Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У серпні 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 564,41 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 28.11.2005 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н,згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3500,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 43,2% на рік (3,6 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 07.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 01.10.2018 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що остання проти задоволення позову заперечує. Вказана позивачем в позові інформація не відповідає дійсності, заперечує факт укладання кредитного договору, факт видачі коштів і відкриття карткового рахунку, і відповідно наявну заборгованість. Щодо відсутності доказів укладеного договору та виникнення правовідносин. До позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано заяву, на підставі якої начебто було видано кредит, датований 28.11.2005 року, однак заява з такою датою відсутня. В матеріалах справи є заява датована 19.07.2006 року. Наданий банком розрахунок заборгованості від 28.11.2005 року, який складений станом на 31.05.2015 року, починається взагалі з 19.01.2006 року, тобто за 6 місяців до дати, зазначеній у заяві позичальника. Крім того, банк стверджує в позові, що [PERSON] начебто погодилася із тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, в заяві зазначено, що дана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір. Посилання на сайт банку відсутнє. Додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не мають жодного відношення до документів, які зазначені у заяві б/н від 19.07.2006 року. При цьому, банком надано не повну версію Умов та правил надання банківських послуг. Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що самі ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначеною у заяві. Жодних доказів, які підтверджують видачу кредитної картки банком не надано, відсутні відомості про номер карткового рахунку, дати вручення картки, повідомлення про пін-код, строку дії картки. Щодо необґрунтованості розрахунку. Позивачем не доведено факт видачі кредитних коштів і отримання таких коштів і заборгованість по тілу кредиту у розмірі 11 266 грн. 87 коп. Зокрема із розрахунку № 1, який здійснено станом на 31.05.2015 року, вбачається, що графа «заборгованість за кредитом» - тіло кредиту з 26.03.2013 року збільшується з 4 744 грн. 16 коп. до 7 532 грн.89 коп. безпідставного, тобто без фактичного зняття позичальником коштів, при тому, що кредитний ліміт був встановлений у розмірі 3500 грн. Розрахунок пені і відсотків відсутній. З розрахунку № 2 станом на 17.06.2018 року вбачається, що до суми заборгованості по тілу, на яку нараховуються відсотки, включаються непогашені проценти, штрафи, пеня - колонка № 4, хоча це є прямим порушенням чинного законодавства. Позивачем застосовано коефіцієнт «2» при нарахуванні заборгованості, однак збільшення розміру заборгованості у два рази саме у зв'язку із застосуванням цього коефіцієнту «2» жодним документом, в тому числі заявою позичальника, не передбачено. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або електронній формі та мають містити обов'язкові реквізити (назву документа, дата і місце складання, зміст і обсяг операції, посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність оформлення), особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка бере участь у здійсненні операції. Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Щодо неправомірності нарахування процентів, штрафів, пені. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення і погодження з відповідачем процентів з відповідачем процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафу, оскільки відповідач не підписував Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування, будь-яких інших документів, якими було передбачено їх нарахування. Заява від 19.07.2006 року не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування відсотків, комісій, штрафу та пені. Надані банком Умови та правила точно не відповідають даті, зазначеній на заяві, так як згідно з п. 1.1.7.58 передбачений обов'язок клієнта з'явитися в структурний підрозділ банку у зв'язку з анексією АР Крим, що фактично відбулося в 2014 році, але ж ніяк не у 2006 році. Щодо зміни розміру процентів. Починаючи з 01.01.2013 року банк в односторонньому порядку змінював відсоткову ставку за користування кредитними коштами: з 01.01.2013 року з 36% до 30 %, з 01.09.2014 року до 34,8 %, з 01.04.2015 року до 43,20 %. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни розміру банком тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 (банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць, способом, зазначеним у заяві, надавати власнику картки виписки про стан рахунку і про здійснені за минулий місяць операції по картрахунку). Боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Позивачем не доведено про належне повідомлення відповідача про зміну розміру відсотків за користування кредитними коштами шляхом надання виписки по картковому рахунку, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Згідно ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки; дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування. За умовами договору стони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 03.06.2008 року включно. Відтак, у межах строку кредитування, тобто до 03.06.2008 року відповідач мав повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 27 числа кожного місяця. Починаючи з 04.06.2008 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Нарахування процентів після закінчення строку дії картки є безпідставним, тобто з листопада 2008 року банк не мав права нараховувати відсотки, а мав право на реалізацію повноважень, передбачених ст. 625 УК України про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, неможливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Просить застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. 01.11.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало до суду відповідь на відзив. Щодо дати укладання договору. Згідно п. 1.15 Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунку в розділі «відмітки банку». В анкеті-заяві, яка підписана відповідачем у розділі «відмітки банку» дата відкриття рахунку зазначена 28.11.2005 року, номер рахунку 4149*******9762. Платіжний засіб, тобто пластикову картку відповідач отримав 19.04.2006 року та в цю ж дату підписав анкету-заяву, карткою відповідач почав користування лише з 07.02.2007 року, що підтверджується випискою по рахунку. В позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначено дату укладання договору 28.11.2005 року, тому що вказана дата відповідає даті відкриття рахунку та узгодження із п. 1.3 Умов та правил надання банківських послуг «датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «відмітки банку «заяви». Банком вірно зазначено дату укладення договору та додано копію анкети-заяви, яка відповідає позовним вимогам. Стосовно форми кредитного договору. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позивальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Позичальник в банк не зверталася у зв'язку з неправильним нарахуванням відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок і повністю з ними погодилася і про це також свідчить факт підписання кредитного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашенням, яку вона здійснювала. Щодо ознайомлення відповідача з Умовами кредитування, отримання картки та видачі кредитних коштів. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 28.11.2005 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Вказана інформація заповнена особисто відповідачкою, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що остання висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що заява разом в Умовами та Правилами і Тарифами становить договір про надання банківських послуг. З анкети вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставка у розмірі 3 % (36% на рік), вказано розміри комісії тощо. До суду надано виписку з карткового рахунку, з якого вбачається, що відповідачу встановлено кредитний ліміт, відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже, отримала кредитну картку «Універсальна». Також, відповідачем частково сплачувалась заборгованість за договором. Стосовно строку дії договору та кредитної картки. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно довідки про видачу кредитних карток, відповідач отримав кредитні картки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], остання з яких має термін дії останнього дня місяця 10.2019 року. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір є чинним. Щодо кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає згоду банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Так, банком неодноразово було змінено кредитний ліміт, про що надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду або підписання чека саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальника. Щодо перевищення розміру тіла кредиту над розміром кредитного ліміту. 27.04.2016 року відповідач за допомогою кредитної картки скористалася сервісом «Оплата частинами», тобто оплата товару або послуги шляхом списання щомісячних платежів з картки клієнта. Оскільки під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті частинами відповідачем було використано всю сум кредитного ліміту, списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. Щодо наданого банком розрахунку заборгованості. Виписка по рахунку формується програмним комплексом банку. Із виписки вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні. Щодо формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість. До 04.2014 року діяла наступна формула нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість N*M/365*Y=Z, нарахування процентів на прострочену заборгованість N*M/365*Y=Z, формула нарахування процентів на прострочену заборгованість N*M/365*2*Y=Z. Діючі з 04.2014 року формули нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість N*M/365*(2 або1)*Y=Z. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючої процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахування процентів на прострочену заборгованість. При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знаку після коми, відкидаються. При нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Щодо кредитного ліміту. Пунктом 1.1.3.2.4. договору для АТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частини договору. Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільніє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. Щодо нарахування пені. Сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачені умови сплати пені. В разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочення понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. При цьому, відсотки за користування кредиту клієнт не сплачує. Формула нарахування пені складається з двох частин: пеня=складова 1(нараховується з 91 дня прострочення) + складова 2 (нараховується в разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн.). Щодо нарахування штрафів. Сторони за договором передбачили, що у разі порушення позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів банком нараховується штраф за формулою: «500 грн.» + «5%» від заборгованості за кредитом. Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Щодо зміни відсоткової ставки. Процентна ставка може бути фіксованою або зміненою. Тип процентної ставки визначається договором. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць або 36% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою переваги для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Щодо одночасного застосування штрафу та пені. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст. 61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на такі основні види: цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну. Не можуть бути ототожнені санкції і вид відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону або із суті відносин сторін, дозволяє здійснити відповідне врегулювання в договорі. Штраф і пеня мають різне призначення і функції у цивільних правовідносинах. Одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Застосування банком в кредитному договорі та штрафу, та пені як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Щодо зменшення розміру неустойки. Відповідач належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, здійснював повернення частин суми кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості за договором, станом на 17.06.2018 року його заборгованість складає 36 564 грн. 41 коп. При укладанні договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст. 638 ЦК України. Таким чином, розумною вважається сума неустойки, яку сторони визначили та погодили при укладенні договору. Пеня за неналежне виконання зобов'язань за договором в частині погашення сум кредиту та відсотків кредиту підлягає стягненню з відповідача. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов'язань за кредитним договором. До суду відповідачем не надано жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 12.11.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало до суду аналогічну викладеній відповідь на відзив. Представник позивача - Мурко Н.Г. в судовому засіданні підтримала позов та заперечення, викладені у відповіді на відзив. Додатково суду пояснила, що [PERSON] уклала договір з банком 28.11.2005 року, картку отримала 19.04.2006 року на підставі анкети-заяви, відкрито картковий рахунок [NUMBER], строк дії картки до 11.2012 року. На анкеті-заяві наявний особистий підпис відповідача, зазначено усі особисті і анкетні дані, також до суду надано фото, на якому зображена відповідач з карткою [NUMBER]. Відповідач ознайомилась з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. За програмою банку картка може бути перевипущено, тому 23.02.2012 року [PERSON] було видано картку [NUMBER] (строк дії до 01.2016 року), потім 09.20.2015 року видано картку [NUMBER] (строк дії до 10/2019 року), інша картка, з номером останньої картки є фактично дублікатом цієї картки та іноді видається для родичів кліента. Картка [NUMBER] (строк дії до 10/2019 року). Перевипуск карток відбувається у відділенні банку, за особистої присутності клієнта і наявності у останнього паспорту. На перевипуск картки заповнення нової анкети-заяви не потрібно. В даній процедурі замінюється пін-код за бажанням клієнта за допомогою активації телефону клієнта. Картки мали призначення «виплати». Відповідач кредитними коштами користувалась, частково здійснювала погашення заборгованості, що підтверджено випискою про рух коштів, долученою до матеріалів справи. Також, оформила послугу «оплата частинами», внаслідок чого відбувалось щомісячне списання коштів з картки за товар. Внаслідок користування кредитними коштами банк змінював [PERSON] кредитний ліміт, який 25.12.2012 року було збільшено до 8000,00 грн., а 01.12.2014 року знижено кредитний ліміт до 450,09 грн. Відповідачем неодноразово були здійснені оплати за товар на суму, яка перевищувала баланс по картці, тобто [PERSON] активно користувалась кредитними коштами. 24.07.2017 року відповідачем було здійснено останнє погашення по картці на суму 600,00 грн. Внесення коштів [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER], строк дії якого до 11.2012 року в останнє було здійснено 24.01.2012 року на суму 400,00 грн., залишок боргу в сумі 4124грн.88 коп. було перенесено на картку [NUMBER], видану 23.02.2012 року і якою відповідач у подальшому використовувала. З розрахунку заборгованості вбачається, що банком пеня нарахована з 01.09.2017 року, тобто в межах строку позовної давності, так як до суду подано позов 03.08.2018 року. Вважає позов обґрунтованим і просить його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] і у попередніх засіданнях представник відповідача - [PERSON] проти позову категорично заперечували, підтримали обґрунтування своїх заперечень, викладені у відповіді на позовну заяву. Додатково пояснили, що у позові зазначено про укладення договору між банком та їх довірителем 28.11.2005 року, хоча до суду надано анкету-заяву від 19.04.2006 року. При написанні анкети-заяви [PERSON] не було ознайомлено з Умовами, Тарифами, які є невід'ємною частиною договору. При цьому, навіть відсутнє письмове підтвердження про ознайомлення відповідача з зазначеними документами, що є грубим порушенням її прав. І зауважили, що на момент укладення договору Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів ще не існувало, а з новими Умовами і Правилами відповідача не ознайомлено. До суду не надано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підстав і підтверджень видачі саме [PERSON] кредитних карток, зазначених у довідці. Крім того, у довідці банку зазначено про видачу чотирьох карток, з яких дві останні мають однаковий номер, різні дати видачі карток, але однаковий термін дії, до 10.2019 року. Не згодні з наданим до суду розрахунком заборгованості, так як до 2014 року застосована одна формула нарахування відсотків, а після 2014 року інша. При цьому, позивачем йде нарахування заборгованості на тіло кредиту відсотків, пені і ще штрафних санкцій, хоча подвійне стягнення штрафних санкцій суперечить законодавству. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.11.2005 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (банк), та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3500,00 грн. Кредит був наданий на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 36 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Вказаний договір складається із анкети - заяви позичальника (а.с. 8) та умов і правил надання банківських послуг (а.с. 9-23). Відповідно до кредитного договору (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) позичальник зобов'язаний погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотків, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 6, 626, 627 ЦК України передбачають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживача. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Умови, які викладені у пунктах укладеного між банком та позивачем кредитного договору і додатків до нього, були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і позичальник проти них не заперечувала, тобто договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства. В кредитному договорі містяться всі істотні умови такого виду договору відповідно до вимог законодавства. Відповідача була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. 28.11.2005 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER], карткою відповідач почала користуватись з 07.02.2007 року, про що свідчить розрахунок (а.с. 87). Дія картки [NUMBER] до 11.2012 року (а.с. 101), 24.10.2012 року востаннє [PERSON] було здійснено поповнення даної картки на суму 400,00 грн., борг становив 4124,88 грн. (а.с. 89). 23.02.2012 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перевипущено вказану картку і 23.02.2012 року видано картку [NUMBER], а 09.10.2015 року видано картку [NUMBER] за договором від 28.11.2005 року, якими відповідач продовжувала користуватись: здійснювала поповнення, оплату за товари у т.ч. на АЗС та інше. Тобто, протягом тривалого часу (з 07.02.2007 року до 24.07.2017 року - останнє поповнення картки відповідачем) [PERSON] виконувала умови договору, здійснювала погашення заборгованості, отже, погоджувався зі всіма умовами договору. Відповідно до руху по картковому рахунку [NUMBER] відповідач у період з 27.07.2017 року по 27.04.2018 року користувалася послугою позивача «Оплата частями, покупка товару». За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів на спростування наведених вище обставин, а саме: про належне інформування позивача перед укладенням кредитного договору, належності підпису позичальника саме у кредитному договорі, не користування вказаними позивачем кратками, [PERSON] та її представники не надала у судовому засіданні. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів про порушення її законних прав та інтересів позивачем - АТ КБ «ПРИВАТБАНК». [PERSON] не надано доказів того, що перед укладенням кредитного договору вона не мала можливості і не була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору, відповідно, і що такі умови її не влаштовували. Відповідач вимоги кредитного договору № б/н від 28.11.2005 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 17.06.2018 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 36 564 грн. 41 коп., а саме: 11 266 грн. 87 коп. - заборгованість за кредитом; 10 125 грн. 59 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 12 954 грн. 60 коп. - пеня, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована сума), 1 717 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як передбачено Умовами і правилами, за користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбаченого п. 2.1.1.12.13 (п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою). Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил передбачений обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку позичальник зобов'язався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов і правил). Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання боржником своїх зобов'язань (п.2.1.1.12.10 Правил користування платіжною карткою). Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення позичальником умов договору або у разі виникнення овердрафту Банк має право зупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту). Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картках з установленими мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом. У випадку виникнення простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту в повному обсязі являється 211 день із дня виникнення такої заборгованості. Строк повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місць до 25 числа (п.2.1.1.12.4 Умов та правил). Як вбачається із витягів із особового рахунку, [PERSON] активно користувалась кредитною карткою, періодично як знімала кошти, так і вносила платежі на погашення заборгованості. Виходячи із даних розрахунку заборгованості, наданих банком до суду [PERSON] останній платіж здійснила у 24.07.2017 року. Таким чином, позивач обов'язки за умовами кредитного договору виконав, а [PERSON] порушує свої зобов'язання щодо повернення кредиту з процентами. Представниками відповідачів в судовому засіданні були висловлені заперечення щодо розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», проте свій розрахунок до суду надано не було, клопотань про призначення судово-бухгалтерської експертизи з метою виявлення порушень з боку нарахування банком заборгованості до суду не надходило, тому суд вважає за доцільне прийняти до уваги розрахунок, наданий до суду позивачем. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за умовами кредитного договору, але частково, виходячи з такого. Вимоги Банку про стягнення штрафів на суму 2 217,35 грн. задоволенню не підлягають з огляду на такі обставини. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов надання споживчого кредиту передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів. Враховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, в даному випадку вони нараховані за один і то же період, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань недопустимо. Тому, в частині вимог банку про стягнення з [PERSON] штрафів на загальну суму 2217, 35 грн. необхідно відмовити. Стосовно вимоги з боку представника відповідача про застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, в якій передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд виходить з такого. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір пені складає 12 954 грн. 60 коп., заборгованість за тілом кредиту та відсотками складає 21 392,46 грн (11 266 грн. 87 коп.+ 10 125 грн. 59 коп.), тобто розмір пені не перевищує розмір збитків. При цьому, відповідачем та її представниками не надано інших підстав (матеріальне становище, стан здоров'я, перебування на утриманні неповнолітніх дітей та ін.) для зменшення розміру пені, тому в цій частині суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню у сумі 34 347 грн. 06 коп., з яких: 11 266,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 125,59 грн. - заборгованість за відсотками та 12 954,60 грн. - заборгованість по пені. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме - на 94 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно в сумі 1656,28 грн. (1762Х94/100).

Outcome: partial