overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилалась на те, що з 18 вересня 2004 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 536. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова та працездатна людина, не працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів: 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 29 серпня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилалась на те, що вона з відповідачем з 14 грудня 2002 року перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 837. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Шлюбні відносини припинили, мешкають разом, але спільне господарство не ведуть. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Шлюбні відносини припинили, мешкають разом, але спільне господарство не ведуть. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова та працездатна людина, працює на підприємстві «Дніпротяжмаш», має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів: ? частину з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 26 серпня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилалась на те, що вона з відповідачем з 2008 року перебувала у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2009 року був розірваний. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Будь-які стосунки вони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. На даний період часу вона ніде не працює, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. На даний період часу позивачка ніде не працює, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова та працездатна людина, офіційно не працевлаштований, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів: ? частину з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 27 серпня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 13.06.2009 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя в них склалось невдало. Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 29.08.2013 шлюб між ними розірвано. Відповідач матеріально забезпечувати сина не бажає, а тому дійти згоди в добровільному порядку про надання ним матеріальної допомоги на утримання сина вони не можуть. Відповідач здоровий, працездатний, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач у судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 15.01.2005 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звертатися до суду. Просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. Позивач у судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Зазначала, що вона є власником жилого будинку [ADDRESS]. У вказаному жилому будинку зареєстроване місце проживання її сина - [PERSON] Посилаючись на те, що з початку 2013 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, у користуванні жилим приміщенням [PERSON] жодних перешкод не чиниться, жодної домовленості щодо користування жилим приміщенням між нею та [PERSON] не існує, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у жилому будинку [ADDRESS]. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, проте подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглядати у її відсутність. [PERSON] про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача не надходило, причини неявки не повідомив, за таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 5). Місце проживання відповідача у спірному жилому приміщенні зареєстровано з 1998 року (а.с. 6), однак за місцем реєстрації [PERSON] не проживає понад рік. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи, що [PERSON] понад рік не проживає у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], без поважних причин, наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонами по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Разом з тим, вимога про зобов'язання зняти [PERSON] з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною і достатньою підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

у серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18.05.2014 року у квартирі [ADDRESS], в результаті якого затоплено квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачці. В результаті залиття квартири позивачці завдано матеріальної шкоди у розмірі 1050, 00 грн. Дану суму позивачка просила стягнути з [PERSON], та судовий збір у розмірі 243, 00 грн. В судовому засіданні [PERSON] надала суду заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі, у зв'язку із виконанням вимог позивачки в повному обсязі. В судовому засіданні підтримала заяву. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти свої вини, оле погодився відшкодувати шкоду. Відповідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 ЦПК України, зокрема, позивач протягом усього часу розгляду справи відмовитись від позову. Згідно ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. У зв'язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

у серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У шлюбі народилась дочка [PERSON]. Після народження дитини відносини між сторонами почали поступово погіршуватись. Внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями відповідач поводить себе неадекватно, а саме: погрожує, висловлюється нецензурною лайкою, свідками чого часто стає дитина. У зв'язку із вищевикладеним позивачка просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що не проживає з відповідачем однією сім'єю, не підтримує шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство з вересня 2013 року. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток на зареєстроване місце проживання. Суд визнав можливим розглянути справу заочно, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 26.12.2007 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 2505, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.10.2011 року, згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З вересня 2008 року сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

у серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 28.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У шлюбі народився син [PERSON]. Протягом останнього року спільне життя почало поступово погіршуватись, що призвело до втрати взаєморозуміння та повага. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з червня 2013 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна подружжя, що є їх спільною власністю немає, у питанні щодо утримання дитини між сторонами досягнута згода. У зв'язку із вищевикладеним позивачка просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.. Суд визнав можливим розглянути справу заочно, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 28.12.2007 року у Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 4769, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06.07.2012 року, згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). З червня 2013 року сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved