Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 27.06.2008 року між [PERSON] та позивачем був укладений кредитний договір № VIV3A800000135, відповідно до якого йому\~надано кредит у розмірі 10910, 91 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92 %, строком до 26.06.2013 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими кредитним договором. У порушення норм\~Цивільного кодексу України\~та умов договору третя особа зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 17.06.2016 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 82872,49 доларів США, яка складається з: 10910,89 доларів США - заборгованість за кредитом; 5424,82 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3778,55 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 58802,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором; 10,04 доларів США - штраф (фіксована частина); 3945,83 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань, [PERSON] надав в заставу автомобіль MERCEDES, модель : BENZ C-200, рік випуску: 1995. 04.07.2011 року позивач зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2016 року в порушення умов, договору застави, без згоди Банку [PERSON] реалізував заставний автомобіль відповідачу громадянину [PERSON] Ахмед. Позивач на відчуження належного третьої особи автомобіля згоду не надавав. 04.07.2011 року позивач зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. Просить звернути стягнення на предмет застави. В судове засідання ПАТ КБ «Приватбанк» уповноваженого представника не направило, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр». Причини неявки суд не повідомив. Третя особа на стороні відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр». Причини неявки суд не повідомив. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2008 року між [PERSON] та позивачем був укладений кредитно - заставний договір № VIV3A800000135, відповідно до якого йому\~надано кредит у розмірі 10910, 91 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92 %, строком до 26.06.2013 року. (а.с. 22-40). Позивач виконав свої зобовязання по кредитному договору перед [PERSON], передавши йому кредит, що підтверджується копією ордеру розпорядження про надання кредиту від 27.06.2008 року (а.с. 41). Відповідно до ч.1\~ст. 628 ЦК України, зміст\~договору\~становлять\~умови (пункти),\~визначені на розсуд сторін і погоджені ними,\~та умови,\~які\~є\~обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Згідно ч.1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк\~\~та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст. 1050 ЦК України,\~ якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка,\~\~що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею\~\~є\~\~неустойка,\~\~що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного\~\~грошового\~\~зобов'язання\~\~за\~\~кожен\~\~ день прострочення виконання. Відповідно до\~ч. 1 ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо\~\~він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1\~\~ст. 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~\~ Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за договором, графік погашення заборгованості порушував, внаслідок чого станом на 17.06.2016 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 82872,49 доларів США, яка складається з: 10910,89 доларів США - заборгованість за кредитом; 5424,82 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3778,55 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 58802,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором; 10,04 доларів США - штраф (фіксована частина); 3945,83 доларів США - штраф (процентна складова). (а.с.16-20). Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.3\~ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязанням допускається\~\~у\~\~випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що офіційний курс гривні до долару США станом станом на 17.06.2016 року складав 2490, 4642 грн. за 100 доларів США (а.с. 21). \~\~ В забезпечення виконання зобовязань, [PERSON] надав в заставу автомобіль MERCEDES, модель: BENZ C-200, рік випуску: 1995, який йому належав на праві власності (а.с.39). Відповідно до ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Статтею 20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою воно не буде виконано, якщо інше не передбаченого законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Таким чином, виходячи з умов укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу у позивача виникло право в рахунок погашення заборгованості на звернення стягнення на предмет застави. Судом також встановлено, що відповідно до копії реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль MERCEDES, модель: BENZ С-200, рік випуску 1995, реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився в заставі, був знятий з реєстрації та зареєстрований на відповідача - [PERSON] Ахмед 16.09.2015 року.(а.с.58,59) Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» - застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Згідно ч.3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. 04.07.2011 року позивач зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави.(а.с.42-45) Як встановлено в судовому засіданні, позивач згоди на відчуження рухомого майна [PERSON] без збереження обтяження не надавав, відчуження належного йому автомобіля не здійснювалося в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу, а тому суд погоджується з тим що зареєстроване обтяження зберігло силу для нового власника [PERSON] Ахмед. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Також, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні. Аналіз наведених норм закону свідчить також про обґрунтованість вимоги позивача щодо вилучення у відповідача та передачі позивачу заставного майна на період до його реалізації, що не суперечить положенням статті 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 525 - 526, 543, 553 - 554, 572, 590, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про заставу», ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved