overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 15 липня 1989 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 2005 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 14 серпня 2010 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 24 грудня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та заявлених вимог позивача, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

у січні 2015року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 грудня 1993року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 959 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з вересня 2013року. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 1993року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 959 (а.с.6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо з вересня 2013року, примирення не дійшли, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.11 року між сторонами укладено кредитний договір № 007-28556-070911. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 5 000 гривень у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою заборгованості за попередній звітний місяць. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив суд задовольнити позовну заяву з викладених підстав, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.09.11 року між сторонами укладено кредитний договір № 007-28556-070911, відповідно якого банк надав кредит у сумі 5 000 гривень у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою заборгованості за попередній звітний місяць. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів та неустойки. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Станом на 06.11.14 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 6 142,39 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.07.11 року між сторонами укладено кредитний договір № 007-28547-140711. Відповідно до договору банк надав кредит у сумі 10 000 гривень у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою заборгованості за попередній звітний місяць. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив суд задовольнити позовну заяву з викладених підстав, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.11 року між сторонами укладено кредитний договір № 007-28547-140711, відповідно якого банк надав кредит у сумі 10 000 гривень у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою заборгованості за попередній звітний місяць. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів та неустойки. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Станом на 12.11.14 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 13 424,87 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідача про стягнення з нього заборгованості в сумі 86\~846,46 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] (далі-Позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту №11111619000 (для придбання авто), відповідно до якого Банк надав Позичальнику, а останній зобовязався прийняти, належним чином використовувати, повернути банку кредит (грошові кошти) в сумі 43\~090,00 грн. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 28 січня 2012 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 Договору. Відповідно до п.4.1 умов Договору, позичальник зобовязаний використати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та у терміни, встановлені Договором. Дотепер відповідач свої зобовязання за вищевказаним договором не виконав, заборгованість за тілом кредиту 40\~216, 86 грн., заборгованість за відсотками 46629,60 грн.-станом на 14.01.2015 р. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 86 846 грн. 46 коп. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №11111619000 від 30 січня 2007 року в сумі 86 846 грн. 46 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 868 грн. 46 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстрований позивач та відповідач - [PERSON], яка є донькою позивача та не проживає і ніколи не проживала за вказаною адресою, витрат за комунальні послуги не несе в зв'язку з чим просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа в судове засідання не з'явилася. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], який є донькою позивача. Як вбачається з акту, складеного комісією ЖЕК №304, відповідач не поживає у вказаній квартирі. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, зо втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутня за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. Отже відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, відповідач є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся з позовом та вказав, що являється власником квартири [ADDRESS]. В звязку із укладенням шлюбу із відповідачкою, було здійснено реєстрацію її проживання у даній квартирі. Після фактичного припинення шлюбних стосунків, відповідачка переїхала до іншого місця проживання. Враховуючи те, що більше року відповідачка не проживає за місцем реєстрації, не проводить оплату комунальних послуг, чим створює перешкоди у користуванні власністю, вважає, що остання втратили право користування житлом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Відповідач повідомлена судом про час і місце слухання справи, але до суду не з'явилася, письмово не повідомила причини неявки. Із врахуванням думки позивача, суд рахує можливим провести заочний розгляд справи у її відсутності при наявних доказах. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Встановлено, що відповідно до договору дарування від 25.12.2003 року [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS] та згідно свідоцтва про право власності від 09.01.2004 року являється єдиним власником даної квартири (а.с.20-21). З січня 1992 року по жовтень 2014 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.10.2014 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.4). [PERSON] у даній квартирі, як член сім'ї власника [PERSON] була зареєстрована з 03.09.1996 року про, що свідчать відомості домової книги (а.с.19,22). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно показів свідка [PERSON], остання підтвердила суду, що була очевидцем того, як в кінці літа 2012 року [PERSON] вивозила свої речі із квартири [PERSON] Після вказаних подій відповідача жодного разу за місцем реєстрації не бачила. Вказане, також підтверджується актами обстеження фактичного проживання в [INFO] від 22.04.2014 року, 17.07.2014 року та 15.09.2014 року. Крім того, судом враховано, що у матеріалах справи відсутні докази, які вказували б на, те що [PERSON] з поважних причин не проживає у даній квартирі та не втратила інтересу до такої. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачка більше одного року без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому з цих підстав підлягає визнанню такою, що втратила право користування житлом. В силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 01 лютого 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з кредитною лінією на загальну суму 30000 грн. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 08 листопада 2014 року становить 3302 грн. та складається з: тіло кредиту - 3302 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2011 року у розмірі 3302 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. За письмовою згодою представника позивач суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положення мст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що 01 лютого 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з кредитною лінією на загальну суму 30000 грн. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 08 листопада 2014 року становить 3302 грн. та складається з: тіло кредиту - 3302 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved