overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням по вул. Софіївська,60 в м.Миколаєві, посилаючись на ст.71,72 ЖК України. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в м.Миколаєві по вул. Софіївській,60, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2002 року. Відповідач, як син позивача, був зареєстрований у зазначеному домоволодінні. З серпня 2007 року і по сьогоднішній день відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Вищевказані обставини підтвердили також допитані у минулому судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] В своїй заяві, позивач посилається на положення ст. 71 ЖК України, проте такі вимоги на позивача не розповсюджується, оскільки він є власником вищевказаного домоволодіння. Натомість відповідно до ст.. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в домоволодінні №60 по вул. Софіївська у м.Миколаєві, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 16.10.1999 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала вимоги позову та просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.1999 року. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з лютого 2015 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що відповідачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]». Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України). Враховуючи пояснення позивача, інтереси дитини, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дітей разом з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-25 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 4593,98 грн. (за період з 1.04.2014 року по 31.05.2015 року). В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Встановлено, що між сторонами укладено договір № 207-120-80 про надання послуг з газопостачання від 26.05.2006 року, однак відповідач всупереч його умовам здійснила неповну оплату вказаних послуг в період з 1.04.2014 року по 31.05.2015 року, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 4593,98 грн., що підтверджується довідкою (роздруківкою фінансового стану абонента), виданою ПАТ Хмельницькгаз, та іншими матеріалами справи. Вказану суму заборгованості слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, судові витрати у справі, які складаються з судового збору в сумі 1218,00 грн. та витрат на оплату розміщення в газеті «Подільські вісті» оголошення про виклик відповідача в судове засідання в сумі 240,00 грн., понесені позивачем і підлягають стягненню на його користь з відповідача. Надмірно сплачений судовий збір в сумі 65,00 грн. (платіжне доручення № 491 від 5.05.2015 року на суму 121,80 грн. знаходиться в матеріалах справи) слід повернути позивачу. Таким чином, загальна сума стягнення з відповідача на користь позивача становитиме: 4593,98 грн. заборгованості + 1458,00 грн. судових витрат = 6051,98 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 01.03.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 30.11.2015 р. становить 13411,20 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13411,20 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено,що 01.03.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 30.11.2015 р. становить 13411,20 грн., яка складається з: -1441,75 грн. заборгованість за кредитом; -8204,63 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -2650,00 грн. заборгованість за пенею та комісіями; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); - 614,82 штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 10 березня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36 % на суму залишку заборгованості за користування кредитом. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 12902,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7163,72 грн.; заборгованість по процентам 4413,01 грн.; заборгованість за комісією 235, 00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 590,59 грн. Загальна сума заборгованості становить 12902,32 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12902,32 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 10 березня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36 % на суму залишку заборгованості за користування кредитом. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 12902,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7163,72 грн.; заборгованість по процентам 4413,01 грн.; заборгованість за комісією 235, 00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 590,59 грн. Загальна сума заборгованості становить 12902,32 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 11.03.2013 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 11.01.2016р. становить 43146,13 грн. У зв»язку із систематичним порушенням боржником своїх обов»язків зі сплати кредиту боржнику нараховано неустойку в сумі 11944,26 грн. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 43146,13 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 11.03.2013 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 11.01.2016 р. становить 43146,13 грн., яка складається з: -заборгованість по кредиту 4931,32 грн. .; -прострочка по тілу 26189,85 грн.; -відсотки за кредитом 80,70 грн.; За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 20.08.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 30.11.2015 р. становить 17037,84 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17037,84 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, 20.08.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 20.08.2010 р. становить 17037,84 грн., яка складається з: -8239,55 грн. заборгованість за кредитом; -6610,77 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -900,00 грн. заборгованість за пенею та комісіями; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); - 787,52 штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 25 січня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на річних. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 2 липня 2015 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 49 903,79 доларів США., з яких: заборгованість за кредитом 23 465,00 дол. США.; заборгованість по процентам 10 859,84 дол. США.; неустойка (пеня) за кредитом 8\~493, 96 дол. США; неустойка (пеня) за процентами 7 084,99 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 49 903,99 доларів США. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 903,99 доларів США. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 25 січня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на річних. У звязку з порушенням зобовязань за договором, відповідач станом на 2 липня 2015 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 49 903,79 доларів США., з яких: заборгованість за кредитом 23 465,00 дол. США.; заборгованість по процентам 10 859,84 дол. США.; неустойка (пеня) за кредитом 8\~493, 96 дол. США; неустойка (пеня) за процентами 7 084,99 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 49 903,99 доларів США. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved