Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Приватбанк» (далі - відповідач) про захист прав споживача фінансових послуг та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є клієнтом ПАТ «КБ «Приватбанк». На її ім`я в ПАТ «КБ «Приватбанк» відповідно до анкет-заявок відкрито карткові рахунки [NUMBER] - 16.01.2014 року та [NUMBER] - 18.12.2013 року, до цих рахунків видано відповідні банківські платіжні картки. 23 червня 2015 року відповідач фактично позбавив її права розпоряджатися своєю власністю та заблокував зазначені вище обидві платіжні карткові рахунки та інші рахунки в системі Приват24, а формально самостійно встановив ліміт на всі витратні операції по всім рахункам позивача у відповідача на рівні 0,00 грн.. Крім того, 03 липня 2015 року без згоди позивача відповідач списав з банківського карткового рахунку [NUMBER] грошові кошти в сумі 1092,00 грн.. Станом на дату подачі цієї позовної заяви на картках знаходяться наступні суми: [NUMBER] - 32280,19 грн., [NUMBER] - 34020,89 грн.. Починаючи з 24.06.2015 року по дату подання позовної заяви з вищезазначених рахунків позивача було списано комісію за їх обслуговування в сумі 60,00 грн. та 1092,00 грн.. Позивач невідкладно повідомив відповідача по телефону служби підтримки про помилкове списання коштів в сумі 1092,00 грн., що відбулося 03.07.2015 року по картці [NUMBER] та направила письмову претензію про повернення зазначеної суми. Проте, відповідач повідомив, що картки позивача розблоковано не буде. Вказаними діями відповідач здійснює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні належними йому грошовими коштами. Тому, позивач просив суд визнати дії відповідача в частині невиконання банківських послуг при користуванні банківськими платіжними картками [NUMBER] та [NUMBER], відкритими на ім`я [PERSON] - неправомірними; визнати транзакцію щодо переказу 03.07.2015 року коштів у сумі 1092,00 грн. з банківської платіжної картки [NUMBER] ПАТ «КБ «Приват Банк», відкритої на ім`я [PERSON] - нечинною; зобов`язати відповідача повернути позивачу кошти в сумі 1092,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку [NUMBER]; зобов`язати відповідача усунути будь-які перешкоди в користуванні та розпорядженні позивачем грошовими коштами, що знаходяться на її банківських платіжних картках [NUMBER] та [NUMBER], що відкриті в Публічному акціонерному товаристві «Приват Банк», в межах фактичного залишку коштів, в т. ч., але не виключно, шляхом розблокування зазначених карток та скасування рішення про встановлення внутрішньобанківського ліміту на витратні операції по всім рахункам відкритим [PERSON] на рівні 0,00 грн.. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надала додаткові пояснення до цивільного позову та просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Суд, вислухавши надані пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до Довідки Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» від 20.12.2015 року № FIS4ER3I5TD809LK, [PERSON] станом на 20.12.2015 року має в ПАТ «КБ «Приватбанк» такі рахунки: № [NUMBER] - сума залишків у валютному еквіваленті (UAH): 32280,19; № [NUMBER] - сума залишків у валютному еквіваленті (UAH): 34020,89 (а.с.15). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України). Як зазначає позивач у наданих поясненнях, викладених в позовній заяві, 23 червня 2015 року відповідачем було заблоковано банківські карткові рахунки позивача № [NUMBER] та № [NUMBER], та незаконно з його рахунку були списані грошові кошти в розмірі 1092,00 грн.. Крім того, у судовому засіданні, позивач пояснила, що їй не відомо звідки і від кого надійшли кошти в розмірі 1092,00 грн.. Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, на адресу ПАТ «КБ «Приватбанк» надійшло звернення клієнта про те, що 22.06.2015 року за оголошенням на сайті «OLX» про продаж дитячого велосипеда, врна зв`язалася з продавцем, який надав їй карту № [NUMBER], на яку [PERSON] повинна була перерахувати в якості передоплати 1100 грн.. До проведення переказу їй на мобільний зателефонував співробітник Приватбанку, повністю продиктував їй анкетні дані, номери її карт, і сказав що клієнт карти № [NUMBER] очікує від нього переказ грошових коштів і йому негайно потрібно зробити даний переказ, тоді оплата буде без комісії. Клієнт повірив співробітникові банку і зробив даний переказ. Після отримання даних коштів одержувач відключив телефон. В шахрайських діях подозреваються співробітники банку, які мали доступ до персональних даних клієнта. Клієнт просить провести службове розслідування, встановити особу шахрая, посприяти в поверненню його грошових коштів. Крім того, представник позивача пояснив, що ПАТ «КБ «Приватбанк», у зв`язку з поданим зверненням та для проведення розслідування, рахунки позивача на час проведення службового розслідування заблоковано. Судом встановлено, що дійсно з рахунку [PERSON] № [NUMBER] було здійснено перерахунок з карти на карту від 22.06.2015 ID платежу 60870377 у сумі 1485,55 грн., що підтверджується копією виписки по карті [PERSON] (а.с.51). Також, в судовому засіданні встановлено, що вищезазначені кошти, з карти клієнта [PERSON] було помилково перераховано 22.06.2015 року на рахунок позивача [NUMBER] у сумі 1480,00 грн., що підтверджується копією інтерактивного звіту від 21.06.2015 до 23.06.2015 року (а.с.52). У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що кошти, які було помилково перераховано на карту позивача були повернуті клієнту [PERSON] шляхом списання вищезазначених коштів з карти позивача [NUMBER]. А тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині визнання транзакції щодо переказу 03.07.2015 року коштів у сумі 1092,00 грн. з банківської платіжної картки [NUMBER] ПАТ «КБ «Приват Банк», відкритої на ім`я [PERSON] - нечинною та зобов`язання відповідача повернути позивачу кошти в сумі 1092,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку [NUMBER] не підлягають задоволенню. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом (ч. 1 ст. 1074 ЦК України). Для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. У разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ та відшкодувати отримувачу 0,1відсотка суми платежу за кожний день такого призупинення, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. На час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев'яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними (ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Як зазначено позивачем у додаткових поясненнях, що ПАТ «КБ «Приватбанк» 20.07.2016 року було розблоковано її картки, після чого, вона відразу зняла з них майже всі грошові кошти. Крім того, позивач у наданих додаткових поясненнях зазначає, що 22.07.2016 року відповідачем було знову заблоковано обидві її банківські картки та додає на підтвердження цього роздруківку повідомлень. Проте, як вбачається з наданої роздруківки повідомлень, номер зазначеної картки не співпадає з номерами карток [NUMBER] та [NUMBER], а тому позивачем не надано доказів, на підтвердження того, що картки [NUMBER] та № [NUMBER] станом на 03.08.2016 року є заблокованими, а тому, позовні вимоги в частині зобов`язати відповідача усунути будь-які перешкоди в користуванні та розпорядженні позивачем грошовими коштами, що знаходяться на її банківських платіжних картках [NUMBER] та [NUMBER], що відкриті в Публічному акціонерному товаристві «Приват Банк», в межах фактичного залишку коштів, в т. ч., але не виключно, шляхом розблокування зазначених карток та скасування рішення про встановлення внутрішньобанківського ліміту на витратні операції по всім рахункам відкритим [PERSON] на рівні 0,00 грн., не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання дії відповідача в частині невиконання банківських послуг при користуванні банківськими платіжними картками [NUMBER] та [NUMBER], відкритими на ім`я [PERSON] - неправомірними, то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем були здійснені необхідні дії для з`ясування обставин за зверненням клієнта [PERSON] та для проведення службового розслідування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи пояснення та надані у справі докази, суд вважає, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають. Куруючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; ст. 1166, 1074 ЦК України, Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», -

Outcome: dismissed