Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

у січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Разом з тим, просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 700,00грн. щомісячно до досягнення дитини трьох років. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2011року до 17.10.2014 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, не приймає участі у її матеріальному забезпеченні, в той час як достатніх коштів самостійно утримувати дитину та себе у неї немає, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі з обставин, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 309,60грн. щомісяця на утримання сина. В решті позовних вимог просив суд відмовити за їх безпідставністю та необґрунтованістю, приймаючи до уваги його доводи, викладені в письмових запереченнях. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20.08.2011року по 17.10.2014року (а.с. 6-7). Від цього шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що останній проживає разом з позивачкою. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні відповідач зазначив, що до подачі позову до суду він, на виконання його обов'язку утримувати дитину, надав на вимогу позивача грошові кошти та необхідні ліки, одежу, їжу, про що зазначив у своїх письмових запереченнях на позов та надав, як доказ, суду копії квитанцій про перерахування коштів на картковий рахунок позивача, копії рахунків та додаткових витрат, довідку про доходи, тощо. На даний час, як зазначив останній, він працює на посаді техніка з експлуатації та ремонту устаткування в ТОВ «Циклон Сервіс», отримує заробітну плату у розмірі 4424,00 грн. (а.с.23). Також, зазначив, що має на утриманні свою бабусю [PERSON], 1926 року народження, на лікування якої віддає третину свого заробітку, а також сплачує комунальні послуги, які складають 1225,00 грн. щомісяця, оскільки його син [PERSON] хоча і проживає з позивачкою, але зареєстрований за адресою відповідача: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, а доказів протилежного, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, в розпорядження суду не надано, що відповідач є працездатним, отримує регулярний дохід, враховує його стан здоров'я, інші обставини, що мають істотне значення, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання неповнолітнього, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до вимог ст. 80 СК України розмір аліментів, що буде стягуватися одному з подружжя, визначається судом, який вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON], [INFO] народження, повноліття. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд приходить до висновку про необхідність за стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 185, 191 СК України,

Outcome: partial