Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Солода В.М. про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він 14.03.19р. звернувся до голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Солода В.М. з заявою, вхідний номер С-223, яка не була розглянута відповідно до управлінської функції в розумінні п. п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України і ст.ст. 3, 19, 59, 71 Конституції України, ЗУ «Про звернення громадян». За захистом своїх прав він звернувся до суду, який визнав дії відповідача протиправними. Вважає, що протиправними діями відповідача його здоров`ю спричинено значну шкоду, тому що весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законодавством строки, що підтверджується відсутністю на даний час рішення, постанови, тобто правових актів відповідача на заяву від 14.03.19р. вх. С-223. Внаслідок того, що він не отримав у передбачені законодавством строки належного розгляду заяви від 14.03.19р. вх. С-223 він був вимушений витрачати час для вирішення питань пов`язаних із захистом своїх прав, що порушило його звичний спосіб життя, внаслідок протиправних дій відповідача він переносить психологічний стрес, відчуває негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт, втратив душевний спокій, порушився сон. Внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав моральних втрат, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації звичок та бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та позову, відвідувати інстанції відповідача всіх рівнів щоб добитися належного по закону розгляду заяви від 14.03.19р. вх. С-223. А тому, просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, завданої діяльністю підлеглого держави України виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради 840\~800 грн. Ухвалою суду від 26.08.2020р. позовну заяву [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду від 26.08.2020р., [PERSON] , 04.09.2020р. подав заяву після усунення недоліків. Ухвалою суду від 14.09.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 26.10.2020р. 29.09.2020р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що проти позову заперечує в повному обсязі та вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Скарга на яку посилається позивач у своєму позові надійшла до виконкому 14.03.2019р. та була зареєстрована за вхідним №С-223. 28.03.2019р. за вихідним № С-223 поштовим відправленням відповідачу було надіслано відповідь на вищезазначену заяву з вичерпними роз`ясненнями, наданими згідно питань, викладених у ній та у межах наданих виконкому повноважень. Щодо позовної вимоги про стягнення з виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради моральної шкоди зазначив, що вказана вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, так як відсутні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, та зокрема позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідача. Ухвалою суду від 26.10.2020р. закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначено до судового розгляду по суті на 24.11.2020р. Ухвалою суду від 24.11.2020р. залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Солода В.М., про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. 23.12.2020р. [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі як відповідача орган Державного казначейства України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. 23.12.2020р. [PERSON] подав на адресу суду клопотання про залучення до участі у справі як відповідача орган Державного казначейства України. Однак, вказане клопотання позивачем було подано до суду після постановлення судом ухвали від 26.10.2020р. про закриття підготовчого провадження по справі, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає. 16.02.2021р. на адресу суду від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник третьої особи зазначає, що казначейство як сторона по справі, не погоджується з позовом, позивачем не доведена вина відповідача, оскільки не має документального підтвердження доводів позивача, вона є не більше окремою думкою та бездоказовою і не може розглядатися як такою. 17.03.2021р. на адресу суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання в якому останній просить відхилити заперечення, як і мотиви їх визнання і ухвалою повернути відповідно до ст. 178 ЦПК України та кваліфікувати такий відзив як відмову третьої особи надати відзив на позов у строк. Підставою клопотання є процесуальні порушення порядку подання відзиву на позовну заяву від 10.02.21р. за №04-10-10/1897, не відповідність його змісту ст. 178 ЦПК України, предмету позову. Позивач у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 45). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у ній доказів (а.с. 99-100). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2019р. у справі № 215/1960/19, позовну заяву [PERSON] до голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода В.М. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода В.М. щодо не розгляду скарги [PERSON] від 14.03.2019 №С-223 у встановлений законом строк. Зобов`язано голову виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода В.М. розглянути скаргу [PERSON] від 14.03.2019р. та надати письмову відповідь на неї. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.4-8). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач як на підставу для його задоволення посилається на те, що внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності щодо виконання рішення суду у передбачені законом строки з розгляду його заяви від 14.03.19р. вх.№С-223, йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 840 800 грн і яку просить стягнути з відповідача на його користь. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18, зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності, в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладений у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Суд, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до вимог ст.1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Зміст ст.\~1174\~ЦК України відповідає, також, вимогам ст. 56 Конституції України, що передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Посадовими особами, мова про яких іде в ст.\~1174\~ЦК України, є не будь-які працівники державних органів та органів місцевого самоврядування, а лише ті, які віднесені до категорії посадових осіб Законом України від 16 грудня 1993 pоку «Про державну службу» та Законом України від 21 травня 1997 року «Про органи місцевого самоврядування». Відповідно до змісту ст.\~1174\~ЦК України, обов`язок відшкодувати завдану шкоду покладається не на посадову або службову особу, незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю якої завдано шкоди, а на органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим або органи місцевого самоврядування. Тобто вимоги про відшкодування шкоди до осіб, які безпосередньо її завдали, не повинні пред`являтися незалежно від їх вини. Тобто має місце відповідальність органів державної влади або місцевого самоврядування без вини. Підставою для застосування вказаного виду відповідальності є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, складові якого у сукупності надають право на відшкодування завданої шкоди (шкода, протиправна поведінка, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода,завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до ст.1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових/службових обов`язків. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог, що узгоджується із правовими висновками, викладеними в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Завдана шкода відшкодовується не безпосередньо посадовою особою органу державної влади або органу місцевого самоврядування з рахунків, відкритих для забезпечення їх діяльності, як юридичної особи (бюджетної установи), а за рахунок коштів Державного бюджету Державним казначейством України в порядку, встановленому чинним законодавством. Однак позов пред`явлено до відповідача, [PERSON] , як голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, в той час як належним відповідачем в даній справі має бути орган державної влади або орган місцевого самоврядування, а не посадова або службова особа, незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю якої, на думку позивача, завдано шкоди. Пленум Верховного Суду України у п.8 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Статтею 51 ЦПК України, передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. А тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача. Разом з тим позивач не позбавлений права захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку до належних відповідачів. З огляду на викладене, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed