Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У січні 2016 року до суду звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовом до Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 жовтня 2007 року у с. Перепільченці Шаргородського району Вінницької області помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 1,29 в умовних кадастрових гектарах, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВН № 014267 від 4.07.1996. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки є сином спадкодавця. Позивач, бажаючи спадщину після смерті батька звернувся у нотаріальну контору, проте оформити спадщину позивач не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 014267 від 4.07.1996 втрачений. З огляду на викладене, позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 1,29 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за заповітом після смерті 23 жовтня 2007 року батька [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на ті самі обставини, що і у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні сільський голова [PERSON] позовні вимоги визнав, зазначивши, що на його переконання батьку позивача [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай), який він очевидно втратив. Представник третьої особи Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, проте, від в.о. начальника Шаргородського районного управління юстиції [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, у заяві від 22.01.2016 справу просить розглянути у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. 23 жовтня 2007 року у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-АМ № 318067 (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 1,29 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Перепільченецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із листів Відділу Держгекадастру у Шаргородському районі Вінницької області від 24.07.2015 № 01-02-10/146 та від 13.10.2015 № 258, згідно із якими [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0142674 площею 1,29 в умовних кадастрових гектарах по Перепільчинецькій сільській раді, зареєстрований 4.07.1996 за №267 на підставі рішення Шаргородської райдержадміністрації від 17.06.1996 № 153 (а.с.12,13). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-АМ № 390255 (а.с. 8). Проте оформити право на земельну частку (пай) позивач не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 014267 від 4.07.1996 втрачений. Із постанови нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с. 16). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормамиЦивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами невизнання його право отримати у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,29 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті 23 жовтня 2007 року батька [PERSON], яке належало останньому на підставі сертифіката, який було втрачено. Окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому, позов слід задовольнити.

Outcome: approved