Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати рішення Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області №176-2/2018 від 23.12.2018 року, яким затверджено Акт земельної комісії від 11.10.2018 року про встановлення межових знаків. Крім цього, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона після смерті діда [PERSON] у 2012 році успадкувала будинковолодіння по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Петранківської сільської ради №13 від 28 березня 1990 року [PERSON] було виділено земельну ділянку для перебудови житлового будинку. На підставі цього рішення [PERSON] виготовив будівельний паспорт [ADDRESS] , у якому зазначено, що ширина його земельної ділянки складає 18 м, а довжина 40 м. Рішенням Петранківської сільської ради 28 грудня 1993 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,3314 га в полі та 0,0840 га під будівлями. Як власник будинковолодіння після смерті діда, позивачка вирішила приватизувати земельну ділянку по [ADDRESS] , а тому 05.10.2018 року(а.с.88) подала до Петранківської сільської ради заяву, щоб земельна комісія провела обміри та встановила межі її земельної ділянки. Актом земельно-погоджувальної комісії від 11 жовтня 2018 року та схемою до нього, земельна комісія Петранківської сільської ради встановила межі земельної ділянки позивачки [PERSON] та суміжного землекористувача [PERSON] . Згідно обмірів ширина земельної ділянки позивачки в одному кінці складає 10,6 м, а в іншому кінці 12,6 м. Дані обміри на думку позивачки свідчать про те, що її земельна ділянка фактично зменшилась з 0,084 га до 0,0424 га. Не погоджуючись із Актом та схемою позивачка 29 жовтня 2018 року звернулась із письмовою заявою до відповідача по справі для проведення точних обмірів земельної ділянки. Однак Петранківська сільська рада її заяву до уваги не взяла, а своїм рішенням №176-2/2018 від 23.12.2018 року, затвердила Акт земельної комісії від 11.10.2018 року про встановлення межових знаків, не повідомляючи її про час та місце розгляду та затвердження на сесії вищезгаданого акту. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, і просить позов задоволити. Крім цього представник позивача Ошуст С.Є. зазначив, що прийняте Петранківською сільською радою рішення №176-2/2018 від 23.12.2018 року не може залишатися в силі та підлягає до скасування, оскільки порушує право власності позивачки на належне їй майно і прийнято без її участі. Представники відповідача Петранківської сільської ради - сільський голова [PERSON] заперечив проти задоволення позову та суду пояснив, що 11.10.2018 року він у складі земельно-погоджувальної комісії виходив на місце, і встановив межу земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] по старих, уже існуючих межових знаках. Позивачки під час обмірів не було, і на сесії при затвердженні Акту від 11.10.2018 року теж. Розширити земельну ділянку позивачки, без вилучення частини земельної ділянки [PERSON] неможливо. У судовому засіданні третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] не підтримала позовні вимоги [PERSON] та суду пояснили, що межі земельних ділянок були встановлені ще за життя [PERSON] та її матері [PERSON] . Ні вона, ні її покійна мати межі земельних ділянок не порушували. Межові знаки, і розміри земельних ділянок ніхто не змінював. А тому просять суд у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він у складі земельно-погоджувальної комісії 11.10.2018 року виходив на місце для встановлення меж земельної ділянки [PERSON] . Коли комісія вийшла на місце то встановила, що межі земельних ділянок були відбиті за допомогою великих каменів, які там знаходяться уже давно. Межові знаки ніхто не чіпав, комісія їх не переносила, і нових не встановлювала. Усі обміри проводились по існуючих межових знаках. Під час обмірів була тільки [PERSON] , а [PERSON] не було. Аналогічні покази дав свідок [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що 11.10.2018 року бачила, як земельно-погоджувальна комісія проводила обміри земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] по існуючих межах користування. Акт земельно-погоджувальної комісії підписувала. Може підтвердити, що межі і розміри земельних ділянок [PERSON] ( [PERSON] ) і [PERSON] за її пам`яті не змінювались. Межові знаки земельних ділянок були встановлені уже давно. Аналогічні покази дав свідок [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2018 році бачив, як земельно-погоджувальна комісія в складі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проводили обміри земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Акт земельно-погоджувальної комісії він не підписував. Може підтвердити, що межі земельної ділянки [PERSON] комісія не змінювала, і межові знаки не переносила. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1988 по 2002 рік працювала головним архітектором Рожнятівського району. Отримавши рішення виконавчого комітету Петранківської сільської ради, на місце виходив спеціаліст відділу архітектури, і разом із представником сільської ради здійснював обміри земельної ділянки, і ці розміри заносились у будівельний паспорт. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями тст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Копіями Акту земельно-погоджувальної комісії та Схеми земельних ділянок Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.6-7) підтверджено, що 11 жовтня 2018 року було складено акт та схему встановлення меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Копією рішенням №176-2/2018 від 23.12.2018 року Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області(а.с.5) підтверджено, що пунктом 1 вказаного рішення, було затверджено акт земельної комісії від 11.10.2018 року. Відповіддю Петранківської сільської ради на запит адвоката Ошуста С.Є. від 01.03.2019 року №63/02-17(а.с.8) підтверджено, що рішенням від 23.12.2018 року Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області було затверджено акт земельної комісії від 11.10.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Копією рішення виконкому Петранківської сільської ради від 28.03.1990 року №13(а.с.13) підтверджено, що [PERSON] виділено земельну ділянку для перебудови житлового будинку. Копією будівельного паспорта(а.с.15-21, 89-96) підтверджено що розміри земельної ділянки [PERSON] складали 18 м. ширини та 40 м. довжини. Копією архівного витягу з протоколу Петранківської сільської ради від 28.12.1993 року(а.с.14, 86) підтверджено, що [PERSON] було передано у власність земельні ділянки у полі площею 0,3314 га, а під будівлями 0,0840 га. Крім того в судовому засіданні представник відповідача Петранківської сільської ради - сільський голова [PERSON] та свідки підтвердили, що при складанні Акту від 11.10.2018 року позивачки [PERSON] не було. Також позивачку не повідомляли про час та місце розгляду та затвердження на сесії Петранківської сільської ради вищезгаданого акту і схеми, тобто земельний спір вирішувався у її відсутності. Згідно ч.2 ст.159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує. Аналізуючи зібрані докази по справі, суд приходить до висновку, що Акт та Схема земельно-погоджувальної комісії, рішення №176-2/2018 від 23.12.2018 року Петранківської сільської ради від 11.10.2018 року, складені та прийняті з порушенням норм Земельного кодексу України, тобто свідок [PERSON] . Акт від 11.10.2018 року не підписував, а земельний спір бур вирішений без участі зацікавлених сторін, які завчасно не повідомлялись про час і місце розгляду спору. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. У відповідності до ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що пункт 1 рішення Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області №176-2/2018 від 23.12.2018 року, яким затверджено Акт земельної комісії від 11.10.2018 року про встановлення межових знаків є незаконним, оскільки порушує право власності позивачки на майно, а тому в цій частині підлягає до скасування. Крім цього, судом встановлено, що позивачка [PERSON] понесла по справі судові витрати в розмірі 1568 грн. 40 коп, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн., а тому у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved