Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього боргу в сумі 385745 гривень 77 копійок та судового збору. Свої вимоги мотивувала тим, що 26 лютого 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала [PERSON] грошові кошти в сумі 81377 гривень 02 копійки, а останній зобов'язався повернути їх до 31 грудня 2015 року. Факт одержання грошових коштів відповідачем підтверджується підписанням ним договору позики. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідач борг не повертає, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Крім того, 26 лютого 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди приміщення, відповідно до якого вона зобов'язалась передати [PERSON] у тимчасове користування приміщення [ADDRESS], а останній зобов'язався оплачувати плату за користування приміщенням. Згідно акту прийому-передачі приміщення відповідачу було передано зазначене приміщення 26 лютого 2015 року. Відповідно до п. 3.1. договору оренди приміщення плата за користування приміщенням та обладнанням становить 13700 гривень. Згідно п. 1.3. договору оренди приміщення строк оренди встановлюється з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі по 31 травня 2015 року. Відповідачем було звільнено та повернуто приміщення лише 01 лютого 2016 року, про що складений відповідний акт. За весь період користування приміщенням відповідачем сплачено лише 32496 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача: -81377 гривень 02 копійки - позика за договором; -180656 гривень 98 копійок - пеня за несвоєчасне повернення позики; -4027 гривень 06 копійок - інфляційні втрати; -1480 гривень 79 копійок - три проценти річних; -118204 гривні - заборгованість по оплаті орендної плати. 13 грудня 2016 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача: -81377 гривень 02 копійки - позика за договором; -293771 гривню 04 копійки - пеня за несвоєчасне повернення позики; -9243 гривні 79 копійок - інфляційні втрати; -2407 гривень 96 копійок - три проценти річних; -118204 гривні - заборгованість по оплаті орендної плати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року справу передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва. Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 145). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 лютого 2015 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 81377 гривень 02 копійки, а останній зобов'язався повернути їх до 31 грудня 2015 року (а.с. 8). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Також, 26 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди приміщення, відповідно до якого позивач зобов'язалась передати [PERSON] у тимчасове користування приміщення [ADDRESS], а останній зобов'язався оплачувати плату за користування приміщенням (а.с. 9-15). Згідно акту прийому-передачі приміщення відповідачу було передано зазначене приміщення 26 лютого 2015 року (а.с. 17-18). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики грошей від 26 лютого 2015 року [PERSON] має повернути [PERSON] 81377 гривень 02 копійки. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 81377 гривень 02 копійки основного боргу за договором позики. Відповідно до п. 7 договору позики позичальник зобов'язується негайно сплатити позикодавцю неустойку в разі прострочення повернення чергової частини позики - пеню в розмірі 1 % від несплаченої (простроченої) суми за кожен день прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Період прострочення повернення позики становить з 01 січня 2016 року по 10 серпня 2016 року. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за несвоєчасне повернення позики в розмірі 293771 гривні 04 копійки (81377,02 х 0,01 х 361 = 293771,04). Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Позивачем наданий суду розрахунок інфляційних втрат та три проценти річних, що відповідає вимогам закону (а.с. 97). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, стягненню з відповідача підлягає: - 9243 гривні 79 копійок - інфляційні втрати; - 2407 гривень 96 копійок - три проценти річних. Позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 3.1. договору оренди приміщення плата за користування приміщенням та обладнанням становить 13700 гривень. Згідно п. 1.3. договору оренди приміщення строк оренди встановлюється з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі по 31 травня 2015 року. Відповідачем було звільнено та повернуто приміщення лише 01 лютого 2016 року, про що складений акт прийом-передачі (повернення) приміщення (а.с. 21). Відповідач має сплатити орендну плату за користування приміщенням за період з 26 лютого 2015 року по 01 лютого 2016 року, що складає 150700 гривень. За весь період користування приміщенням відповідачем сплачено 32496 гривень, що підтверджується випискою з банківської карти (а.с. 22-24). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 118204 гривні заборгованості по оплаті орендної плати (150700 - 32496 = 118204). З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 5050 гривень 03 копійки.

Outcome: approved