Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

У серпні 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 1979 року, який за рішенням Бородянського районного суду від 26 березня 2012 року було розірвано. За час перебування у шлюбі ними (сторонами) за договором купівлі-продажу від 22 квітня 2003 року було придбано на ім`я відповідача квартиру [ADDRESS] . Вважала, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя та вона (позивачка) має право на Ѕ частку цієї квартири. В добровільному порядку сторони не можуть здійснити розподіл вказаного майна, оскільки відповідач виїхав до місця своєї реєстрації в м. Торез Донецької області, яке відноситься до тимчасово окупованої території Донецької області, і з ним відсутній будь-який зв`язок. Тому просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею (позивачкою) право власності на Ѕ частину вказаної квартири. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 15 грудня 1979 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Бородянського районного суду від 26 березня 2012 року було розірвано /а.с.79/. Згідно копії договору купівлі-продажу від 22 квітня 2003 року на ім`я відповідача було придбано квартиру [ADDRESS] /а.с.18-20/. Відповідно до ст.22 КпШС України, який діяв на час придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Так як спірна квартира була придбана у період шлюбу сторін, то дана квартира належить їм (сторонам) на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч1,2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, розділити спільне сумісне майно бувшого подружжя сторін та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] як частку в спільному майні подружжя. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2928,70 грн.

Outcome: approved