Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення яким звернути стягнення на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNR0G100000373 від 22.06.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного 22.06.2007 року договору № DNR0G100000373, [PERSON] отримав кредит у розмірі 44\~000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2037 року. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 16.07.2014 року має заборгованість у розмірі 112\~971,99 доларів США, що за курсом 11.71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.07.2014 року складає 1\~322\~902 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45\~053,17 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 27\~626,13 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4\~057,96 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 30\~834,78 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору: штраф (фіксована частина) у розмірі 21,35 доларів США, штраф (процентна складова) у розмірі 5\~378,60 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 22.06.2007 року було укладено договір іпотеки № DNR0G100000373, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 42.2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість за кредитним договором, то позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій, позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного 22.06.2007 року між позивачем та [PERSON] договору № DNR0G100000373, останній отримав кредит у розмірі 44\~000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2037 року. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 16.07.2014 року має заборгованість у розмірі 112\~971,99 доларів США, що за курсом 11.71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.07.2014 року складає 1\~322\~902 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45\~053,17 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 27\~626,13 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4\~057,96 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 30\~834,78 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору: штраф (фіксована частина) у розмірі 21,35 доларів США, штраф (процентна складова) у розмірі 5\~378,60 доларів США. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 22.06.2007 року було укладено договір іпотеки № DNR0G100000373, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 42.20кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. У відповідності до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки. Відповідачу надсилалося повідомлення про порушення забезпеченого обтяження зобовязання. У даному повідомленні позивач повідомив відповідача про непогашену заборгованість за кредитним договором № DNR0G100000373 від 22.06.2007 року, та вимагав від [PERSON] повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкції, нараховані на день повернення кредиту на протязі 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги. Але, як вбачається з матеріалів справи, відповідач на дані повідомлення не прореагував та на сьогоднішній день має непогашену заборгованість. Таким чином, оскільки [PERSON] порушив умови кредитного договору, добровільно в строк не сплатив заборгованість за договором забезпеченим іпотекою, то суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 42.20 кв. м., яка знаходиться у [ADDRESS] в межах загальної суми заборгованості у розмірі 1\~322\~902 грн. 02 коп. Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Таким чином, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNR0G100000373 від 22.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] у розмірі 1\~322\~902 грн. 02 коп., можливо звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNR0G100000373, квартиру, кв. 57, у м. Дніпропетровську по вул. Титова, буд. 30, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Що стосується вимог позивача про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають в даному домоволодінні, то вони також підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем була виконана процедура щодо добровільного врегулювання спору, як це передбачає закон, та на підтвердження цього суду надано копію вимоги від 05.06.2014 року про усунення порушень, в якій зазначено, що у випадку невиконання вимоги про добровільне звільнення вищезазначеної житлової квартири, що є предметом іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» має намір звернутися до суду з позовною заявою про примусове виселення та зняття з реєстрації осіб, які зареєстровані та/або проживають у даній квартирі. Дану вимогу відповідач отримав особисто. Тому, з цих підстав, суд вважає за необхідне виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у будинку (квартирі), розташованій за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені та підтверджені документально судові витрати у розмірі 3\~654 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved