Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

у серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Тривалий час між нами були непорозуміння та суперечки, спільне життя стало неможливим, що призвело до фактичного припинення стосунків, відносини між сторонами зіпсовані, існують розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Більше року сторони не проживають разом, діти проживають разом з позивачкою, а тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на останнього. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач направила клопотання про розгляд справи без її участі, у зв'язку з віддаленістю місця проживання та неможливістю з'явитися на судове засідання (а.с.11). Відповідач у заяві від 29.01.2018 просить справу розглянути без його участі, позов визнав та не заперечує проти його задоволення (а.с.36). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 21 листопада 2014 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3,20). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Згідно довідки Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області № 597 від 19.06.2017р. позивач зареєстрована та проживає [INFO] та має такий склад сім'ї: дочка - [PERSON],2014 р..н, син - [PERSON],[INFO], батько - [PERSON],[INFO], брат - [PERSON],[INFO], сестра - [PERSON], [INFO] (а.с.6). За повідомленням сільського голови Кошманівської сільської ради Машівського району Полтавської області Бережної Л.В. №02-09/497 від 27.09.2017 р. (а.с.24), відповідач [PERSON] 1987р.н., зареєстрований [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд уважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони більше року не проживають разом, тривалий час не знаходять порозуміння, що свідчить про те, що вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння та подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився та не виявив бажання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу, а відтак суд вважає за необхідне залишити йому прізвище набуте після укладення шлюбу - [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивач просив судові витрати покласти на відповідача, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст.141,142 ЦПК України позивачу слід повернути судовий збір в сумі 320 грн з державного бюджету та 320 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved