Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з даним позовом в якому прохав визнати за ним право власності на квартиру № 4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] літ. Ж 1, що складається з 2-ох кімнат житловою площею 28,1 кв.м., кухня площею 5,6 кв.м., загальною площею 33,7 кв.м. В обґрунтування позову зазначив, що він являється користувачем квартири [ADDRESS] Відповідно до листа УДАІ УМВС в Полтавській області від 19.07.2016 року № 5807 будинок, у якому він мешкає перебуває нібито на балансі УДАІ УМВС України в Полтавській області та відноситься до державного житлового фонду. Ним неодноразово були здійснені спроби по приватизації квартири, у якій він мешкає, але він отримували відповідь, що балансоутримувачами - УДАІ УМВС в Полтавській області не має правовстановлюючих документів на будинок, відсутні також акти про передачу їх будинку на баланс УДАІ УМВС України в Полтавській області та що у балансоутримувача відсутня комісія , яка б займалась оформленням у приватну власність житла. Управління майном комунальної власності м.Полтави також не має повноважень передати їм у власність квартиру державного житлового фонду у зв»язку з тим, що спірний будинок не перебуває у комунальній власності м. Полтави. За повідомленням УДАІ УМВС України в Полтавській області управління майном комунальної власності м. Полтави не бажає приймати до комунальної власності будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представниця позов підтримали, прохали його задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, прохав в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що даний будинок не перебуває у комунальній власності. Третя особа УДАІ будучи належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи в судове засідання не з'явились, надавши на адресу суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутність. Суд заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON], являється користувачем квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 11.07.2016 року № 5782 УДАІ УМВС України в Полтавській області. Відповідно до листа УДАІ УМВС в Полтавській області від 19.07.2016 року № 5807 будинок, у якому мешкає позивач перебуває на балансі УДАІ УМВС України в Полтавській області та відноситься до державного житлового фонду. Відповідно до листа № С01-05/01.1-11/619 від 18.07.16 року Управління майном комунальної власності міста м. Полтави не має повноважень передати їм у власність квартиру державного житлового фонду у зв»язку в з тим, що спірний будинок не перебуває у комунальній власності м. Полтави. За повідомленням УДАІ УМВС України в Полтавській області управління майном комунальної власності м. Полтави не бажає приймати до комунальної власності будинок [ADDRESS]. Крім того, за одною адресою [ADDRESS] розташовані три будинки. Два будинки у яких проживають громадяни Полтави. Третій будинок руйнується і у ньому ніхто не проживає. Згідно технічного паспорту на спірну квартиру, остання розміщена в одноповерховому будинку та складається з 2-ох житлових кімнат, площею 28,1 кв.м., кухня площею 5,6 кв.м., загальною площею 33,7 кв.м. Будинок інвентаризований під літ. Ж1. Квартира [ADDRESS] має окремий вхід, а тому, визнання права власності на вказаний об»єкт за позивачами не перешкоджає реалізації прав інших мешканців будинку. Крім того в судовому засіданні позивачем доведено факт того, що останній є добросовісним володільцем спірної квартири. Володів, користувався квартирою відкрито, забезпечував добрий стан житла, не приховував що дійсно володів цим спірним житлом. Володів житлом безперервно. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.344 ч.4 Цивільного Кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папері набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен, довести саме позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння (особа, яка не знала і не могла знати про перешкоди до набуття майна), безперервність, відкритість володіння (володілець не просто уповноважений, але зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Доказами відношення до майна в якості його власника можуть бути, такі дії володільця, як ремонт речі (будинку) за свій рахунок, страхування майна, передача майна на зберігання іншим особам тощо), давність володіння та його безперервність, тобто проживання і користування будинком. Відповідно п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позивач [PERSON] довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved