Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Усерпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, що поданий її представником [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу у Васильківському районі, треті особи: ТОВ «Межувальник», Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, в якому просила: - визнати незаконним та скасувати запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 16203982 про державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] - власник Ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,065 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 3221455300:01:049:0058; - визнати незаконним та скасувати запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 16203932 про державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] - власник Ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,065 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 3221455300:01:049:0058; - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Відділ у Васильківському районі - видалити інформацію з публічної кадастрової карти стосовно земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,065 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 3221455300:01:049:0058; - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області,Відділ у Васильківському районі затвердити технічну документацію [PERSON] - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , за кадастровим номером 3221455300:01:049:0038. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 0,098 га, що розташована по [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка була їй надана для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі рішення Глевахівської селищної Ради народних депутатів від 21.05.1998 року № 43. Вказувала, що у 2010 року згідно з її заявою КОФ ДП «Центр ДЗК» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0984, що розташована в [ADDRESS] . Після виготовлення вказаної технічної документації земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 3221455300:01:049:0038. Однак, вказану технічну документацію вона не підписувала та не знала про неправильне встановлення її земельної ділянки в публічній кадастровій карті, оскільки згідно з цією технічною документацією належну їй земельну ділянку за кадастровим номером 3221455300:01:049:0038 було винесено на землі загального користування на 2,5 м. У 2016 році [PERSON] та [PERSON] , які є власниками земельної ділянки площею 0,065 га, розташованої в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) також вирішили розробили технічну документацію щодо їхньої земельної ділянки для її подальшої реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Під час розробки цієї технічної документації виникла необхідність внести зміни до координат даних земельних ділянок для усунення винесення земельної ділянки позивача на 2,5 м. З розробленою технічною документацією [PERSON] та [PERSON] позивач погодилася та підписала її. Проте, згодом з`ясувалося, що межі належної позивачу земельної ділянки винесли ще на 0,6 м на землі загального користування, а межі належної [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки винесли на подвір`я позивача, в зв`язку з чим стався перетин земельних ділянок, що на думку, позивача, призвело до порушення її прав та законних інтересів. Зазначала, що звернувшись за роз`ясненням до ТОВ «Межувальник» щодо замірів земельних ділянок для виправлення помилок, належних пояснень не отримала. Звернувшись з заявою до Васильківського районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру отримала рішення № РВ-3201768592019 від 23.04.2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них), оскільки наявні зауваження стосуються валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 3221455300:01:049:0058 Площа співпадає на 0, 7063%. Згідно з листом Глевахівської селищної ради від 01.10.2018 року № 674/02-22 інформація про вилучення частини земельної ділянки по [ADDRESS] та передача її по [ADDRESS] відсутня. Посилаючись на викладені обставини та враховуючи, що [PERSON] і [PERSON] не бажають вирішити питання розмежування та встановлення межі мирно,з метою відновлення законних прав та інтересів, позивач просила позов задовольнити. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 73-74, т.1). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2020 року задоволено клопотання про витребування доказів у даній справі, витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділі у Васильківському районі належним чином завірені копії технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] за кадастровим номером 3221455300:01:049:0038, площею 0,098 га та [PERSON] , [PERSON] за кадастровим номером 3221455300:01:049:0058, площею 0,065 га (а.с. 113 - 114, т.1). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2020 року задоволено клопотання представника позивача - Реус В. В. про призначення експертизи, призначено в даній справі земельно-технічну експертизу, зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи (а.с. 185-187, т.1). 05 листопада 2020 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 9575/20-41 від 27 жовтня 2020 року (а.с. 1-22, т.2). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2020 року відновлено провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с. 23-24, т.2). