overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем з 22.02.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. 29.07.2014 року в них народилась дочка [PERSON]. В теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 06 серпня 2014 року виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області , актовий запис № 19. Згідно довідки № 121 від 19.01.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Талаківської селищної ради м.Маріуполя Донецької області встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: с.Талаківка, вул. Суворова, буд.39 та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 05.11.2007 року було розірвано. 18.09.2013 року в них народився син [PERSON]. В теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 25.09.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 746. Згідно довідки № 111 від 16.01.2017 року, виданої Житлово-комунальним підприємством по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила суд розірвати шлюб, який був укладений 20.06.2014 року між ними, і зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, а/з про шлюб № 177. Позивач подала заяву від 22.01.2018 року про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, сповіщений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила суду, що сторони проживають окремо, за різними адресами. Останнім часом спільне господарство не ведеться. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 7, 8) У судовому засіданні сторони зазначили, що вони проживають за різними адресами та їх сім'я розпалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 24 вересня 2013 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинені у зв'язку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливе, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Окрім того, позивачка просить змінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, із змісту позовної заяви вбачається, що вона просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що біля двох місяців з позивачкою не проживає, сім'я фактично розпалася, однак заперечив проти стягнення з нього на користь позивачки понесених останньою по оплаті судового збору судових витрат. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. У відповідності до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 вересня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 24 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 20). Від шлюбу у них дітей немає. Протягом двох місяців подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде і зберегти сім'ю не бажає. З урахуванням наведених обставин, враховуючи взаємне бажання сторін розірвати шлюб, суд доходить висновку, що подальше збереження сім'ї є недоцільним, оскільки суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд змінює їй шлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою [PERSON] при подачі позову до суду були понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. (а.с. 1), які належить стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 6 травня 2006 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за зловживання останнім алкогольними напоями, у звязку з чим вона втратила до нього повагу та довіру, і вони стали зовсім чужими людьми, подружніх стосунків не підтримують. Окрім того, у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити, та пояснила, що твердо вирішила розірвати шлюб, проживати надалі спільно з відповідачем не бажає, між ними виникають сварки, що негативно впливає на дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 травня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, місце державної реєстрації шлюбу Самарівська сільська рада Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 04, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 06 травня 2006 року серії 1-ЕГ № 011186 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). З грудня 2016 року сторони, як вони пояснили в судовому засіданні, хоча й проживають в одному будинку, проте шлюбні відносини не підтримують. Позивачка шлюб зберегти не бажає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За вказаних обставин, враховуючи взаємне бажання сторін розірвати шлюб, суд доходить висновку, що подальше збереження сімї сторін є недоцільним, оскільки суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому змінювати їй прізвище немає підстав. За згодою позивачки суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 18.10.2015 року та спільно проживали до травня 2016 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей не має. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного. В судове засідання позивач не зявилася, однак в матеріалах справи міститься її заява в якій позовну заяву щодо розірвання шлюбу підтримала і просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена йому за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На підставі п.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Згідно ч.8\~ст.235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. 00 коп. сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який з січня 2010 року не проживає за місцем реєстрації. В зв'язку з неможливістю вільно на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, вона змушена звертатися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові. Просила витрати, пов'язані із сплатою судового збору, з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, подав до суду заяву від 09.02.2017 року, якою не заперечував проти позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Свідок [PERSON] в своїх показаннях, повідомила, що відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS] близько останніх п'яти років. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 31.05.2012 року. Згідно з повідомленням Здолбунівського РС УДМС України в Рівненській області від 20.01.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені норами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], понад один рік не проживає за адресою: квартира [ADDRESS], що підтверджується показаннями свідка, які не були спростовані. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем. \~ В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 15.10.1988 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. Сімейне життя не склалося через різні розуміння подружніх прав та обовязків, внаслідок чого виникають сварки, які негативно впливають на стан здоровя кожного. Кожен має різні погляди на сімейне життя, збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 07.02.2017 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила залишити їй прізвище Кондратюк. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. \~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. \~ Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що 15 жовтня 1988 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Півченською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.12.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~ Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. \~ Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved