Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовували тим, що вони відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 27 травня 2003 року є власниками квартири [ADDRESS]. У даній квартирі окрім позивачів зареєстрована бувша дружина [PERSON] [PERSON], яка з моменту розірвання шлюбу 28 жовтня 2013 року фактично в ній не проживає та не зявляється. У звязку із цим, та надмірною сплатою комунальних послуг позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою № 96 у будинку № 15 по вулиці Черняховського у місті Броварах Київської області. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися. Надали до суду письмову заяву про розгляд цивільної справи у їх відсутність та вказали, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Третя особа Броварський районний відділ управління державної міграційної служби України в Київській області у судове засідання представника не направила. Начальник відділу [PERSON] надала письмову заяву, в якій просила слухати справу без участі їхнього представника. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON] й [PERSON] у рівних долях, відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії САА № 066805 від 27 травня 2003 року, що також вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 726173 (а.с.6-7). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 серпня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 545 був розірвано (а.с.13). Як вбачається із копії довідки форми № 3 комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 3» від 14 серпня 2015 року № 1836, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON], [INFO] (голова сімї), із 1988 року; - [PERSON], [INFO] (дружина), із 1999 року; - [PERSON], [INFO] (син), із 1988 року; - [PERSON], [INFO] (бувша дружина сина), із 2011 року (а.с.8). Із довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС в Київській області від 08 вересня 2015 року видно, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.23). Згідно із Актом обстеження від 19 лютого 2015 року депутата Броварської міської ради Київської області VI скликання [PERSON] житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS], встановлено, що в даній квартирі зареєстрована, але із лютого 2014 року не проживає колишня дружина [PERSON] [PERSON]. Даний факт підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-12). Згідно із статтями 383, 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статей 401, 402, 406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. За змістом частини третьої статті 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Сервітут припиняється, зокрема, у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідач зареєстрована була у квартирі № 96 під час перебування її у шлюбі із позивачем [PERSON], який було розірвано у 2013 році. Сервітут на користування цим нерухомим майном не встановлений. [PERSON] з лютого 2014 року не проживає й ним не користується житловим приміщенням, і тому підлягає визнанню такою, що втратила право на користування квартирою № 96 в будинку № 15 по вулиці Черняховського в місті Броварах Київської області із зняттям її з реєстраційного обліку за цією адресою.

Outcome: approved