Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ у натурі нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності, в якому зазначила, що вона з відповідачем володіють на праві спільної часткової власності квартирою №3 в будинку №3 по вулиці Бульварній в селі Веселе Бериславського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.03.2015 року. Позивачу належить 1/3 частини квартири, відповідачу належить 2/3 частини даної квартири. Квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., знаходиться на першому поверсі та вже фактично розділена між ними, кожен має власний обладнаний вхід з вулиці, окрему систему опалення, огорожу. Перебування домоволодіння у спільній частковій власності є незручним, ставить співвласників у залежність один від одного, в звязку з чим позивач просить виділити в натурі належні їй на праві часткової власності 1/3 частини квартири [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності на дану квартиру між нею та [PERSON]. В уточнених позовних вимогах просила: 1) виділити в натурі належні їй на праві часткової власності 1/3 частини квартири [ADDRESS], а саме за варіантом №2 судової будівельно-технічної експертизи без урахування самочинної прибудови житлову кімнату 11,8 кв.м. та житлову кімнату 7,9 кв.м.; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 16607 гривень в рахунок компенсації за 4,67 кв.м. квартири [ADDRESS]; 3) припинити право спільної часткової власності на дану квартиру між нею та [PERSON]; 4) стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати 1/2 витрат на проведення судово-технічної експертизи в сумі 2565 гривень та сплачений судовий збір. У серпні 2015 року [PERSON] звертався до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та поділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі. Ухвалою суду від 25.01.2016 року зустрічна позовна заява була залишена без розгляду за заявою [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки не погоджуються з реальним розподілом без врахування самовільних будівель, не згодні з жодним запропонованим варіантом розподілу будинку, оскільки вони не відповідають державним будівельним нормам, а у разі задоволення позовних вимог буде припинено право власності відповідача на 4,67 кв.м., що порушить його право власності. Вислухавши представника позивача, відповідача то його представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2015 року належить 1/3 частини квартири [ADDRESS]. [PERSON] належить 2/3 вказаної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2015 року. Дані частки зареєстровані за власниками в Державному реєстрі. [PERSON] згідно свідцтва про право власності від 27.10.2009 року є співвласником квартири [ADDRESS], в якій він мешкає разом з дружиною та п'ятьма неповнолітніми дітьми. Згідно листа Веселівської сільської ради Бериславського району від 29.02.2016 року, будинок №3 по вулиці Бульварній в селі Веселе Бериславського району Херсонської області є приватним, у якому розміщені 4 квартири. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №76 від 30.09.2015 року (експерт [PERSON]С.) вбачається, що провести розподіл квартири [ADDRESS] з організацією двох ізольованих квартир у складі житлової кімнати та підсобних приміщень (як мінімум: кухня, ванна кімната (душова), вбиральня, або суміщений санвузол, передпокій, комора чи вбудована шафа) які б відповідали діючій нормативно - технічній документації не представляється можливим. Експертом [PERSON] у висновку судової будівельно-технічної експертизи №99 від 23.12.2015 року запропоновано два варіанти розподілу з відхиленням від вимог ДБН, що можливо усунути. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відносини між позивачем і відповідачем завжди були добросусідськими, неприязних відносин не було до тих пір, поки між ними не виникла сварка з приводу документів на квартиру. На даний час [PERSON] не проживає в [INFO]. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Майно учасників спільної часткової власності за наявності спору між ними ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його призначення. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «...квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можливо переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири». Позивач просить виділити їй в натурі дві кімнати площею 11,8 кв.м. та 7,9 кв.м. щ 4,67 кв.м. перевищує належну їй частку, в наслідок чого належні відповідачу 4,67 кв.м. житлової площі [PERSON] просить припинити та компенсувати йому вартість цих квадратних метрів. Проте таке припинення права власності [PERSON] на належні йому 4,67 кв.м. завдадуть істотної шкоди його сім'ї, яка складається з семи осіб, в родинні відповідача пятеро неповнолітніх дітей один з яких є дитиною інвалідом. Не зважаючи на те, що вся родина відповідача зареєстрована у квартирі №2 та з огляду на те, що ці дві квартири знаходяться поруч родина відповідача користується часткою [PERSON] яка є в квартирі №3 та самочинною прибудовою, оскільки лише в самочинно побудованій прибудові є санвузол. Спірна квартира має самовільно збудовані приміщення загальною площею 19,5 кв.м. в яких знаходиться санвузол, і вони не були враховані експертами під час надання висновків про розподіл квартири. У випадку позитивного вирішення питання щодо самовільних приміщень, загальна площа спірної квартири збільшиться, що дасть технічну можливість здійснити розподіл квартири. Враховуючи встановлені судом обставини та надані докази, а також те, що за висновками експертиз неможливо здійснити розподіл квартири з дотриманням норм ДБН, що не вирішено питання про самовільні приміщення, що вимоги про визначення порядку користування квартирою не заявлялись позивачем, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про виділ в натурі частини квартири. Оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог про виділ в натурі частини квартири, а вимоги про стягнення компенсації та припинення права спільної часткової власності на квартиру випливають з вимог про розподіл квартири, вони також не підлягають задоволенню. Таким чином, підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати позивача розподілу не підлягають, у звязку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed