Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 29.06.2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № BLaЖГА00047922, згідно умов якого відповідач отримав кредит на поточні потреби в розмірі 7 000 грн., з терміном повернення кредиту 29.06.2014 року. Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 6 406 грн. 92 коп. заборгованості, яка складається з: 1094, 42 грн. простроченої суми кредиту; 255,87 грн. прострочених процентів за користування кредитом; 612,50 грн. комісії за РО та 4444,13 грн. плати за пропуск платежів. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою вказаною у відомостях адресно-довідкового підрозділу, тобто з дотриманням вимог ст.74 ЦПК України, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.06.2011 року між позивачем та відповідачем по справі укладено кредитний договір № BLaЖГА00047922 (а.с. 5-18) за яким [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 7 000 грн. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, за цим договором [PERSON] надає Позичальнику грошові кошти (кредит) в національній валюті України в сумі 7 000 гривень в порядку і на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невідємну частину цього Договору. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15 % річних (п.3 Спеціальної частини договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту (п.4 Спеціальної частини договору). Згідно п.2.4.2 Договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.5.2 Договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок Банку у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п.4.2 Договору у випадку не виконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3. Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п.8 Спеціальної частини 25,00 % від суми кредиту. Пунктом 4.3. Договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань,строк виконання яких настав і які не були виконанні на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п.9 Спеціальної частини договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати відсотків в звязку із чим, станом на 21.08.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 6 406,92 грн., яка складається з 1094,42 грн. простроченої суми кредиту, 255,87 грн. прострочених процентів за користування кредитом, 612,50 грн. комісії за РО та 4444,13 грн. плати за пропуск платежів. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобовязанням у повному обсязі. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Згідно ч.3 ст.47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень, уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист його прав, тому згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved