overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 16.11.1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними відсутні взаємопорозуміння, мають різні погляди на шлюб та сімю, в звязку з чим подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, в даний час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.11.1996 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 1438 (а.с.8). Від спільного життя у подружжя є два сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 1652 від 15.10.1997 року (а.с. 9) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 308 від 19.02.2009 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 25.01.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, вони не ведуть спільне господарство, в даний час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги визнає. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25.01.2012 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Фурсівської сільською ради Білоцерківського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 2 (а.с.6). Від спільного життя у подружжя є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 12 від 27.06.2012 року (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що його спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, відсутності спільних інтересів та різних поглядів на життя. Разом не проживають з 2009 року, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з відповідачкою та буде проживати з нею в подальшому, а обов»язки по її вихованню сторони будуть виконувати разом. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного із сторін. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась,про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 18.08.2007 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 2317, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). 20.02.2008 року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 28.01.2012 року. У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що його спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, відсутності спільних інтересів та різних поглядів на життя. Разом не проживають з березня 2015 року, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з відповідачкою та буде проживати з нею в подальшому. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного із сторін. Враховуючи вищевикладене, позивач, просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась,про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 28.01.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 82, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11). [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 14\~222, 95 гривень. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На підставі рішення загальних зборів ЖБК № 120 «Вогник», [PERSON] була прийнята в члени ЖБК №120 «Вогник» , на неї був відкритий особовий рахунок. Крім позивача, в квартирі зареєстровані та проживають члени її сімї: [PERSON] з 2003 року та [PERSON] з 2006 року. Позивач зазначає, що відповідачі користуються комунальними послугами, проте комунальні платежі не сплачують. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь вказану суму боргу за комунальні послуги у розмірі 4\~222, 95 грн, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки судові не повідомили. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є членом ЖБК№ 120 «Вогник». У вказаній квартирі зареєстровані та проживають діти відповідача, [PERSON] та [PERSON], які також користуються комунальними послугами, які надає ЖБК№ 120 «Вогник». З матеріалів справи убачається, що за комунальні послуги, повязані з утриманням будинку та прибудинкової території відповідачі не сплачують з 2011 року, внаслідок чого у них перед позивачем виникла заборгованість у сумі 4\~222, 60 грн. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, п.33 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 30.12.1997р. № 1497, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а споживачі зобов'язані своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Згідно п.5 ч.2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний вчасно сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 4\~222, 95 грн., а також судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що відповідно до укладеного 21.01.2013р. договору без номера, який складається із заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку», відповідач отримав кредит у розмірі 1 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідач неналежно виконував зобов'язання за договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 311,92 грн., яка складається з наступного: 1 207,70 грн. заборгованість за кредитом, 7 344,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 700 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 562,47 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути заборгованість у вказаному розмірі та понесені ним судові витрати в сумі 1 378грн.. Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 21.01.2013р. у розмірі 1 204, 70 грн., та судовий збір в сумі 1 378 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами, комісією та штрафів і ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що на обґрунтування заявлених вимог до позовної зави була додана власноруч підписана відповідачем анкета - заява від 21.01.2013р. про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту з первинно визначеною сумою 1 500 грн., цього доказу суд не спростував, отже порушив ст.ст. 58-60 ЦПК України. Суд не обґрунтував свій висновок про те, що анкета - заява не визнається ним договором у розумінні ст. 626 ЦК України, не навів жодного положення чинного цивільного законодавства, якому суперечить або не відповідає вказана анкета - заява.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 29.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 126. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою. Спільне життя сторін не склалося, у зв'язку з різницею характерів, відсутності між ними взаєморозуміння і довір'я. Шлюбні відносини припинилися з початку 2015 року. Позивачка з впевненістю зазначає, що втратила почуття взаємності та любові до відповідача, яке відтворити вже неможливо. Будь-яких шлюбних відносин з відповідачем позивач не бажає більше підтримувати, тому ставить в позові питання про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у його відсутності, розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO] який мешкає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні та вихованні. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1977 року, зареєстрований міським РАГС м. Нижньовартовська, Тюменської області (на теперішній час Російська Федерація), актовий запис № 443. Неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, бо він був вирішений в іншому цивільному процесі. На розірвання шлюбу в органах ДРАЦС відповідач відмовилася, тому позивач звернувся до суду. Посилаючись на наведене, [PERSON], просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1977 року, шлюб був зареєстрований міським РАГС м. Нижньовартовська, Тюменської області (на теперішній час Російська Федерація), актовий запис № 443. Подружнє життя припинено, збереження сімї не є доцільним. Неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір вирішений. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 944 грн. 07 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 10.01.2014 року між ПАТ «ОТП Факторинг України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2005872120, згідно умов якого відповідач отримав кредиту розмірі 19 643 грн. 48 коп. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем існує заборгованість перед банком, яка складає 23 944 грн. 07 коп., яка складається з: залишок заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 461 грн. 47 коп., залишок заборгованості за відсотками у розмірі 1 грн. 61 коп., суми комісії у розмірі 6 480 грн. 99 коп. Тому, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вищезазначеної суми. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 10.01.2014 року між ПАТ «ОТП Факторинг України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2005872120, згідно умов якого відповідач отримав кредиту розмірі 19 643 грн. 48 коп. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем існує заборгованість перед банком, яка складає 23 944 грн. 07 коп., та складається з: залишок заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 461 грн. 47 коп., залишок заборгованості за відсотками у розмірі 1 грн. 61 коп., суми комісії у розмірі 6 480 грн. 99 коп., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі по 1 218 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved