Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У січні 2015 році позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року встановлено, що позивач є сином [PERSON] [INFO] помер його батько, після смерті якого відкрилася спадщина. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він та відповідач є єдиними спадкоємцями померлого. 05 березня 2014 року позивач звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, яка отримана нотаріальною конторою 07 березня 2014 року. Однак листом Шостої Київської державної нотаріальної контори від 07 березня 2014 року №1088/02-14, позивача повідомлено про те, що спадкова справа після смерті спадкодавця заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мединською Н.В., у зв'язку з чим заява позивача про прийняття спадщини направлена за належністю. В той же час, листом від 04 квітня 2014 року 47/02-14 приватний нотаріус Мединська Н.В. повідомила позивача про те, що його заяву вона отримала після закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини, який закінчився 06 березня 2014 року. Також позивачу повідомлено про те, що 07 березня 2014 року відповідачеві видано свідоцтво про право на спадщину за законом, який заявив свої права на спадщину вчасно та роз'яснено позивачу право звернення до суду з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд задовольнити пред'явлені вимоги. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з викладених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ст. ст.169,224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач та представник позивача не заперечували проти такого вирішення справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника третьої особи про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. У зв'язку з чим суд визнав можливим розгляд справи за відсутності третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №14811 (а.с. 4). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, яке набрало законної сили встановлено, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] є батьком позивача (а.с. 5-6). Судом також встановлено, що [PERSON] за життя був власником квартири [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 14 грудня 1999 року за [NUMBER], зареєстрованого в КМБТІ 21 грудня 1999 року за [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2014 року позивач звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, яка отримана нотаріальною конторою 07 березня 2014 року (а.с.9). Разом з тим, листом Шостої Київської державної нотаріальної контори від 07 березня 2014 року №1088/02-14, позивача повідомлено про те, що спадкова справа після смерті спадкодавця заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мединською Н.В., відтак заява позивача про прийняття спадщини направлена за належністю приватному нотаріусу (а.с.11). В той же час, листом від 04 квітня 2014 року 47/02-14 приватний нотаріус Мединська Н.В. повідомила позивачу про те, що його заяву вона отримала 11 березня 2014 року, тобто вже після закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини, який закінчився 06 березня 2014 року (а.с.12). Як вбачається зі змісту вищенаведеного листа, приватний нотаріус повідомила позивачу про те, що 07 березня 2014 року відповідачеві видано свідоцтво про право на спадщину за законом, який заявив свої права на спадщину в межах строку встановленого законом. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 28). Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що він з відповідачем є спадкоємцями першої черги та у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України він, як і відповідач має право на прийняття спадщини, разом з тим належним чином реалізувати свої спадкові прав у нього не було можливості з вищевикладених причин, які на його думку є поважними. У відповідності до ч.ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно правила ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.24 постанови №7 від 30 травня 2009 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши надані в обґрунтування вимог докази, суд вважає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, оскільки позивач у визначений законом строк звернувся із відповідною заявою до органів нотаріату, однак з об'єктивних причин вказана заява була скерована до належного суб'єкта - приватного нотаріуса, яким була заведена спадкова справа та розглянута поза межами строку встановленого ч. 1 ст. 1271 ЦК України. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., та сума витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн., тобто усього 663,60 грн., що документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved