Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за договором № б/н від 29.04.2013 року станом на 20.06.2018 року в сумі 12826,01 грн. На обґрунтування\~своїх вимог\~Банк зазначив,\~що відповідач\~ [PERSON] \~звернулася до\~АТ КБ\~«Приватбанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписала заяву\~№ б/н\~від 29.04.2013\~року,\~згідно якої\~отримала кредит\~у розмірі\~ 300,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Однак,\~всупереч умовам\~укладеного договору,\~зобов`язання за\~вказаним договором\~належним чином\~не виконувала,\~внаслідок чого\~в неї\~станом на\~20.06.2018\~року склалась\~заборгованість перед\~позивачем в\~розмірі \~ \~ \~ \~12826,01 грн., яку вона добровільно не погашає. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача, [PERSON] , до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~ Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29.04.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 2.1.1.5.7 Договору. Так, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого станом на 20.06.2018 року у неї виникла заборгованість за кредитом у сумі 12826,01 грн., з яких: 11739,06 грн. загальна заборгованість за кредитом, 1086,95 грн. штрафи, що підтверджується розрахунком АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 29.04.2013 року. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства АТ КБ «ПриватБанк» вправі ставити вимоги до неї про стягнення заборгованості. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 12826,01 грн. та 1762,00 грн. сплаченого судового збору, а всього 14588,01 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved