Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного 3 грудня 2013 року договору № 005-25042-031212 відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі строком 364 дні. Умовами укладеного між банком та відповідачем кредитного договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється відповідачем в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник зобов'язався надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Крім того, підписуючи заяву про надання кредиту, відповідач засвідчив, що ознайомився та погодився з умовами кредитування, а саме правилами та тарифами банку. Посилаючись на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав кредитні кошти у розмірі визначеному договором, а відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань по сплаті кредиту та інших платежів у визначеному договором порядку не виконує, що призвело до того, що станом на 29 травня 2014 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 25 727,02 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 10763,72 грн., простроченого тіла кредиту - 4107,37 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 2743,92 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - 8112,01 грн., просив позов задовольнити й відповідно стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 005-25042-031212 від 03 грудня 2012 року в розмірі 25 727,02 грн. та судові витрати в розмірі 407,27 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця його проживання, а також шляхом розміщення оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, 3 грудня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 005-25042-031212, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк 364 календарні дні під сплату 2 % від суми кредитного ліміту за наявності використаних коштів станом на день розрахунку, але не більше ніж сума використаних коштів (а.с 4). Крім того, відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток держатель зобов'язаний щомісячно погашати частину заборгованості у виді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (п. 1.4.1), плати за обслуговування ( тариф 5.1), овердрафту, процентів за овердафт (тариф 1.4.3), штрафу за прострочу заборгованості (тариф 3.1) та суми заборгованості за минулий період. Згідно із п. 3.1 тарифів визначено, що штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу визначено в розмірі 0,01% , але не менше та /або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення та сплачується у день поповнення карткового рахунку, включається в обов'язків мінімальний платіж. Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], підписуючи заяву про надання кредиту, засвідчив, що ознайомився та погоджується з умовами надання кредиту фізичним особам, а саме Тарифами та Правилами надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб (а.с 4), що свідчить про те, що відповідач з умовами був ознайомлений й відповідно сторони досягли домовленості щодо строків та порядку дії договору, сплати процентів та повернення кредитних коштів. Зокрема, відповідно до п. 2.4 договору визначено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначено у п. 2.4 частини 2 цієї Пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у Пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Таким чином, сторони укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії ) не поступило письмової заяви держателя про закриття рахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, а також добровільно погодили й інші умови договору. При цьому, судом також встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» свої зобов'язання за укладеним кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, разом з тим, позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконує, починаючи з січня 2013 року сплата відповідачем заборгованості не здійснювалась, що підтверджується наданим банком розрахунком й відповідно порушення відповідачем умов договору призвело до утворення заборгованості, розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком суми боргу (а.с. 9). Зокрема, станом на 29.05.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» становить 25 727,02 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 10 763,72 грн., простроченого тіла кредиту - 4107,37 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 2 743,92 грн. та заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом - 8 112,01 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved