Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: -стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 1470082 грн. 50 коп., у тому числі: 1040000 грн. - сума основного боргу, 391966 грн. 02 коп. - відсотки за користування позикою, 25850 грн. 19 коп. - інфляційних втрат, 12266 грн. 29 коп. - 3 % річних; - стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 27 вересня 2016 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 1300000 гривень, що було еквівалентом 50000 доларів США відповідно до курсу НБУ на день позики, а позичальник зобов'язався повернути їх Позикодавцю в термін до 27 вересня 2017 року та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 18% річних від суми позики протягом строку користування позикою. Договір позики від 27.09.2016 року укладався за письмовою згодою другого подружжя позичальника - [PERSON], яка 27.09.2016 року підписала заяву про надання згоди на взяття її чоловіком [PERSON] в позику 1300000 (один мільйон триста тисяч) гривень, що є еквівалентом 50000 доларів США. В своїй письмовій згоді [PERSON] зазначила, що договір позики, з текстом якого вона ознайомлена, укладається її чоловіком в інтересах сім'ї на умовах, які подружжя попередньо обговорило і вважає вигідним для них, і укладання договору позики відповідає їх спільному волевиявленню. Одночасно з підписанням сторонами договору [PERSON] власноручно написав розписку про отримання вказаної суми позики від позивача. Проте, свої обов'язки за Договором позики [PERSON] та [PERSON] в зазначений строк виконали лише частково, а саме: 26 вересня 2017 року повернули 260000 гривень, що було еквівалентом 10000 доларів США. Станом на 31.07.2018 року подружжям [PERSON] сума залишку боргу, в еквіваленті 40000 доларів США позивачу не повернена, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивач, представник позивача, кожен окремо, позовну заяву підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстави, які в ній зазначені, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви. Зазначивши, що представляючи інтереси відповідача [PERSON], позивачем, на підтвердження солідарного стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних втрат, 3 % річних, не надано доказів, що отримані гроші використані в інтересах сім'ї; в частині вимог до відповідача [PERSON] зазначив, що у позивача відсутня розписка, за якою останній позичив грошові кошти у сумі 50000 доларів США, а тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується їх повернути, а також сплатити відсотки за користування позикою в порядку та на умовах, встановлених договором. Загальна сума позики складає 1300000 грн., що є еквівалентом 50000 доларів США. Позичальник сплачує проценти у розмірі 18 % річних від суми позики протягом строку користування позикою. Строк повернення позики становить 27 вересня 2017 року. Позичальник зобов'язаний повернути позику за договором в термін до 27 вересня 2017 року. У разі прострочення повернення позики позичальник сплачує пеню у розмірі 0,01 % річних від суми простроченої до повернення позики. Договір укладено за письмовою згодою другого з подружжя - [PERSON] (арк.с.8). Відповідно до розписки від 26.09.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму 40000 доларів США, відповідно до договору позики від 26.09.2016 року. Сторонами погоджено графік погашення заборгованості, а саме узгоджено погашення [PERSON] по 10000 доларів США до: 01.10.2017 року, 30.01.2018 року, 30.04.2018 року, 30.07.2018 року (арк.с.9). Таким чином, факт одержання грошей підтверджується, в тому числі розпискою від 26.09.2017 року, з якої вбачається, що відповідач отримав позику в сумі 40000 доларів США (арк.с.9). Відповідно до письмової згоди [PERSON] від 27.09.2016 року дала згоду на отримання її чоловіком - [PERSON] у позику від [PERSON] грошових коштів у сумі 1300000 грн., що є еквівалентом 50000 доларів США (арк.с.10). Перевіряючи отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від позивача, в судовому засіданні було з'ясовано, що останнім було передано 27 вересня 2016 року відповідачу грошові кошти саме у розмірі 50000 доларів США, про що був укладений договір позики та написана розписка, з яких - 10000 доларів США відповідач [PERSON] повернув, та розписка на 50000 доларів США позивачем була знищена, та на залишок грошових коштів 40000 доларів США, відповідач написав 26.09.2017 року нову розписку. Даючи оцінку зазначеним посиланням, суд вважає їх достовірними та правдивими, оскільки зазначене об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, обов'язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника). Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обов'язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця - позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено. Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду України у справі від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до письмової згоди [PERSON], остання зазначила, що договір укладений її чоловіком, укладається в інтересах сім'ї, укладання договору відповідає спільному волевиявленню подружжя (арк. с.10). Таким чином, вимога позивача про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми боргу, відсотків за позикою та 3 % річних є правомірною і підлягає в цій частині задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів суми боргу за договором позики у розмірі 40000 доларів США, що еквівалентно 1040000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 02 вересня 2015 року в справі № 6-369цс15. Отже, позичальник, який добровільно погодився на умови договору позики, повинен був належно їх виконувати, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню сума процентів за користування грошовими коштами за договором позики за прострочений строк, яка обраховується за формулою: розмір заборгованості х відсоткову ставку за кредитом х кількість днів в періоді / кількість днів у році. Отже, розрахунок відсотків за користування грошовими коштами повинен бути розрахований наступним чином, за наступні періоди: З 27.09.2016 року по 26.09.2017 року - 18 % річних з суми боргу 1300000 грн. розраховується: 1300000 грн. (сума боргу) х 18% х 365 (кількість днів в періоді) / 365 = 234000 грн. З 27.09.2017 року по 30.07.2018 року - 18 % річних з суми боргу 1040000 грн. розраховується: 1040000 грн. (сума боргу) х 18% х 308 (кількість днів в періоді) / 365 = 157966 грн. 02 коп. Таким чином, загальна сума відсотків за користування позикою, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 391966 грн. 02 коп. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення позивачу грошових коштів за договором, тому, наявні підстави для настання правових наслідків, передбачених ст.611 ЦК України. З урахуванням зазначеного, суд вираховує 3 % за кожен день прострочення, з першого дня прострочення грошового зобов'язання з 01.10.2017 року до 30.07.2018 року (відповідно до заявленої позовної вимоги). Суму неустойки у розмірі 3 % від суми боргу за кожен день прострочення необхідно вирахувати наступним чином: прострочення оплати боргу усього становить 302 дні, а саме: за період з 01.10.2017 року по 29.01.2018 року - 121 день, сума заборгованості 260000 грн.; за період з 30.01.2018 року по 29.04.2018 року - 90 днів, сума заборгованості 520000 грн.; за період з 30.04.2018 року по 29.07.2018 року - 91 день, сума заборгованості 780000 грн. Розмір 3% за кожен день прострочення за період з 01.10.2017 року по 29.01.2018 року становить: 260000 (сума заборгованості) х 3% = 7800 х 121 (кількість прострочених днів)/365 = 2585 грн. 75 коп. Розмір 3% за кожен день прострочення за період з 30.01.2018 року по 29.04.2018 року становить: 520000 (сума заборгованості) х 3% = 15600 х 90 (кількість прострочених днів)/365 = 3846 грн. 57 коп. Розмір 3% за кожен день прострочення за період з 30.04.2018 року по 29.07.2018 року становить: 780000 (сума заборгованості) х 3% = 23400 х 91 (кількість прострочених днів)/365 = 5833 грн. 97 коп. Усього належить стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за період прострочення повернення боргу з 01.10.2017 року по 29.07.2018 року - 12266 грн. 29 коп. Вимога позивача про стягнення з відповідачів суми інфляційних втрат, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору позики, індексації не підлягає. Таким чином, норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Відповідно до розписки [PERSON] від 26.09.2017 року останній отримав від [PERSON], у тому числі грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 40000 доларів США, таким чином, до таких грошових зобов'язань положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях, застосовано бути не може. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, представник відповідачів, в ході судового розгляду, зазначав суду, що відсутні докази того, що отримані гроші використані в інтересах сім'ї та що у позивача відсутня розписка, за якою останній позичив відповідачу грошові кошти у сумі 50000 доларів США, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не обґрунтовані останнім належними доказами, як того вимагає ст.77 ЦПК України. Інші посилання представника відповідача є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній, не ґрунтуються на законі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4581 грн. 20 коп., з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial