Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з наведеним позовом. У позовній заяві зазначила, що їй на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] . Успадкувавши квартиру, вона оплачувала кошти газовому господарству згідно з лічильником (особовий рахунок [NUMBER] ) за спожитий газ за існуючими тарифами. 31 жовтня 2015 року їй надійшло попередження від Коломийського УЕГГ про можливе відключення квартири від газового постачання за несплату коштів за спожитий газ в розмірі 1875,54 грн. на показник 5012 куб.м. При зверненні до Коломийського УЕГГ вона з`ясувала, що в управлінні відсутня документація про встановлення парапетного газового котла для обігріву квартири. На початку листопада 2015 року позивач звернулась в Коломийське УЕГГ із заявою про виготовлення технічної документації. 04 грудня 2015 року документація була затверджена. Згідно з попередженням про припинення газопостачання від 31 жовтня 2015 року на показник 5012 куб.м. заборгованість становила 1875,54 грн., а вже у попередженні від 12 травня 2016 року на показник 5420 куб.м. - 5321,88 грн., тобто різниця в розмірі 408 куб.м. оцінена на 3446,34 грн. (8,45 грн. за куб.м.). Позивач категорично не згідна на безпідставне подвоєння суми оплати за спожитий газ, оскільки не порушувала положення жодних підзаконних актів, якими врегульовано розрахунки за спожитий газ. Підставою для нарахування боргу за газ у збільшеному розмірі стала обставина неврахування відповідачем наявності у неї газового котла. Первинна додаткова газифікація квартири здійснена не нею, а відсутність в архіві газового господарства технічних документів на встановлення газового опалення не може бути підставою для того, щоб вважати неіснуючим те, що газове опалення функціонує, про що обізнані працівники відповідача. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2019 року справу направлено до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю. 08 жовтня 2019 року справа прийнята суддею до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М. до провадження. У строк встановлений судом ухвалою представник відповідача відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. У судове засідання, призначене для розгляду даної справи 27 січня 2020 року позивач не з`явилась, суду надіслала заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, та задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання 27 січня 2020 року не з`явилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У заяві також просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності та пред`явлення позову до неналежного відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] є споживачем послуг з постачання природного газу, що підтверджується копією листа ПАТ «Івано-Франківськгаз» (а.с. 8), попередженням про відключення газопостачання (а.с.10). Із матеріалів справи вбачається, у позивачу станом на 01 травня 2016 року нараховано заборгованість за спожитий природний газ в сумі 5 218,46 (п`ять тисяч двісті вісімнадцять) гривень 46 коп. на показник 5 420 куб.м. природного газу. Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (надалі - НКРЕКП) № 420 від 03 квітня 2014 року «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» роздрібна ціна на природний газ, що використовується для потреб населення у разі використання природного газу для приготування їжі та/або підігріву води у багатоквартирних будинках з 01 травня 2014 року становила 1,182 грн. за 1 куб.м На підставі постанови НКРЕКП № 583 від 03 березня 2015 року «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» роздрібна ціна на природний газ, що використовується для потреб населення у разі використання природного газу для приготування їжі та/або підігріву води у багатоквартирних будинках з 01 квітня 2015 року становила 7,188 грн. за 1 куб.м. Також даною постановою встановлено роздрібну вартість газу для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно) за обсяг, спожитий до 200 куб.м. природного газу на місяць (включно), - 3,600 грн за 1 куб.м. Також постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758» встановлено, що з 1 травня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривні за 1 куб. метр. Звертаючись із позовом до суду [PERSON] зазначила, що споживання нею природного газу здійснювалось в порядку комплексного споживання, оскільки у її квартирі [ADDRESS] встановлено опалювальний котел. Тому вважає, що борг за природний газ за спірний період їй слід було нараховувати за ціною 3,600 грн за 1 куб.м., а не 7,188 грн. за 1 куб.м При цьому позов у його остаточній редакції заявлений до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут». ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» є постачальником природного газу для всіх категорій споживачів у Івано-Франківській області з 01 липня 2015 року, що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Свою діяльність товариство здійснює на підставі ліцензії на постачання природного газу виданої згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Окрім того, у відповідності до постанови Кабінету міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» було визначено постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу. Господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню) з березня 2015 року здійснює ПАТ «Івано-Франківськгаз» (на даний час Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (в структуру якого входить Коломийське УЕГГ (в даний час Коломийське відділення) та є оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) в розумінні ст.37 Закону України «Про ринок природного газу». Згідно з п.п. 1, 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРМ) «Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу» суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498. Відповідно до абзаців 3, 4 п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у т.ч. постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Відповідно до п. 13 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ. або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Згідно з п.1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Виходячи з наведеного, AT «Івано-Франківськгаз», як оператор газорозподільних систем в Івано-Франківській області, здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, здійснює визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу, а ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут», як постачальник із спеціальними обов`язками, проводить нарахування оплати за спожиті об`єми природного газу, надані йому Оператором ГРМ і збір коштів за використаний природний газ по населенню. Тобто нарахування заборгованості за природний газ позивачу, у тому числі за спірний період, здійснювалось Оператором ГРМ - AT «Івано-Франківськгаз», а не ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут». Тому товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» не є належним відповідачем по справі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Враховуючи, що із підстав та предмету позову не вбачається порушення прав позивача зі сторони ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут», суд вважає його неналежним відповідачем по справі. Клопотань про заміну неналежного відповідача в процесі розгляду справи позивачем не заявлялось. У зв`язку із наведеним, у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку із його пред`явленням до неналежного відповідача, питання пропуску позовної давності судом не досліджувалось. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до, розділу IX Кодексу газорозподільних систем, розділу III Правил постачання природного газу,

Outcome: dismissed