Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21 лютого 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №153. У шлюбі у них народилися донька [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем через відсутність взаєморозуміння та поваги, втрату розуміння спільних цінностей, постійні сварки, під час яких відповідач принижував та ображав. Збереження сім`ї з відповідачем позиваа вважає неможливим, оскільки з квітня 2020 року проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 серпня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші процесуальні дії судом не здійснювались. Позивач будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Остання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не подав відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 лютого 2016 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 21 лютого 2020 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що було зроблено актовий запис №153 (арк. спр. 4). У шлюбі у сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2016 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (арк. спр. 5). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних стосунків через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 17 серпня 2020 року. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 840 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції №0.0.1792579787.1 від 06.08.2020 (арк. спр. 1).

Outcome: approved