Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №63-604-850-2-18-Г від 02 травня 2018 року в розмірі 44 868,82 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 28 026,91 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом за період з 02.05.2018 року по 27.11.2018 року - 1427,12 грн., заборгованість по комісії за період з 02.05.2018 року по 27.11.2018 року - 2802,68 грн., штраф - 12612,11 грн. А також просив стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.. Мотивуючи вимоги тим, що 02 травня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №63-604-850-2-18-Г, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28 026,91 грн. шляхом видачі готівки з каси банку. Відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути отриману суму, сплатити процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 15% річних. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись щомісячними ануїтетними платежами згідно графіку, передбаченого договором, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 30 квітня 2021 року. Відповідно до п.2.8 кредитного договору позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 2,5% від суми кредиту. Положеннями п. 2.9 кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу становить 1700,56 грн., який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного періоду. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитним договором в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка встановлюється в розмірі 0,1% . Згідно з п. 6.3 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначена у додатку №1 до договору кредиту становить - 1700,51грн.. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі. Проте, відповідач здійснював свої зобов'язання неналежним чином, в результаті чого у нього виникла вказана заборгованість. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався з вимогою до відповідача щодо сплати простроченої заборгованості та штрафу за порушення умов кредитного договору. Проте, [PERSON] свої зобов'язання не виконав, чим порушив умови укладеного між сторонами договору. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 травня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №63-604-850-2-18-Г. Згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28026,91 грн. зі сплатою 15% річних строком до 30 квітня 2021 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись ануїтетними платежами відповідно до графіку погашення, що міститься у додатку №1 до договору. (а.с. 6, 7). Відповідно до п.2.4 кредитного договору процент за користування кредитом нараховується на суму заборгованості. Проводиться з 1-ого по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком , фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки передбаченої у договорі. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем(п.4.3 кредитного договору). За обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 2,5% від суми кредиту. Зазначена винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 4.1 договору передбачено, що сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором. Факт перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів за вказаним договором у розмірі 28 026,91 грн., підтверджується заявою на видачу готівки № TR.1769318.52084.46 від 02 травня 2018 року та випискою по рахунку відповідача (а.с. 9, 13-19). Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання здійснював неналежним чином, в результаті чого у нього утворилась заборгованість. Як убачається із розрахунку заборгованості станом на 28 листопада 2018 року за договором кредиту у [PERSON] утворилась поточна заборгованість яка становить 44 868,82 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 28 026,91 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом за період з 02.05.2018 року по 27.11.2018 року - 1427,12 грн., заборгованість по комісії за період з 02.05.2018 року по 27.11.2018 року - 2802,68 грн., штраф - 12612,11 грн. (а.с. 5). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 02 жовтня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 08-984, зі змісту якої убачається, що [PERSON] порушив свої зобов'язання за договором від 02 травня 2018 року і станом на 02 жовтня 2018 року має заборгованість за кредитом у розмірі 28026,91, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 1424,71, заборгованість за комісійною винагородою у розмірі 2802,68 грн., штраф у розмірі 12 612,1 грн. яку йому необхідно у 7-ти денний термін, з дня отримання зазначеної вимоги, погасити (а.с.8). Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2,3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достатності, достовірності доказів. Відповідачем не спростовано доводи позивача щодо повернення грошових коштів за укладеним між сторонами договором. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] своєчасно позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно п. 4.4 кредитного договору у разі порушення сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитним договором в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка встановлюється в розмірі 0,1% . А за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф у розмірі 45 % від суми кредиту (п. 6.3 кредитного договору). Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано доводи позивача щодо наявності заборгованості за кредитним договором №63-604-850-2-18-Г від 02 травня 2018, то позовні вимоги підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 44 868,82 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 28 026,91 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом за період з 02.05.2018 року по 27.11.2018 року - 1427,12 грн., заборгованість по комісії за період з 02.05.2018 року по 27.11.2018 року - 2802,68 грн., штраф - 12612,11 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved