Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому, з врахуванням уточненої позовної заяви у новій редакції від 19.12.2017 року, просив суд стягнути з відповідачана його користь матеріальну шкоду (збитки) в розмірі 218139,40 грн., витрати щодо надання правової допомоги в розмірі 5000,00 грн., судовий збір в розмірі 6468,78 грн., які були завдані йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а всього стягнути кошти в розмірі 229608,18 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 01 червня 2017 року він звернувся із письмовою заявою до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, в якій зазначив, що 19.05.2017 року близько 14 год .00 хв. в с. Рудики, Обухівського району на будівельному майданчику гр. [PERSON] (відповідач) внаслідок допущених порушень пошкодив його автомобіль [NUMBER] та відмовляється відшкодовувати завдані збитки. В ході проведеної перевірки, пояснив, що має у власному користуванні автомобіль [NUMBER]. В травні 2017 року за усною домовленістю позивач надав у користування вказаний автомобіль гр. [PERSON], який самостійно здійснював на ньому грузові перевезення. 19.05.2017 року близько 14 год. 00 хв. йому стало відомо про те, що відповідач, перебуваючи в с. Рудики, Обухівського району на обєкті будівництва, перекинув на ліву сторону автомобіль. Коли позивач приїхав па місце події, побачив гр. [PERSON], який знаходився біля автомобіля, перебуваючи в стані сильного алкогольного спяніння. Через декілька днів до позивача підійшов гр. [PERSON] для врегулювання питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, при цьому останній свою вину визнав та зобовязався відшкодувати збитки. На даний час гр. [PERSON] уникає зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки та відмовляється ремонтувати автомобіль в зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до Обухівського відділу поліції для подальшого відшкодування збитків в судовому порядку. На підставі норми пункту 9 частини 1\~Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України\~справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги, з врахуванням поданих уточнень, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ч. 1\~ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно з ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача та його представника, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що закріплено у положеннях\~статті 5 ЦПК України. Відповідно до норм ч. ч. 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що\~ [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії СХМ № 106931. Як вбачається з висновку Старшого дільничного офіцера поліції Обухівського ВП ГУНП в Київській області майора поліції [PERSON] від 24.06.2017 року по заяві гр. [PERSON], 01.06.2017 року до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області з письмовою заявою звернувся звернувся гр. [PERSON] про те, що 19.05.2017 року близько 14.00 год. в с. Рудики не будівельному майданчик угр. [PERSON] пошкодив його автомобіль [NUMBER] та відмовляється відшкодовувати завдані збитки. Детально опитати по вказаному факту гр.. [PERSON] не виявилось можливим, так як останній під час телефонної розмови повідомив, що прибути до Обухівського ВП для дачі письмових пояснень не має можливості в звязку з виїздом за межі України на два місяці. Враховуючи що у гр.. [PERSON] умислу пошкодити автомобіль не було, тому для відшкодування завданих збитків [PERSON] рекомендовано звернутися до суду. Згідно зі звітом № 48, який зроблений ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» про оцінку транспортного засобу «КАМАЗ» д.н.з. [NUMBER] від 29.06.2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КАМАЗ 5511 номерний знак АІ 9257АЕ, складає 218139,40 грн. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільним процесуальним кодексом України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). За положеннями\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини 6\~статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, вимагаючи стягнення матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу, позивачу потрібно насамперед довести факт заподіяння йому шкоди відповідачем [PERSON] та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями особи та заподіяною шкодою. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Належних та допустимих доказів, суду не надано, адже вина відповідача у заподіянні шкоди транспортному засобу , що належить позивачу, не доведена. Висновок Старшого дільничного офіцера поліції Обухівського ВП ГУНП в Київській області майора поліції [PERSON] від 24.06.2017 року не є належним та допустимим доказом вини відповідача та не породжує жодних правових наслідків. Крім того, суд бере до уваги той факт, що в позовній заяві та доданих документах містяться розбіжності, а саме зазначені різні державні номери транспортного засобу, який належить позивачу. Тому, з урахуванням всіх обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, у звязку із недоведеністю та необґрунтованістю позивачем позовних вимог.

Outcome: dismissed