Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «ЦИМБАЛИ» (далі по тексту - відповідач), третя особа: [PERSON] про встановлення припинення трудових обов`язків та визнання особи звільненою із займаної посади. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення загальних зборів ПП «ЦИМБАЛИ», згідно протоколу №4 від 04.04.2011 року позивач була призначена директором вище вказаного підприємства та внесена у відповідний реєстр як його керівник, а також до цього часу перебуває на посаді директора. На даний час засновник відповідача не займається та не опікується своїм підприємством, найманих працівників, окрім позивача, підприємство не має, не виконуються поставлені економічні завдання. Як наслідок, позивач втратила матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора зазначеного підприємства та бажає змінити місце роботи й сферу діяльності. Позивачем 26.10.2018 року було написано на ім`я засновника ПП «ЦИМБАЛИ» заяву про звільнення за власним бажанням та надіслано за місцезнаходження останнього, проте, лист отримано не було. Окрім того, позивачем було ініційовано скликання загальних зборів з підстав її звільнення, але і це повідомлення отримано засновником ПП «ЦИМБАЛИ» не було. Зазначене повідомлення також було розміщено в газеті «Експрес - об`ява». Позачергові загальні збори не відбулись у зв`язку з неявкою засновника. Тому позивач просила суд визнати припиненими трудові відносини між нею та відповідачем з 26.11.2018 року на підставі п.1 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку із звільненням за власним бажанням. Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Осаулова А.А. від 04.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивача було призначено на посаду директора Приватного підприємства «ЦИМБАЛИ», на підставі рішення загальних зборів ПП «ЦИМБАЛИ», згідно протоколу №4 від 04.04.2011 року. (а.с. 24-25) Відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Приватного підприємства «ЦИМБАЛИ» є Черненко Людмила Василівна. (а.с. 21-22) Позивачем 26.10.2018 року було надіслано на ім`я засновника ПП «ЦИМБАЛИ» Орехової Г.Р. заяву про звільнення за власним бажанням, проте, лист повернувся без вручення, з зазначенням працівника поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с. 29-30) Крім того, позивачем було ініційовано скликання загальних зборів з підстав її звільнення на 26.11.2018 року, та відповідне повідомлення було розміщено в газеті «Експрес - об`ява», але повідомлення знову не отримано засновником ПП «Антей-2009» [PERSON] (а.с. 26-28, 32) Позачергові загальні збори не відбулись у зв`язку з неявкою засновника ПП «ЦИМБАЛИ» [PERSON] . Відповідно до п. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України). Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також враховуючи те, що позивач позбавлена можливості заробляти собі на життя працею, яку вона має право вільно обирати або на яку вільно погоджується, оскільки відповідачем не вирішується питання звільнення позивача за власним бажанням, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в на користь позивача сплачену нею суму судового збору у розмірі 704,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved