Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У січні 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Основа» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, в обґрунтування якого вказав, що 21.06.2011р. між позивачем в особі директора Грішіної І.І. та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути позивачу отримані грошові кошти у наступному порядку: 30.06.2011 року - 7500грн., 31.07.2011 року - 7500грн., шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, про що складено розписку. Також 14.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 110864,00грн., а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути позивачу отримані грошові кошти у наступному порядку: 20.03.2012 року - 40000грн., 20.05.2012 року - 40000грн., 20.07.2012 року - 30862,00грн., шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, про що складено розписку. У встановлений договором термін відповідач грошові кошти не повернув. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 125862,00 грн., а також судові витрати у сумі 1108,62 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Судом встановлено, що 21.06.2011року між ТОВ «Видавнича група «Основа» та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого ТОВ «Видавнича група «Основа» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., а [PERSON] отримав кошти та зобов'язався повернути в повному обсязі до 31.07.2011року. Також 14.01.2012 року між ТОВ «Видавнича група «Основа» та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого ТОВ «Видавнича група «Основа» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 110864,00грн., а [PERSON] отримав кошти та зобов'язався повернути в повному обсязі до 20.07.2012 року. На підтвердження укладення договору і отримання [PERSON] грошових коштів позивачем надано оригінали розписок, які долучені до матеріалів справи (а.с. 4,5). Відповідач зобов'язання за договором позики не виконав. Зазначене підтверджується наданими позивачем розписками. Зі спірних правовідносин випливає, що між сторонами був укладений договір позики у національній валюті. Зобов'язання за договором позики відповідач не виконав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу у сумі 125862,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 1108,62 грн.

Outcome: approved