Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває цивільна справа за позовом служби у справах дітей Шосткинської міської ради в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання цих дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не приймають, не виявляють батьківської уваги, не піклуються про духовний та фізичний розвиток дітей. Ухвалою суду від 24.09.2019р. позов служби у справах дітей Шосткинської міської ради в частині вимог в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо цих дітей та стягнення аліментів на їх утримання залишено без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги до другого відповідача підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання сина, які стягувати на користь матері - [PERSON] . [PERSON] в судовому засіданні також підтримала вимоги позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час дату та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзиву не надав. Заслухавши представника позивача, [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). На даний час дитина сторін проживає з матір`ю та її співмешканцем [PERSON] . Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 20.06.2018 року №18/182 визнано за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги той факт, що [PERSON] сином взагалі не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, не спілкується, не утримує матеріально (а.с. 4). Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований та проживає окремо від дитини, за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6/. У характеристиці [PERSON] , [INFO] , наданій Шосткинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 5, взагалі не згадується про батька дитини /а.с. 14/. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] (співмешканець матері [PERSON] ) суду повідомив, що з [PERSON] він проживає вже близько року. На початку літа вони забрали з центру реабілітації дітей [PERSON] , з того часу вони проживають всі разом однією сім`єю. За цей період батько [PERSON] жодного разу не навідав сина та навіть не вітав його з днем народження. Свідок зазначає, що він допомагає утримавати [PERSON] дітей, остання ж намагалась працевлаштуватись, проте наразі їй це не вдалось. З урахуванням викладеного у сукупності та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що [PERSON] , будучи батьком малолітнього [PERSON] , не цікавиться життям та розвитком сина, не бере участь у його вихованні. Судом не встановлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок виконавчого комітету Шосткинської міської ради суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. За приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, доказів, що він внаслідок незадовільного стану здоров`я, матеріального стану, наявності інших утриманців або інших обставин, що мають істотне значення, не спроможний сплачувати аліменти суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких підстав, суд вирішує стягнути з відповідача на користь матері дитини аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved