Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи тим, що 1 березня 2015 року між ним, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, було укладено договір позики, за умовами якого він передав [PERSON] позику грошові кошти в сумі 65 000 гривень, а [PERSON] зобовязувалася повернути йому таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) у визначений строк до 1 вересня 2015 року, про що є розписка боржника. Але, на його звернення до відповідача виконати умови правочину і повернути суму позики, [PERSON] у добровільному порядку ухиляється. Внаслідок дій відповідача має місце заборгованість по виплаті позики, яка становить 65 000 грн 00 коп. основний борг, без інфляційних витрат та без трьох відсотків річних (а.с. 3). Позивач [PERSON] або його представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд позов задовольнити та стягнути на його користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом установлено, що 1 березня 2015 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передав у безоплатне користування [PERSON] грошові кошти в сумі 65 000 гривень, а [PERSON] зобовязувалася повернути [PERSON] таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) у визначений строк до 1 вересня 2015 року, про що [PERSON] особисто склала розписку (а.с. 6). У відповідності ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач надав суду письмову розписку як доказ про отримання відповідачем грошей 65 тис. грн за договором позики між сторонами від 01.03.2015 року (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На звернення позивача до відповідача виконати умови правочину і повернути суму позики, [PERSON] у добровільному порядку ухиляється. У звязку з неналежним виконанням умов грошового зобов'язання позичальник [PERSON] допустила заборгованість за позикою: відповідач зобовязувалася повернути [PERSON] таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) в розмірі 65 000 гривень у визначений строк до 01.03.2015 року, але своїх зобовязань позичальника не виконала. Внаслідок дій відповідача має місце заборгованість по виплаті позики, яка станом на день винесення рішення становить 65 000 грн 00 коп. основний борг. За таких установлених судом обставинах по суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі, які підтверджуються документами в сумі 650 грн, суд стягує з відповідача на користь позивача (а.с. 2).

Outcome: approved