Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ТЕРРА БАНК», третя особа [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, мотивуючи тим, що 13 квітня 2012 року у приміщенні відповідача відділення № 15, розташованого у м. Дніпропетровську, через касу банку позивач здійснив платіж щодо поповнення рахунку № [NUMBER] на суму 224 626 грн. 23 коп. Згодом з'ясувалось, що вказані кошти були перераховані на рахунком третьої особи [PERSON] У той же день позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів. Однак, до цього часу вказані кошти банк не повернув. До судового засіданні представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує щодо розгляду справи у порядку заочного провадження (а.с. 73). Третя особа до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому, суд розглянув справу у відсутність представника позивача та третьої особи у порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Представник відповідача у судовому засідання заперечив щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що переказ коштів на рахунок третьої особи відповідачем було здійснено на підставі відомостей заяви позивача про переказ коштів. Тому, здійснений переказ коштів банком не є помилковим. Зазначив, що позов пред'явлений до неналежного відповідача. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 квітня 2012 року у приміщенні ПАТ «ТЕРРА БАНК» відділення № 15, розташованого у м. Дніпропетровську, через касу банку позивач [PERSON] здійснив платіж щодо поповнення рахунку № [NUMBER] на суму 224 626 грн. 23 коп. (а.с. 4). У цей же день позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів як сплачених без належних підстав (а.с. 5). 19 квітня 2013 року відповідачем надано відповідь позивачу про те, що на даний час банк перевіряє правову сторону питання щодо повернення сплачених коштів позивачу (а.с. 6). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі (п. 1.24 вказаного Закону). Відповідно до п. 32.3.1 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк несе відповідальність лише у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку. Згідно з п. 33.2 ст. 33 цього Закону платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації. Разом з тим, відповідно до квитанції від 13 квітня 2012 року та заяви позивача на переказ готівки № 107141 не вбачається, що переказ коштів позивачем є помилковим, оскільки поповнення рахунку третьої особи [PERSON], відкритому у ПАТ «ТЕРРА БАНК», було здійснено позивачем [PERSON] на підставі заяви на переказ коштів для зарахування коштів у розмірі 244 626 грн. 23 коп. на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 416-Ф/05 від 12 вересня 2005 року, укладеним з ЗАТ Український Банк Міжнародного Співробітнцитва «Інвест-Кривбас Банк», правонаступником якого є ПАТ «ТЕРРА БАНК» (а.с. 4, 165-175). Отже, особа, яка отримала кошти [PERSON] є [PERSON], оскільки на його рахунок були зараховані кошти (а.с. 160-164), а тому належним відповідачем у справі має бути [PERSON] У зв'язку з цим, доводи позивача про те, що кошти були зараховані на погашення кредитної заборгованості без достатньої правової підставі, є необґрунтованими. Оскільки позов пред'явлено до неналежного відповідача, у матеріалах справи відсутні клопотання позивача чи його представника про заміну неналежного відповідача на належного, відповідно до ст. 33 ЦПК України суд не вправі вирішити вказане питання без згоди позивача, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, оскільки на з 22 серпня 2014 року на підставі Постанови Правління Національного банку України від 21 серпня 2014 року № 150 ПАТ «ТЕРРА БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 № 72, в ПАТ «ТЕРРА БАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію, 24 грудня 2014 року розпочато процедуру ліквідації банку, то питання щодо задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір відповідачем не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed