overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, Головне управління юстиції в м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві у якому просила: визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22.05.1980 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на ім»я [PERSON] (№5 ДП-5690), а саме в 28,6% житлового будинку «А», що знаходиться в [ADDRESS]; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22.05.1980 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на ім»я [PERSON] (№5 ДП-5692), а саме в 28,6% житлового будинку «А», що знаходиться в [ADDRESS]; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22.05.1980 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на ім»я [PERSON] (№5 ДП-5690), а саме в 28,6% житлового будинку «А», що знаходиться в [ADDRESS]. У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спадкову двокімнатну квартиру [ADDRESS]; заборони здійснення державної перереєстрації місця проживання [PERSON] із спадкової квартири [NUMBER] у нову квартиру [NUMBER], а тимчасових мешканців [PERSON], [PERSON], [PERSON] із житлового будинку літ. «А» за [ADDRESS], як із цілого будинку, у спадкову квартиру [NUMBER]; заборонити відповідачеві вчиняти будь-які дії з спадковою квартирою [NUMBER] і земельною ділянкою - 508 кв.м., [ADDRESS]; зобов»язати відповідача за свій рахунок знести самочинні об»єкти «а-5» і «Т» та привести земельну ділянку площею 64.4 кв.м. у первісний стан. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За твердженням позивача, квартира [NUMBER], розміщена в ? частині житлового будинку літ. «А» за [ADDRESS] може бути продана, що унеможливить виконання рішення суду. Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В судовому засіданні встановлено та підтверджено позивачем, що за даним позовом вона претендує лише на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. При цьому, решта вимог заяви про забезпечення позову не стосуються позовних вимог а особи стосовно яких позивач просила вжити заходів забезпечення позову не є сторонами даної справи. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивований тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте подружжя однією сім'єю не проживає. Сторони мають спільну дитину [PERSON], який проживає із позивачем на знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, коштів на його утримання не вистачає. З огляду на викладене, вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання, яку спроможний надавати відповідач. На зазначених підставах просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності та задовольнити позов. У разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. |дитяти|Відповідач до суду не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 22 листопада 2011 року, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Як стверджує позивач, [PERSON] матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 84, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів у сумі 500,00 грн. на своє утримання у зв'язку із продовженням навчання. Свої вимоги мотивує тим, що продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку надає лише матір. Вона навчається на платній основі, стипендію не отримує, для проживання орендує житло. Батько має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки працевлаштований, має стабільний заробіток. На зазначених підставах просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не прибула, натомість направила до суду телефонограму з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала, у випадку неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не прибув, про час і місце судового засідання сповіщений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправдлення, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із довідки Вищого навчального закладу «Університет економіки і управління» вбачається, що [PERSON] є студенткою 3 курсу (форма навчання денна) спеціальності фінанси і кредит. Вуз недержавної форми власності, навчання платне, стипендія не нараховується. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище повнолітньої дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою та має регулярний, проте незначний дохід, відсутність у нього аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мати позивача [PERSON] є інвалідом 3 гр. з дитинства. Відповідач до суду не прибув, заперечень проти позову не подав, як наслідок суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку у розмірі визначеному позивачем. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 33 % на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та аліментів на її утримання в розмірі 17 % до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 15 вересня 2012 року, проте однією сім'єю з моменту народження дитини не проживають. Відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає. Позивач позбавлена можливості працевлаштуватися, оскілки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. На зазначених підставах просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач подав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позов визнав часткового, а саме згоден сплачувати аліменти на дитину у розмірі 25%. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 15 вересня 2012 року, проте однією сім'єю не проживають. Від Шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Як стверджує позивач, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки та дружини не надає. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 184 СУ України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та з огляду на ст. 182 СК України спроможний сплачувати аліменти на утримання лише дитини та в розмірі ? частки . На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 84, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та аліментів на її утримання у сумі 500,00 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає, домовленості щодо сплати аліментів у добровільному порядку не має. На зазначених підставах просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги у повному обсязі та пояснила, що на сьогодні перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач вигнав її разом із дітьми із житла, як наслідок вона вимушена орендувати нове. [PERSON] біля двох років неофіційно працює вантажником та має дохід біля 2 500,00 грн. Відповідач позов визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його пенсії по інвалідності. На сьогодні він не працевлаштований, шукає роботу, крім пенсії по інвалідності ще має випадкові незначні заробітки. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте однією сім'єю не проживають. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. На момент розгляду справи позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується наказом про надання відпустки. Відповідачу встановлено безстроково інвалідність 3 групи з дитинства, він офіційно не працевлаштований. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що пенсія по інвалідності не є основним доходом відповідача, він є працездатною особою, періодично працює, а саме виконує різну роботу, як наслідок має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зважаючи на стан здоров'я відповідача, його вік та матеріальне становище, суд вважає, що він спроможний виплачувати аліменти на утримання дитини та дружини, проте у меншому розмірі ніж просить позивач. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 84, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 20 лютого 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 61. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Відповідач не рахується з її думкою, останніх чотири роки не працює і матеріально сім'ю не забезпечує, зловживає спиртними напоями та влаштовує бійки. З жовтня 2013 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, його місцезнаходження їй не відоме. Внаслідок цього подальше сімейне життя і збереження шлюбу стало неможливим, що суперечить її інтересам. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу дітей не мають. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 лютого 2004 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 20 лютого 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області. Із пояснень позивача вбачається, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не проживають разом з жовтня 2013 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між - [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. З підстав передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає також задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, а саме сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 24 жовтня 1992 року Відділом запису актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 475. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Із січня 2000 року вони разом не проживають. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 1992 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 24 жовтня 1992 року Відділом запису актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області. Із пояснень позивача вбачається, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не проживають разом з серпня 1997 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між - [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 27 липня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану Первомайського райвиконкому міста Вітебська, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 425. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися. До 1992 року вони проживали однією сім'єю, після чого шлюбні відносини між ними були припинені. Відповідач пішов із сім'ї та проживає окремо більше 20 років. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 липня 1990 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 27 липня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану Первомайського райвиконкому міста Вітебська. Із пояснень позивача вбачається, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не проживають разом з січня 1994 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між - [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON]Т звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка була її матір'ю. Після смерті [PERSON]. залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,6102 га яка розташована на території Пилипи-Борівської сільської ради Про наявність спадкового майна вона дізналася лише недавно, так як проживає в м. Київі, в зв'язку з чим нею був пропущений строк для прийняття спадщини. [PERSON] є єдиною спадкоємицею, інших спадкоємців немає, що підтверджується довідкою Пилипи-Борівської сільської ради ( а.с.7). В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно просить справу розглянути за відсутності представника, позов визнає, не заперечує проти його задоволен. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [INFO] в с. Калинка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а. с. 6). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,6102 гектара, що знаходиться на території Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району (а. с. 7). Спадкоємцем майна [PERSON]. за законом першої черги залишилися донька [PERSON] , яка дійсно проживає в м. Києві. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину немає.(а.с.7). Згідно абзацу 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачці [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] за пропуском строку для прийняття спадщини. (а. с. 11). Причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважними, так як такі причини сторонами визнаються, а тому вважає визначити [PERSON]. такий додатковий строк. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У січні 2014 року АСББ «Гвардійська» звернулось в суд з позовом про стягнення заборгованості по сплаті витрат на ремонт і утримання будинку та прибудинкової території з [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач мешкає у квартирі [ADDRESS] та не виконує обов'язки споживача, не вносить оплату за отримані послуги в повному обсязі, в зв'язку з чим, за період з 01 травня 2010 року по 01 листопада 2013 року утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 2121,69 грн. Тому просили стягнути з відповідача загальну суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надала суду заяву у якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про місце, день та час судового засідання була повідомлена належним чином. Суд дослідив надані докази, встановив наступне. [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно особового рахунка [NUMBER], по квартирі [ADDRESS] мається заборгованість за отримані послуги за період з 01 травня 2010 року по 01 листопада 2013 року, що складає 2121 грн. 69 коп. /а.с.6/ Таким чином, відповідач не виконує свої зобов'язання по оплаті наданих послуг в повному обсязі. Тому, стягненню підлягає заборгованість у повному обсязі за період з 01 травня 2010 року по 01 листопада 2013 року, що складає 2121 грн. 69 коп. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. на користь позивача.

Outcome: approved