Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У січні 2019 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. В обґрунтування вказано наступне. З 01.09.1990 по 24.06.1993 [PERSON] навчався у професійно-технічному училищі № 16 - диплом [NUMBER]. Після закінчення училища 05.07.1993 був прийнятий столяром 4-го розряду до цеху №3 Акціонерного товариства «Лагода» відповідно до Наказу 12-к від 05.07.1993. При працевлаштуванні було оформлено трудову книжку [NUMBER] . 07.07.2003 заявник звільнився з вищезазначеного підприємства за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) відповідно до Наказу 130/к від 7/7-03. Вказує, що у березні 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, для призначення пенсії по інвалідності. Однак згідно листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18.03.2020 йому повідомлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, згідно із заявою від 04.03.2020 з 19.02.2020 призначило заявнику пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням страхового стажу 17 років 03 місяці 22 дні. Зазначає, що факт належності йому трудової книжки підтверджується, ідентичним іменем і прізвищем та датою народження, вказаними в паспорті, свідоцтві про народження та в трудовій книжці [NUMBER] , а також дипломом [NUMBER] про навчання у професійно-технічному училищі № 16, однак помилка, допущена при оформленні трудової книжки перешкоджає врахуванню стажу роботи, який в ній зазначений при оформленні пенсії по інвалідності. В трудовій книжці ім`я та по батькові записано, як « [PERSON] », що не співпадає із записом прізвища заявника в паспорті громадянина України [NUMBER] , що був виданий Залізничним РУГУ МВС України в м. Києві 05.03.1996, де прізвище заявника зазначене, як « [PERSON] ». З огляду на викладене просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. Заявник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Залізничним РУГУ МВС України в м. Києві 05 березня 1996 року, [PERSON] народився [INFO] (а. с. 5-6). Встановлено, що згідно диплому [NUMBER] від 24 червня 1993 року, реєстраційний № 153, [PERSON] 24 червня 1993 року закінчив професійно-технічне училище м. Києва № 16, за професією столяр-верстатник деревообробних верстатів, де навчався з 01.09.1990 по 24.06.1993 (а.с. 10) З наявної в матеріалах справи трудової книжки [NUMBER] від 05 липня 1993 року, вбачається, що вона видана на ім`я [PERSON] , [INFO] (8-9) До вказаної трудової книжки внесено запис про навчання у професійно-технічному училищі № 16 з 01.09.1990 по 24.06.1993 рр., також внесено запис про видачу [PERSON] диплому [NUMBER] . Судом встановлено, що згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18.03.2020 № 2600-0314-8/37301, [PERSON] не зараховано період роботи згідно трудової книжки [NUMBER] до страхового стажу, оскільки ПІБ у трудовій книжці не співпадає з паспортними даними ( [PERSON] - [PERSON] ). Заявник, посилаючись на допущення описки у трудовій книжці, через яку він позбавлений можливості отримати пенсію по інвалідності з врахуванням стажу роботи, просить заяву задовольнити та встановити факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] , виданої 05.07.1993, на ім`я [PERSON] , зі всіма наявними в ній записами про трудову діяльність, на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку № 637, затвердженого постановою КМУ, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до п. 26 Порядку №637, у судовому порядку може встановлюватися лише факт належності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Отже, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється виключно органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії. Дослідивши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вони в сукупності у достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка [NUMBER] від 05 липня 1993 року, дійсно належить заявнику [PERSON] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать йому відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Outcome: approved