overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У серпні 2016 року\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бузівської сілської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 14 січня 2009 року померла його мати [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на її майно, яке складається з житлового будинку № 38 по вулиці Дніпровській у селі Бузова Києво-Святошинського району Київської області. Померла при житті склала заповіт, в якому заповіла все своє майно йому. Його мати останні свої п»ять років постійно проживала з ним в селі Бузова Києво-Святошинського району Киїської області, хоча була зареєстрована в Івано-Франківській області, куди вона поїхала на новорічні свята та мала мету знятися з реєстраційного обліку, але раптова смерть припинила всі її дії. Він фактично прийняв спадщину після смерті її матері шляхом постійного з нею проживання до дня її смерті, але своє право власності на житловий будинок належним чином не оформив. Факт проживання разом з матір»ю підтверджується депутатським актом від 02 червня 2016 року та довідкою сільської ради від 08.06. 2016 року. Він звернувся із заявою в Першу Київську обласну держану нотаріальну контору, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю першої черги на житловий будинок за № 38, що розташований по вул. Дніпровська в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, про що ухвалено відповідно постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вищезазначений будинок було побудовано в 1970 році, а 12.12. 1978 року був наданий [PERSON] як голові сім»ї переселенець відповідно до переселенського білету. Переселенські будинки по вулиці Дніпровська, сім»ї переселенців отримували на підставі постанови Ради Мііністрів СРСР № 364 від 31.05. 1973 року « Про пільги переселенню» та відповідно до акту передачі житлового будинку. Майно переходить в особисту власність переселенців після погашення ними своєї частки кредиту. В будинковій книзі зазначено, що 01.03. 1993 року видана ця книга в зв»язку з виплатою за будинок. Належність [PERSON] будинку за № 38 по вул.. Дніпроська в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області підтверджується: реєстраційним посвідченням від 08.12. 1994 року, технічним паспортом, будинковою книгою. Згідно погосподарського обліку власником житлового будинку за № 38 по вул. Дніпровській являється [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Бузівської сільської ради від 08.06. 2016 року за № 559. Відповідно до реєстраційного посвідчення за № 143 від 08.12. 1994 року цілий жилий будинок (домоволодіння) з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Дніпровська за № 38 зареєстрований в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за гр.. [PERSON] на підставі акту передачі жилого будинку

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просив шлюб укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 17.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис №153 розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою(а.с.14), надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.15), позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.16), проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 17.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис №153 (а.с.3). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з весни 2015 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Неповнолітніх дітей та майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини в якому вказував, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок та земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений строк спадщину не прийняв в зв'язку з незадовільним станом здоров'я та лікуванням. Тому [PERSON], вказуючи на поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, просив про визначення йому додаткового строку для подання відповідної заяви до нотаріальної контори тривалістю в два місяці. В судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не з'явилися, проте остання направила на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі осіб, що не з'явилися в судове засідання, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини не вчинив необхідних дій, що можуть свідчити про її прийняття. В той же час інших осіб, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що [PERSON] не подав вчасно заяву про прийняття спадщини в зв'язку з незадовільним станом здоров'я та знаходженням на лікуванні з 02 червня 2016 року по 08 липня 2016 року. Вказані причини суд визнає поважними. Тому суд, виходячи з обставин справи, вважає необхідним надати позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Житомирської філії Київського інституту бізнесу та технологій, Київського інституту бізнесу та технологій (КіБіТ) про стягнення середнього заробітку в сумі 14911,00 грн. за час затримки видачі трудової книжки після звільнення з роботи. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що наказом директора філії Київського інституту бізнесу та технологій від 01.09.2008 року №15-к він був прийнятий на посаду старшого викладача кафедри економіки, а наказом від 12.06.2013 року №19-к він був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України з 13.06.2013 року. Однак трудову книжку йому було видано в липні 2014 році. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с. 165). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у відповідності до ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом директора філії Київського інституту бізнесу та технологій від 01.09.2008 року №15-к [PERSON] був прийнятий на посаду старшого викладача кафедри економіки, а наказом від 12.06.2013 року №19-к він був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України з 13.06.2013 року. Вказане також підтверджуються копією трудової книжки позивача серії БТ-І № 4629944 (а.с. 4). Згідно до ст.ст. 47, 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок з виплатою всіх сум, що належать йому від підприємства. Трудову книжку [PERSON] видано в липні 2014 році, тобто через тринадцять місяців після його звільненя. У порушення вимог ст.ст.115, 47, 116 КЗпП України позивачу своєчасно трудова книжка не була повернута. Посадовий оклад позивачау 2012-2013 роках становив 1147 грн. в місяць, 1147 грн. х 13 місяців =14911 грн. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позов є обґрунтованим, заявлений у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14911,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 4 квітня 2000 року між ними зареєстровано шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. Протягом останніх років відповідачка не бере участі у веденні домашнього господарства, не створює нормальних сімейних стосунків. Це фактично призвело до припинення шлюбних відносин з вини відповідачки. Примирення неможливе. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причину неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена та від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не зявилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 8 листопада 2003 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя, що є причиною розірвання шлюбу. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] тітки - [PERSON]. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] За життя вона склала заповіт на ім'я позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири в м. Херсоні. У зв'язку із тяжкими життєвими обставинами позивач з поважних причин не оформив свої спадкові права, тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання сторони не з'явились, представник позивача та відповідач надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а відповідач у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилась позивачу рідною тіткою. За життя вона склала заповіт на ім'я позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. 11.07.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової Олени Григорівни із заявою про прийняття спадщини. Тобто після спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Частиною 2 цієї статті визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами було доведено те, що позивачем з поважних причин пропущено строк для прийняття спадщини, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Короленка, 65. З 1968 року у вказаному жилому приміщенні зареєстровано місце проживання [PERSON] Посилаючись на те, що [PERSON] що з 1990 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, у користуванні жилим приміщенням [PERSON] жодних перешкод не чиниться, жодної домовленості щодо користування жилим приміщенням між ним та [PERSON] не існує, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку, що розташований за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Короленка, 65. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, однак від позивача до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача не надходило, причини неявки не повідомив, за таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Короленка, 65, на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року (а.с. 4). Місце проживання [PERSON] у спірному жилому приміщенні зареєстровано з 1968 року (а.с. 6), однак за місцем реєстрації [PERSON] не проживає з 1990 року. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи, що [PERSON] понад рік не проживає у житловому будинку, що розташований за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Короленка, 65, без поважних причин, наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонами по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що він та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що він з дружиною перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, однією сім'єю не проживають, просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним, [PERSON], та [PERSON] 22 січня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 03. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вважає, що примирення неможливе. Заслухавши пояснення [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved