Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У серпні 2019 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до В`язівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позові позивачі зазначили , що в травні 2007 р. помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина , яка складається з земельної ділянки площею 9,0720 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території В`язівської сільської ради та належала батькові відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку. Вони звернулися до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , де заведена спадкова справа , але постановою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки відсутній оригінал Державного акту на право власності землю. Прохали визнати за ними право власності на земельну ділянку по 1/3 частці кожному. У відкритому судовому позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позов , прохали його задовольнити. Позивач [PERSON] до суду не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , позов підтримав , просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у с.Михайлівка Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як свідчить довідка В`язівської сільської ради від 22.11.2018 р. , [PERSON] проживав на день смерті один в с.Михайлівка . Заповіт по В`язівській сільській раді посвідчувався 20.06.2003 р . Заповітом , посвідченим В`язівською сільською радою від 20.06.2003 р. , [PERSON] заповідав своїм дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] будинок та земельну ділянку . Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №331751 , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,0720 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території В`язівської сільської ради . Як зазначає свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , мати позивачів [PERSON] померла [INFO] . Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина , яка складається з вище вказаної земельної ділянки. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька , де заведена спадкова справа № 54/2008 .Однак, постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 29.03.2019 р., 29.01.2020 р. , позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Оголошенням в районній газеті « Промінь» підтверджується , що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 331751 виданий на ім`я [PERSON] втрачений та вважається недійсним. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як свідчить ст.1223 ЦК України право на спадкування мають , особи , визначені в заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями [PERSON] та єдиними спадкоємцями по заповіту після померлого , до складу спадкового майна входить земельна ділянка , що знаходиться на території В`язівської сільської ради . Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивачів немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивачів, так як суду надано достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Outcome: approved