Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Як підставу вказано, що перебуває з [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований 20.02.1993 року. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з відсутністю взаємного порозуміння, спільних інтересів, різні погляди на життя, права та обов`язки подружжя, втрату почуття любові та поваги один до одного. На даний час шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, оскільки припинили сумісне проживання, сімейний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Розірвати шлюб в порядку ст. 106 СК України шляхом подання заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється. Вважає, що причини, які спонукали наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя суперечитиме його інтересам. На примирення з відповідачем не згодний, оскільки конфлікт не є тимчасовим. Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки не має наміру поновлювати подружні стосунки. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримує позовні вимоги, наполягає на задоволенні позову, а відповідач визнає позов в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, строк для примирення сторонам не потрібний. У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін у підготовчому судовому засіданні на підставі наданих доказів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з`ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.02.1993 року Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 2 (а.с. 7). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя у сторін не склалося в зв`язку з відсутністю взаємного порозуміння, спільних інтересів, різних поглядів на життя, права та обов`язки подружжя, втрату почуття любові та поваги один до одного. На даний час шлюбні відносини сторін фактично припинені, оскільки припинили сумісне проживання, сімейний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Розірвати шлюб в порядку ст. 106 СК України шляхом подання заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовляється. На примирення сторони не згодні, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги відсутність у сторін спільних неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved