Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом на ? земельної ділянки з кадастровим номером 6822187200:06:008:0279 загальною площею 2,3139 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Теліжинецької сільської ради Ізяславського району. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12.04.2004 року померла його баба [PERSON], спадкоємцями належного їй майна, а саме земельної ділянки, в рівних частках є її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При видачі на вказану земельну ділянку Державного акта на право власності на земельну ділянку, та при відсутності укладеного між співвласниками договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, частки співвласників були визначенні не в ідеальних частках (1/4 за кожним), а з визначенням площі по 0,5775 га. 30.10.2015 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частку вищевказаної земельної ділянки, спадкоємцями якої за законом є він та його сестра - [PERSON] Після прийняття спадщини між ним та сестрою було укладено договір про поділ спадкового майна за умовами якого позивач успадковує належну їхній матері ? частку земельної ділянки. Однак реалізувати своє право на спадщину не може у зв'язку з тим, що дана земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з розміром ? за кожним співвласником, тому змушений звертатися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте, надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~ Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: [PERSON], [PERSON], [PERSON] надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. За вимогами\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у звязку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, зясувавши позиції сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину по законом виданих 16.12.2004 державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна гр. [PERSON], яка померла 12.04.2004 року, в рівних частках. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №103265 виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2004 року №2787, площею 2,31 га., яка знаходиться на території Теліжинецької сільської ради Ізяславського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] є співвласником даної земельної ділянки, розмір якої становить 0,5775га. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія БАН259475 від 18.12.2013 року, власником земельної ділянки кадастровий номер 6822187200060080279, спільної часткової власності в розмірі ? , є [PERSON] 30.10.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 181248 від 30.10.2015р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 08.07.2017, вказано, що 14.04.2016 року заведено спадкову справу №203/2016 після смерті [PERSON], яка померла 30.10.2015 року. У звязку з тим, що частка земельної ділянки померлої [PERSON] в державному акті вказана - 0,5775га., а у Витязі з ДЗК та у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ?, Ізяславська державна нотаріальна контора не може прийняти такий правовстановлюючий документ (державний акт) на підтвердження права власності на частку земельної ділянки за померлою [PERSON] і відповідно не може видати на підставі цього свідоцтво про право на спадщину. У відповідь на запит суду Ізяславська державна нотаріальна кантора від 19.09.2018, повідомила, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом являються [PERSON] та [PERSON], яким 08.07.2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно було розподілено між [PERSON] О та [PERSON] відповідно до договору про поділ спадкового майна, посвідченого Ізяславською держнотканторою за реєстровим №1-531. Згідно актового\~запису про\~шлюб №26\~від 23.02.2018\~року,\~виданого Здолбунівським\~районним відділом\~ДРАЦС ГТУЮ\~у Рівненській\~області,\~[PERSON] до\~одруження мала\~прізвище «Ковальчук». В силу ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 126 ЗК України (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується, зокрема, державним актом. За змістом ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання не дійсними рішень органі виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відтак, слід визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі\~ст.\~ст.\~392,\~1216,\~1217,\~1223,\~1225,\~1268\~ЦК України,\~ст.\~152\~ЗК України,\~

Outcome: approved