Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У серпні 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 28 липня 2017 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами були припинені у вересні 2018 року і з того часу разом вони не проживають. Після припинення шлюбних відносин відповідач уїхав з м. Суми до своїх батьків в смт. Віньківці, Хмельницької області, де він зареєстрований і проживає. На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28\~лютого 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що після припинення подружніх стосунків відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим вона змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2018 року було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення сином 3 років, а саме, до [INFO] , починаючи стягнення з 24 квітня 2018 року. Однак, після ухвалення судового рішення відповідач ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2019 року стягнуто з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 10024 грн 17 коп. та на її утримання у розмірі 13347 грн 71 коп., яка на даний час відповідачем не сплачена. Крім того, через подальшу несплату аліментів та погашення заборгованості по їх оплаті заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2020 року з відповідача на її користь було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на дитину у розмірі 2056 грн 88 коп. та пеню за несплату аліментів на утримання дружини у розмірі 2760 грн. В подальшому, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2020 року стягнуто з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина за період з 01 квітня 2019 року по 31 жовтня 2019 року у сумі 8601 грн 11 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з 01\~червня 2019 року по 01 листопада 2019 року у сумі 5760 грн. Також зазначає, що оскільки дитина проживає з нею та виключно вона займається її вихованням, лікуванням, забезпеченням та доглядом, тому у 2019 році вона звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення додаткових витрат на лікування і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2019 року було визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з матір`ю і з відповідача на її користь було стягнуто 1911 грн 67 коп. додаткових витрат на утримання дитини, які до теперішнього часу відповідачем не сплачені. Відтак, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів становить більше 100\~000 грн. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, незважаючи на примусове стягнення з нього аліментів на дитину, не надає їй щомісячної матеріальної допомоги і не цікавиться матеріальним забезпеченням і належним утриманням малолітньої дитини. Крім того, відповідач не приймає участі у вихованні малолітнього сина, не спілкується з ним, не цікавиться його розвитком та станом здоров`я. Після припинення у вересні 2018 року подружніх стосунків між ними відповідач жодного разу не бачив дитину, не зустрічався з нею протягом майже 2\~років. Малолітня дитина не знає хто її батько, бо не пам`ятає його. Починаючи з 2018 року, відповідач жодного разу не привітав сина з днем народження та з іншими святами, не подарував дарунків. Відповідача не цікавить розвиток дитини. Він не приймає ніякої участі в оздоровленні сина і жодного разу не запросив дитину для спільного відпочинку влітку чи на зимові свята. Відповідач не цікавиться станом здоров`я дитини, не приймає участі у її лікуванні під час хвороби. Зазначає також, що така поведінка відповідача свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, які вона понесла у зв`язку з відвідуванням дитиною басейну за рекомендацією сімейного лікаря, придбанням спеціальних памперсів-трусиків для плавання, шапочки для плавання, а також придбанням медикаментів для лікування сина. Загальна сума понесених позивачкою додаткових витрат на дитину становить 4770\~грн 73 коп., 1/2 частина, відповідно, - 2385 грн 37 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь 2385\~грн 37\~коп. в рахунок відшкодування додаткових витрат на лікування та оздоровлення малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали і просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Смук\~Р.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, подав висновок органу опіки і піклування про можливість позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, пояснила, що відповідач під час вагітності і пологів дружини грошей не надавав, бо звільнився з місця роботи ще до народження дитини в жовтні 2017 року. На гроші, надані на дитину купив машину. Позивачці допомагала вона разом з чоловіком. Після народження дитини вона приїхала в гості до дочки та стала свідком, що відповідач виясняв з дружиною стосунки при дитині, кричав, що викликало порушення нервової системи у дитини. У січні 2018 року зі слів позивачки відповідач побив її, забрав дитину, закрив в кімнаті. В лютому 2018 року відповідач знову її побив, після чого позивачка подзвонила матері, попросила грошей і приїхала до м. Суми. Свідок зазначила, що відповідач з дитиною не допомагав, до лікаря не відвозив, гроші, які вона присилала дочці, забирав і тратив сам. У березні 2018 року відповідач приїхав до м. Суми, щоб помиритись з дружиною. У квітні 2018 року вони зняли квартиру, за яку частково сплачував відповідач, але гроші на їжу, на дитину, на ліки давала мати позивачки. Однак, після цього знову почались конфлікти і у вересні 2018 року відповідач поїхав з м. Суми і більше не приїздив. На день народження дитини [INFO] відповідач зателефонував, хотів приїхати, щоб жити разом. Коли [PERSON] відмовила, почалась сварка. Про дитину не питав. Коли дитина знаходилась в лікарні гроші не надав, коли зателефонували йому не відреагував, допомоги не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачкою з квітня 2017 року, вона є хрещеною її сина. Зазначила, що при зустрічах позивачка скаржилась їй, що відповідач з дитиною не допомагає, коштів не надає. [PERSON] позичала в неї кошти. Вона не бачила, щоб відповідач купував продукти харчування, цим займалася позивачка та її мати. Відповідач при ній дитину не брав, на вулиці з дитиною гуляла [PERSON] . Відповідач залишав дитину на матір, нехтував дитиною. У вересні 2018 року відповідач остаточно поїхав з м.\~Суми, після цього не дзвонив, на свята не поздоровляв. Дитина не знає батька, не згадує про нього. Як пояснила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , вона є подругою позивачки, знайома з нею з травня 2019 року. Батька дитини жодного разу не бачила. Зі слів [PERSON] , відповідач з дитиною не допомагає, життям сина не цікавиться. Коли позивачка лежала з сином в лікарні, вона зверталась до відповідача, але він не допоміг, пояснивши це тим, що не має коштів. [PERSON] охайний, гарно одягнений. Про тата не згадує, не питає, не знає хто це такий. З позивачкою вона спілкується майже кожного дня, проте батька дитини ніколи не бачила. Зі слів [PERSON] знає, що живе не в Сумах. При ній відповідач позивачці ніколи не телефонував. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 28 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Конотопським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Конотопського територіального управління юстиції, актовий запис № 250 (а.с. 4). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, та аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, а саме, до [INFO] , починаючи стягнення з 24 квітня 2018 року (а.с. 7-8). В подальшому, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2019 року збільшено розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина та стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 9-10). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2019 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Стягнуто з відповідача на її користь 1911 грн 67 коп. додаткових витрат на утримання дитини (а.с. 11-12). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2019 року стягнуто з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 10024 грн 17 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання у розмірі 13347 грн 71 коп. (а.с. 13-14). В подальшому, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів на дитину в розмірі 2056\~грн 88 коп., пеню за несплату аліментів на утримання дружини у розмірі 2760 грн (а.с. 15-16). Крім того, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01 квітня 2019 року по 31 жовтня 2019 року у сумі 8601 грн 11 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з 01\~червня 2019 року по 01 листопада 2019 року у сумі 5760 грн (а.с. 17-19). Відповідно до довідки-розрахунку Вінковецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа від 03 липня 2018 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 01 серпня 2020 року становить 13773 грн 86 коп. (а.с. 20). Згідно з довідкою-розрахунком Вінковецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа від 24 квітня 2019 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 01 серпня 2020 року становить 24646 грн 99 коп. (а.с. 21-24). Як вбачається з довідки-розрахунку Вінковецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, заборгованість відповідача по додаткових витратах на утримання дитини станом на 30 березня 2020 року становить 1911\~грн 67 коп. (а.с. 25). Згідно довідки-розрахунку Вінковецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області заборгованість відповідача по простроченню сплати аліментів на утримання сина становить 10021 грн 17 коп. та по неустойці (пені) простроченої сплати аліментів становить 131347 грн 71 коп. станом на 01 серпня 2020 року (а.с. 26). З довідки-розрахунку Вінковецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області вбачається, що заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа від 03 липня 2018 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] станом на 01 серпня 2020 року становить 38549 грн 21 коп. (а.с. 27). Відповідно до відповідей Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Сумської міської ради від 02 січня 2019 року за № 6 та від 02 жовтня 2020 року за № 05-15/3-98 з приводу профілактичних оглядів чи по хворобі дитини до лікаря-педіатра з хлопчиком з`являлась мати [PERSON] . Рекомендації лікаря з приводу лікування сина мати виконує. Під час звернення дитини до лікаря-педіатра батько закладу не відвідував (а.с. 42, 92). Згідно з довідкою Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 38 «Яблунька» Сумської міської ради від 28 вересня 2020 року за № 01-13.02/115 [PERSON] , [INFO] , відвідує Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №\~38 «Яблунька» Сумської міської ради з 01 вересня 2020 року. Вихованням, успішністю та поведінкою дитини завжди цікавиться мати [PERSON] . Батько [PERSON] не водить до дитячого садочка, не спілкується з вихователями, не відвідує батьківських зборів (а.с. 91). Відповідно до висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 19\~листопада 2020 року за № 1973/27.1-26 орган опіки та піклування вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 113-114). Як вбачається з довідки Українського Північно-Східного інституту прикладної та клінічної медицини від 08 червня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , відвідував заняття в басейні з батьками по суботам на 10-годину 00 хв., починаючи з 25 травня 2019 року (а.с. 43). Згідно копій чеків для відвідування дитиною басейну позивачем за період з було сплачено всього 585 грн. Також для відвідування дитиною басейну позивачкою було придбано памперси-труси для плавання вартістю 95\~грн 20 коп. (а.с. 43-44). За призначенням лікаря позивачем придбавалися: бепантен, назоферон, синупрет на загальну суму 541\~грн 05 коп., назол бебі, вода «Моршинська», ентерол, гепаргін, іоніка на загальну суму 204 грн 36\~коп., цетрилев (81,95 грн), cefister, L-cet на загальну суму 81 грн 85 коп., сімбітер (248\~грн), аброл, хлорофіліпт на загальну суму 61 грн, бепантен (322 грн 65 коп.), анальдім, нокспрей, нурофєн форте на загальну суму 188 грн 80 коп., аброл сироп (61 грн), синупрет, вугілля активоване, регулон, супрадин, лісобакт, ісла-мсос, гропринозин на загальну суму 574 грн 25 коп., гропринозин, лорде на загальну суму 300\~грн 92 коп., маски марлеві на загальну суму 16 грн, от пакет (42 грн), грипго, хлорофіліпт (56 грн 40\~коп.), ніфуроксазид, ацетонтест, ентерол, смекта, регідрон (167 грн 10 коп.), скарифікатор (20 грн), смекта, ентерол (98 грн 72 коп.), оскорбінка, сульсена (54 грн 30 коп.), сумамед, аскорил експекторант, хлорофіліпт, небутамол (490 грн 30 коп.), ріномістин (100 грн 87 коп.), папаверин (26 грн 19 коп.), синупрет (156 грн 95 коп.), хлорофіліпт (33 грн 95 коп.), аскорутин (16 грн 30 коп.), флавовир (134\~грн 10\~коп.), етиловий спирт (32 грн 52 коп.), бепантен (322 грн 65 коп.) (а.с. 44-51). Загальна вартість витрачених позивачем коштів на лікування та оздоровлення дитини становить 4770\~грн 73 коп. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11\~липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи обставини щодо умисного ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків, так як останній не приймає участі у вихованні малолітнього сина, не спілкується з ним, не цікавиться розвитком дитини та станом його здоров`я. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, має заборгованість зі сплати аліментів, грошей у добровільному порядку на утримання і лікування сина не надає. Малолітній [PERSON] не знає свого батька, не питає про нього і не знає хто він такий. Суд звертає увагу також на те, що під час розгляду даної справи відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань, жодного разу в судові засідання не з`явився, відзив на позов не подав, не висловив своєї позиції щодо суті спору. Як пояснив в судовому засіданні представник третьої особи органу опіки і піклування, він неодноразово телефонував відповідачу, проте він не висловив чіткої позиції щодо пред`явлених до нього позовних вимог, а згодом взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки. За висновком управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 19\~листопада 2020 року за № 1973/27.1-26 орган опіки та піклування визнав можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 113-114). Вказані обставини, на думку суду, свідчать про свідоме нехтування відповідачем до виконання ним своїх батьківських обов`язків, про відсутність інтересу до малолітнього сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Статтею 185\~СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). На думку суду, факт понесення позивачем додаткових витрат на лікування і оздоровлення сина та їх розмір підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами (а.с. 43-52). Загальна вартість витрачених позивачем коштів на лікування та оздоровлення дитини становить 4770\~грн 73 коп. Отже, 1/2 частина понесених позивачем додаткових витрат на лікування та оздоровлення сина становить 2385 грн 37 коп., які необхідно стягнути з відповідача на її користь. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав у сумі 840 грн 80 коп. (а.с. 68). Крім того, у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн 80 коп., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved