Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

У серпні 2019 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у зв`язку з наявністю підстав для спадкування майна після смерті сестри, [PERSON] , та відсутністю документального підтвердження родинних відносин з померлою. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивача, [PERSON] , яка заповіту не залишила. Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом третьої черги за правом представлення, які спадщину прийняли. Позивач зазначив, що його мати, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була рідною сестрою батька спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проте свідоцтв про народження їх батьків не збереглось за давністю та через єврейське походження і переслідування їх батьків. Посилався також на те, що збереглись родинні фотокартки, документи батьків, пояснення, які можуть надати свідки на підтвердження родинних відносин. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на неможливість оформлення спадщини у позасудовому порядку через неможливість підтвердження родинних зв`язків та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, просив задовольнити його вимоги. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Зустрічна позовна заява [PERSON] мотивові тим, що [INFO] померла її двоюрідна сестра, [PERSON] , спадкоємицею якої вона є за правом представлення у третю чергу. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , яку вона прийняла у встановленому законом порядку, звернувшись до нотаріальної контори. Посилаючись на письмове повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чорненької О.М. №300/01-16 від 28.08.2019 року, яким їй роз`яснено про зупинення нотаріальної дії до вирішення справи судом, через що вона не може оформити спадщину, просила визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] вцілому, а у первісному позові відмовити, вимоги за первісним позовом [PERSON] не визнала в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.09.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , визначено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чорненької О.М. завірену належним чином копію спадкової справи, після смерті [INFO] , [PERSON] (а.с. 48). Ухвалою суду від 13.11.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі (а.с. 171-173). Представник позивача [PERSON] , адвокат Серболова Н.М., позовні вимоги в судовому засіданні підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Вельможка О.О., позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, проти первісного позову заперечив. Надав пояснення аналогічні поясненням викладеним у зустрічній позовній заяві. Заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін та їх представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, допитавши свідків, дійшов наступних висновків. Згідно зі статтями\~12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~встановлено судом\~ [PERSON] померла\~ [INFO] ,\~про що\~12.11.2018\~року складено\~відповідний актовий\~запис №\~7131,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~смерть Серії\~ [NUMBER] ,\~виданим Запорізьким\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~управління юстиції\~у Запорізькій\~області (а.с.\~76).\~Заповіту [PERSON] \~не залишила.\~Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина\~у вигляді\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що належала\~спадкодавцю на\~підставі свідоцтв\~про право\~на спадщину\~№ 2-2099\~та №\~2-2100\~від 08.09.2008\~року,\~виданих Третьою\~Запорізькою державною\~нотаріальною конторою\~(а.с.\~60-63). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємці першої та другої черги за законом відсутні, але спадщину прийняли, як спадкоємці третьої черги за законом за правом представлення [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать матеріали спадкової справи № 47 за 2018 рік, яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, Чорненькою О.М. (а.с. 73-114). Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч. 4 ст.1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 07.06.2017\~року у справі № 6-161цс17: «Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення є різновидом спадкового правонаступництва. Якби особа, яку представляють, була б живою на час відкриття спадщини, то вона і була б спадкоємцем за законом, у даному ж випадку на її місце заступив спадкоємець за правом представлення, обсяг прав якого у праві представлення не залежить від фактичних прав особи, яка померла на час відкриття спадщини. Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини». Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 1 ст. 1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п. 9 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Судом встановлено, що сторони у справі є двоюрідним братом та сестрою померлої [PERSON] і мають рівнозначні права на спадщину, яка залишилась після її смерті. Родинні відносини [PERSON] із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 25.11.1952 року, свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] , свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 70, 79, 80, 84, 85). Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] підтверджуються зібраними у справі доказами: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.09.1974 року (матір`ю була [PERSON] , її національність як і національність батька спадкодавця зазначена як єврейська) (а.с. 101-102), свідоцтвом про одруження батьків [PERSON] серії [NUMBER] від 13.01.1967 року (а.с. 103), свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 19.03.1980 року (а.с. 79), змістовним фотоальбом родини [PERSON] , який було в оригіналі досліджено судом, з докладним описом зображених на фото всіх членів родини [PERSON] , зокрема, матері [PERSON] , [PERSON] та батька [PERSON] , [PERSON] з відображенням їх біографії, родинних зв`язків (а.с. 19, 127-138). У родинному альбомі містяться багаточисленні фото батька спадкодавця [PERSON] [PERSON] та самої [PERSON] у різному віці. Відповідач та її представник не надали заперечень щодо невідповідності зазначених осіб зображеним на фото або отримання фото позивачем [PERSON] протиправним шляхом. Суд дійшов до висновку, що позивач дорожить родинними зв`язками родини [PERSON] , походженням, зберігає фотоальбом та історії родини для нащадків. Судом досліджено оригінал газетної статті, (а.с. 139) у якій відображено фото батька спадкодавця, [PERSON] , яке повністю збігається з фотокартками наданими [PERSON] , що містяться у родинному фотоальбомі позивача та містить інтерв`ю з біографічним описом життя [PERSON] , зазначення про його походження, родину. Суд також бере до уваги той факт, що [PERSON] надано у матеріали справи копії документів спадкодавця, зокрема, копії паспорту, ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження, довідки з пенсійного фонду спадкодавця, які зберігались у нього. Судом досліджено трудову книжку та профспілковий білет матері [PERSON] , [PERSON] , яка за фахом була ретушером, що збігається з відомостями вказаними у газетній статті, зміст якої досліджено судом (а.с. 152-158). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт родинних відносин, який просить встановити позивач. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала у єврейській організації ХЕСЕД, родина [PERSON] проживала на її дільниці, тому вона обслуговувала її тривалий час і добре пам`ятає членів родини та може підтвердити той факт, що [PERSON] доводився двоюрідним братом по матері - [PERSON] , яка раніше рахувалась у них як [PERSON] , батьки [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] були рідними братом і сестрою. В своїх поясненнях посилалася на анкету [PERSON] , яка зберігалася за її життя у єврейській організації ХЕСЕД. З показів зазначених свідків випливає, що [PERSON] , є рідним братом [PERSON] ) [PERSON] , яка є його рідною сестрою і рідною тіткою [PERSON] , і матір`ю [PERSON] . Крім того, суд допитав свідків зі сторони позивача за зустрічним позовом, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з пояснень яких випливає, що за життя спадкодавця [PERSON] , їм нічого не було відомо про [PERSON] . Матеріали справи містять відповіді з архівних установ України, Росії та Білорусії, з яких вбачається відсутність записів про народження матері позивача (а.с.223-231). Проаналізувавши показання допитаних свідків, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту родинних відносин [PERSON] із спадкодавцем та наявність у нього права на спадкування після смерті [INFO] двоюрідної сестри, [PERSON] , в порядку спадкування за законом за правом представлення у третю чергу нарівні з відповідачем [PERSON] . Системний аналіз норм процесуального законодавства, свідчить про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а тому доказування має бути спрямоване на з`ясування фактів, якими обґрунтовувалися заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи, та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності спадкоємців [PERSON] сторін у справі, шляхом його визнання, ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17\~Закону України\~„Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини підлягає використанню національними судами України як джерело права. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції зазначив, що володіння майном повинно бути законним. Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] частковому задоволенню. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, при задоволенні первісного позову та частковому задоволенні зустрічного позову, суд вважає за необхідне звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат.

Outcome: partial