overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 10 лютого 2014 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу [PERSON] 5000,00 доларів США, які остання зобов'язалася повернути до 01 листопада 2014 року. Оскільки до теперішнього часу [PERSON] грошові кошти не повернула, позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно - 78 800,00 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу [PERSON] 5000 доларів США, про що останньою була складена розписка. Відповідно до розписки від 10 лютого 2014 року позика надається строком до 01 листопада 2014 року. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки відповідачем [PERSON] отримання позики не заперечувалося, позика нею не повернена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 788,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з січня 2015 разом не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти перебувають на її утриманні. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення повноліття дітьми. У судове засідання з'явилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у ньому. У судове засідання з'явився відповідач [PERSON], який позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач являються матір'ю та батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що також підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.3,4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач позовні вимоги визнав, що свідчить про те, що він має змогу сплачувати аліменти на дітей у вказаному розмірі, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення повноліття дитиною. У судове засідання з'явилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у ньому. У судове засідання з'явився відповідач [PERSON], який позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач являються матір'ю та батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач позовні вимоги визнав, що свідчить про те, що він має змогу сплачувати аліменти на дитину у вказаному розмірі, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2004, реєстрація якого відбулася в відділі реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави, актовий запис № 03. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують із січня 2015 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 12.01.2004 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 03 ( а.с. 21). З копії свідоцтва про народження вбачається, що позивач та відповідач мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбних відносин не підтримують з січня 2015 року, спільного господарства не ведуть, неповнолітній син проживає з позивачкою, спору про його місце проживання між сторонами немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини вони не підтримують з січня 2015 року, а тому подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивача залишити їй прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з 28.09.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач має інші аліментні зобов»язання перед першою дружиною. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2013 року(а.с. 10), від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO](а.с. 9). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення № 08 від 14.01.2015 р. [PERSON] перебуває на обліку у Броварському районному управлінні соціального захисту населення і отримує допомогу при народженні дитини з 01.06.2014 р. по 01.07.2016 р. в сумі 860,00 грн(а.с. 4). З довідки виконавчого комітету Княжицької сільської Ради Броварського району Київської області № 48 від 19.01.2015 р. [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] і має слідуючий склад сім»ї - [PERSON] - дочку [INFO](а.с. 5), а з довідки № 47 від 19.01.2015 р. видно, що дочка позивачки знаходиться на її утриманні(а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітної дочки, оскільки відповідачем не надано належних доказів щодо утримання іншої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2000 р., від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Посилається на те, що в даний час вони з відповідачем проживають окремо, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.01.2000 р. по (а.с. 3) , від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] 18.03.2008 р.н.(а.с. 4). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на наведене суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2015 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 2011 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Відповідач відмовляється оформити розлучення в органах РАЦС, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не з`явилися. \~ \~ \~ \~Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~02\~квітня 2011 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 106. Від даного шлюбу дітей не мають. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у шлюбі з 06 серпня 2009 року, зареєстрованому Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 318. Від сімейних відносин мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, діти залишаться проживати з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2009 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 318. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження наявними в матеріалах справи. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом із позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 вересня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №406 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 вересня 1997 року. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 травня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №329 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10 травня 2013 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved