Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 11 липня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського рахунку №48-2014/25, з номером рахунку [NUMBER], згідно з у мовами якого відповідач зобов'язався виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з розрахунку та проведення інших операцій по рахунку. 13 жовтня 2014 року між позивачем та АТ «Імексбанк» було укладено строковий депозитний договір №26308076433251 на суму 3 500 доларів США. Після закінчення терміну дії депозитного договору, внесені грошові кошти позивачу повернуті не були внаслідок відсутності валюти та було запропоновано перевести зазначені кошти на його поточний рахунок [NUMBER], з подальшою їх виплатою. Листом від 12 грудня 2014 року позивачу працівниками філії банку була надана інформація про те, що денний ліміт видачі грошових коштів в іноземній валюті не може перевищувати 50 доларів США в день. З 13.10.2014 р. по 05.11.2014 року позивач отримував в робочі дні по 50 доларів США на загальну суму 900 доларів. 06.11.2014 року позивачу було відмовлено у видачі грошових коштів, з підстав відсутності у касі банку грошових коштів. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання згідно умов договору не виконав, просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти за договором банківського рахунку №48-2014/25 із поточного рахунку [NUMBER] у розмірі 2 609 доларів 27 центів США. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача у заочному порядку, оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку №48-2014/25, з номером рахунку [NUMBER], згідно з у мовами якого відповідач зобов'язався виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з розрахунку та проведення інших операцій по рахунку. 13 жовтня 2014 року між позивачем та АТ «Імексбанк» було укладено строковий депозитний договір №26308076433251 на суму 3 500 доларів США. Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення терміну дії депозитного договору, внесені грошові кошти позивачу повернуті не були внаслідок відсутності валюти та було запропоновано перевести зазначені кошти на поточний рахунок [NUMBER], з подальшою їх виплатою. Листом від 12 грудня 2014 року позивачу працівниками філії банку була надана інформація про те, що денний ліміт видачі грошових коштів в іноземній валюті не може перевищувати 50 доларів США в день, у зв'язку з чим, з 13.10.2014 р. по 05.11.2014 року позивач отримував в робочі дні по 50 доларів США на загальну суму 900 доларів. У подальшому 06.11.2014 року позивачу було відмовлено у видачі грошових коштів з разунку, з підстав відсутності у касі банку грошових коштів. Залишок грошей на рахунку складає 2 609 доларів 27 центів США. Відповідно п.п. 2.3.6 договору банківського рахунку, банк зобов'язується за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо такий документ надійшов протягом операційного часу Банку. 19.11.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про закриття поточного рахунку та видачі залишку грошових коштів на рахунку, на яку отримав відповідь про неможливість проведення такої операції. 26.11.2014 року позивачем повторно було подано вимогу про закриття поточного рахунку та видачі залишку грошових коштів на рахунку. Листом заступника голови правління - директора філії АТ «Імексбанк» в м. Києві Кузьменко В.М. від 12 грудня 2014 року позивачу повідомлено про можливість видачі готівки з розрахункового рахунку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 1075 ЦК України, залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав передбачене договором зобов'язання щодо видачі або перерахунку з рахунку належних позивачеві грошових коштів, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Таким чином, спірна грошова сума підлягає стягненню у розмірі 2 609 доларів 27 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2015 року (1 $ = 23,51 грн.) становить 61 343 грн. 93 коп. Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України і покладає на відповідача обов'язок сплатити в дохід держави судові витрати по справі в розмірі 613,44 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved