Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У січні 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 56 359,86 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.10.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON]. було укладено споживчий договір № [NUMBER] (далі -Договір) про надання кредиту в сумі 25\~040,00 грн. для придбання товару. Строк повернення кредиту - 36 місяців. 24.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON]. було укладено споживчий договір № [NUMBER] (далі -Договір) про надання кредиту в сумі 20 250,00 грн. для придбання товару. Строк повернення кредиту - 36 місяців. 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договорами № [NUMBER], № [NUMBER], укладеними з [PERSON] Оскільки відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлялись у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомили, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 30.10.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2006491511, відповідно до умов якого Банк надавав останній кредит в сумі 25 040,00 грн., а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту через 36 місяців та сплатити за користування кредитом проценти (а.с.4-7). 24.10.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], відповідно до умов якого Банк надавав останній кредит в сумі 20 250,00., а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту через 36 місяців та сплатити за користування кредитом проценти (а.с.14-17). Згідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] належним чином не виконував, станом на 24.11.2016 р. у [PERSON] виникла заборгованість в загальній сумі 29 548,76 грн., яка складається з: 22 240,60 грн. - заборгованість за кредитом; 1,82 грн. сума заборгованості за відсотками; 7 306,34 грн. - комісія за РО, що підлягає стягненню з відповідача. Крім того, свої зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] позичальник належним чином також не виконував, у звязку з чим, станом на 24.11.2016 р. у [PERSON] виникла заборгованість в загальній сумі 26 811,10 грн., яка складається з: 20 250,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1,67 грн. сума заборгованості за відсотками; 6 559,43 грн. - комісія за РО, що також підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved