Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У серпні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у праві користування житлом шляхом виселення, в якому просить зобов»язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська (Соціалістична),14, кв.1; виселити [PERSON] з квартири за адресою: м. Полтава, вул.Великорогізнянська (Соціалістична), 14, кв.1. Ухвалою суду від 15.09.2016 року було залучено до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційну службу Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, та просив застосувати розстрочку. Представник третьої особи Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції в Полтавській області в судове засідання не з»явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] та стали проживати в належній батькові позивачки квартирі за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська (Соціалістична), 14, кв.1, в якій були весь час зареєстровані позивачка та батько позивача [PERSON]. Відповідач був і на даний час залишається зареєстрований в будинку за адресою: м. Полтава, вул. Панаса Мирного, 46-а та є його власником. В 1992 році шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 03.11.1992 року, але позивачка та її колишній чоловік відповідач по справі [PERSON] залишалися проживати в батьковій квартирі. З 1995 року позивачка стала власником квартири за адресою: м. Полтава, вул. Великорогізнянська (Соціалістична), 14, кв.545, оскільки 29 листопада 1995 року її батько [PERSON] подарував цю квартиру, що підтверджується договором дарування, зареєстрованого у Полтавському техінвентарбюро в реєстрі за № 2-2966. З 2000 року у звязку з хворобою матері, позивачка вимушена була переїхати проживати до неї, оскільки вона потребувала постійного догляду. Зараз вона хотіла б повернутися разом з нею проживати до своєї квартири. Як зазначила у своєму позові та в судовому засіданні позивачка, її колишній чоловік (відповідач) до цього часу залишається проживати у вище вказаній квартирі. Комунальні послуги за весь час проживання після розірвання шлюбу відповідач не сплачував, а сплачувала і по цей час продовжує сплачувати вона, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг. Оскільки відповідач не є власником житла, він підлягає виселенню у звязку з тим, що незаконно займає квартиру. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені прав власника позивача, який не може вільно користуватись квартирою та проживати в ній. З огляду на те, що відповідач добровільно відмовляється звільнити квартиру, позивач за цим позовом вимушений просити суд про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення. За приписами ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовували помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб. До членів сім'ї, за положеннями ст. 64 ЖК України належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 109 ч. 1 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved