Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

УПСЗН виконкому Бердянської міської ради звернулася до суду з позовом, який уточнило і вказало, що 22. 07. 2013 року рішенням Бердянського міськрайонного суду задоволено позов, яким з користування [PERSON] вилучено крісло колісне ККД-06 та коляску інвалідну КДСВ 02-35-04. 14. 10. 2014 року на ім.»я Управління надійшла постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу у звязку з частковим виконанням рішення суду, у боржника вилучено крісло колісне, а коляску інвалідну вилучити не має можливості у звязку з її викраденням, що встановлено зі слів боржника. Вартість майна, що підлягає поверненню з урахуванням 50% зносу становить 2263, 50 грн., і цю суму просить стягнути з відповідачки на користь УПСЗН на підставі ст. 1213 ЦК України. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просить задовольнити, пояснила, що є рішення Бердянського міськрайонного суду, яке визначило необхідність вилучення інвалідного крісла у [PERSON], оскільки вона його отримувала і розписувалась за нього, і у разі втрати таких технічних засобів їх вартість відшкодовують членами сім»ї інваліда, якому ці засоби були надані. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що вона не є членом сім»ї або родичкою [PERSON], якому були надані інвалідне крісло та інвалідна коляска, вона за гроші доглядала його, і у зв»язку з тим, що у [PERSON] була лише мати, якій 90 років і яка також потребує догляду, вона розписалася за отримання цієї коляски. Коляску вкрали з двору [PERSON] ще за його життя, але оскільки в неї не було змоги відразу звернутися до міліції, то вона подала таку заяву після його смерті, але коляску ніхто шукати не став, справу закрили. Про наявність рішення суду від 22. 07. 2013 року не знала, оскільки проживає не місцем своєї реєстрації, а у с. Нововасилівка Бердянського району, де доглядає тепер мати [PERSON] Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається з копії заочного рішення Бердянського міськрайонного суду від 22 липня 2013 року за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області з користування [PERSON] вилучено крісло колісне ККД-06 та коляску інвалідну КДСВ 02-35-04, які були надані їй для інваліда 1 групи [PERSON]. Видано виконавчий лист, який направлено до ВДВС Бердянського МУЮ, 20. 06. 2014 року складено акт державного виконавця про часткове виконання рішення суду, згідно якому у [PERSON] вилучено крісло колісне, коляска інвалідна не вилучена у звязку з її викраденням у боржника, що підтверджено талоном № 9 від 12. 04. 2013 року , виданим слідчим Бердянського МВ УМВС України у Запорізькій області [PERSON] 14. 10. 2014 року до УПСЗН надійшла постанова про повернення виконавчого провадження стягувачеві у звязку з частковим виконанням рішення суду. Посилаючись на ч. 2 ст. 1213 ЦК України, яка передбачає необхідність відшкодувати вартість безпідставно набутого майна у разі неможливості його повернути, позивач просить стягнути з [PERSON] вартість майна у урахуванням 50% зносу 2263, 50 грн. Аналізуючи надані сторонами докази, суд зважає на той факт, що ще до звернення УПСЗН до суду з позовом про повернення безпідставно набутого майна 12 квітня 2013 року у Бердянському МВ УМВС України Запорізької області зареєстрована заява [PERSON], яка просила вжити заходи до невстановленої особи, яка проникла на територію домоволодіння № 113 по вул. Гагаріна в с. Нововасилівка Бердянського району, звідки таємно викрала інвалідну коляску, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн. Постановою слідчого СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 10. 01. 2014 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 13. 04. 2013 року, закрито у звязку з малозначністю скоєного правопорушення. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, завдану майну фізичної або юридичної особи. Проте згідно з частиною 2 цієї ж статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що майнову шкоду позивачу завдано не неправомірними діями [PERSON], яка утримувала у себе майно, а іншою особою, яка викрала майно, що було передано відповідачці для користування [PERSON], і цей факт зафіксовано належними доказами постановою слідчого Бердянського МВ УМВС України у Запорізькій області, таким чином суд вважає, що [PERSON] не повинна відповідати за цим позовом і відшкодовувати шкоду, яка завдана не нею.

Outcome: dismissed