Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного кредитного договору № 281/20-254 від 07.09.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 113000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2010 року, але зобов'язання в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконав. Станом на 31.12.2013 року сума загальної заборгованості становить 184402,38 грн. з яких 75332,00 грн. - заборгованість по кредиту, 91722,99 грн. - заборгованість по відсотках, 9751,65 грн. - штрафні санкції за порушення терміну сплати відсотків, 7595,74 грн. - інфляційні витрати. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 07.09.2007 року укладено договір застави рухомого майна за № 13670, згідно якого відповідач надав у заставу власний автомобіль BMW 330, 2001 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Тому просить звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмету застави для його подальшої реалізації, встановленому на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не направляв. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно із ч. 2, 3 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. За змістом ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Статтею ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпеченого обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Судом встановлено, що відповідно до укладеного 07.09.2007 року між позивачем та відповідачем кредитного договору № 281/20-254 (а.с. 12-14) відповідач отримав кредит у розмірі 113000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних з кінцевим терміном повернення 06.08.2010 року. Додатковою угодою № 1 від 20.10.20008 року до даного кредитного договору змінено розмір відсотків та встановлено 19 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 06.09.2010 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки та не сплачував інші платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками, на яку позивачем відповідно до п.п. 3.3.7, 4.1 та ст. 625 ЦК України нараховано пеню та інфляційні нарахування. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 13-14) станом на 31.12.2013 року сума загальної заборгованості становить 184402,38 грн. з яких 75332,00 грн. - заборгованість по кредиту, 91722,99 грн. - заборгованість по відсотках, 9751,65 грн. - штрафні санкції за порушення терміну сплати відсотків, 7595,74 грн. - інфляційні витрати. Позивачем нарахована відповідачу пеня за період з 30.12.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 9751,65 грн. (а.с. 13), але оскільки відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік, тому оскільки позивач звернувся до суду з позовом 31.12.2013 року, що вбачається із штампа на поштовому конверті, тому суд дійшов висновку про обмеження нарахування пені з 31.12.2012 року в сумі 8903,81 грн. Таким чином, всього заборгованість за кредитним договором становить 183554,54 грн., яка складається з: 75332,00 грн. - заборгованість по кредиту, 91722,99 грн. - заборгованість по відсотках, 8903,81 грн. - штрафні санкції, 7595,74 грн. - інфляційні нарахування. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 07.09.2007 року було укладено договір застави рухомого майна (а.с. 11-12), згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль BMW 330, 2001 року випуску, № кузова/шасі: [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності. Заставна вартість предмета застави визначена за погодженням сторін у п. 1.2 договору застави, згідно якого становить 176750,00 грн. Як убачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24.06.2014 року (а.с. 39), застава належного відповідачу автомобіля BMW 330, 2001 року випуску, № кузова/шасі: [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрована 24.09.2012 року, а відповідно до копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 24.06.2014 року (а.с. 40) 24.06.2014 року було зареєстровано відомості про звернення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання відповідача. В силу положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1835,55 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та,

Outcome: partial