Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 22 травня 2014 року в розмірі 15 000 гривень та відсотки. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що відповідно до розписки від 22 травня 2014 року [PERSON] позичив у нього 15 000 грн., які зобов'язався повернути до вересня 2014 року. У судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON] позов підтримав в частині стягнення боргу за договором у розмірі 15 000 грн., з підстав заявлених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Зі згоди представника позивача судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 22.05.2014 між сторонами було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав в позику у [PERSON] грошові кошти у розмірі 15 000 гривень, які зобов'язався повернути до 31 травня 2014 року. У разі несплати боргу зобов'язався щоденно сплачувати 20 гривень відтоків. Остаточний розрахунок мав бути проведений до вересня 2014 року ( а.с. 7). Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (стаття 545 ЦК України). Той факт, що борг за договором позики [PERSON] не повернутий, свідчить наявний у позивача оригінал розписки, наданий представником позивача для приєднання до матеріалів справи. Доказів на підтвердження іншого відповідачем не надано. А тому, борг за договором позики у розмірі 15 000 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 640.00 грн.

Outcome: approved