Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], який був власником будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане будинковолодіння. Він, його сестра та брат є спадкоємцями першої черги. Інші спадкоємці не претендують на спадкове майно, відмовилися від своєї частки у спадщині на його користь. Він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і таким чином прийняв спадщину. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за законом, він звернувся в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушений звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідачі позов визнали у повному об'ємі, а позивач підтримав. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про смерть (а.с.9) підтверджено, що [PERSON], помер [INFO]. Копією свідоцтва про народження (а.с.10) підтверджено, що позивач доводиться сином [PERSON] Довідкою №425 виданою виконкомом Вільхівської сільської ради 16 вересня 2015 року (а.с.11) підтверджено, що [PERSON], на день смерті був власником будинку, що знаходиться в [ADDRESS], до дня смерті разом з ним проживав син [PERSON]. До позовних вимог про визнання права власності підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК України 1963 р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно доданих матеріалів встановлено, що позивач на момент відкриття спадщини ( [INFO]) проживав разом з спадкодавцем та вступив в управління майном. Постановою нотаріуса від 23 вересня 2015 року № 144/02-16 (а.с.17) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено, у зв'язку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька, а відповідачі спадщину не прийняли, на спадкове майно не претендують, тому за позивачем слід визнати право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 529, 530, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved