Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У січні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], укладеного 23.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Визнанням права власності на житловий будинок за вказаною адресою з всіма надвірними прибудовами за позивачкою. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] приналежить ій на праві приватної власності, інша 1/2 частина будинку - сестрі [PERSON] У грудні 2013 року позивачка звернулася до сестри з пропозицією викупити у неї половину будинку за 50 000 грн., на що отримала згоду. Так 23.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до цього договору [PERSON] продала, а [PERSON] прийняла у власність 1/2 житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач пообіцяла оформити договір нотаріально, але згодом відмовилася. На теперішній час договір нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку. Відповідачка отримала вказану суму грошей, про що свідчить написана нею розписка та зобов'язалась звільнити будинок та оформити всі належні документи не пізніше 23.01.2014 року. Але цього вона не зробила, отримані гроші витратила. Тому позивачка вимушена була звернутися до суду з вищезазначеним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову, суду пояснила, що відмовляється нотаріально посвідчити договір, оскільки вважає суму за 1/2 частину будинку, яку вона отримала, замалою. В подальшому відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкає по сусідству за адресою: [ADDRESS] і підтвердила факт підписання угоди та передачі грошей за будинок [PERSON] у розмірі 50 000 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. 23.12.2003 року між між [PERSON] та [PERSON] було фактично укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до цього договору [PERSON] продала, а [PERSON] прийняла у власність 1/2 житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка отримала вказану суму грошей, про що свідчить написана нею розписка та зобов'язалась звільнити будинок та оформити всі належні документи не пізніше 23.01.2014 року. Але цього вона не зробила, отримані гроші витратила. Вказані обставини підтверджені розпискою від 23.12.2013 року, поясненнями свідка [PERSON] Договор вимагав нотаріального посвідчення, однак нотаріальна форма при його укладенні не була дотримана. Згідно ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального засвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку нотаріальне засвідчення договору не вимагається. Так, з огляду на надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що між сторонами 23.12.2013 року було досягнуто угоди та обоюдне волевиявлення щодо всіх істотних умов договору купівлі- продажу нерухомого майна, як то ціна, предмет, вартість тощо. Також сторонами відбулося часткове виконання договору: відповідач звільнила приміщення, передала позивачу необхідні документи тощо. Суд вважає не бажання відповідача оформити угоду нотаріально, підтвердженому у судовому засіданні, ухиленням, що порушує право позивача при наявності обоюдної домовленості. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що визнання позову не порушує прав інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.220, 316, 319, 328 ЦК України,

Outcome: approved