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с. 45- 46, т.2). Не погоджуючись з даним позовом, Головне управління Держгеокадастру у Київській області подало відзив, у якому зазначено, що державним кадастровим реєстратором Відділу у Васильківському районі було здійснено реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221455300:01:049:0058 на підставі документації з землеустрою. Статтею 28 Закону України «Про землеустрій» визначено, що розробники документації із землеустрою несуть відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Ведення Державного земельного кадастру здійснюється за допомогою програмного забезпечення в Національній кадастровій системі (НКС) - автоматизованій системі, в якій передбачено ведення земельного кадастру відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр». Коригувати, змінювати своє рішення або іншим чином вносити додаткові відомості до нього не передбачено Законом, програмним забезпеченням АС ДЗК. За таких обставин, державним кадастровим реєстратором Відділу у Васильківському районі Головного управління було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на підставі заяви позивача. У разі якщо після внесення інформації про земельні ділянки до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок, невідповідності меж цих земельних ділянок, такі помилки за згодою власника земельної ділянки можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (далі - технічна документація із землеустрою) або за матеріалами інвентаризаційної справи, згідно з абз. 3 п. 4 Розділу VII Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр». Також виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися на підставі технічної документації із землеустрою або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду (ч.5 ст. 37 вищевказаного Закону). Публічна кадастрова карта (ПКК) - це інформаційний портал, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру. При цьому, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей належить до повноважень державного кадастрового реєстратора згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Також вказано, що відповідно до ч. 14 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою погодженню не підлягає, і затверджується: відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу органами виконавчої влади або місцевого самоврядування в разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, в разі якщо перебуває у приватній власності. Посилаючись на викладене, Головне управління Держгеокадастру у Київській області просило в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі (а.с. 80 - 83, т.1). У судовому засіданні позивач, представники позивача - [PERSON] , [PERSON] , просили позов задовольнити, вважали, що ними правильно обрано спосіб захисту. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки вони відступили [PERSON] частину земельної ділянки, а вона відступила їм - власникам суміжної земельної ділянки. Представник відповідача - [PERSON] , просила в задоволенні позову відмовити,оскільки про розробку в 2019 році технічної документації із землеустрою згідно з заявою позивача, відповідачі дізналися тільки після пред`явлення позову. Вони хотіли вирішити все мирним шляхом, щоб привести у відповідність координати (по 5-ти точкам) земельних ділянок у відповідність до проведеної експертизи, але позивач не допустила експертів для вирішення цього питання мирним шляхом, тому наявна накладка 0,7%. Відповідачі - власники суміжної ділянки згодні поступитися тільки щоб позивач була з цим згодна. Представник третьої особи ТОВ «Межувальник» - Без?язичний М. В. зазначив, що в 2016 році до товариства звернулася відповідач для виготовлення технічної документації із землеустрою, під час виїзду за місцем розташування земельної ділянки відповідача з`ясувалось, що земельна ділянка позивача накладається на земельну ділянку відповідача, питання було вирішено мирним шляхом, виготовлено технічну документацію та присвоєно кадастровий номер. ТОВ «Межувальник» неодноразово вимірювались земельні ділянки позивача та відповідачів, розроблялись технічні документації, але позивач відмовлялась їх підписувати. Представник третьої особи Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області зазначив, що вирішити на даний час мирним шляхом спір, що виник між позивачем та відповідачами є неможливим. Судовий експерт Баранов Ю. Л., який здійснював проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизу з питань землеустрою у даній цивільній справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, директором КНДІСЕ Міністерства юстиції України подано заяву про розгляд справи за наявними матеріалами, за відсутності судового експерта Баранова Ю. Л. (а.с. 188, т.2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзив відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно не підлягає до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядаютьу порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,098 га, розташованої на території [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії III-КВ № 071084 від 07 серпня 1998 року, виданим на підставі рішення Глевахівської селищної Ради народних депутатів від 21 травня 1998 року № 43, [PERSON] (а.с. 135, т.1). Власником суміжної земельної ділянки площею 0,065 га, розташованої на території [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) була [PERSON] , що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю, серії III-КВ № 071083 від 12 березня 1999 року, виданим на підставі рішення Глевахівської селищної Ради народних депутатів від 21 травня 1998 року №43 (а.с. 151,т.1). У жовтні 2010 року, на підставі заяви [PERSON] . Київською обласною філією «Центру Державного земельного кадастру» було розроблено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 0,0984 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Глевахівської селищної ради, [ADDRESS] (а.с. 14-20, т.1). З матеріалів вказаної технічної документації, зокрема, кадастрового плану вбачається наявність написаного власноруч кадастрового номера 3221455300:01:049:0038 (а.с. 18, т.1). Відповідно до акту про відновлення на місцевості межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки - [PERSON] від 15.10.2010 року, що міститься в матеріалах технічної документації, проведено відновлення на місцевості межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі не виявлено. Межі відновлені не викликають спірних питань (а.с. 19-20,т.1). [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] 11 лютого 2016 року приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Пясецька Л.М. звернулася з листом-запитом № 14/02-14 до кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Васильківському районі Київської області про присвоєння кадастрового номеру та видачу спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,065 га, розташовану на території [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] (а.с. 159, т.1). 15 лютого 2016 році [PERSON] подала заяву до ТОВ «Межувальник» про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,065 га, розташованої на території [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) (а.с. 150, т.1). 23 травня 2016 році [PERSON] також звернулася з заявою до Васильківського районного виробничого відділу КОФ ДП Центру ДЗК про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, площею 0,098 га, розташованої на території [ADDRESS] (а.с.134, т.1). Згідно з заявою [PERSON] від 15.02.2016 року ТОВ «Межувальник», а відповідно до заяви [PERSON] від 23.05.2016 року Васильківським районним виробничим відділом КОФ ДП Центру ДЗК було розроблено технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (далі - технічна документація із землеустрою) (а.с. 129-144, 145-172, т.1). Під час розробки вказаних технічних документацій із землеустрою були погоджені межі належних на праві власності [PERSON] та [PERSON] , після смерті якої спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] , земельних ділянок, які є суміжними, будь-яких претензій щодо існуючих меж, конфігурацій земельних ділянок у обох сторін не було, що підтверджується актами прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 06.03.2016 року та від 24.05.2016 року (а.с. 142, 158 т.1). На підставі технічної документації із землеустрою земельній ділянці площею 0,065 га, що належала [PERSON] присвоєно кадастровий номер 3221455300:01:049:0058, та відповідно внесені відомості до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок за кадастровими номерами 3221455300:01:049:0038 та 3221455300:01:049:0058 на підставі технічних документацій, розроблених у 2016 році. 31 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину, видані приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Пясецькою Л.М., на земельну ділянку, площею 0,065 га, кадастровий номер 3221455300:01:049:0058, розташовану за адресою: [ADDRESS] і житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці, по Ѕ частині кожного у спадковому майні, на підставі яких державним реєстратором - приватним нотаріусом внесено записи про право власності на земельну ділянку: [PERSON] - 16203932, [PERSON] - 16203982 ; на житловий будинок: [PERSON] - 16203793 ; [PERSON] - 16203741 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою від 03.09.2018 року № 136395522 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 11-12 т.1). Згодом між позивачем та відповідачами, власниками суміжних земельних ділянок виник спір щодо межі та конфігурації земельних ділянок. У січні 2019 року [PERSON] звернулася з заявою до Київської обласної філії Центру ДЗК про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) належної їй на праві власності земельної ділянки (а.с. 204, т.1). Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої Київською обласною філією Центру ДЗК від 26.02.2019 року, на підставі заяви [PERSON] , при здійсненні фактичних обмірів земельної ділянки було виявлено розбіжності між координатами Національної кадастрової системи та фактичними межами земельної ділянки, у зв`язку з чим були здійснені роботи по коригуванню меж земельної ділянки та приведення їх у відповідність до фактичного використання (а.с. 202-229, т.1). Відповідно до рішення № РВ-3201768592019 від 23.04.2019 року державним кадастровим реєстратором відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області розглянуто заяву [PERSON] про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 23.04.2019 року разом з доданими до неї документами та прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с. 57, т.1). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою відмови є: невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме пункт 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376 - відсутні підписи суміжних землевласників; невідповідності електронного документу вимогам, а саме XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 3221455300:01:049:0058 Площа співпадає на 0,7063%. Згідно з висновком експерта Баранова Ю.Л. КНДІСЕ Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року № 9575/40-41 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою в даній справі встановлено: - накладення (перетин) меж земельної ділянки за кадастровим номером 3221455300:01:049:0058, що належала [PERSON] , згідно каталогу координат поворотних точок з документації із землеустрою, виготовленої ТОВ «Межувальник» у 2016 році на межі земельної ділянки за кадастровим номером 3221455300:01:049:0038, що належить [PERSON] , згідно з координат з документації із землеустрою, виготовленої ДП «Центр державного земельного кадастру, Київська обласна філія, Васильківський районний виробничий відділ» у 2016 році не виявлено; - виявлено часткове накладення (перетин) меж земельної ділянки за кадастровим номером 3221455300:01:049:0058, згідно з каталогу координат поворотних точок з документації із землеустрою, виготовленої ТОВ «Межувальник» в 2016 році на межі земельної ділянки за кадастровим номером 3221455300:01:049:0038, що належить [PERSON] , згідно з координат з документації із землеустрою, виготовленою Київською обласною філією «Центр Державного земельного кадастру» в 2010 році; - виявлено накладення (перетин) меж земельної ділянки за кадастровим номером 3221455300:01:049:0038, що належить [PERSON] , згідно координат з документації із землеустрою, виготовленої Київською обласною філією «Центр Державного земельного кадастру» в 2019 році на межі земельної ділянки за кадастровим номером 3221455300:01:049:0058, згідно з каталогу координат поворотних точок з документації із землеустрою, виготовленої ТОВ «Межувальник» в 2016 році (в даному випадку експертом було враховано часовий період виготовлення документацій, тобто межі згідно координат з документації виготовленої в 2016 році не можуть накладатися на межі згідно з координат з документації виготовленої в 2019 році). Також експертом встановлено, що фактичне розташування паркану (огорожі) між суміжними земельними ділянками, розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає межам, визначеним технічними документаціями із землеустрою. Дана невідповідність полягає у зміщенні останнього (паркану) відносно меж земельних ділянок. Розміри зміщення фактичної суміжної межі (паркану) відносно меж земельних ділянок, визначених технічними документаціями із землеустрою, становлять від 0,05 м до 4,92 м (а.с. 3-20, т.2). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей. Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. За правилами статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (пункти 1.1., 1.2., 1.3). У пунктах 4.1-4.3 Інструкції зазначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Разом з цим, за вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Так, судом встановлено, що позивач та відповідачі є власниками суміжних земельних ділянок. Між сторонами існує спір щодо суміжної межі земельних ділянок. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи фактичне розташування паркану (огорожі) між суміжними земельними ділянками, розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає межам, визначеним технічними документаціями із землеустрою. Дана невідповідність полягає у зміщенні фактичної суміжної межі від 0,05 м до 4,92 м. з боку відповідачів на земельну ділянку позивача. За таких обставин, порушується право позивача на користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою, що належить їй на праві приватної власності. Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом частини першої статті 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до наведеної вище норми у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Заявляючи позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки відповідачів. Проте такі вимоги не є ефективним способом захисту порушених прав позивача, оскільки визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки відповідачів не приводить до їх поновлення. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2021 року у справі № 916/2791/13. Належним способом захисту є вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування, володіння та розпорядження своїм майном з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню прав позивача, яке полягає в зміщенні фактичної суміжної межі від 0,05 м до 4,92 м. з боку відповідачів на земельну ділянку позивача, проте позивач з такими вимогами до суду не зверталася. Відповідно до ст. ст. 2, 5 ЦПК України цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Верховний Суд у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 285/1018/18 зазначив, що неефективний спосіб захисту порушеного права як підстава відмови у позові може бути застосований судом за умови встановлення порушення права позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки відповідачів, оскільки позивачем обраний спосіб захисту порушеного права є неефективним. Також не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу у Васильківському районі - видалити інформацію з публічної кадастрової карти стосовно земельної ділянки кадастровий номер 3221455300:01:049:0058, власниками якої є [PERSON] та [PERSON] , виходячи з наступного. Головне управління Держгеокадастру у Київській області діє на підставі Положення, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308 (далі - Положення №308), є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Публічна кадастрова карта (ПКК) - це інформаційний портал, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру належить до повноважень державного кадастрового реєстратора згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Натомість, ч. 1ст. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються виключно Державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. При цьому, як Положенням № 308, так і Законом України «Про Державний земельний кадастр» не передбачені повноваження, які б давали право Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області здійснювати перевірки діяльності Державних кадастрових реєстраторів та зобов`язувати їх здійснювати реєстрацію земельних ділянок, надавати витяги чи вносити зміни до Державного земельного кадастру. Так, реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221455300:01:049:0058 було здійснено державним кадастровим реєстратором відділу у Васильківському районі на підставі технічної документації з землеустрою. Разом з цим, як встановлено судом позивач зверталася із заявою до державного кадастрового реєстратора про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, про що рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-3201768592019 від 23.04.2019 року позивачу було відмовлено. При цьому, позивач у встановленому законом порядку таку відмову не оскаржувала. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу у Васильківському районі - видалити інформацію з публічної кадастрової карти стосовно земельної ділянки кадастровий номер 3221455300:01:049:0058, власниками якої є [PERSON] та [PERSON] . Що стосується позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу у Васильківському районі затвердити технічну документації [PERSON] - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , за кадастровим номером 3221455300:01:049:0038, то така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до абз. 2 ч.14 ст. 186 ЗК України технічна документація затверджується власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності. Оскільки земельна ділянка щодо якої у 2019 році, на підставі заяви позивача, розроблена технічна документація перебуває у приватній власності позивача, отже вказана документація затверджується позивачем - власником земельної ділянки. Враховуючи викладене, правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу у Васильківському районі затвердити технічну документації [PERSON] , відсутні. Одночасно слід зазначити, що позивачка не позбавлена права звернутися до суду за захистом порушеного права у належний спосіб, який є ефективним та відповідає змісту порушеного права і призводить до його поновлення. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями статтею 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed