Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

У січні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до акціонерного товариства «Укрпошта про захист прав споживачів. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.07.2019 року позивач звернувся до АТ «Укрпошта» для отримання послуг поштового зв`язку, а саме надання послуг пересилання посилки (міжнародне відправлення) до країни Австрії. Однак внаслідок неналежного надання відповідачем вказаних послуг, посилка була направлена до країни США, котра в подальшому відповідно до офіційного сайту АТ «Укрпошта» була повернута до України та фактично була втрачена, що стало підставою для звернення позивача до відповідача з відповідними заявами про розшук посилки. При цьому, згодом позивач на кожну свою заяву отримав від відповідача листи, у яких зазначалось, що триває розшук посилки. Таким чином, оскільки відповідачем, внаслідок неналежного надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, позивачу було завдано матеріальну шкоду в зв`язку з втратою вказаних відправлень, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 2558,92 грн., які складаються з 787,68 грн. - сума сплачена за надання послуг пересилення посилки, 13,17 грн. - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦПК України та 1758,07 грн. - грошове відшкодування відповідно до регламенту поштових посилок та Всесвітньої поштової конвенції. Ухвалою від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками направлена судом на адресу місцезнаходження відповідача і третіх осіб та була отримана ними, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 08.09.2020 року на адресу суду надійшла заява від сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 12.07.2019 року позивачу надавались відповідачем послуги поштового зв`язку з пересилання міжнародного поштового відправлення у Австрію на суму 787,68 грн., що підтверджується фіскальним чеком та заявою. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку є, зокрема, захист інтересів користувачів сфері надання послуг поштового зв`язку, забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості, законодавче регулювання відносин у сфері надання послуг поштового зв`язку, єдність правил, стандартів і норм у сфері надання послуг поштового зв`язку. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори забезпечують схоронність поштових відправлень і грошових коштів. З матеріалів справи вбачається, що направлене позивачем міжнародне поштове відправлення адресат фактично не отримав, оскільки посилка була направлена до США, а в подальшому повернута до України, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про її розшук, що підтверджується копіями вказаних заяв. Разом з тим, відповідачем у відповідь на кожну з цих заяв на адресу позивача направлено листи з повідомленням що триває розшук посилки. Таким чином судом встановлено, що втрата міжнародного поштового відправлення на суму 787,68 грн. відбулась внаслідок неналежного надання відповідачем послуг, що останнім не оспорювалось. Положеннями ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначено, що за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. За втрату (пошкодження) міжнародних поштових відправлень і посилок оператори несуть відповідальність відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та і законодавства України, за невиплату міжнародних поштових переказів - відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до норм, закріплених у Порядку та умовах надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, який повністю відповідає чинній на сьогодні Всесвітній поштовій конвенції, затвердженій Указом Президента № 316/2017 від 10.10.2017 р., у разі ненадання або неналежного надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень відправник (адресат) має право протягом шести місяців, починаючи з наступного дня після подання відправлення для пересилання звернутися до ПАТ «Укрпошта» для наведення відповідної довідки або з вимогою про відшкодування завданих йому збитків (згідно із вимогами Актів Всесвітнього поштового союзу). У заяві зазначаються вид, категорія та номер поштового відправлення, місце та дата прийняття, прізвище, ім`я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса відправника та адресата, а у відповідних випадках - сума оголошеної цінності поштового відправлення, сума післяплати. У разі коли це стосується посилки, дрібного пакета, листа, бандеролі, у заяві зазначається вид упаковки, детальний перелік та вартість вкладення. У разі коли це стосується згрупованих поштових відправлень, то до заяви також долучається їх список. Під час подання заяви відправник повинен пред`явити розрахунковий документ (згідно з п.122 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінеті Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270). У відповідності до вимог Актів Всесвітнього поштового союзу рекламація (запит) може розглядатися призначеним оператором країни призначення, якому було направлено цю рекламацію, протягом 2 місяців від дня подання початкової рекламації чи протягом 30 днів від цієї дати, якщо рекламація була передана з використанням електронного засобу. За збитки, завдані внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень, ПАТ «Укрпошта» несе таку матеріальну відповідальність перед користувачем послуг пошитого зв`язку (вимоги Актів Всесвітнього поштового союзу): за повну втрату (пошкодження) рекомендованого міжнародного поштового відправлення (листа, бандеролі, дрібного пакета) - 30 СПЗ + вартість послуг поштового зв`язку за пересилання відправлення, за винятком рекомендовано збору. За збитки, завдані внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилань реєстрованого міжнародного поштового відправлення, прийнятого для пересилання ПАТ «Укрпошта» відшкодування виплачується відправникові. Відшкодування повинно бути виплачене відправникові (адресатові) не пізніше три місяців, починаючи від дня, наступного за днем подання рекламації. Разом з тим, здійснивши всі передбачені дії у відповідності до вимог закону для отримання відшкодування за втрачене з вини відповідача міжнародне поштове відправлення, позивачу вказане відшкодування, відповідачем у встановлені строки не виплачено. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що позивачу внаслідок неналежного надання відповідачем послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, завдано матеріальну шкоду у вигляді вартості втрачених відправлень, яка відповідачем не оспорювалась, але позивачу в установлені законом строки не виплачена, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок неналежного надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень за в сумі 787,68 грн. Крім того, згідно зі ст.19 Всесвітньої поштової конвенції, кожен поштовий оператор зобов`язаний приймати рекламації відносно посилок та рекомендованих відправлені, якщо їх подано у 6-місячний термін з моменту відправлення поштового пересилання. Також, статтею 23 Всесвітньої поштової конвенції передбачено відповідальність поштових операторів, у тому числі виплату відшкодувань. Статтею РК154 (п. 2.6) Регламентів письмової кореспонденції встановлено, що розшук поштового відправлення має бути здійснено у строк не більше ніж 2 місяці. Відповідно до ст. РК 163 виплата відшкодування повинна бути проведена в найкоротші строки, але не пізніше трьох місяців з дня, наступного за днем подачі рекламації. Позивачем подано рекламацію 19.08.2019 року відносно відправлення СР031696334UA, двомісячний строк на розшук відправлення минув 19.10.2019 року, тобто, кінцевим строком відшкодування позивачеві було 20.11.2019 року. Таким чином грошове відшкодування відповідно до регламенту поштових посилок та Всесвітньої поштової конвенції становить 1758,07 грн. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відшкодування за втрачене поштове відправлення не було здійснено відповідачем у передбачені законодавством строків, і ці обставини відповідач належними та допустимим доказами не спростував, суд вважає необхідним застосування положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнути з АТ «Укрпошта» грошову суму у розмірі 3% річних від простроченої суми по відшкодуванню поштового відправлення в розмірі 13,17 грн. З приводу витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатським бюро «Вікторії Неселовської» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про надання правничої допомоги №15/8/2019-2 від 15.08.2019 року. Відповідно до наданих квитанцій на оплату юридичних послуг та актів наданих послуг вбачається, що відповідач понесла витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правничої допомоги №15/8/2019-2 від 15.08.2019 року на загальну суму 7000,00 грн. Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Крім того в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved