Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 19 травня 2000 року у Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №09. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з 2016 року припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї та постійні скандали. Спір про місце проживання дітей та про поділ спільного майна подружжя відсутній. В зв'язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві додатково пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна. Спір про місце мешкання дітей та поділ спільного майна подружжя відсутній. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не погодився. Вказав, що спір про місце мешкання дітей відсутній, спір про поділ спільного майна, в разі виникнення, буде вирішуватися окремо. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 19 травня 2000 року у Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №09. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved