Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. У судовому засіданні свої позовні вимоги позивачка підтримала та пояснила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалось, тому на даний час вони спільно не проживають. Діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Вона самостійно не може на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дітей. Відповідач у добровільному порядку коштів на їх утримання не надає хоч має таку можливість, оскільки є працездатним, працює, значні кошти витрачає на азартні ігри, на спільне відвідування різних розважальних закладів з друзями. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно від спільного сімейного життя з позивачкою мають двоє дітей. Він раніше працював у Росії, зараз разом з батьком працюють сезонно у людей, роблять євроремонти. Зважаючи на те, що на даний час роботи нема, просить стягнути по 750 гривень на дитину. Коли буде заробляти більше, буде мати можливість сплачувати більше коштів на утримування дітей. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та про одруження сторін (а. с. 6-8). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 зазначеного кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивачки, які на даний час проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі, а позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем він здатний сплачувати аліменти саме в такому розмірі, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у меншому розмірі. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial