Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У січні 2015 року до суду звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], з 15 серпня 1992 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося з тих причин, що вони різні по характеру люди, у них різні інтереси та погляди на сімейне життя, не розуміють один одного, між ними склалися конфліктні стосунки. Більше двох років сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Перебуваючи у шлюбі в 2008 році сторони за спільні кошти придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, в шлюбі за спільні кошти придбали автомобіль «Пежо 307», 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до витягу оголошень в мережі Інтернет середня вартість спірного майна становить 24 000 дол. США. На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб між сторонами; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири № 181, що в будинку № 7 по вулиці Михайла Грушевського в місті Бровари, Київської області та визнати право власності на 1/2 частину автомобіля «Пежо 307», 2003 року, д.н.з. [NUMBER]. У судове засідання позивач не зявилася, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, де просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про одруження серії І-ОК № 164298 вбачається, що\~ 15 серпня 1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київські й області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини «Алексеюк» (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 23 червня 1995 року народилась донька:Алексеюк [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про народження (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено що, з часу подачі даного позову до суду сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Як передбачено ч. 4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2008 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить однокімнатна квартира № 181, що в будинку № 7 по вулиці Михайла Грушевського в місті Бровари, Київської області. (а.с 9). Право власності за відповідачем на спірну квартиру зареєстровано на підставі рішення Броварської міської ради від 08.07.2008 року №327, згідно якого вирішено оформити право власності фізичним особам на квартири, які прийняли участь у будівництві квартир та на інших підставах у будинку за адресою: м. Бровари, вул. Грушевського, 7. ( а.с. 11). Із листа Територіального сервісного центру №3 Регіонального сервісного центру у Київській області Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2015 року вбачається, що автомобіль РЕUGЕОТ 307 SW, сірого кольору, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER], від 05.12.2008 року зареєстрований за [PERSON]. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, спірна квартира та автомобіль є обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача, незважаючи на те, що право власності зареєстровано за відповідачем, а їх частки у спільному майні є рівними. Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача понесені витрати на судовий збір у розмірі 2 617 ( дві тисячі шістсот сімнадцять ) грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved