Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У серпні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2010 року. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось та на даний час вони проживають окремо. Неповнолітні діти залишились проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дітей є необхідним стягнення аліментів в розмірі 5000 грн. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON]. [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття; судові витрати покласти на відповідача. У судове засіданні позивачка не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надала суду письму заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подав суду письмовий відзив. Вказав, що він допомагав і буде допомагати своїм дітям. Нещодавно назбирав кошти та подарував мобільні телефони, сплачував за навчання, тощо. Але він має на утриманні ще одну дитину Євгена, [INFO], та на його утримання сплачує аліменти в розмірі ? частини його доходу. Також на його утримання перебуває мати. Оскільки немає власного житла, орендує квартира та сплачує оренду в розмірі 2000 грн. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, розмір його доходу, та вищевказані обставини, просив суд стягнути аліменти на утримання дітей по 1000 грн. на кожного. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, подані заперечення та долучені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживають діти [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 20 серпня 2018 року. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що діти проживають з матір'ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 5000 грн. до досягнення ними повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. При цьому суд також враховує подані позивачем докази щодо фактичних витрат на дітей. А відповідач доказів на спростування даних витрат не надав. Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо утриманні матері, оскільки остання є пенсіонеркою, отримує пенсію, а матеріали справи не містять підтвердження щодо недостатності такої пенсії. Щодо поданого рішення про стягнення аліментів, суд враховує відсутність в матеріалах справи підтвердження відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення, а довідка про доходи [PERSON] таких даних також не містить. Суд враховує, що відповідач є працездатною особою та має можливість утримувати дітей на належному та достатньому рівні для їх всебічного розвитку. Щодо посилань відповідача на довідку про доходу як, як єдиний його дохід, суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надав, а займання посади водія не забороняє здійснення будь-якої іншої роботи, в тому числі виконання робіт за відповідними договорами без укладення трудового договору. Відсутні в матеріалах справи докази того, що відповідач не мав можливості надати суду дані докази, а в разі складнощів в їх отриманні заявити клопотання про їх витребування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов'язок батьків. Відповідно до ст. 179 Сімейного Кодексу України ( в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року) аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Посилання відповідача, що суд має враховувати прожитковий мінімум для дитини при визначенні розміру аліментів, суд оцінює критично, оскільки даний показник є мінімальним та не може забезпечувати всебічний розвиток дитини. А при визначенні розміру аліментів суд враховував всі обставини справи та вирішив справу з врахуванням інтересів дитини, особливостей її індивідуального розвитку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved