Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду та просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні ним права користування спільною власністю, а також спільним допоміжним приміщенням загального користування - кухнею та ванною кімнатою, в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року йому на праві власності належить Ѕ частина спірної квартири, інша частина належить відповідачу. Квартира складається з двох кімнат загальною площею - 49,75 кв.м., житловою площею - 27,5 кв.м., кухні, ванної, убиральні. Через постійну зміну замків відповідачем від вхідних дверей спільної квартири між ними виникають конфліктні ситуації, тому він змушений звертатися до Новоград-Волинського відділу поліції. Також відповідач не сплачує комунальні послуги за квартиру та має велику заборгованість по ОСББ ЖБК-1, відключений від електроносіїв. В добровільному порядку відповідач відмовляється задовольнити вимоги позивача, тому з метою захисту своїх прав та забезпечення вільного доступу до власного майна змушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що з травня 2019 року не має доступу до власної квартири. Відповідач проживає у вказаній квартирі, проте не надає йому дублікату ключів від вхідних дверей. Відповідач в судове засідання не прибув повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] , брат відповідача, колишній власник 1/2 частки квартири [ADDRESS] , повідомив, що [PERSON] не допускає до квартири ні теперішнього власника [PERSON] , ні його, хоча там залишились його речі. Неодноразово викликали працівників поліції, тоді брат відкриває двері. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договорку купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки квартири від 15 травня 2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 4-6). Зазначена квартира складається із двох житлових кімнат, кухні, ванної, убиральні, передньої, житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м. Власником другої половини квартири є відповідач [PERSON] . Також 22.05.2020 року, 17.07.2020 року, 06.08.2020 року позивач звертався з заявою до поліції з приводу конфлікту з сусідом, який не допускає його до квартири [ADDRESS] , та отримав висновок, що його конфлікт з [PERSON] має ознаки цивільно-правових відносин, для вирішення яких він має право звернутися з позовом до суду (а.с. 20). При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач, як співвласник спірної квартири, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування. Перешкоди у здійсненні права користування зі сторони відповідача підтверджуються повідомленнями з Новоград-Волинського відділу поліції, показаннями свідка [PERSON] . Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що відповідач без законних на те підстав чинить перешкоди у користуванні житлом, не допускаючи позивача до користування спільною квартирою, місцями загального користування: кухнею та ванною кімнатою. Тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню в судовому порядку, у зв`язку з чим відповідача слід зобов`язати не чинити перешкоди у користуванні вищевказаними приміщеннями. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та підтверджуються належними доказами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved