Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18 вересня 2013 p. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № [NUMBER]. Згідно з Кредитним договором, Кредитор надав Відповідачу [PERSON] кредит в сумі 15000,00 грн. 15 вересня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 15/09/2014. Згідно з вищевказаним договором Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № [NUMBER] від 18 вересня 2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором № [NUMBER] від 18 вересня 2013 року. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Посилаючись на те, що банк свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі, однак відповідач у порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконує, що призвело до того, що станом на 12 травня 2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 20641,84 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом 17256,57 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 1,29 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 3383,98 грн., просив позов задовольнити та стягнути на користь банку вищевказану заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 18 вересня 2013 року в сумі 20641,84 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З наявних у справі доказів вбачається, що 18 вересня 2013 p. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № [NUMBER]. Згідно з Кредитним договором, Кредитор надав Відповідачу [PERSON] кредит в сумі 15000,00 грн. (а.с. 4-6, 10). 15 вересня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 15/09/2014. Згідно з вищевказаним договором Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № [NUMBER] від 18 вересня 2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором № [NUMBER] від 18 вересня 2013 року. (а.с. 16-23). Як установлено судом, відповідач [PERSON], підписуючи заяву про надання кредиту, засвідчив, що ознайомився та погодився з умовами кредитного договору (а.с. 10). Також судом встановлено, що позивач свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Зокрема, станом на 12.05.2015 року у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 20641,84 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом 17256,57 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 1,29 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 3383,98 грн., що підтверджується наданим представником позивача на підтвердження своїх вимог відповідним розрахунком суми боргу. (а.с. 12). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. До того ж, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного повернення кредиту та сплати процентів й відповідно належного виконання взятих на себе за договором кредиту зобовязань. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд,

Outcome: approved