Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Факторинг України» про припинення договору поруки № SR -501/033/2007 від 21 вересня 20007 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 21 вересня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту № CLCL3/2007, у відповідності до якого мав отримав грошові кошти в іноземній валюті в сумі 38 954,72 доларів США. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «ОТП банк» та [PERSON] 21 вересня 2007 року укладено договір поруки мі 38 954,72 доларів США. № SR -501/033/2007. В серпні 2013 року на його адресу надійшла позовна заява з додатками до нього, а також ухвала про відкриття провадження у справі № 501/2393/13-ц Ілічовського міського суду подано позовну заяву ТОВ «ОТП ФакторингУкраїни» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначає про те, що одним із додатків до позовної заяви про стягнення заборгованості є копія розрахунку заборгованості позичальника станом на 16.04.2013 року. Також додатком до позовної заяви є досудова вимога № F-660 від 26 жовтня 2012 року, яку [PERSON] не отримував, а дізнався про її зміст тільки в день отримання позовної заяви. Банк надав копію розрахунку заборгованості Позичальника станом на 16.04.2013 року з якого вбачається, що останнє погашення заборгованості по кредиту Позичальником проводив 27.06.2012 року. На думку позивача, є всі підстави вважати , що договір поруки припинив дію , оскільки згідно п. 3.1. договір закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе Зобов'язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідачів у судовому засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові заперечення, в який зазначив про те, що факти викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21 вересня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту № CL -501/033/2007 у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 38 954, 72 доларів США. У забезпечення виконання кредитного договором 21 вересня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір поруки SR -501/033/2007 Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений момент пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 3.1 Договору поруки у випадку невиконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Додатково у п. 3.4. того ж договору зазначено, що обов'язок Поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від Кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою Поручителем, якщо Кредитор надіслав її поштою за адресою: вказаної цьому договорі. Так, наприкінці жовтня 2012 року на адресу [PERSON], що вказана у Договорі поруки, надіслано досудову вимогу № F-660, що підтверджується повідомленням про відправку № 65014 03468470, лист повернувся до ТОВ Факторинг України» з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до Застережень до п.34 Договору Поруки при зміні своєї адреси Поручитель зобов'язаний повідомити про це Кредитора. До отримання такого повідомлення вимога Кредитора належить до подання за вказаною в цьому договорі адресою. Суд не приймає до уваги твердження щодо невідповідності ст.. 252 ЦК України Договору поруки стосовно визначення моменту повного погашення зобов'язання , як моменту припинення Договору поруки ( п.2.1 та п. 4.2), є необґрунтованим. Оскільки ч. 02 ст. 252 ЦК термін дії може бути визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, такою самою подією у конкретному випадку ї є моментом погашення заборгованості за кредитними зобов'язаннями, тобто, Договір поруки дійсний у строк до настання такого моменту. Як встановлено договором поруки, дія договору закінчується належним виконанням зобов'язань. Так відповідно до п. 2. Договору про надання споживчого кредиту № CL -501/033/2007, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 21.09.2013. Крім того, 21.09.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON]уклали договір поруки SR -501/033/2007, згідно п. 2.1 якого поручитель зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальника взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № CL -501/033/2007 від 21.09.2007, а саме: повернути до 21 вересня 2013 року кредит у сумі 38 954, 72 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. Згідно п. 3.1 дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» - відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Строк виконання основного зобов'язання вже пройшов не відповідають дійсності, адже день настання строку виконання основного зобов'язання сторони погодили 21.09.2013. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача діями чи бездіяльністю відповідача, зобов'язання за кредитним договором на момент подачі та розгляду позову не виконано, строк виконання основного зобов'язання було погоджено між сторонами - 21.09.2013, у зв'язку з чим відсутні підстав вважати, що дія договору поруки закінчилася, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed