Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], в якому просила зобов'язати останнього перенести на допустиму відстань з дотриманням санітарних норм та норм ДБН 360-92 або засипати фільтруючий колодязь, а також відшкодувати їй судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач на присадибній земельній ділянці належного йому будинку облаштував фільтруючий колодязь на недопустимій відстані. Внаслідок цього стіни у спальні будинку позивача мають ознаки замокання та у будинку наявний неприємний запах. Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково й зобов'язано [PERSON] перенести фільтруючий колодязь на допустиму відстань від стін будинку № [ADDRESS]. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення, яким відмовити у позові [PERSON] Доводи скарги зводяться до такого: - суд у рішенні витлумачив прохальну частину позовної заяви на свій розсуд, у зв'язку з чим він вийшов за межі позовних вимог, - у акті обстеження земельної ділянки [PERSON] від 06.09.2016 міститься лише припущення про причини замокання стін у спальній кімнаті її будинку. Тож задовольнивши позов на підставі цього акта, суд ухвалив рішення на припущенні, - судом проігноровано, що на момент, коли [PERSON] стала власником будинку № [ADDRESS], [PERSON] вже був розроблений робочий проект водовідведення належного йому будинку, який введено в експлуатацію, - посилання суду на Додаток № 1 ДБН 360-92, які затверджено наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 № 44, є некоректним, оскільки план водопостачання № 223/88 відповідачем розроблено у 1988 році, тобто до введення цих норм у дію, - до участі у справі як співвідповідача не було залучено Прилуцьку міську раду, незважаючи на те, що вона є власником земельної ділянки, на якій розташований будинок відповідача, - у зв'язку з частковим задоволенням позову суд мав відшкодувати позивачеві судові витрати не у повному обсязі, а пропорційно до задоволених позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали апеляційну скаргу, а [PERSON] її не визнала. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що відповідач, не дотримавшись правил добросусідства, улаштував на присадибній земельній ділянці, якою він користується, фільтруючий колодязь, не врахувавши близькість його розташування до стін будинку позивача, чим створив останній перешкоди у користуванні належним їй майном. Проте з таким висновком не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Власником будинку та присадибної земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], що підтверджено копією договору дарування, посвідченого 13.03.1990 державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори за реєстровим № 1141, і копією державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Прилуцькою міською радою і Прилуцьким міським відділом земельних ресурсів 30.01.2004 (арк. 32-33, 22-23). Власником будинку № [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва № 4884, виданого 07.06.1999 Прилуцьким міськвиконкомом (арк. 91). Земельні ділянки, на яких розташовані вказані будинки, мають спільну межу, що підтверджено копією затвердженого Прилуцьким міським відділом земельних ресурсів плану меж земельної ділянки № [ADDRESS], кадастровий № якої [NUMBER] (арк. 23). Крім того, даний факт жодним учасником справи не заперечувався. Згідно з копією акта обстеження земельних ділянок по [ADDRESS] № 012-10/Щ-602 від 06.09.2016, який складено комісією Прилуцької міської ради, у межах земельної ділянки № 17 на відстані 3,40 м від північної стіни житлового будинку № 15 по улаштовано фільтруючий колодязь; візуальним зовнішнім обстеженням спальної кімнати житлового будинку [PERSON] встановлено, що її стіни мають ознаки замокання і що у кімнаті наявний неприємний запах вологості. У даному акті зазначено, що однією з причин таких явищ може бути як відсутність гідроізоляції стін, так і розміщений на недопустимій відстані фільтруючий колодязь на земельній ділянці № [ADDRESS]. У акті також зазначено, що для встановлення дійсних причин замокання стін [PERSON] рекомендується звернутися до організації, що має відповідний кваліфікаційний сертифікат (арк. 7). У матеріалах справи мається копія робочого проекту водопостачання житлового будинку № [ADDRESS], 1988 року (арк. 16-20). Проте у ньому відсутні будь-які відомості про спірний фільтруючий колодязь; проектно-технічної документації по спорудженню цього колодязя суду не надано. У запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі [PERSON] категорично відкидає твердження позовної сторони про те, що замокання стін будинку [PERSON] спричинене облаштуванням спірного фільтруючого колодязя (арк. 15, 57). Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Для задоволення вимог [PERSON] суду необхідно мати належні й допустимі докази того, що фільтруючий колодязь, улаштований на відстані 3,40 м від стіни житлового будинку № [ADDRESS], спричиняє замокання стін спальної кімнати даного будинку та неприємний запах. Проте таких доказів суду не надано. Жодного доказу, що підтверджував би наявність у [PERSON] технічної можливості перенести спірний фільтруючий колодязь на допустиму відстань від стін будинку позивача, та якою має бути ця відстань, справа не містить. Так, у акті, який складено комісією Прилуцької міської ради № 012-10/Щ-602 від 06.09.2016, прямо й конкретно зазначено, що комісією не встановлено причини замокання стіни спальної кімнати в будинку позивача та виникнення у її будинку неприємного запаху. Тож задовольнивши вимоги [PERSON] на підставі цього акту, суд І інстанції вирішив спір між сторонами на припущеннях, хоча Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» орієнтує суди нижчих ланок на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Для постановлення судом рішення про зобов'язання відповідача перенести фільтруючий колодязь на допустиму відстань від стіни будинку позивача потрібно встановити наявність такої технічної можливості. Крім того, необхідно встановити і наявність причинного зв'язку між замоканням стін в будинку [PERSON], неприємним запахом у ньому та улаштуванням [PERSON] фільтруючого колодязя на відстані 3,40 м від стіни цього будинку. Для встановлення цих обставин необхідні спеціальні знання у галузях будівництва й техніки. Тому на виконання приписів ст.ст. 10 ч. 4, 53 ЦПК України апеляційним судом запропоновано обом сторонам провести відповідну судову будівельно-технічну експертизу і роз'яснено наслідки відмови від її проведення. Після цього [PERSON] направила апеляційному суду клопотання, у якому відмовилася від проведення такої експертизи, наполягаючи на тому, що у справі мається достатньо належних і допустимих доказів для відхилення апеляційної скарги (арк. 88-89). [PERSON] у судовому засіданні апеляційного суду також відмовився від проведення вказаної експертизи. Таким чином, по справі не доведено наявності причинного зв'язку між замоканням стін спальної кімнати у будинку [PERSON], наявності в ньому неприємних запахів та улаштуванням [PERSON] на земельній ділянці, якою він користується, спірного фільтруючого колодязя. Отже оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відхилення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню відшкодування сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору у сумі 704 грн 00 коп. (квитанція на арк. 55).

Outcome: dismissed