим від мінімального розміру аліментів визначеного ч. 2 ст. 182 СК України відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджетна 2019 рік», що дає можливість збільшити розмір стягнутих аліментів на підставі ст. 192 СК України. Визначений судом розмір аліментів не є достатнім для нормального фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини, а відповідач, як працездатна особа, має можливість сплачувати аліменти у розмірі достатньому для забезпечення дітей усім необхідним для гідного життя. При цьому судом встановлено, що на даний час позивачка є фізичною особою підприємцем та отримує в середньому 8 000 грн на місяць, що не є достатнім для забезпечення двох дітей належним утриманням, харчуванням, одягом, дозвіллям, а відповідач ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не бере, окрім того, стан здоров`я позивачки погіршився, у 2018 році вона перенесла дві операції на серці, що також потребувало значних витрат. При цьому, збільшуючи розмір аліментів, суд також враховує ті обставини, що відповідач жодного разу з часу призначення у 2013 році судом аліментів на дітей їх не сплатив і допустив наявність заборгованості та позбавив дітей можливості отримання будь-якого утримання зі свого боку. У судовому засіданні відповідач вказав, що отримує мінімальну заробітну плату, перебуває в іншому шлюбі та має на утриманні дитину, проте доказів на підтвердження цих обставин до суду перед початком розгляду справи не надав. Разом з цим, у судовому засіданні позивачкою визнано ці обставини, тому вони в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, і враховуються судом при збільшенні розміру аліментів. Однак судом наголошується на тому, що відповідач є здоровим та працездатним, не позбавлений можливості працювати та отримувати більшу за мінімальну заробітну плату, маючи трьох дітей, для забезпечення їх усім необхідним, що потрібно для життя та виховання. Посилання відповідача на ті обставини, що він має можливість сплачувати аліменти тільки у розмірі, визначеному раніше, і не має змоги сплачувати більше є безпідставними, оскільки жодними доказами це не підтверджено, натомість судом встановлено, що і у розмірі, визначеному раніше рішенням суду, аліменти ним жодного разу не сплачувались, що підтверджується розрахунком державного виконавця, рішення суду відповідач належним чином не виконує та має борг за аліментами. Отже, з метою забезпечення найкращих інтересів дітей та належних умов життя, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] до 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у зв'язку зі простроченням сплати аліментів на дітей суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, загальна сума пені за несплачені відповідачем аліменти у період з 2013 року по 2019 рік становить 568 370 грн 45 коп. (а.с. 18-26). Вказаний розрахунок здійснений за правилами, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), а саме: при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів за кожен місяць окремо та кількість днів прострочення їх сплати в залежності від кількості днів у місяці за весь період прострочення (від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені) і її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення, оскільки статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені. Приклад правил розрахунку аліментів, що викладений у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, наведений в окремій думці судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Крата В.І. від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, провадження № 61-988св18. Проаналізувавши правила розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, викладені у Постанові Великої палати ВС, а також приклад такого розрахунку, наведений в окремій думці судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Крата В.І. суд вважає вірним наступний розрахунок пені. Ураховуючи, що за листопад 2013 року відповідач не сплатив 333 грн аліментів і до 08 січня 2019 року (в межах позовних вимог) свого обов'язку не виконав, то починаючи з 01 грудня 2013 року і до 08 січня 2019 року потрібно обчислювати пеню за кожен день прострочення їх сплати, та зважаючи на кількість прострочених днів у цьому періоді - 1865 днів (в залежності від кількості днів у кожному місяці) - сума пені складе 6 210 грн 45 коп. ( 333*1 %*1865). У грудні 2013 року відповідач не сплатив 1000 грн аліментів, то починаючи з 01 січня 2014 року потрібно обчислювати пеню за кожен день прострочення їх сплати і до 08 січня 2019 року, оскільки до цього часу відповідач їх не сплатив, а отже виходячи з кількості днів у цьому періоді \-- 1834 - сума пені складе 18 340 грн. Отже, всього сума пені по несплаченим аліментам, які відповідач не сплатив у листопаді та грудні 2013 року складе 24 550 грн 45 коп. І за таким же принципом позивачем проведено розрахунок пені за несплаченими аліментами за кожний наступний місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати і до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (в нашому випадку в межах позовних вимог до 08 січня 2019 року). З огляду на викладене та згідно з наданим позивачем розрахунком, який суд вважає правильним та приймає його до уваги, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить 568 370 грн 45 коп., і відповідач не оспорював та не спростував цього розрахунку. Разом з цим, зважаючи на положення статті 196 СК України про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості, а сума боргу відповідача за аліментами становить 58 333 грн 33 коп., то вказану суму пені потрібно зменшити до суми боргу та стягнути з відповідача 58 333 грн 33 коп. пені за прострочення сплати аліментів. На підставі викладеного, позов потрібно задовольнити та збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 500 грн на кожну дитину щомісячно до 2 000 грн на кожну дитину щомісячно, а також стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 58 333 грн 33 коп., що становить 100 % заборгованості за аліментами. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимоги про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення їх сплати, тому відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1536 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved