Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 24.07.2004 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Подружнє життя в них з відповідачем склалося невдало по причині безвідповідального відношення відповідача до обовязків перед сімєю, зловживання спиртними напоями. Протягом останніх трьох років сімейне життя в них стало просто нестерпним. Відповідач не працює, матеріально сімю не підтримує. Будучи в нетверезому стані, влаштовує сварки, бє її. Всі її намагання вплинути на поведінку відповідача, зберегти сімю безрезультатні. Небажаючи дальше миритись з такими умовами сімейного життя, в травні 2017 року вони остаточно припинили спільне проживання та подружні відносини. Примирення між ними виключається так, як подальше збереження сімї за таких умов суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина. Поведінка відповідача в сімї погано впливає на психологічний стан їхнього сина, який є інвалідом дитинства. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову, на розірванні шлюбу наполягає, причиною розірвання шлюбу зазначає несумісність характерів, відмінність поглядів на життя, проживання відповідача окремо від неї та дитини, зловживання спиртними напоями. Від зміни прізвища та стягнення судового збору позивач у судовому засіданні відмовилась. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. 21 лютого 2018 року, з урахуванням наявності в сторін неповнолітньої дитини та необхідності забезпечення її прав та інтересів, ухвалою суду судовий розгляд справи зупинено та надано сторонам строк для примирення до 9 год. 00 хв. 24 квітня 2018 року. По закінченні цього строку сторони не примирились, ухвалою суду провадження в справі відновлене і судовий розгляд справи продовжено. Позивач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин неприбуття відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність у нього інтересу до результатів розгляду справи. Крім того, суд приймає до уваги положення частини 1 статті 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи з'ясовано, що 24 липня 2004 року між [PERSON]В та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 073472, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 162264. Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, у тому числі права та інтереси дитини, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками, гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved