Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У серпні 2020 року до Василівського районного суду звернулася [PERSON] із позовом до Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, Більче-Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. У позовній заяві позивачка просить суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 6,07 га, що розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,80 га, що розташована на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] спадкоємець першої черги за законом після смерті батька. Крім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є брат [PERSON] , який змінив прізвище після укладення шлюбу та сестра [PERSON] . Батько [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . У власності [PERSON] на день її смерті перебувала земельна ділянка (пай), що підтверджується копією Державного акту на право власності № ЗП-014575 виданий 12.02.2002 року, зареєстрований в Книзі актів записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0599. 11.06.2006 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і все, що на день смерті буде належати їй і на що вона матиме право, вона заповідала батькові позивачки - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований з [PERSON] , а тому фактично прийняв спадщину. На момент смерті [PERSON] з ним ніхто не був зареєстрований. Отже, після смерті батька [PERSON] залишилося спадкове майно про яке позивачка не знала, це земельна ділянка (пай) на території Малобілозерської сільської ради розміром 6,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував від своєї співмешканки [PERSON] , яка свого часу склала на ім`я батька заповіт, яким заповіла все майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось та що буде належати їй на день смерті та земельна ділянка, яка знаходиться на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області розміром 0,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку батько заповів [PERSON] . Отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилася після смерті батька, у Василівській державній нотконторі вона не може, тому що відповідно до Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21.10.2014 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку померлого, оскільки нею не надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку - державний акт на землю. Оригінали Державних актів про право власності на земельну ділянку [PERSON] не має можливості надати по причині втрати. З часу отримання спадкодавцем Державного акту та відкриття спадщини суттєво змінилося законодавство, в тому числі й порядок Державної реєстрації права власності на земельну ділянку, передбачений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему 43 від 04.05.1999 року. Вищевказаною Інструкцією (яка була чинна на момент видачі державного акту) п. 5.1 було передбачено, що при втраті (псуванні) державного акта на земельну ділянку або псуванні, землекористувачу видається відповідний дублікат. Також у відповідності до ст.126 ЗК України (чинний з 01.01.2013 р.), право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, однак не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яким є земельна ділянка, яка знаходиться в адміністративних межах Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області та Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, оскільки Державні Акти на право власності на земельні ділянки втрачено, при цьому після смерті спадкодавця будь-яке оформлення правовстановлюючого документу на землю на ім`я спадкодавця є також неможливим, відсутній оригінал Державного акту про право приватної власності на землю, що є перешкодою для набуття права на землю в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду від 12 жовтня 2020 року витребувано спадкову справу та закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просить проводити розгляд справи за її відсутності, за участі її адвоката Кари Р.Т.. Представник позивача адвокат Кара Р.Т. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її довірительки, позов підтримують у повному обсязі. Представники відповідачів Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області та Більче-Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить прийняти на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 жовтня 2010 року, серія [NUMBER] виданого Олексинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Позивачка [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , де в графі батько зазначеного [PERSON] та свідоцтвом про одруження позивачки серії [NUMBER] де зазначено про зміну прізвища після одруження з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Третя особа [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , де в графі батько зазначеного [PERSON] та свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] де зазначено про зміну прізвища після одруження з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Третя особа [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , де в графі батько зазначеного [PERSON] та свідоцтвом про його одруження серії [NUMBER] де зазначено про зміну прізвища після одруження з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Батько [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . У власності [PERSON] на день її смерті перебувала земельна ділянка, що підтверджується копією Державного акту на право власності № ЗП-014575 виданий 12.02.2002 року зареєстрованого в Книзі актів записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0599. 11 червня 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і все, що на день смерті буде належати їй і на що вона матиме право, вона заповідала батькові позивачки - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований з [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області. На момент смерті [PERSON] з ним ніхто не був зареєстрований. Після смерті батька [PERSON] залишилося спадкове майно про яке позивачка не знала, це земельна ділянка (пай) на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області розміром 6,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував від своєї співмешканки [PERSON] , яка свого часу склала на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем виконкому Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 20 вересня 2006 року, зареєстрованого за №313, яким заповіла все майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось та що буде належати їй на день смерті та земельна ділянка, яка знаходиться на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області розміром 0,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку батько заповів [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем за заповітом посвідченого секретарем виконкому Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області від 21 квітня 2008 року, зареєстрованого за №266, яка своєчасно прийняла спадщину. 11 грудня 2019 року на підставі заяви доньки [PERSON] заведена спадкова справа №76/2019, після померлого [INFO] батька позивачки [PERSON] . За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. При звернені до нотаріуса з`ясувалось, що у [PERSON] відсутні документи що посвідчують право власності на земельну ділянку. Постановами від 20 березня 2020 року №15/02-31 та №15/02-31 нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею не надано нотаріусу документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №76/2019, після померлого [INFO] батька позивачки [PERSON] . Як вбачається зі змісту спадкової справи №35/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочата 04 квітня 2018 року та закінчена 13 лютого 2019 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] [PERSON] , однак їй не видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] не може надати до нотаріальної контори оригінали Державних актів на право приватної власності на землю, оскільки вони у неї відсутні. На даний час право власності на вищевказане спадкове майно [PERSON] не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності, тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що земельну ділянку площею 6,07 га, розташовану в межах Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] , померлий [INFO] ,прийняв у спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи, що земельна ділянка площею 0,80 га, кадастровий номер 6120880300010010376, що розташована на території Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить померлому [INFO] [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності за заповітом на вказану земельну ділянку обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved