Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що з 01 червня 2010 року по 24 грудня 2011 року вона проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 10 червня 2011 року [PERSON] за їх спільні кошти придбав автомобіль «MERCEDES-BENZ» 1997 року випуску, реєстр. номер [NUMBER]. 24 грудня 2011 року між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли сторони по справі. В той же час [PERSON], вказуючи на те, що майно, набуте спільно чоловіком та жінкою, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, належить їм на праві спільної сумісної власності, водночас між сторонами виник спір щодо їх прав на автомобіль, а тому остання просила встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 червня 2010 року по 24 грудня 2011 року, а також визнати автомобіль «MERCEDES-BENZ» 1997 року випуску, реєстр. номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні, яке відбувалося без особистої участі позивачки, її представник [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив про встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 23 квітня 2011 року по 24 грудня 2011 року, в іншій частині вимоги залишив незмінними, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON], відповідачка [PERSON], її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що спірний автомобіль було придбано [PERSON] за кошти, отримані за рахунок продажу майна (автомобіля), набутого в період його перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та за позичені ним кошти, позивачка до одруження не мешкала з [PERSON] однією сім'єю в розумінні Сімейного кодексу України, не внесла жодного вкладу для придбання автомобіля, а тому не вбачали підстав для задоволення позову. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки [PERSON], оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], відповідачки [PERSON], відповідача [PERSON], відповідачки [PERSON], її представників [PERSON], [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріали справи №1407/2-555/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що з 25 листопада 2000 року по 22 квітня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають спільну доньку [PERSON] Водночас з показань свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що як до, так і після розірвання між ними шлюбу, зокрема в період з 23 квітня 2011 року по 24 грудня 2011 року [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], а саме останні мешкали за однією адресою, вели спільне господарство. Ці свідчення також частково підтверджуються матеріалами справи №1407/2-555/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3, 16). Зокрема згідно позовної заяви та протоколу судового засідання [PERSON] визнавала той факт, що її чоловік мешкає з іншою жінкою, у нього з'явилася нова сім'я, що було однією з причин розірвання шлюбу. Достатніх та беззаперечних доказів протилежного ні відповідачами, ні представниками відповідачки не надано. З матеріалів справи також вбачається, що 10 вересня 2011 року [PERSON] на підставі довідки-рахунку про придбання транспортного засобу від 10 червня 2011 року зареєстрував на своє ім'я автомобіль «MERCEDES-BENZ» 1997 року випуску, реєстр. номер [NUMBER]. 24 грудня 2011 року між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли та на яку претендують сторони по справі. Між сторонами виник спір щодо їх прав на автомобіль. Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України в разі виникнення спору про право вказаний факт підлягає розгляду в позовному провадженні. Водночас згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (право спільної сумісної власності подружжя). Згідно ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Водночас Верховний Суд України в своїх постановах, формулюючи правові висновки, звернув увагу на наступне: - згідно постанови від 20 лютого 2012 року по справі №6-97цс11 при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів; - згідно постанови від 23 вересня 2015 року по справі №6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці; - згідно постанови від 12 грудня 2012 року по справі №6-148цс12 аналіз норм ст.ст. 60, 74 СК України дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як ст. 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності. Вищенаведене свідчить про те, що згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України саме на сторону позивача покладено обов'язок доведення не тільки факту проживання у фактичних шлюбних відносинах, а й обставин набуття в цей період майна (наявність спільних або індивідуальних трудових зусиль сім'ї, унаслідок яких одержано спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, проведення спільних витрат для набуття майна тощо). Проте в судовому засіданні було встановлено наступне: -свідок [PERSON] пояснив, що зі слів [PERSON] він знає, що спірний автомобіль був придбаний останнім за рахунок коштів, отриманих від продажу належного йому транспортного засобу та за рахунок позичених коштів, також, на його думку, могла бути використана незначна частина коштів, яка належала сім'ї [PERSON]; -свідок [PERSON] пояснив, що придбання автомобіля відбувалося за його особистою участю, спірний автомобіль був придбаний [PERSON] за 8 000 доларів США за рахунок коштів, отриманих від продажу належного останньому транспортного засобу - автомобіля «FORD» (4 000 - 5 000 доларів США) та за рахунок позичених у нього (свідка) коштів в розмірі 2 000 доларів США, які були повернуті позичальником позикодавцю протягом місяця за рахунок надання останньому послуг з перевезення сільськогосподарської продукції; -свідок [PERSON] пояснив, що в 2011 році [PERSON] дійсно придбав у нього автомобіль «MERCEDES-BENZ» 1997 року випуску приблизно за 8 000 доларів США. Зі слів покупця він знає, що кошти останній отримав за рахунок продажу належного йому автомобіля «FORD» (4 000 - 5 000 доларів США) та за рахунок позичених у сторонньої особи коштів в розмірі 2 000 доларів США. Вказані показання повністю узгоджуються з поясненнями відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], її представника [PERSON] про те, що спірний автомобіль було придбано [PERSON] за кошти, отримані за рахунок продажу майна (автомобіля), набутого в період його перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та за позичені ним кошти. Доказів участі [PERSON] працею або коштами у набутті спірного майна матеріали справи не містять. За встановлених обставин підстави для визнання автомобіля «MERCEDES-BENZ» 1997 року випуску, реєстр. номер [NUMBER] спільною сумісною власністю позивачки та [PERSON] відсутні. Що стосується вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, то, незважаючи на встановлені судом обставини, суд з врахуванням усталеної практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по аналогічним справам вважає, що оскільки встановлення факту спільного проживання позивачці необхідне для визнання спірного майна спільною сумісною власністю, проте ці вимоги в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведені, тому й відсутні підстави для встановлення юридичного факту, на підставі якого заявлені майнові вимоги. Тому в задоволенні позову слід відмовити в цілому. В силу вимог ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати.

Outcome: dismissed