Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначала про те, що із 23 серпня 2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON], [INFO]. Разом із тим, сімейне життя не склалося, через протилежність характерів та поглядів на життя. З червня 2016 року позивач і відповідач не підтримують подружніх відносини, не ведуть спільного господарства, та не проживають разом. За таких обставин, шлюб сторін носить формальний характер, подальше його збереження суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, задовольнити позов та стягнути із відповідача понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, просить розглянути справу без його участі, проти стягнення судових витрат не заперечує. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 серпня 2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 540. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від спільного подружнього життя у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони із червня 2016 року не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують, продовжувати подальше спільне життя не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вжиті судом заходи для примирення подружжя позитивних результатів не дали. Позивач наміру розірвати шлюб не змінила, при цьому відповідач визнав пред'явлені до нього позовні вимоги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved