Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

У серпні 2020 року до суду звернувся АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 17.01.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач банк надав платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. 04.08.2014 року на картку встановлено кредитний ліміт в розмірі 8 000 грн 00 коп., який згодом збільшився до 15 000 грн 00 коп. (а.с. 10). Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснював, чим порушив права позивача. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 32 862 грн. 63 коп. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 14.06.2020 року становила 32 862 грн. 63 коп., з яких: -00 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, -21 329 грн. 85 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, -00 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, -00 грн. 00 грн. - нарахована заборгованість за простроченими відсотками, -7 453 грн. 28 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 4079 грн. 50 коп. - нарахована пеня; - 00 грн. 00 коп. - нараховано комісії. 23.02.2021 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, просила стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № б/н від 17.01.2012 року в розмірі 13 783 грн 13 коп, з яких: 6 329 грн 85 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7 453 грн 28 коп. - заборгованість за відсотками простроченим кредитом, згідно ст.625 ЦК України), та судові витрати (а.с.115). Представник позивача просила позов задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засіданя не з`явився, просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що заборгованість по тілу кредиту сплачено в повному обсязі в сумі 6 329 грн 85 коп., згідно квитанції № RC_GK8SOE54FODLGDJR8URM від 06.12.2021 року. Щодо заборгованості за відсотками згідно ст.625 ЦК України просив відмовити, оскільки має статус військовослужбовця та проходив службу за контрактом з 27.03.2017 року до 10.03.2021 року. Про свій статус військовослужбовця та про проходження служби за контрактом повідомляв АТ «Приватбанк». Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази, встановив наступне. 17.01.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. 04.08.2014 року на картку встановлено кредитний ліміт в розмірі 8 000 грн 00 коп., який згодом збільшився до 15 000 грн 00 коп. (а.с. 10). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком, до уточненої позовної заяви, розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 13 783 грн 13 коп., з яких: - 6 329 грн 85 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 7 453 грн 28 коп. заборгованість за простроченими відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути 7 453 грн 28 коп. відсотків нарахованих за правилами ст.625 ЦК України, за період з 01.11.2019 року по 01.03.2020 року у розмірі 84% річних. Судом встановлено, що 06.12.2021 року відповідач сплатив заборгованість по тілу кредиту в сумі 6 329 грн 85 коп., що підтверджується квитанцією № RC_GK8SOE54FODLGDJR8URM. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку повернуті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню. Заборгованість за відсотками на прострочений кредит в сумі 7 453 грн 28 коп. не підлягають стягненню, оскільки вони безпідставно розраховані у розмірі 84% річних. Підстав вважати, що такі умови були передбачені договором - немає. Так анкета-заява від 27.01.2012 року підписана відповідачем, таких умов не містить. Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг Умов та правил надання банківських послуг відповідачем не підписані, тому ці умови та правила не є частиною укладеного кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Окрім того, відповідач користується пільгами передбаченими ч. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Оскільки, проценти нараховані за період, коли відповідач проходив службу, тому за таких обтавин стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed