Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 83782,01 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,39 % на рік, строк повернення кредиту - 19.08.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON]був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується іпотекою земельної ділянки (кадастровий номер - 3220882601:01:001:0204) загальною площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Гнідин. Посилаючись на те, що [PERSON]свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, у неї утворилась заборгованість в розмірі 172292 дол. США, яку вона в добровільному порядку не сплачує, на підставі ст. 572, 575, 589, 590 ЦК України, ст. 7, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку» в позовній заяві банк просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. До початку розгляду справи по суті, [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору іпотеки та визнання недійсною заборону на відчуження земельної ділянки. В обґрунтування вимог за зустрічним позовом [PERSON] послалась на те, що передана в іпотеку земельна ділянка не стала її власністю, державного акту вона не отримувала, тому й не мала права розпоряджатися цією земельною ділянкою. Таким чином, посилаючись на ст. 203, 215 ЦК України позивач просить суд визнати недійсним спірний кредитний договір. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились. Позивач у заяві від 23.12.2014 просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач також надав заяву від 24.12.2014 року в якій просив розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що первісний позовПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» та зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню, з таких підстав. 19.08.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 549/П/99/2008-840, за умовами якого [PERSON]отримала кредит у розмірі 83782,01 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,39 % на рік, строк повернення кредиту - 19.08.2023 року. Виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою земельної ділянки (кадастровий номер - 3220882601:01:001:0204) загальною площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Гнідин. Відповідно до п.п. 4.3.2., 4.3.3. угоди до Кредитного договору відповідач зобов'язався суворо дотримуватись положень цього договору, а також договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі. Згідно п.5.2. кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3. кредитного договору (до 10 числа поточного місяця), позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно п.5.3. кредитного договору, у разі порушення відповідачем вимог п.4.3. за виключенням п.п. 4.3.3., 4.3.4 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. Водночас, [PERSON]свої обов'язки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконує неналежним чином, у зв'язку із чим, станом на 24.06.2014 року у неї утворилась заборгованість, яка складається із 82811,38 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 984798,15 грн. заборгованості за кредитом; 71368,35 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 848716,91 грн. заборгованість за відсотками;9734,12 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 115758,77 грн.пеня за прострочення сплати кредиту та 8378,20 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 251346,03 грн. штраф. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON]за кредитним договором становить 172292,05 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 2200619,86 грн.Достовірність зазначених обставин підтверджується розрахунком заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом також встановлено, що 19 серпня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON]був укладений договір іпотеки, за яким з метою забезпечення виконання кредитного договору відповідач передав ВАТ КБ «Надра» в іпотеку земельну ділянку (кадастровий номер - 3220882601:01:001:0204) загальною площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Гнідин. Як вказано у договорі іпотеки, предметом іпотеки є земельна ділянка яка лише у майбутньому стане власністю іпотекодавця. За положеннями ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 5 вказаного Закону предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Отже предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності, або яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору. Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише за умови перебування даного майна у власності іпотекодавця і як наслідок можливості його відчужене іпотекодавцем. Відчуження майна можливе лише за умови реєстрації за іпотекодавцем права власності і можливості отримання ним відповідних витягів із реєстру прав власності на нерухоме майно на підтвердження свого права власності. Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України в редакції, яка була чинною в період часу з дня укладення іпотечного договору до 1 травня 2009 року, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчував право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.125 цього Кодексу в редакції, яка є чинною з 1 травня 2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Встановлено, що 19 серпня 2008 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала вищевказану земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Гнідин. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що після укладення цього договору відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. З інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано. Також, згідно листа Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області № 9-1006-0.2-16/2 від 12.01.2015 року вказано, що державний акт на спірну земельну ділянку за [PERSON] не реєструвався та не видавався. Ці обставини свідчать про те, що відповідач не набув право власності на земельну ділянку. На виконання вимог ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець згодом документально не підтвердив право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає, що правові підстави для звернення стягнення на вказаний об'єкт нерухомого майна - відсутні. Крім того, звернення стягнення на цю земельну ділянку без волевиявлення її власника, який не є іпотекодавцем, суперечить ч. 1 ст. 319 ЦК України. Ця обставина є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову. Оскільки у задоволенні вимоги позивача про звернення стягнення на земельну ділянку відмовлено, суд вважає, що підстави для передачі цього об'єкту нерухомого майна в управління ПАТ «Комерційний банк «Надра» та покладення на позивача повноважень укласти з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки та вчиняти інші заходи, спрямовані на це - відсутні. Вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору іпотеки та визнання недійсною заборону на відчуження земельної ділянки також не підлягають задоволенню. Положення ст. 5 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається відповідач, передбачає, що предметом іпотеки можуть бути нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець зможе документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. За таких обставин, посилання відповідача як на підставу недійсності правочину на ст.. 203, 215 ЦК, а також на те, що спірний договір іпотеки укладено з порушенням вимог цивільного законодавства, є необґрунтованим та безпідставним.

Outcome: dismissed