Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом та з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд усунути перешкоди у користуванні житловою кімнатою № 719, розташованою у приміщенні гуртожитку № 56 по вулиці Шосе Київське у м.Полтава шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із кімнати № 719, розташованої у приміщенні гуртожитку № 56 по вулиці Шосе Київське у м.Полтава без надання іншого житлового приміщення. Позов позивачем мотивований тим, що підставі Свідоцтва про право власності йому на праві спільної часткової власності належить 3809/5000 частин будівлі гуртожитку, розташованого по вул. Шосе Київське, 56 у м.Полтава, до якої входить кімната № 719, яка знаходиться на сьомому поверсі, згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38190403. В даний час виникли перешкоди у користуванні даною кімнатою, оскільки в ній без законних підстав, за відсутності будь яких договірних відносин продовжують проживати відповідачі та відмовляються звільнити її, однак на даний час виникла необхідність використовувати зазначену кімнату для потреб підприємства. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вона вселилася, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені на користування житлом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх та одночасно в інтересах малолітньої дитини [PERSON] заперечила проти задоволення позову та пояснила суду, що на законних підставах вселилася разом із членами своєї сімї, а саме інших відповідачів у справі до кімнати № 719, розташованої у приміщенні гуртожитку № 56 по вулиці Шосе Київське у м.Полтава. Її чоловік [PERSON], з яким вона перебуває у шлюбі та старша донька [PERSON] ([PERSON] дошлюбне прізвище) були зареєстровані у даній кімнаті, але на даний час зняті з реєстраційного обліку та проживають в іншому місці. У спірній кімнаті вона проживає разом зі своєї малолітньою донькою [PERSON], оскільки сімейні відносини із своїм чоловіком не підтримує та іншого місця проживання не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник ПАТ «Полтаваагротранс» у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтава [PERSON] заперечила проти задоволення позову в частині виселення відповідачів [PERSON] та її малолітньої дитини [PERSON] із кімнати № 719, розташованої у приміщенні гуртожитку № 56 по вулиці Шосе Київське у м.Полтава без надання іншого житлового приміщення. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: позивач володіє на праві спільної часткової власності 3809/5000 частинами будівлі гуртожитку, розташованої по вул. Шосе Київське, 56 у м.Полтава, до якої входить кімната № 719, яка знаходиться на сьомому поверсі, згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38190403 та на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. (а.с.6). \~\~\~\~\~\~\~\~\~На а.с. 42 наявний ордер № 77 від 25.02.1998 року, виданий АТ «Полтаваагротранс» згідно якого [PERSON] отримала право зайняття із сімєю із двох чоловік жилової площі у гуртожитку по вул. Шосе Київське, 56, кімната № 719, розміром 27 кв.м. разом з дитиною [PERSON] Відповідач [PERSON] зареєстрована у гуртожитку за адресою: м.Полтава, вул. Шосе Київське, 56 із 25.04.2000 року, що підтверджено відміткою про місце реєстрації у паспорті громадянина України на імя [PERSON] серії КО № 088715, виданого 25.04.2000 Октябрським РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області. У паспорті громадянина України на імя [PERSON] серії КО № 088715, виданого 25.04.2000 Октябрським РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області мається відмітка про перебування у шлюбі із 28.04.1999 року по теперішній час із [PERSON] Відповідач [PERSON] був зареєстрований у гуртожитку за адресою: м.Полтава, вул. Шосе Київське, 56 із 19.02.1997 року, що підтверджено відміткою про місце реєстрації у паспорті громадянина України на імя [PERSON] серії КН № 352905, виданого 24.02.1997 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області. 21.10.2016 року знятий з реєстраційного обліку та з цього часу зареєстрований за адресою: [INFO]. (а.с. 44). Відповідач [PERSON] була зареєстрована у гуртожитку за адресою: м.Полтава, вул. Шосе Київське, 56 із 25.04.2000 року, що підтверджено відміткою про місце реєстрації у паспорті громадянина України на імя [PERSON] серії КО № 963997, виданого 15.05.2014 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області. 11.08.2015 року знята з реєстраційного обліку та з цього часу зареєстрована за адресою: [INFO]. (а.с. 45). На а.с. 43 наявне Свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 108114 на імя [PERSON], згідно якого остання народилася 20.03.2003 року у м.Полтава. Батьками дитини записані: [PERSON] батько, [PERSON] мати. Згідно із ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Передбачений ст. 319 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. У судовому засіданні встановлено факт відчуження спірного житлового приміщення і переходу права власності на майно до позивача, який жодних договорів із відповідачами не укладав, а тому виявив намір на власний розсуд користуватися своєю власністю. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із кімнати № 719 у гуртожитку по вул.Київське шосе,56 у м.Полтаві відповідають положенням ст.16 ЦК України, а порушене право користування власністю\~\~захисту. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).\~\~ Права власника жилого будинку, квартири визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~ Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. При цьому, закон не передбачив перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) за особами, яким\~\~попереднім власником їм було надане таке право. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом. Право відповідачів, які не є власниками спірного житлового приміщення, на користування ним було похідними від прав колишнього власника цього житла, а з припиненням його права власності, припинилося й право відповідачів на користування житлом. Із матеріалів справи вбачається, що після зміни власника спірного житлового приміщення відповідачі\~\~не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом. Таким чином, суд не приймає до уваги доводів відповідача [PERSON] в тій частині, що вона на законних підставах проживає в даний час у кімнаті гуртожитку № 719 на підставі ордера № 77 від 25.02.1996 року, виданого АТ «Полтаваагротранс», оскільки право на користування даним житловим приміщенням було похідним від прав колишнього власника цього житла, а з припиненням його права власності, припинилося й право відповідачів на користування житлом. Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що ордер № 77 від 25.02.1996 року видавався [PERSON] на право зайняття нею житлової площі у гуртожитку по вул. Шосе Київське, 56, кімната № 719, розміром 27 кв.м. разом з дитиною [PERSON] В даний час дитина [PERSON] досягла повноліття, змінила прізвище на «Бірюкова» у звязку із укладенням шлюбу. Із 28.04.1999 року відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON] та останній являється членом її сімї, був зареєстрований у гуртожитку за адресою: м.Полтава. вул. Шосе Київське, 56. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, будь яких доказів не проживання у спірній кімнаті суду не надали. Таким чином, суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстраційного обліку за адресою: м.Полтава, вул. Шосе Київське, 56, однак продовжують бути членами сімї [PERSON], доказів того, що вони не проживають в даний час у спірній кімнаті та не чинять перешкод у користуванні спірною квартирою позивачу не надали. З урахуванням того, що право відповідачів, які не є власниками спірного житлового приміщення, на користування ним було похідним від прав колишнього власника цього житла, а з припиненням його права власності, припинилося й право відповідачів на користування житлом, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, то сплачений судовий збір підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача у рівних частках, а саме у розмірі 546, 67 коп. з кожного, що в сумі становить 1640 грн. Одночасно суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки на розгляд суду не надано підтверджуючих даних щодо розміру таких витрат, графік часу, витрачений адвокатом на підготовку до судових засідань тощо.

Outcome: approved