Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся з позовом, який неодноразово уточнював і остаточно просив стягнути з ПрАТ «УТСК» на його користь страхове відшкодування в розмірі 39\~496,05 грн., пеню за затримку платежу в розмірі 19\~093,00 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 782, 00 грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 22.12.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «Митсубиси» д.н. [NUMBER] зіткнувся з автомобілем «Опель» д.н. [NUMBER], чим порушив вимоги п.п.10.1 Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] підтверджується постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова. Також позивач вказав, що автомобіль винного у скоєнні ДТП застрахований ПрАТ «УТСК», тому спричинену шкоду просив стягнути саме зі страхової компанії. В обґрунтування спричиненої матеріальної шкоди позивач зазначив, що згідно звіту № 652 від 12.10.2015 р. сума матеріального збитку дорівнюється його ринковій вартості і складає 50911,05 грн. з відрахуванням 12000 грн. вартості залишків авто, яких було ним реалізовано. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.\~ Стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 28602,15 грн., вартість\~ проведеного дослідження в розмірі 885,60 грн., пеню за затримку платежу в розмірі 11348,63 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 545,06 грн., а всього 41381 грн. 44 коп. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що у позивача не виникло право на отримання страхового відшкодування, оскільки він, як потерпілий не звернувся до страхової компанії протягом 1 року з заявою про страхове відшкодування, що є підставою для відмови у виплаті. Крім того, зазначає, що суд безпідставно визначив розмір майнової шкоди у розмірі 28\~602,15 грн. і стягнув пеню, тоді як право на пеню виникає через 90 днів після подачі заяви про страхове відшкодування, яка до відповідача не надходила. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Оскаржуване рішення не відповідає вищезазначеним нормам процессуального права, оскільки суд не наддав належної оцінки наявної в матеріалах справи заяви про страхове відшкодування і помилково вважав її поданною позивачем до відповідача 08.04.2014 року. З огляду на це, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 22.12.2013 року відбулася ДТП за участю [PERSON], який керував автомобілем «Опель» державний номер [NUMBER]\~ та [PERSON], який керував автомобілем\~[NUMBER] . В результаті вищевказаної ДТП належний [PERSON] автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.03.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Провадження у адміністративній справі було закрито у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. Згідно страхового полісу АС/0476909, укладеному між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON], на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля\~«Митцубиси»\~ була застрахована. Франшиза складає 1000 грн. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 08.04.2014 року позивач подав до офісу СК ПрАТ «УТСК в м. Харкові» заяву про виплату страхового відшкодування, але протягом 90 днів воно йому не виплачено. З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав. Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій заяв про страхове відшкодування, то вони дійсно датовані 08.04.2014 року, але згідно штампу заяву зареєстровано 08.04.2015 року. При цьому, реєстраційний номер відсутній. Страхова компанія протягом всього розгляду справи категорично заперечувала, що до них надходила заява. Згідно положень ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно до п. 37.1.4. ст. 37 вказаного Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як встановлено судовим розглядом шкода заподіяна 22 грудня 2013 року. Штамп про реєстрацію заяви свідчить про її подачу лише 8 квітня 2015 року, тобто після спливу одного року. Зазначену заяву до суду першої інстанції було надано в якості доказу позивачем. На підставі вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed