Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON], у якому, враховуючи зменшення позовних вимог (а.\~с. 55), просила поділити між ними квартиру [ADDRESS], що є їхньою спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на ? частку цієї квартири та встановити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування дві житлові кімнати №№\~2 і 3 площею 19,2 м2 і 11,7 м2, а відповідачу житлову кімнату №\~7 площею 23,7 м2. Коридор №\~1 площею 15,0 м2, ванну кімнату №\~4 площею 2,9 м2, вбиральню №\~5 площею 1,7 м2 і кухню №\~6 площею 10,2 м2 залишити у спільному користуванні сторін. В обґрунтування позову зазначала, що вона у період з 31 липня 1993 року по 13 грудня 2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу вони мають чотирьох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], і трьох дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. За час подружнього життя на підставі договору про пайову участь у будівництві житла, укладеного 08 червня 2004 року між відповідачем [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю Броварський домобудівний комбінат Меркурій (далі ТОВ\~Броварський домобудівний комбінат Меркурій), ними було придбано квартиру [ADDRESS], у якій вона із трьома їхніми дочками та відповідач проживають окремими родинами. Вона разом із дітьми займають дві житлові кімнати площею 19,2 м2 і 11,7 м2, відповідач житлову кімнату площею 23,7 м2. Вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набута сторонами у період шлюбу, тому просить суд визнати за нею право власності на ? частку цієї квартири. Оскільки між нею і відповідачем стали виникати конфлікти з приводу користування квартирою, вважає необхідним встановити порядок користування квартирою, який фактично склався між сторонами. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному, просили суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав частково та пояснив, що спірна квартира придбана на зароблені ним особисто кошти, тому проти визнання за позивачем права власності на ? частку квартири заперечує. Проти проживання позивача та встановлення запропонованого порядку користування квартирою він не заперечує, оскільки такий порядок користування квартирою фактично склався між сторонами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 31 липня 1993 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2006 року, яке набрало законної сили 14 листопада 2006 року, шлюб між ними розірвано. 13 грудня 2006 року позивачу [PERSON] видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають чотирьох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо, та трьох дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2006 року із відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання цих дітей в розмірі 500 грн., щомісяця. 08 червня 2004 року відповідач [PERSON] (далі Пайовик) і ТОВ\~Броварський домобудівний комбінат Меркурій (далі Забудовник) уклали договір №\~68-а-ГК про пайову участь у будівництві житла. Згідно із п. 1.1 цього договору Забудовник будує і здає в експлуатацію трикімнатну квартиру №\~68-а загальною площею 88,40 м2 на 10-му поверсі другого підїзду у 109-ти квартирному житловому будинку по вулиці Грушевського в місті Бровари Київської області у 4 кварталі 2004 року, а Пайовик у порядку пайової участі перераховує кошти на будівництво. Відповідно до п. 2.1 договору вартість квартири визначається в сумі 90720 грн., у тому числі ПДВ 15120 грн. У п. 4.1 цього договору встановлено, що згідно із рішенням правління вартість квартири в сумі 90720 грн., у тому числі ПДВ 15120 грн., Забудовник покриває за рахунок власних коштів за умови збереження Пайовиком трудових відносин із Забудовником. За змістом п. 4.2 вказаного договору у випадку розриву Пайовиком трудових відносин із Забудовником без поважних причин або звільнення його за ініціативою адміністрації комбінату у звязку з неналежним виконанням своїх посадових обовязків до 31 грудня 2010 року Пайовик у місячний строк сплачує Забудовнику зазначену вартість квартири збільшену на коефіцієнт 1,7 та індекс інфляції. 30 вересня 2004 року між Забудовником і Пайовиком складено акт прийому-передачі зазначеної квартири, з якого видно, що ТОВ\~Броварський домобудівний комбінат Меркурій передало, а [PERSON] прийняв зазначену трикімнатну квартиру загальною площею 88,40 м2, житловою площею 54,60 м2. Цей акт є підставою для оформлення документів на заселення квартири та оформлення в БТІ документів на право власності на квартиру. Право власності на цю спірну квартиру за відповідачем [PERSON] зареєстровано Броварським бюро технічної інвентаризації лише 11 листопада 2011 року, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Із технічного паспорта на трикімнатну квартиру [ADDRESS] видно, що вона складається з таких приміщень: коридору №\~1 площею 15,0 м2, житлової кімнати №\~2 площею 19,2 м2, житлової кімнати №\~3 площею 11,7 м2, ванної кімнати №\~4 площею 2,9 м2, вбиральні №\~5 площею 1,7 м2, кухні №\~6 площею 10,2 м2 та житлової кімнати №\~7 площею 23,7 м2. Відповідно до встановленого сторонами фактичного порядку користування квартирою позивач разом із трьома дочками займають житлові кімнати №№ 2 і 3 площею 19,2 м2 і 11,7 м2, відповідач житлову кімнату №\~7 площею 23,7 м2. Усі інші приміщення квартири знаходяться в їхньому спільному користуванні. Із трудової книжки [PERSON] видно, що у період з 14 липня 1993 року по 02 квітня 2012 року відповідач працював у ТОВ\~Броварський домобудівний комбінат Меркурій на посаді електрозварника. У ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верхового Суду України у абз. 1 п. 24 постанови №\~11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя розяснив, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України). Суд встановив, що у період перебування у шлюбі на підставі договору №\~68-а-ГК про пайову участь у будівництві житла, укладеного відповідачем [PERSON] в інтересах сімї, сторонами набуто квартиру [ADDRESS], яку передано їм у користування 30 вересня 2004 року. Ця квартира вважається спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набута сторонами у період шлюбу, в інтересах сімї та за рахунок спільних коштів подружжя, до яких відноситься і заробітна плата відповідача у період шлюбу, тому посилання [PERSON] на те, що спірну квартиру він заробив особисто, висновків суду не спростовують. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поділ спірної трикімнатної квартири та визнання за нею права власності на ? частку цієї квартири ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що між позивачем і відповідачем фактично склався порядок користування квартирою №\~68-а у будинку №\~13-а по вулиці Грушевського у місті Бровари Київської області. Позивач із трьома дочками займає дві житлові кімнати №№ 2 і 3 площею 19,2 м2 і 11,7 м2, а відповідач житлову кімнату площею 23,7 м2. Інші приміщення цієї квартири знаходяться в їхньому спільному користуванні. Проти встановлення такого порядку користування квартирою відповідач [PERSON] у суді не заперечував та позов у цій частині визнав. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову щодо встановлення запропонованого позивачем [PERSON] порядку користування зазначеною трикімнатною квартирою. За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі до суду цього позову суд, враховуючи майновий стан позивача, перебування на її утриманні трьох дітей, звільнив [PERSON] від сплати судового збору. Враховуючи наведене, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 3996 грн. 20 коп., з яких 3445 грн. (6890 грн. : 2) за вимогу майнового характеру про визнання права власності на ? частку квартири та 551 грн. 20 коп. за вимогу немайнового характеру про встановлення порядку користування квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved