Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У січні 2019 року ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2645317019 від 25 серпня 2014 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що в зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором щодо повернення кредиту, сплаті процентів за користування кредитом та комісії за користування кредитом станом на 26.12.2018 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 143 048 грн., що складається з: 8 000 грн. - тіло кредиту, 134 840 - відсотки згідно п. 7.6 договору, 208 грн. - комісія. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Заочним рішенням суду від 21.09.2020 року позов задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість у розмірі 143 048 грн. та судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.04.2021 року заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення від 21.09.2020 року у вказаній цивільній справі розподілена для розгляду судді Батрин О.В. (а.с. 51). Ухвалою суду від 07.06.2021 року вказане заочне рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 65). 01.07.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив щодо задоволення позову, посилаючись на пункт 1.6 кредитного договору від 25.08.2014 року, відповідно до якого строк дії договору становить 13 днів, тобто з 25.08.2014 року по 05.09.2014 року, а пунктом 10.7 договору передбачено про встановлення загального строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України - 3 роки, у зв`язку з чим позивач мав право звернутись до суду з позовом в строк до 05.09.2017 року. Водночас, позивач направив позов поштою 28.12.2018 року, тобто зі спливом позовної давності, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування відповідачу будь-якої суми відповідно до підписаного договору від 25.08.2014 року за № 2645317019. Також позивачем не надано суду жодного сертифікату ключа, особистого ключа, яким би відповідач підписав Додаток № 1433858 від 11.10.2015 року до договору від 25.08.2014 року № 2645317019, у зв`язку з чим позивачем не доведено отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. Крім того, наданий витяг з договору факторингу, укладеного між ТОВ «Вортекс Груп» та ТОВ «АІА Фінанс Груп» від 31.05.2017 року за № 170531-1, не містить жодної інформації про перехід права вимоги за договором від 25.08.2014 року за № 2645317019 та витяг із Додатку № 1 до вказаного договору факторингу складено представником позивача самостійно, не містить підпису представника ТОВ «Вортекс Груп», а отже не є належним та допустимим доказом щодо відступлення права вимоги від ТОВ «Вортекс Груп» до ТОВ «АІА Фінанс Груп» за договором від 25.08.2014 року за № 2645317019. При цьому, жодних повідомлень про відступлення права грошової вимоги від ТОВ «Вортекс Груп» до ТОВ «АІА Фінанс Груп» відповідачу не надходило. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є таблицею нарахувань невідомого походження, а тому не є належним, допустимим і достовірним доказом ні руху коштів по картковому рахунку, ні розрахунком суми боргу, ні доказом існування самого боргу та з вказаного розрахунку не можливо встановити за який період була нарахована заборгованість, ким була нарахована вказана заборгованість, на підставі чого було нараховано саме таку суму заборгованості. 08.07.2021 року представником позивача [PERSON] суду надано відповідь на відзив, відповідно до якої послався на пункт 9 спірного договору, яким сторони домовились, що договір вважається заключним з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років, до 11.10.2025 року включно, у зв`язку з чим позовна заява була подана позивачем у межах строку позовної давності. Крім того, платіжне доручення від 11.10.2015 року підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача в межах Додатку до спірного договору. Також звернув увагу, що саме електронним підписом одноразовим ідентифікатором, можливість використання якого вже була передбачена станом на 11.10.2015 року, був підписаний Додаток до спірного договору. Позивачем до позовної заяви було надано витяги з договору факторингу № 170531-1 та Додатку № 1 до договору, відповідно до яких ТОВ «Вортекс Груп» відступило право вимоги за кредитним договором № 2645317019 від 25.08.2014 року ТОВ «АІА Фінанс Груп», про що відповідач був повідомлений письмово 19.12.2018 року. Крім того, позивачем до матеріалів справи розрахунок містить конкретні посилання як на умови договору, так і на підставі яких здійснено нарахування, так і роз`яснено період та в якому порядку вони нараховані. Таким чином, заперечення відповідача проти позову є безпідставними та необґрунтованими. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи містить заява про розгляд справи за його відсутність, одночасно просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 25.08.2014 року між ТОВ «ВОРТЕКС ГРУП» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2645317019 (а.с. 8). Згідно з п. 1.1 договору кредитор надає позичальнику на умовах, передбачених даним договором та/або додатками до нього уредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитору кредит та сплатити нараховані проценти у відповідності з графіком розрахунків. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник відкрив [PERSON] рахунок № [NUMBER] . Згідно з умовами Додатку № 1433858 до договору, що є його невід`ємною частиною, з моменту укладення - 11.10.2015 року ТОВ «ВОРТЕКС ГРУП» надано відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн., на визначених графіком розрахунків строк, а саме 15 днів, зі сплатою процентної ставки/день - 0,84%, сума оплачуваних процентів - 1 008,00 грн., до сплати всього 9 008,00 грн. (а.с. 9). Відповідно до п. 5 Додатку дата здійснення платежу на повернення кредиту та оплату процентів за користування кредитом (дата погашення кредиту), визначається як календарний день, що настає після закінчення 30 календарних днів з дати зарахування кредиту на рахунок позичальника. Дата здійснення платежу (дата погашення) вказується в заявці, затвердженій кредитором, в особистому кабінеті позичальника на сайті кредитора. Грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. перераховані на рахунок відповідача 11.10.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 7556 від 11.10.2015 року (а.с. 10). Таким чином, кредитні кошти разом з нарахованими процентами, мали бути сплачені відповідачем до 26.10.2015 року. Згідно з п. 7.6 договору у разі, якщо позичальник не повернув кредит у термін, затверджений сторонами у заявці та/або Додатку до даного договору, процентна ставка за користування кредитом, яку позичальник виплачує кредитору, перераховується, починаючи з другого дня прострочення, і становить 1,5% від суми кредиту за кожну добу прострочення повернення кредиту. 31.05.2017 року на підставі договору факторингу №170531-1 ТОВ «ВОРТЕКС ГРУП» відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором та право вимоги стягнення судових витрат у справі на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» (а.с. 11). Згідно з п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти (надалі іменуються «кошти») в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги за договорами а клієнт зобов`язується передати (відступити) факторові грошове право вимоги до боржників в повному обсязі, що включає всі грошові права вимоги, що існують на момент відступлення, а також всі грошові права вимоги, що можуть виникнути у майбутньому. Перелік сум коштів, правочинів та розміру права вимоги, у розрізі кожного правочину визначено згідно додатків до договору, що є невід`ємними частинами договору з моменту їх підписання сторонами. Відповідно до п. 1. 6 договору факторингу право грошової вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору (додатку до договору), після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Разом з правом грошової вимоги до фактора переходять всі інші, пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а також всі права вимоги, що можуть виникнути у майбутньому. Пунктом 1.7 договору факторингу визначено, що одночасно з відступленням основного права вимоги за кожним з договорів також на користь фактора відступаються похідні права грошової вимоги із грошового зобов`язання, в тому числі право вимоги за рішенням суду з боржника на користь клієнта та відшкодування витрат (судових витрат), понесених клієнтом при стягненні заборгованості за кожним правом вимоги, що відступається. Право вимоги до [PERSON] за договором передані на користь TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» згідно з додатком до договору факторингу № 1 від 31.05.2017 (а.с. 12). Таким чином, новим кредитором за договором і належним позивачем у справі є ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, шляхом відкриття відповідачеві рахунку № [NUMBER] на який було перераховано суму кредиту в розмірі 8 000,00 грн. Вказане свідчить, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та Правилами та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору та додатком до нього, то станом на 26.12.2018 року за ним обліковується прострочена заборгованість на загальну суму 143 048 грн., яка складається з: 8 000 грн. - тіло кредиту; 134 840 грн. - заборгованість по сплаті процентів; 208 грн. - комісія. При цьому, вказаний розрахунок у встановленому законом порядку відповідачем не спростовано, іншого розрахунку боргу не надав. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та пеня за прострочення виконання зобов`язання із своєчасного повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним підлягає стягненню з відповідача. Доводи відповідача про недоведеність отримання ним від позивача грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. суд не бере до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме платіжним дорученням № 7556 від 11.10.2015 року. Посилання відповідача про відсутність сертифікату ключа, особистого ключа, яким би він підписав Додаток № 1433858 від 11.10.2015 року до кредитного договору також не беруться судом до уваги, оскільки вказаний Додаток укладений сторонами в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету спірний Додаток між позивачем та відповідачем не був би укладений та матеріалами справи підтверджено, що Додаток був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (Логін Особистого кабінету та Пароль Особистого кабінету), що відповідає вимогам п. 11 Додатку № 1433858 від 11.10.2015 року. При цьому, укладення кредитного договору в електронному вигляді передбачено Законом України «Про електронну комерцію», а також ст. 639 ЦК України. Крім того, Додаток № 1433858 від 11.10.2015 року містить персональні дані позивача, зокрема його ПІБ, номер картки платника податків, які відповідають відомостям, зазначених у відзиві на позов самого відповідача [PERSON] . Доводи відповідача про відсутність інформації у договорі факторингу від 31.05.2017 року № 17053-1 щодо нього про перехід права вимоги за договором № 2645317019 від 25.08.2014 року спростовуються Додатком до договору факторингу №1 від 31.05.2017, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2645317019 від 25.08.2014 року передані ТОВ «ВОРТЕКС ГРУП» на користь TOB «АІА ФІНАНС ГРУП», про що також було повідомлено відповідача, що підтверджується повідомленням № 181219-8 від 19.12.2018 року про відступлення права вимоги за договором (а.с. 13). Враховуючи наведене, а також те, що відповідач належними та допустимими доказами не спростував наявність заборгованості за кредитним договором та виконання ним умов договору належним чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Доводи відповідача те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду з вказаними вимогами, суд відхиляє, виходячи з такого. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У пункті 9 Додаток № 1433858 від 11.10.2015 року до кредитного договору № 2645317019 від 25.08.2014 року зазначено, що сторони домовились, що договір вважається заключним з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років, до 11.10.2025 року включно. Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до спливу строку позовної давності 28.12.2018 року. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved