Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2005 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №214. В період шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Позивачка зазначала, що з 2016 року вони з відповідачем разом не проживають, сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, втрата почуттів любові та поваги один до одного, різні погляди на життя. На примирення позивачка не згодна, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Посилаючись на дані обставини, просила суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з останнього на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 1260,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 36, 42). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 22, 26, 34, 35, 43, 50-51). Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, суд зі згоди позивачки вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2005 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №214, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 3). В період шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою (витяг з будинкової книги, складі сім`ї та реєстрації) №737 від 14 січня 2020 року (а.с. 6, 7). В ході розгляду справи судом встановлено, що з 2016 року сторони разом не проживають, сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини припинені, спільного господарства вони не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, втрата почуттів любові та поваги один до одного, різні погляди на життя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що 14 січня 2020 року між [PERSON] та адвокатом Сєдовою Л.П. було укладено договір про надання правничої допомоги по цивільній справі, за умовами п. 2.5 якого замовник сплачує виконавцю вартість послуг у розмірі 1260,00 грн. у день підписання позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с. 8). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 15 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] здійснила плату за правову допомогу в розмірі 1260,00 грн. (а.с. 7а). Отже, судові витрати позивачки на правничу допомогу адвоката у справі складають 1260,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі складає 840,80 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1). На підставі ч. 3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved