overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 24 листопада 2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 375. Дітей від шлюбу сторони не мають. В теперішній час з 07 січня 2017 року сторони однією родиною не проживають, оскільки мають різні характери та погляді на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання та взаєморозуміння. Добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідачка відмовляється. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати, витрати по сплаті судового збору стягнути в рівних частинах. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила присвоїти прізвище «Венгерова». Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 375. Дітей від шлюбу не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн. та останній просить стягнути з відповідачки на його користь 1/2 частину від суми сплаченого судового збору, тому у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 320,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2009 року він зареєстрував шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 438. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що через розбіжності життєвих інтересів та різні характери спільне життя з дружиною не склалося. Вважав, що їх сімю зберегти неможливо, а тому просив його шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, зокрема, про встановлення факту, що заявник являється рідним сином [PERSON], яка померла 11 січня 2000 року. В обґрунтування заяви зазначив, що 11 січня 2000 року померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки. Однак, оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі [PERSON] не може у звязку з тим, що у його свідоцтві про народження в графі «мати» та «батько» відомості відсутні. Іншим чином довести факт родинних відносин він не має змоги, а тому і звернувся з вказаною заявою до суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заявника [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не зявився, у поданій до суду письмовій заяві просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, допитавши свідка, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 січня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть № 4 від 12.01.2000 року. Зі свідоцтва про народження [PERSON] серії І-БВ № 212785 вбачається, що в графі «мати» та «батько» відомості відсутні. З довідки виданої виконкомом Клубівської сільської ради Ізяславського району від 25 травня 2015 року № 822 встановлено, що [PERSON] до дня смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті в управління спадковим майном вступив її син [PERSON], який на день смерті спадкодавця взяв спадкове майно під охорону. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] дійсно являється рідним сином [PERSON], яка померла 11 січня 2000 року. Відповідно до ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України. Оцінюючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту родинних відносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просить визнати його сина - [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що він страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку в психоневрологічному інтернаті [ADDRESS] неодноразово лікувався в стаціонарному відділенні психіатричної лікарні № 1 в м. Києві. Через хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та обслуговувати себе і потребує опіки та постійного догляду. [PERSON] у судове засідання не з'явився повідомлений про день та час слухання справи належним чином,cвоєю заявою просить розглядати справу за його відсутності, заяву підтримує за наведених вище підстав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,через канцелярію суду надав заяву про підтримку вимог заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року/а.с.4/. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого від 21.08.1990 року ВРАЦС Ленінградського району м.Києва актовий запис № 2611, [PERSON] являється сином заявника/а.с.7/. У відповідності до вимог ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. [PERSON] згідно висновку судово-психіатричного експерта № 280 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 11.05.2017 р. страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості із значними поведінковими порушеннями (згідно МКХ-10; F 70.1). На теперішній час [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /а.с. 17-18/. Таким чином відповідно до ст.39 ЦК України є підстави визнати [PERSON] недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати договір оренди землі № 164 припиненим, припинити користування ТОВ ВКФ «Агро-хліб» земельною ділянкою, яка належить йому, [PERSON], та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на підставі державного акта серії ЯГ №560911 від 25 жовтня 2006 р. є власником земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер 1222981000-04-003-2975, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. 06 листопада 2006 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою «Агро-хліб» був укладений договір оренди землі № 164 на земельну ділянку площею 2,000 га строком на 10 років. Наприкінці десятирічного строку, в липні 2016 року, ним на імя директора ТОВ ВКФ «Агро-хліб» направлено письмову заяву з проханням після закінчення строку дії договору оренди землі повернути земельну ділянку. На час зверенння до суду з позовом письмової відповіді він так і не отримав. Вважає, що відповідач незаконно продовжує користуватись земельною ділянкою. Також, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2013-2016 роки в розмірі 23248,80 гривень та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 850,45 гривень. В ході судового розгляду позовні вимоги були уточнені в частині стягнення заборгованості по орендній платі та пені, яка зменшена до 14837,01 гривень та 434,49 гривень відповідно. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача додатково зазначив, що відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою, засіяв її, і всіляко ухиляється від повернення її позивачу та від сплати орендної плати. Відповідач позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявила, що ТОВ ВКФ «Агро-хліб» вважає договір оренди № 164 розірваним у звязку із закінченням строку дії договору, земельною ділянкою, яка належить [PERSON] не користується, а листа позивача про повернення земельної ділянки підприємство не отримувало, сам [PERSON] до товариства з даного питання не звертався. Крім того, вважає, що позивач невірно нарахував заборгованість з орендної плати, надала суду свій розрахунок, а також заперечення на позовну заяву. В судове засідання 02 червня 2017 року представник відповідача [PERSON] не прибула, надала клопотання про перенесення розгляду справи (а.с.101). В судове засідання 27 червня 2017 року представник відповідача не зявилася з невідомих суду причин, заяв, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення судового засідання суду не надала. За вказаних обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Ізяславської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що 29 листопада 2015 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, проте позивач не звернувся у нотаріальну контору у встановлений термін у звязку з перебуванням на роботі в Польщі. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник Ізяславської міської ради Хмельницької області [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 30 листопада 2015 року встановлено, що [PERSON] померла 29 листопада 2015 року. З свідоцтва про народження позивача вбачається, що [PERSON] є його матірю. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері. Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 09 лютого 2017 року № 248/01-16, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводились. Згідно з паспортом [PERSON] для виїзду за кордон протягом лютого-грудня 2016 року він дійсно перебував у Польщі Таким чином, причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить постановити рішення про визнання її дядька [PERSON], [INFO], недієздатним. В обгрунтування заяви зіслалась на те, що [PERSON] приходиться їй двоюрідним дядьком та вона разом з ним проживає в [ADDRESS]. В цій квартирі також проживають мати [PERSON], яка за станом здоров'я та у зв'язку з похилим віком потребує стороннього догляду, а також сестра дядька, над якою встановлено опіку. З дитинства дядько страждає невиліковним психічним захворюванням, в 1995 році йому присвоєно другу групу інвалідності та за своїм станом здоров'я він не розуміє значення своїх дій, керувати ними, а тому може бути визнаний недієздатним. В судове засідання, яке було призначено на 25 вересня 2017 року о 10.30 год., учасники процесу не з'явились та від заявниці [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. В цій квартирі разом з нею зареєстрований та проживає її двоюрідний дядько [PERSON], [INFO], а також проживають його мати, яка за станом здоров'я та у зв'язку з похилим віком потребує стороннього догляду, та сестра дядька, над якою встановлено опіку. З дитинства дядько страждає невиліковним психічним захворюванням, а в 1995 році йому присвоєно другу групу інвалідності. З долучених до справи письмових доказів та висновку судово-психіатричної експертизи №126 від 10 березня 2017 року, який складений експертом комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» видно, що [PERSON] дійсно страждає стійким хронічним психічними розладом у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та за своїм психічним станом він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Дані обставини стверджуються долученими до справи копіями паспортів громадянина України заявниці [PERSON] та її дядька [PERSON], копією свідоцтва про народження заявника, висновком судово-психіатричної експертизи №126 від 10 березня 2017 року, який складений експертом комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», та іншими доказами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини -- сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка просила суд задовольнити згідно зі статтями 180-183, 191 СК України. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2014 року. Від проживання з відповідачем у шлюбі вони мають сина [PERSON], [INFO], на якого відповідач зобовязаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. З відповідачем припинені сімейні відносини, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Таким чином, вона має право претендувати на стягнення аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Оскільки ж відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, то вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. В заяві від 03 лютого 2017 року просила справу розглядати без застосування засобів технічної фіксації та без її участі. Відповідач [PERSON] в заяві від 03 лютого 2017 року також просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав, платити аліменти згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі. Але подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Від цих відносин сторони мають сина, який знаходиться на утриманні матері. На утримання неповнолітнього сина відповідач, згідно діючого законодавства, зобовязаний надавати матеріальну допомогу добровільно або платити аліменти за рішенням суду. Отримавши копію позовної заяви по цій справі, а також повістку в судове засідання, знаючи, коли буде розглядатися справа по суті, відповідач мав достатньо часу для підготовки до розгляду справи. До дня розгляду справи відповідач не надав суду особисто, не направив до суду ніяких доказів іншим способом проти задоволення позовних вимог [PERSON] і не вказав суду джерела таких доказів. Оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, оскільки в протилежному випадку це не відповідало б вимогам ст. 182 СК України. Суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Тому одночасно необхідно з відповідача стягнути в доход держави судовий збір, що дорівнює 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 488 від 29 вересня 2001 року. Спільне проживання сторін було припинено. Шлюбні відносини не підтримуються та спільне господарство не ведеться , шлюб став існувати лише формально. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], спір щодо проживання дітей на даний час відсутній, оскільки, сторонами узгоджено, що донька буде проживати разом з матірью [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності у якій позовні вимоги підтримала. Просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 29 вересня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 488. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до статті 111 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2002 р. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 04.08.2002 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 987, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8). [INFO] народився [PERSON], батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). [INFO] народилась [PERSON] батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved