Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначав, що 29 жовтня 2004 року вони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 521. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося через протилежні погляди на життя й сім'ю, у зв'язку з чим між ними частко виникали непорозуміння та конфлікти. З початку 2015 року й на даний час сторони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинені. Збереження шлюбу є неможливим. Шлюб носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до початку розгляду справи подав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] до початку слухання справи по суті подала заяву про визнання позову, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 29 жовтня 2004 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 521, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 29 жовтня 2004 року (а.с. 9). Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу у сторін народилися дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Крім того, судом з'ясовано, що сімейне життя у позивача та відповідача не склалося через протилежні погляди на життя й сім'ю, у зв'язку з чим між ними частко виникали непорозуміння та конфлікти. На даний час фактичні шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Збереження шлюбу є неможливим. Шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 також передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим та шлюб носить формальний характер. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved