Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо транспортної подією. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач посилався на те, що 29.07.2017 року о 21.00 у місті Дніпрі по вул. Набережній Пермоги близько буд. 10 сталася ДТП за участю транспортних засобів Шевролет Лачетті, р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та ВАЗ 21061, р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, цивільно правова відповідальність якого застрахована в [PERSON] «Європейський страховий союз» з лімітом відповідальності 100\~000 грн. Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, спричиненого автомобілю Шевролет Лачетті складає 109\~560,87 грн., а вартість відновлювального ремонту 69\~671,05 грн. Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження становлять 1\~500 грн. Також зазначив, що відповідач [PERSON] «ЄСС» не виплатив страхове відшкодування позивачу у розмірі 69\~171,05 грн. Посилаючись на норми чинного законодавства, просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» суму страхового відшкодування у розмірі 69\~171,05 грн. та стягнути зі [PERSON] фрашизу у розмірі 2\~000 грн. та судові витрати, пропорційно заявленим вимогам. Представник позивача [PERSON] [PERSON] О.В. у судове засідання надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, щодо ухвалення рішення в заочному порядку не заперечував. Відповідач [PERSON] «Європейський Страховий Союз» свого представника у судове засідання не направив, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи був повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні судом встановлені наступні факти. 29.07.2017 року о 21 годині 00 хвилин водій [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, державний реєстраційний номер [NUMBER], біля будинку № 10 по вул. Набережній Перемоги у місті Дніпрі, не обрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, скоїв зіткнення з транспортним засобом Шевролет Лачетті, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2017 року № 201/11392/17 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] є власником Шевролет Лачетті, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 415338, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8). Цивільно правова відповідальність особи, винної у ДТП [PERSON] застрахована приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз», відповідно до полісу серія АК № 3422619 (а.с. 11) та передбачена франшиза у розмірі 2\~000 грн. 01.08.2017 року позивач звернувся до [PERSON] «Європейський Страховий Союз» з повідомленням про ДТП, яка сталася 29.07.2017 року та заявою від 01.08.2017 року про відшкодування страхових виплат, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 12, 13), та які отримані відповідачем 03.08.2017 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 64зв., 65). Окрім цього, позивачем в особі представника [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] «Європейський Страховий Союз» було направлено заяву від 22.11.2017 року про здійснення виплат страхового відшкодування та копію автотоварознавчого дослідження № 2509/17/17 від 14.09.2017 року, яку було отримано страховою компанією 24.11.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 62 зв., 65) Згідно з висновком № 2509/17/17 експертного дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП від 14.09.2017 року /судовий експерт [PERSON] свідоцтво Міністерства юстиції України № 544 від 28.09.2001 р/, вартість відновлювального ремонту автомобіля Шевролет Лачетті, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 109\~560 (сто девять тисяч пятсот шістдесят) гривень 87 коп. Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних частин, становить 75\~204 (сімдесят пять тисяч двісті чотири) гривні 55 коп. Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних частин без врахування ПДВ, становить 69\~671 (шістдесят девять тисяч шістсот сімдесят одна) гривня 05 коп. Таким чином, матеріальна шкода, спричинена власнику транспортного засобу Шевролет Лачетті, державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті ДТП складає 75\~204 (сімдесят пять тисяч двісті чотири) гривні 55 коп. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 3, 6 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктами 9.1., 9.2 ст. 9 вказаного Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до вимог ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, суд вважає за необхідне суму спричиненої матеріальної шкоди у звязку з пошкодженням транспортного засобу позивача стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] франшизу у розмірі 2 000 грн. і з відповідача [PERSON] «Європейський Страховий Союз» як страховика відповідальності особи, винуватої у скоєнні ДТП стягнути на користь [PERSON] загальну суму матеріальних збитків у розмірі 69\~171 (шістдесят девять тисяч сто сімдесят одна) гривня 05 коп. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 988 ЦК України обов'язком страховика є у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 991 ЦК України передбачено виключні підстави для відмови страховика від здійснення страхової виплати, зокрема, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків наявності інших підстав, встановлених законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю , майну третьої особи. Згідно ст.ст.35.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 35.3 - особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів пропорційно задоволених вимог на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір, який підтверджується квитанцією, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved