Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати наказ №24 від 01.08.2016 року т.в.о. начальника Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] про звільнення з роботи [PERSON]; поновити [PERSON] на посаді завідуючої Горбівської дільниці ветеринарної медицини, фельдшера епізоотолога Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини; стягнути з Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь [PERSON] середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 01.08.2016 року по 13 лютого 2017 року в сумі 23 043 грн. 40 коп. та 6440 грн. за понесені судові витрати. Позов обґрунтований тим, що з 15.05.2006 року [PERSON] працювала на посаді завідуючої Горбівської дільниці ветеринарної медицини Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини. 05 серпня 2016 року т.в.о. начальник Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] повідомив позивачку про те, що наказом №24 від 01.08.2016 року її звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених посадовою інструкцією і правилами внутрішнього трудового розпорядку, з яким [PERSON] не згодна. Позивачка вказує на те, що в наказі №24 від 01.08.2016 року про її звільнення в графі «підстава» зазначено копія наказу №7 від 10.02.2016 року, який рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року визнано незаконним та скасовано, а також наказ №22 від 20.07.2016 року про оголошення догани, який на даний час оскаржується в Куликівському районному суді Чернігівської області, тобто відсутні підстави систематичного невиконання трудових обовязків в розумінні п.3 ст.40 КЗпП України. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2017 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним наказ №24 від 01 серпня 2016 року т.в.о. начальника Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про звільнення з роботи [PERSON] Поновлено [PERSON] на посаді завідуючої Горбівської дільниці ветеринарної медицини, фельдшера-епізоотолога Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 02 серпня 2016 року. Стягнуто з Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 серпня 2016 року по 13 лютого 2017 року в сумі 18365 грн. 44 коп. (сума середнього заробітку визначена без відрахування податків і зборів), а також 5280 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді завідуючої Горбівської дільниці ветеринарної медицини, фельдшера - епізоотолога Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини та стягнення заробітної плати у розмірі 2835 грн 84 коп. приведено до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог в повному обсязі щодо стягнення середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу та у відшкодуванні витрат на правову допомогу адвоката, вважаючи рішення суду в оскаржуваній частині таким, що ухвалене з порушенням принципів справедливості, неупередженості, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. За доводами [PERSON], суд неправильно обрахував середній заробіток за час вимушеного прогулу, оскільки відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці», розділу II п.2, розділу IV п.8 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року її середньоденний заробіток складає 168,20 грн. (заробітна плата за липень 2016 року - 2444,53 грн. за відпрацьовані 20 днів, за серпень 4451,86 грн. за відпрацьовані 21 днів), а тому розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу становить 23 043,40 грн. (168,20 грн. х 137 робочих днів за період з 01.08.2016 року по 13.02.2017 року), а не 18 365 грн. 44 коп.. Також [PERSON] вважає необґрунтованим висновок суду про те, що на вивчення адвокатом документів, консультацій та підготовки запиту, позовної заяви могло бути витрачено не більше 4 годин. В апеляційній скарзі Куликівська районна державна лікарня ветеринарної медицини (далі Куликівська РДЛВМ) просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про відсутність систематичного невиконання позивачкою без поважних причин обовязків, за які до неї були застосовані заходи дисциплінарного стягнення не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи, оскільки підставами для звільнення [PERSON] були догани за наказом №9 від 29 березня 2016 року та наказом №22 від 20 липня 2016 року, а посилання в наказі про звільнення на наказ №7 від 10.02.2016 року є помилковим, тобто дисциплінарне стягнення до позивачки не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Куликівської РДЛВМ, [PERSON] просить апеляційну скаргу Куликівської РДЛВМ відхилити. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON], Куликівська РДЛВМ вважає апеляційну скаргу [PERSON] безпідставною та необґрунтованою, а тому просить відмовити у її задоволенні в повному обсязі. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Куликівської РДЛВМ підлягає відхиленню, а апеляційна скарга [PERSON] - частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте таким вимогам частково не відповідає рішення суду. Задовольняючи частково позов [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що наказ т.в.о. начальника Куликівської РДЛВМ №24 від 01.08.2016 року про звільнення з роботи [PERSON] є незаконним, оскільки накази Куликівської РДЛВМ №7 від 10.02.2016 року та №22 від 20.07.2016 року про оголошення доган [PERSON] визнані рішеннями судів, які набрали законної сили незаконними, тобто втрачений факт систематичності невиконання працівником трудових обов'язків як обов'язкової умови звільнення працівника за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 серпня 2016 року по 13 лютого 2017 року в сумі 18 365,44 грн., суд виходив з того, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 135 грн. 04 коп. згідно довідки про доходи за №19 від 08.02.2017 року. З висновком суду про відсутність підстав для звільнення позивача з роботи та про поновлення її на роботі погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок відповідає матеріалам справи і вимогам закону, який регулює спірні правовідносини. Проте висновок суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу зроблено в порушення Закону України «Про оплату праці», Порядку обчислення заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №100 з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що наказом Куликівської РДЛВМ №7 від 10.02.2016 року [PERSON] було оголошено догану у звязку з неналежним виконанням службових обовязків (п.2.6 Посадової інструкції завідуючої Горбівською дільницею ветеринарної медицини [PERSON], доповідна записка начальника Куликівської РДЛВМ від 09.02.2016 року) (а.с.10). Рішенням Куликівського районного суду від 12.04.2016 року, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано наказ начальника Куликівської РДЛВМ №7 від 10.02.2016 року про винесення догани (а.с.18-20). Наказом Куликівської РДЛВМ №22 від 20.07.2016 року [PERSON] було оголошено догану у звязку з неналежним виконанням посадових обовязків (здача звіту не в повному обсязі: в протиепізоотичний відділ, відділ по незаразним хворобам, до бухгалтерії Куликівської РДЛВМ), невиконання плану протиепізоотичних заходів за 1 півріччя 2016 року. Підставами для видачі наказу зазначено: доповідна записка т.в.о. начальника Куликівської РДЛВМ [PERSON] в.о. начальника управління Держпродспоживслужби [PERSON] від 20.07.2016 року (а.с.9). Наказом Куликівської РДЛВМ №12 від 27.04.2016 року «Про виконання посадових обовязків» у звязку з введенням в дію оновленої редакції наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №96 від 13.02.2013 року (у редакції наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №18 від 26.01.2016 року), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2016 року за №244/28374 «Про розміри плати за послуги, які надаються регіональним службами ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні і транспорті та бюджетними установами центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів» завідуючій Горбівської дільниці ветеринарної медицини [PERSON] доведено до виконання визначені розміри вартості послуг, що підлягають оплаті установі Держветмедицини при здійсненні ветеринарно-санітарних заходів та наданні ветеринарних послуг юридичним та фізичним особам власникам / утримувачам тварин (а.с.8). 28.07.2016 року головним бухгалтером Куликівської РДЛВМ [PERSON] складена доповідна записка на імя т.в.о. начальника Куликівської РДЛВМ [PERSON] про те, що завідуюча Горбівської дільниці ветеринарної медицини [PERSON] протягом 2016 року не проводить дослідження молока на приховані форми маститів, за винятком, у лютому 1 гол. та у квітні - 6 гол., у звязку з цим установа недоотримала кошти за надання платних послуг (а.с.11). 28.07.2016 року в.о. начальник Куликівської РДЛВМ [PERSON] довів до відома в.о. начальника управління Держпродспоживслужби [PERSON]М, що завідуюча Горбівської дільниці ветеринарної медицини [PERSON] не здала звіт за липень 2016 року та згідно доповідної записки головного бухгалтера Куликівської РДЛВМ [PERSON] не проводить дослідження молока на приховані форми маститів, за винятком, у лютому 1 гол. та у квітні - 6 гол., у звязку з цим установа недоотримала кошти за надання платних послуг (а.с.13). Згідно акту від 28.07.2016 року [PERSON] відмовилася від надання пояснень стосовно невиконання наказу Куликівської РДЛВМ №12 від 27.04.2016 року «Про виконання посадових обовязків» (а.с.14). Відповідно до витягу з протоколу виробничої наради державної служби ветеринарної медицини Куликівського району №7 від 28.07.2016 року вирішено підготувати всі документи для звільнення завідуючої Горбівської дільниці ветеринарної медицини [PERSON] у звязку з безпідставним систематичним невиконанням посадових обовязків (а.с.17). Наказом Куликівської РДЛВМ №24 від 01.08.2016 року [PERSON] звільнено з посади завідуючої Горбівською дільницею ветеринарної медицини, фельдшера-епізоотолога з 01.08.2016 року за п.3 ст.40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин посадових обовязків, покладених на неї посадовою інструкцією і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставами для видачі наказу зазначено (а.с.7): 1)доповідні записки т.в.о. начальника Куликівської РДЛВМ [PERSON] від 20.07.2016 року та від 28.07.2016 року, головного бухгалтера [PERSON] від 28.07.2016 року; 2)копії наказів Куликівської РДЛВМ №7 від 10.02.2016 року та №22 від 20.07.2016 року про оголошення догани [PERSON] за невиконання посадових обовязків; 3)копія наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №96 13.02.2013 року та наказ Куликівської РДЛВМ №12 від 27.04.2016 року про виконання посадових обовязків; 4)акт про відмову надання пояснень [PERSON] від 28.07.2016 року; 5)виписки з протоколу проведення виробничої наради №7 від 28.07.2016 року. Відповідно до витягу з протоколу зборів первинної профспілкової організації Куликівського району №1 від 11 жовтня 2016 року надано згоду на звільнення [PERSON] з посади завідуючої Горбівською дільницею ветеринарної медицини, фельдшера - епізоотолога Куликівської РДЛВМ на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.149-150). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року, яке набрало законної сили, визнано незаконним наказ Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини «Про винесення догани» №22 від 20.07.2016 року про оголошення догани завідуючій Горбівською дільницею ветеринарної медицини [PERSON] (а.с.182-186). Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Відповідно до ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року розяснено, що за передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст.214 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення позивача з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст.ст. 147149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення. Накази Куликівської РДЛВМ №7 від 10.02.2016 року та №22 від 20.07.2016 року про оголошення доган [PERSON], на підставі яких був виданий наказ №24 від 01.08.2016 року про її звільнення, визнані рішеннями судів, які набрали законної сили, незаконними. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги вищенаведене та визнав незаконним наказ Куликівської РДЛВМ №24 від 01.08.2016 року про звільнення [PERSON] з роботи, оскільки відсутнє систематичне порушення [PERSON] трудової дисципліни, так як лише правомірно накладені стягнення можуть враховуватись і бути підставою для звільнення працівника за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. За таких обставин, суд на підставі ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП України ґрунтовно поновив [PERSON] на посаді завідуючої Горбівської дільниці ветеринарної медицини, фельдшера - епізоотолога Куликівської РДЛВМ із виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Доводи Куликівської РДЛВМ про те, що підставами для звільнення [PERSON] були догани за наказами Куликівської РДЛВМ №9 від 29 березня 2016 року та №22 від 20 липня 2016 року, а посилання в наказі про звільнення на наказ №7 від 10.02.2016 року є помилковим та голослівними, оскільки наказ №24 від 01.08.2016 року про звільнення з роботи [PERSON] не містить жодних застережень про будь-які виправлення. Однак стягуючи з Куликівської РДЛВМ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу судом невірно проведено розрахунок, який відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, тобто, за 2 повні місяці роботи працівника перед звільненням. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Відповідно до довідки Куликівської РДЛВМ №186 від 04.05.2017 року, витребуваної апеляційним судом, заробітна плата [PERSON] за повні два місяці роботи, що передували її звільненню становила: за квітень 2016 року 2631,60 грн., за травень 2800,80 грн. У квітні 2016 року позивачкою відпрацьовано 21 робочий день, а у травні 19 робочих днів (а.с.270). Звільнена позивачка з роботи 01.08.2016 року, а з червня по липень включно не мала повних місяців роботи, оскільки в цей час перебувала на лікарняних, що підтверджується довідкою від 03.04.2017 року( а.с. 253). Оскільки середньоденна заробітна плата [PERSON] за квітень-травень 2016 року становить 135 грн. 81 коп. (5432,40 грн. заробітна плата за 40 робочих днів у квітні-травні 2016 року), тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу без відрахування обовязкових платежів та зборів за період з 02.08.2016 року по 13.02.2017 року становить 18 470 грн. 16 коп. (135,81 грн. середньоденної заробітної плати х 136 робочих днів). Наданий [PERSON] розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційним судом не може взятися до уваги, оскільки остання при визначенні середньоденної заробітної плати помилково врахувала заробітну плату за серпень 2016 року, тобто за місяць, у якому її було звільнено та виплачено компенсацію за невикористану відпустку, а при визначенні періоду вимушеного прогулу позивач включила день звільнення 01 серпня 2016 року, який є її останнім робочим днем. Заперечення [PERSON] проти висновку суду про те, що на вивчення адвокатом документів, консультацій та підготовки запиту, позовної заяви могло бути витрачено не більше 4 годин не знайшло свого підтвердження в апеляційному суді зважаючи на те, що такі висновки суду відповідають складності та категорії спору, засадам виваженості, розумності та справедливості. Враховуючи вищевикладене, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з Куликівської РДЛВМ на користь [PERSON] суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом збільшення його розміру з 18 365 грн. 44 коп. до 18 470 грн. 16 коп. (сума середнього заробітку визначена без відрахування податків і зборів). В іншій частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін з підстав, викладених вище. Відповідно до ст.ст. 79, 84 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Як свідчать матеріали справи, 01.03.2017 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] складений акт виконаних робіт до договору про надання юридичних послуг, за яким надані послуги за підготовку апеляційної скарги протягом 1 год., участь при розгляді справи у суді апеляційної інстанції протягом 1 год., загальною вартістю 1280 грн. (а.с.260). Згідно довідки про взяття на облік платника податків №1112 від 02.04.2014 року (форми №4-ОПП) адвокат [PERSON] взятий на облік в органах державної податкової служби (а.с.262). 01.03.2017 року згідно квитанції №2077135 адвокату [PERSON] сплачено за юридичні послуги 1280 грн. (а.с.261). Враховуючи, що апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково, а саме на 19,85%, то відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з Куликівської РДЛВМ на користь [PERSON] підлягає стягненню 254 грн. 08 коп. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial