Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому з урахуванням збільшень просив: - стягнути із товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі ТДВ «СТ Домінанта») страхове відшкодування у розмірі - 89\~604 грн. 78 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 1\~881 грн. 68 коп., 3 % річних у розмірі 1\~075 грн. 25 коп. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 8\~960 грн. 40 коп.; - стягнути із [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. 00 коп., - стягнути із відповідачів на свою користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначається, що 09 листопада 2016 року о 23 год. 00 хв. по вулиці Героїв Небесної Сотні у місті Броварах Київської області [PERSON], керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] здійснив зіткнення із автомобілем марки «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаного правопорушення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Відповідно до рахунку-фактури, складеного ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 25 листопада 2016 року для приведення вказаного автомобіля у стан, що був до дорожньо-транспортної пригоди необхідно 90\~841 грн. 41 коп. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СТ Домінанта» відповідно до страхового полісу АЕ/9197793, то позивач 25 січня 2017 року з метою отримання відшкодування звернувся до вказаної страхової компанії. Разом з тим, отримав відмову, так як остання не погоджується із сумою відшкодування вказаною у рахунку-фактурі № С-00096768 від 25 листопада 2016 року. Страховим товариством самостійно замовлено оцінку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку, який згідно із звітом від 08 січня 2017 року № 16-D/26/6 становить 36\~166 грн. 96 коп. У звязку із відмовою у виплаті страхового відшкодування позивач також замовив автотоварознавче дослідження. Так відповідно до висновку від 03 березня 2017 року № 15/17, складеного ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля складає 89\~604 грн. 78 коп. У порушення вимог законодавства ТДВ «СТ Домінанта» свого обовязку щодо виплати страхового відшкодування не виконало, вмотивованої відповіді щодо відмови у задоволенні заяви не направило. [PERSON] того, неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 10\~000 грн. 00 коп., що полягає у необхідності звернення до суду з метою відшкодування завданої шкоди й додаткових зусиллях для відновлення порушених майнових прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач ТДВ «СТ Домінанта» у судове засідання свого представника не направив. 07 листопада 2017 року й 05 грудня 2017 року надіслав до суду заперечення проти позову й додаткові заперечення, в яких просив розглянути справу без участі представника товариства. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2016 року по вулиці Героїв Небесної сотні у місті Бровари Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] й [PERSON], який керував автомобілем марки «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Як вбачається із матеріалів справи на час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 листопада 2016 року цивільна відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до страхового полісу АЕ/9197793 була застрахована у ТДВ «СТ Домінанта». 25 січня 2017 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СТ Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши рахунок-фактуру № С-00096768 ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 25 листопада 2016 року, відповідно до якого вартість повного відновлення автомобіля марки «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER] складає 90\~841 грн. 14 коп. Як встановлено із матеріалів справи 08 січня 2017 року на замовлення відповідача ТДВ «СТ Домінанта» проведено оцінку вартості матеріального збитку автомобіля марки «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до висновку від 08 січня 2017 року матеріальний збиток завданий власнику вказаного КТЗ внаслідок його пошкодження складає 36\~166 грн. 96 коп. (з урахуванням ПДВ) 30\~139 грн. 13 коп. (без урахування ПДВ). 17 березня 2017 року [PERSON] повторно звернувся до ТДВ «СТ Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до заяви висновок автотоварознавчого дослідження. Згідно із висновком № 15/17 від 03 березня 2017 року, складеного ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля марки «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER] складає 89 604 грн. 78 коп. Відповідно до статті 22, частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування. Стаття 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, єдиним документом, який підтверджує розмір страхового відшкодування є саме звіт з визначення вартості матеріального збитку. При оцінці поданих сторонами звітів від 08 січня 2017 року й 03 березня 2017 року судом враховується також й інші докази зібрані у справі, зокрема протокол огляду транспортного засобу від 26 листопада 2016 року щодо опису виявлених пошкоджень; застосовані у звітах методики щодо застосування коефіцієнту фізичного знову, що суттєво впливає на розмір завданої матеріальної шкоди, а також дата складання вказаних звітів. Отже з урахуванням наведених обставин, суд вважає належним доказом у справі щодо підтвердження матеріального збитку завданого позивачу є звіт № 16-D/26/16 від 08 січня 2017 року. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 вказаного Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Таким чином, стягненню із відповідача ТДВ «СТ Домінанта» на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування визначена за звітом від 08 січня 2017 року у розмірі - 30\~139 грн. 13 коп. (без урахування ПДВ). Одночасно із вимогою про стягнення страхового відшкодування, позивачем заявлено вимоги про на підставі статті 625 ЦК України стягнення інфляційних втрат, 3 відсотків річних на підставі стаття 625 ЦК України й про стягнення пені Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, згідно зі статтею 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України міститься в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Із врахуванням наведеного, а також тих обставин, що цивільні права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах виникли з позадоговірних відносин, які регулюються положеннями глави 82 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а положення частини 2 статті 625 ЦК України застосовуються до правовідносин лише добровільного страхування, а не обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд приходить до висновку, що відсутність підстав для застосування вимог частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи ту обставину, що відповідач не є страховиком позивача, а також відсутність між ними відносин зобовязального характеру, у задоволенні вимоги про стягнення пені, слід також відмовити. Вирішуючи питання по суті вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. За правилами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Верховний Суд України у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року з подальшими змінами розяснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При розгляді даної справи по суті позивач у порушення вимог частини третьої статті 12 й частини першої статті 81 ЦПК України не довів факту завдання йому моральної шкоди. Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної вимоги з огляду на її недоведеність. Щодо стягнення на користь позивача судових витрат, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до часин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання послуг адвоката та консультаційних послуг від 01 червня 2017 року, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю [PERSON], акт приймання наданих послуг від 10 січня 2018 року й квитанцію про сплату послуг. Як вбачається із вказаного акту й квитанції вартість наданих послуг адвоката становить 10\~000 грн. 00 коп. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд також враховує розяснення пункту 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно із якими розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Отже, дослідивши акт приймання наданих послуг й кількість годин витраченого часу, кількість та тривалість судових засідань, проведених по даній справі, враховуючи співмірність виконаної роботи та винагороду за таку роботу, а також часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~100 грн. 00 коп. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог до відповідача ТДВ «СТ «Домінанта», суд приходить до висновку про пропорційне стягнення із відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 301 грн. 40 коп.

Outcome: approved