Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона займає посаду заступника начальник відділу діловодства Херсонської міської ради. Відповідач, з яким вона перебувала в шлюбі до 05.12.2015року, звернувся із заявою до Херсонського міського голови Миколаєнка В.В., повідомленням до голови Обласної державної адміністрації Гордєєва А.А. та голови Херсонської обласної ради Магери В.М. , у яких виклав недостовірну інформацію, яка порочить її честь, гідність та ділову репутацію, дав недопустиму оцінку її роботі та особистості. Вважає, що це зроблено на фоні сформованого неприязного відношення до неї, через судові розгляди, що відбуваються між ними на даний час. У повідомленнях відповідач поширив негативну інформацію стосовного того, що їй відповідно до службових обов`язків «відома інформація для службового користування яка не підлягає розголошенню, а також те, що вона є: «… людиною схильною до розголошення таємної інформації, схильної до відвертої брехні, наклепів, та використовує службові ресурси для досягнення особистої винагороди». Ця інформація не є правдивою, згідно до її посадової інструкції такий доступ не входить до її повноважень, у зв`язку з цим секретні відомості їй не можуть бути відомими. Також, у заяві до Херсонського міського голови Миколаєнка В..М. відповідач безпідставно зазначає, що вона «… користується своїм службовим становищем,…..намагалась призупинити виплату аліментів для того, щоб збільшилась заборгованість, і це буде приводом для позбавлення батьківських права». Даний факт не відповідає дійсності та є суто видуманим. Не відповідає дійсності також те, що вона «… натякала на існування корупційної складової у відносинах, як помічника міського голови з усіма адміністративними, правоохоронними та іншими органами та інстанціями міста та області». Дана інформація є перекручуванням фактів, зокрема, зазначається про її «..зв`язок з представниками органів опіки та використання службового становища» через те, що начебто відповідачу не надаються відповіді на його заяви, а вона отримує їх «… в дуже стислий час». Надаючи зазначену в заявах інформацію відповідач мав на меті опорочення її честі і гідності та ділової репутації в колективі де вона працює. Після надходження даних заяв вона відчуває сильні моральні страждання і нервовий стрес, їй. довелося пояснювати і спростовувати брехню, ощирену відповідачем перед співробітниками, що викликає напруження в колективі, адже її висвітлили як людину, що не відповідає вимогам посади, яку займає, а також як особу, яка не має високих моральних цінностей, що призводить до негативного упередженого ставлення до неї з боку осіб, яким стала відома зазначена інформація. Звичний спосіб її життя змінився, у неї порушився сон і погіршилося самопочуття через ці події, адже вона не знає, яку ще брехню вигадає відповідач і поширить про неї. У відповідності до ст. 23 ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 50 000,00грн. та пов`язує з душевними стражданнями та хвилюванням. З огляду на викладене, норми ст.ст. 21,28, 32 Конституції України, ст.ст. 23, 277 ЦК України, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила: визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують її права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості викладені [PERSON] у зверненнях до Херсонського міського голови та голови Херсонської ОДА від 13.07. 2017року, 06.02.2017року, 13.07.2017року стосовного того, що їй на підставі виконання службових обов`язків « ….відома інформація для службового користування, яка не підлягає розголошенню», також, що вона є «…людиною схильною до розголошення таємної інформації, схильної до відвертої брехні, наклепів, людини, яка використовую службові ресурси для досягнення особистої винагороди», а також, що вона «користується своїм службовим становищем ….. намагалась призупинити виплату аліментів для того, щоб збільшилась заборгованість, і це буде приводом щодо позбавлення батьківських прав», що вона «натякала на існування корупційної складової в відносинах з усіма адміністративними, правоохоронними та іншими органами та інстанціями міста та області», про її «.. зв`язок з представниками органів опіки та використання службового становища», через те що начебто йому не надаються відповідні на його заяви, а вона отримує їх в дуже стислий час».; зобов`язати відповідача спростувати відомості, поширені ним у зверненнях, шляхом скерування до Херсонського міської ради відповідної інформації про те, що [PERSON] поширена недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності, порушує її права, свободи і ганьбить честь, гідність, ділову репутацію; стягнути з відповідача на її користь суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00грн., а також судові витрати У грудні 2017року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.11.2015року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу вони має малолітню дитини [PERSON] [INFO] , яка залишилася проживати з матір`ю. Переслідуючи мету, усунення його від спілкування, виховання спільної дитини та прийняття участі в її житті, а також приниження його ділової репутації [PERSON] 22.02.2017року направила лист на ім`я Генерального директора компанії ТОВ «Марлоу Навигейшн Україна», де повідомила стосовно нього відомості, а саме, те, що після розірвання шлюбу в нього трапився психологічний розлад, що призвів до спроби суїциду. Зазначений лист також містить неправдиву інформацію стосовно спричинення їй тілесних ушкоджень в присутності їх малолітньої доньки. За вказаним фактом були зареєстровані матеріали кримінального провадження № 12017230020000320. Окрім викладеного, 15.06.2017року [PERSON] не припиняла свій задум та додатково надіслала лист до директора компанії ТОВ «Марлоу Навигейшн Україна» і повторно зазначає про спричинення їй з його боку тілесних ушкоджень, про спробу 08.06.2017року викрадення дитини та спричинення їй тілесних ушкоджень. Також, з метою завдання йому шкоди у вигляді припинення будь-яких відносин із компанією ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», яка виконувала представницькі послуги із його працевлаштування, [PERSON] повідомила та розповсюдила стороннім особам конфіденційну інформацію стосовного стану його здоров`я, а саме, наявності хвороби у вигляді хронічного вірусного гепатиту та перебування на обліку. Викладена інформація була протиправно, без будь-якого його дозволу отримана [PERSON] від Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації 13.04.2017року, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про перебування нею в шлюбі та в статусі дружини отримала зазначену інформацію, що підтверджується копією її листа. Зазначена [PERSON] інформація є недостовірною, негативною, порушує його особисті немайнові права, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдала шкоди діловій репутації, внаслідок чого з ним були розірвані будь-які відносини з боку ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна». Метою скарг було відсторонення його від власної малолітньої дитини [PERSON] , відповідачем неодноразово висловлювалося бажання викреслити рідного батька дитини з її життя, шляхом позбавлення батьківських прав, постійних скарг, а також наклепів з метою звільнення його із займаної посади. Відомості викладені у скаргах є неправдивими, всі звернення до правоохоронних органів з боку [PERSON] не знайшли своє підтвердження, а кримінальні провадження закриті, що підтверджується довідкою Корабельного відділення Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області від 26.06.2017року за вих. .№ 5546/36-2/03-17. Стабільність його психологічного та емоційного стану підтверджується медичною довідкою про проходження обов`язкового попереднього та періодичного психіатричного огляду № 437454 від 14.06.2016року, який був дійсний до 14.06.2018року. Наявність хвороби у вигляді хронічного вірусного гепатиту не є перешкодою для працевлаштування на будь-яких займаних посадах, ведення нормального способу життя чи будь-яких інших обмежень і є безпечною, що підтверджується листом МОЗ України від 11.07.2017року, однак [PERSON] не повідомила про це ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна». Такі дії відповідача, яка поширила відносно нього неправдиві відомості, що принижують його честь, гідність і ділову репутацію, дискредитують його як відповідального працівника, що в свою чергу на його думку є наклепом. З огляду на викладене, інформація, що була поширена щодо нього не відповідає дійсності, а також є конфіденційною тобто такою, що не підлягає збиранню та розповсюдженню. Отже, інформація, яку поширила відповідач не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки не підтверджена жодним доказом та поширена інформацію є доведеною до відома багатьох осіб. Враховуючи викладене, норми ст. ст. 270, 275, 277 278 ЦК України, ст.ст. 1,5,47 Закону України «Про інформацію» позивач просив: визнати недостовірними, та такими що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] відомості викладені [PERSON] у зверненнях до Генерального директора «Марлоу Новігейшн Україна» від 22.02.2017року та 15.06.2017року: визнати дії [PERSON] зі збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про [PERSON] без згоди останнього такими, що порушують особисті немайнові права та принижують його честь та гідність, поширені [PERSON] у зверненні до Генерального директора ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» від 15.06.2017року: зобов`язати [PERSON] спростувати відомості, поширені нею у зверненнях до Генерального директора ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» від 22.02.2017року та 15.06.2017року у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення, шляхом скерування до вказаного підприємства відповідної інформації про те, що [PERSON] поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність ділову репутацію [PERSON] .. не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили із доказами направлення відповідних відомостей адресату: заборонити [PERSON] у подальшому розповсюджувати конфіденційну інформацію відносно [PERSON] , а також стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] вважає його необґрунтованим, оскільки лист від 22.02.2017року вона не писала до крюінгової компанії не направляла, тому відомості про психічний розлад позивача нею не розповсюджувалися. Стосовно відомостей вказаних в листі від 15.06.2017року про те, що позивач спричинив їй тілесні ушкодження і намагався викрасти малолітню дитину, спричинивши їй тілесні ушкодження, то за зазначеними фактами порушено кримінальні провадження та проводиться розслідування. Факт поширення відомостей, відносно хвороби [PERSON] в розумінні ст. 277 ЦК України не є недостовірними, у зв`язку з чим вимоги позивача з цього питання не відносяться до предмету його позову і не повинні розглядатися в даному провадженні. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] не з`явилася надала повноваження представнику. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні первісного позову, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. В судовому засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] просили задовольнити зустрічний позов, в задоволенні первісного позову [PERSON] відмовити. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої та другої статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Згідно до статей 297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. В силу ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності, дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та Протоколів №2,4. 7, 11 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання огранів державної влади і незалежно від кордонів. Судом установлено, підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2014року по 24.11.2015 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.11.2015року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с. 32). Після розірвання шлюбу між батьками дитини виник спір щодо участі батька - [PERSON] у виховані та спілкуванні з донькою. Рішенням Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради від 08.07.2016 року та 14.12.2016 року надано дозвіл [PERSON] на спілкування з малолітньою донькою [PERSON] [INFO] , кожної суботи місяця з 09:00 години до 19:00години та кожної середи місяця з 16:00 години(забирати з дитячого садка) та повертати 19:00., а також попереджено батьків про недопущення негативного ставлення дитини до кожного з батьків(а.с. 88-89). Як, вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, що після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] виникли неприязні відносини, наслідком яких стало направлення ними заяв та повідомлень за місцем роботи та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування за фактом спричинення тілесних ушкоджень за заявами [PERSON] № 12017230020003147 та № 12017230020002105 та за заявою [PERSON] щодо розповсюдження конфіденційної інформації № 12017230020002452, за якими до теперішнього часу рішення не прийнято(а.с.34,8). Так, [PERSON] 13.07.2017року направив повідомлення на адресу голови Херсонської ОДА Гордєєва А.А., голови Херсонської міської ради Миколаєнка В . М , голови Херсонської обласної ради Мангера В.М. та 06.02.2017року заяву на адресу Херсонського міського голови Миколаєнка В.М у яких зазначав, що відповідно до службових обов`язків [PERSON] їй « …відома інформація для службового користування яка не підлягає розголошенню» і що [PERSON] є «….… людиною схильною до розголошення таємної інформації, схильної до відвертої брехні, наклепів, та використовує службові ресурси для досягнення особистої винагороди», а також те, що [PERSON] «… користується своїм службовим становищем,…..намагалась призупинити виплату аліментів для того, щоб збільшилась заборгованість, і це буде приводом для позбавлення батьківських прав», та «… натякала на існування корупційної складової у відносинах, як помічника міського голови з усіма адміністративними, правоохоронними та іншими органами та інстанціями міста та області», що її «..зв`язок з представниками органів опіки та використання службового становища» через те, що йому не надаються відповіді на його заяви, а вона отримує їх «… в дуже стислий час» 22.02.2017року [PERSON] направила лист на ім`я Генерального директора компанії ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», в якому повідомила стосовно [PERSON] відомості, а саме, мовою оригіналу «….. на почве того что мы розвелись у бывшего мужа случилось психическое расстройство, в связи с чем у него была попутка суицида. Через время он побил её в присутствии их малолетней дочери. Нанес ей телесные повреждения, что привело к сотрясению головного мозга. Это потверждается выводом судмедекспертизы от 15.02.2017года. Её заявление в полиции зарегистрировано в Едином реестре досудебних расследований № 1201723002000320, а также в результате неадекватных действий со стороны [PERSON] их малолетняя дочь(ребенку 2,4года) получила психологическую травму, что привело к неврозу. Она проходит лечение у невролога и корекцию детского психолога.» Окрім того, 15.06.2017року [PERSON] додатково надіслала лист на адресу директора компанії ТОВ «Марлоу Навигейшн Україна» та зазначила, що «…. 08.06.2017 року [PERSON] пытался похитить её малолетнюю дочь, нанёс ребёнку телесные повреждения, что подтверждается выводом судмедекспертизы от 12.06.2017року. Заявление по факту нанесение ребёнку телесных повреждений и попытке его похищения также зарегистривованы в Едином реестре досудебных раследований». Окрім того зазначено, що «…. в соответствии с информацией представленой Департаментом охраны здоровья Херсонськой обласной государственой администрации от 23.04.2017року [PERSON] 12.08.1982 года рождення находится на учете в центре хронических вирусных гепатитов ( гепатит С), находится в очереди на лечение за бюджетные деньги» (а.с. 30-31). Медичною довідкою про проходження [PERSON] обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 14.06.2016року підтверджено, що психіатричні протипоказання до управління автотранспортом відсутні довідка дійсна до 14.06.2018року (а.с.35). Відповідно до інформації наданої начальником СВ. Корабельного відділення поліції від 01.02.2019року за № 684/36.2/03/2019року в Слідчому відділення Корабельного ВП ХВП ГУНП дійсно перебувають матеріали кримінальних проваджень за № 12017230020003147 та №12017230020002105. Відповідно до відомостей внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у провадження СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області кримінальні провадження за якими було оголошенно про підозру у вчиненні кримінального правопорушення [PERSON] [INFO] не перебувають. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови №1 від 27 лютого 2009року «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка, дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів(вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, головною ознакою того, чи певне висловлювання є оціночним судженням чи фактом, є наявність фактичних даних, на які може таке поняття вказувати, а не тільки наявність визначення такого поняття в законодавстві. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] у своїй заяві та повідомлені надав власну оцінку діям [PERSON] , тобто висловив суб`єктивні оціночні судження з приводу дій позивача, як заступника начальника відділу діловодства Херсонської міської ради, які, в силу вимог закону, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» (1986 рік) зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантованих пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 статті 10 Конвенції, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. З огляду на норми матеріального права та встановленні обставини справи, щодо поширення [PERSON] інформації суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки [PERSON] вправі висловлювати критику, суб`єктивно оцінювати дії та вчинки позивача - [PERSON] , тому висловлювання [PERSON] . у контексті вільної полеміки щодо проблеми яка виникла у зв`язку з участю батька у виховані та спілкуванні з донькою - [PERSON] , не містить фактичних даних, а є його оціночним судженням щодо цих подій та явищ, і щодо особи [PERSON] , як державного службовця при вирішення питання участі батька у вихованні та спілкування з донькою. Сам факт, сприйняття позивачем суб`єктивних суджень, як таких, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію не дає права на відшкодування шкоди, оскільки відсутній факт порушення її прав з боку відповідача. Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, якій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загально-соціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності, а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку. Виходячи з роз`яснень викладених в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995року(зі змінами внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення первісного позову [PERSON] Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзаці першому та четвертому п.16 постанови №1 від 27.02.2009року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у відповідності до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державно влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Разом із тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальнім, передбачену законодавством України. Наведена [PERSON] в заяві на ім`я генерального директора ТОВ «Марлоу Навигейшн Україна» від 22.02.2017року відносно [PERSON] інформація містить відомості про стан його психічного здоров`я, а саме, що «…. після розірвання шлюбу у [PERSON] трапився психологічний розлад, що призвів до спроби суїциду» тобто є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. Наведені відомості не знай шили свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а відповідач за зустрічним позовом не надала суду жодних доказів на підтвердження достовірності, викладеної нею інформації, а також доказів того, що її звернення до ТОВ «Мерлоу Навигейшн Україна» було викликано наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси. Заперечуючи проти позову [PERSON] зазначала про те, що вона не направляла 22.02.2017 року лист на ім`я Генерального директора ТОВ «Мерлоу Навигейшен Україна», однак не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заперечення, що відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦК України є її обов`язком, окрім того факти наведені у листі, щодо реєстрації та розірвання шлюбу, спору щодо виховання дитини, щодо спричинення їй тілесних ушкоджень, щодо компанії, яка виконувала представницькі послуги із працевлаштування [PERSON] , а також стану його здоров`я не могли бути відомими стороннім особам. Враховуючи зазначені вище норми матеріального права суд дійшов висновку про те, що відповідачем поширена інформація, яка вказує на [PERSON] , як особу, що має психічний розлад, що призвів до спроби суїциду, а тому така інформація є недостовірною, негативною, порушує його особисті немайнові права, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдала шкоди діловій репутації і підлягає спростуванню. При цьому суд вважає, що вказана інформація не є оціночним судженням відповідача, а є твердження про конкретні факти, які стверджують про психічний розлад здоров`я [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, що 15.06.2017року [PERSON] в листі на ім`я генерального директора ТОВ «Мерлоу Навигейшн Україна», яке займалося працевлаштуванням [PERSON] повідомила та поширила відносно нього конфіденційну інформацію стосовно стану його здоров`я, а саме наявності хвороби у вигляді хронічного вірусного гепатиту та перебування на обліку (а.с. 30-31). Окрім того, протиправно без дозволу [PERSON] отримала від Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації інформацію про стан його здоров`я, що підтверджується листом заступника начальника Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації від 29.08.2017року № 4191-04-08/0/17, відповідно до якого до Департаменту охорони здоров`я 06.04.2017року надійшло звернення [PERSON] , яка звернулася на урядову телефону «гарячу лінію» стосовно черги свого чоловіка [PERSON] на отримання безкоштовного лікування вірусного гепатиту «С»., а 26.04.2017року до Департаменту надійшов лист від [PERSON] щодо надання роз`яснень стосовно вірусного гепатиту С . (а.с. 36). На звернення [PERSON] Департаментом охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації 13.04.2017року № Р-371/зв. надана відповідь, а 11.04.2017року МОЗ України № З22-Р-5154/4100/зв.(а.с. 41-43) Отже, інформація про стан здоров`я позивача була протиправно отримана [PERSON] від Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації 13.04.2017року, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про перебування нею в шлюбі та в статусі дружини, оскільки шлюб між подружжям був розірваний 24.11.2015року(а.с. 32). Згідно до довідки виконуючого обов`язки ТОВ «Мерлоу Навигейшн Україна» від 26.03.2018року № 592 [PERSON] був неодноразово працевлаштований на судна іноземних судовласників, а з 27.11.2016року по теперішній час посередницькі послуги з працевлаштування [PERSON] товариством не здійснювалися(а.с. 99-103). Відповідно до довідки начальника СВ Корабельного відділення поліції ХВП ГУНП в Херсонській області від 11.07.2017року за заявою [PERSON] про незаконне зберігання, використання конфіденційної інформації [PERSON] до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено інформацію № 12017230020002452 від 06.07.2017року за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознакою передбаченою ч. 1 ст.182 КК України(а.с. 34). Статтею п`ятою Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Статтею 11 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950року, ратифікованої 17.07.1997року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до інформації наданої начальником СВ. Корабельного відділення поліції від 01.02.2019року за № 684/36.2/03/2019року в Слідчому відділення Корабельного ВП ХВП ГУНП перебувають матеріали кримінальних проваджень за № 12017230020003147 та №12017230020002105, рішення по яких на даний час не прийнято. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково з наведених вище підстав. На підставі викладеного, ст.ст.15,16,23,277,297,299 ЦК України, Закону України «Про інформацію», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод,

Outcome: partial