Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

у серпні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з малолітньою дитиною [PERSON] ; визначити порядок побачень та участі у спілкуванні позивача як батька дитини у вихованні дитини за встановленим наступним графіком побачень та спілкування з дитиною без присутності матері дитини: І, ІІІ субота кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 хв. 00 хв.; ІІ, ІV неділя кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 хв. 00 хв.; щосереди з 181 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 14 днів у літній період під час відпустки батька з можливістю вільного пересування в місцях та помешканнях приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей без обмеження переміщення та без присутності матері дитини [PERSON] в тому числі за кордон; необмежене спілкування батька з дочкою особисто, засобами телефонного, поштового електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; надати позивачу право в дні його побачень з донькою забирати особисто останню з місця з місця її проживання, де вона буде мешкати на той час, школи, гуртків тощо; зобов`язати [PERSON] в І та ІІІ суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в ІІ та ІV неділю кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та щосереди з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. забезпечити передачу [PERSON] , [INFO] її батьку [PERSON] біля квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 08.10.1998 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дочка [PERSON] в подальшому шлюб 30.03.2018 рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області було розірвано, яким також було визначено місце проживання дитини із матір`ю, при цьому з моменту розірвання шлюбних відносин позивач продовжує підтримувати матеріально дитину та відповідача перераховуючи на картковий рахунок відповідача 20000 грн 00 коп. щомісячно, а відповідач у свою чергу ізолювала дитину від батька та не дозволяє йому бачитися із донькою на підставі чого позивач звернувся до ССД Святошинської РДА у м. Києві із проханням визначити спосіб участі батька у вихованні дитини для видачі відповідного розпорядження, однак з моменту видачі такого розпорядження відповідач не дозволяє бачитися позивачу із власною дочкою та чинить перешкоди у можливості бачитися із нею та брати участь у її вихованні. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 24.04.2019 подав заяву в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 49). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 45, 46). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав 12.03.2019 клопотання в якому просив відкласти підготовче судове засідання (а.с. 39-41). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 20.02.2019 надіслала на адресу суду лист в якому просила слухати справу без присутності представника служби та просила долучити до матеріалів справи в порядку ч. 5 ст. 19 СК України висновок Святошинської РДА у м. Києві від 14.02.2019 №107-40/1260 про визначення способів участі гр. [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 27). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON]. та [PERSON] 08.10.1998 було укладено шлюб, який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.03.2018 було розірвано (а.с. 5, 6). Також зазначеним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.03.2018 було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . 25.05.2018 Святошинська РДА у м. Києві винесла розпорядження №322 згідно якого визначено способи участі батька, громадянина [PERSON] у вихованні та спілкування з малолітньою [PERSON] , [INFO] : І, ІІІ субота кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; ІІ, ІV неділя кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; щосереди з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. (а.с. 9). Згідно довідки від 26.07.2017 №0000198016 про зняття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно довідки від 17.04.2018 № 0000515546 про зняття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України (далі - СК України) врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно висновку від 14.02.2019 №107-40/1260 Святошинської РДА у м. Києві про визначення способів участі громадянина [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] було рекомендовано на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської РДА у м. Києві способи участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , а саме: І, ІІІ субота кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; ІІ, ІVкожного місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; щосереди з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та 14 днів у літній період під час відпустки батька (а.с. 28-30). Суд вважає, що встановлення саме такого порядку зустрічей з дитиною для позивача буде повністю відповідати інтересам дитини, а також не буде порушувати права матері дітей щодо виховання та спілкування з дитиною. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище. Згідно зі ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved