Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] (далі [PERSON]М.) звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] (далі [PERSON]Я.) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В поданому позові [PERSON] просить стягнути на її корить із [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з травня 2017 року. В обґрунтування доводів позову [PERSON] посилається на те, що з 1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2003 року шлюб між ними розірвано. З грудня 2016 року відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Донька, яка навчається у Дніпропетровську педагогічному коледжі, проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, а тому потребує додаткової матеріальної допомоги від батька. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без її участі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, Просив стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, а також надав копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], та довідку про доходи. Згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21лютого 1998 року. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2003 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно довідки про склад сімї [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 29. З довідки Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] № 240 від 28 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] з 01 вересня 2014 року навчається на бюджетній основі та є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання Дніпропетровського педагогічного коледжу. Відповідач [PERSON] працює на посаді монтажника звязку ТОВ «Укрчерметавтоматика» та має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки з [PERSON], ураховуючи означені правові норми, а також те, що [PERSON] будучи повнолітньою особою продовжує навчання, у звязку із чим не має можливості самостійно заробляти грошові кошти на своє утримання, а також те, що позивач працює та має утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку про можливість щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на одну працездатну особу, до закінчення позивачем навчання, але не пізніше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 03 серпня 2017 року. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час з травня 2017 року, суд виходить з того, що за положеннями ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Разом з тим, оскільки всупереч положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач не навела жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому ці вимоги мають бути залишені без задоволення у звязку з їх недоведеністю. Пунктом 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: partial