Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2019 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення подружніх відносин проживає з позивачкою та знаходиться на її утримання та вихованні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, має нерегулярний дохід, інших утриманців не має. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до повноліття дитини. Ухвалою суду від 02.09.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій позов визнає повністю, просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих документів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що сторони перебували з зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2019 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення подружніх відносин сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утримання та вихованні. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.141 СК України\~визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з ч.2 ст.150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 ст.182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2, ч.3 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до ч.2 ст.184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. При цьому, за змістом вимог ст.181 СК України\~право вибору способу стягнення аліментів - у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі належить одержувачу аліментів, тобто позивачці. В даному випадку обставини справи однозначно свідчать, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання їх неповнолітнього сина, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з цим позовом, визначивши спосіб стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до\~ст.182 СК України, враховує вік дитини, якій виповнилось 4 роки, те, що неповнолітня дитина достатньо матеріально не забезпечена, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який працездатного віку, даних про офіційне працевлаштування, про наявність інших утриманців, про свій незадовільний стан здоров`я не повідомив. Беручи до уваги, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини, обидва батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Як вже зазначалось, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, регулюється ст. 182, 184 СК України, які передбачають, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», а вимога позивачки про визначення розміру аліментів у сумі 2000,00 грн. і одночасне зазначення, що такий розмір має бути не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є зайвою. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, дотримання її права на забезпечення матеріальних потреб, не поставить в скрутне матеріальне становище відповідача. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] позов визнав і таке визнання не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Напідставі викладеного, підлягає частковому задоволенню. Згідно з\~ст.141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80грн. Згідно зі\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial