Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором № б/н від 12.06.2006 року у розмірі 98 815 грн. 86 коп. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 1 762 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору №б/н від 12.06.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язання, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк», тому виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 6 900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п. 3.2., п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і відповідач дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з п. 9.12. Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками по його використанню, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6. Умов і правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язаний у випадку невиконання зобов'язань по Договору за вимогою Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті винагороди Банку. Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № б/н від 12.09.2006 року заборгованість за нею станом на 31.12.2017 року склала 98 815 грн. 86 коп., яка складається з наступного: 6 882 грн. 02 коп. заборгованість за кредитом; 83 352 грн. 13 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 400 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 4 681 грн. 71 коп. штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, чим порушив право позивача на повернення коштів за кредитним договором та вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved