overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 2007 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 210. 21 вересня 2007 року в них народилась дочка [PERSON], та 16 червня 2009 року народився син [PERSON]. З 19 червня 2017 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки вони мають різні характери та погляді на життя, що призвело до втрати почуття кохання та взаєморозуміння. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати. Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Честюніна». Судом встановлено, що 14 квітня 2007 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 210, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до свідоцтв про народження встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 2007 року народилась дочка [PERSON], та 16 червня 2009 року народився син [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 19 вересня 1987 року він зареєстрував шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 40. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказав, що з 2007 року однією родиною з дружиною не проживають, між ними постійно виникають сварки. Вважав, що зберегти їх родину не можливо та просив його шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у звязку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що під час спільного проживання з відповідачем 22 січня 2013 року у них народилась дитина, син [PERSON]. 01 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 23. Вказав, що на протязі останнього часу [PERSON] не приділяла достатньої уваги дитині, син знаходиться на утриманні позивача та його батьків. При цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а витрачає заробітну плату на свої потреби. Вказані причини призвели до розпаду сім'ї, вважав, що збереження його родини не можливе, у звязку із чим просив його шлюб із відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], [INFO], а саме те, що він є її рідним сином. В обґрунтування заяви посилаються на те, що встановлення зазначеного факту необхідно йому для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Він звернувся до Бердянської районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] На підтвердження родинних відносин з померлою ним було надано нотаріусу свідоцтво про народження. Але у свідоцтві про народження його матір'ю записана «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть матері її ім'я записано [PERSON] Через такі розбіжності у написанні імені матері нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON] в судовому порядку. [PERSON] і його представник [PERSON] заяву підтримали, просять її задовольнити з підстав, викладених в ній. Представник заінтересованої Бердянської районної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке. Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд зокрема розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається з паспорту заявника [PERSON] він народився [INFO] року в смт. Андріївка Бердянського району Запорізької області. У його свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] і [PERSON]. [PERSON], [INFO], померла [INFO] року в с. Андріївка Бердянського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] і [PERSON] суду показали, що вони все своє життя проживають в [ADDRESS] [PERSON] майже все своє життя прожила в цьому селі. Народила трьох дітей. Старший її син давно помер. Залишився син [PERSON] і дочка [PERSON], яка проживає в Криму. Померлу [PERSON] в селі завжди називали по імені «[PERSON]», а не [PERSON] З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому цей факт необхідно встановити. Рішення про встановлення юридичного факту буде мати для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому право на оформлення спадщини після смерті матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що з 24 липня 1995 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Юрченківською сільською радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на сімейне життя вказав на неможливість збереження сім'ї надалі просив шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, своєчасно сповіщалися про час та місце розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, просила їх задовольнити у повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась судом завчасно та належним чином. У телефонному режимі повідомила про визнання позовних вимог [PERSON], не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 11 серпня 2017 року Вовчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 24 червня 1995 року Юрченківською сільською радою Вовчанського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 2 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя та сімейних обов'язків, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їх дитини, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про надання права на шлюб. Заявник зазначає, що народилася 13 вересня 2001 року, має нареченого [PERSON], [INFO]. Обоє бажають офіційно зареєструвати шлюб в органах реєстрації актів громадянського стану, проте не мають такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав, що заявлені вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити, справу розглядати у його відсутності. (а.с.18) Заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їм відомо про намір дочки вийти заміж, на що вони, як мати та батько дали свою згоду, оскільки вважають, що це відповідає інтересам їх дочки. [PERSON] пояснила, що існує необхідність в узаконенні відносин її сина [PERSON] та заявниці [PERSON], просила надати право на шлюб, тому що це буде відповідати інтересам дітей. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] з метою створення сім'ї бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Дана обставина стверджується свідоцтвом про народження заявниці серії 1-ГЮ № 112794, виданим 20 вересня 2001 року Новоукраїнською сільською радою Млинівського району Рівненської області, з якого вбачається, що [PERSON] народилася 13 вересня 2001 року, тобто на даний час немає 18 років. (а.с.3) В суді також доведено, що надання права на шлюб заявниці відповідає її інтересам, за станом психічного, розумового, морального та соціального розвитку вона може перебувати у шлюбі. Відповідно до ст.22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч.2 ст.23 СК України за заявою особи, яка досягла шіснадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки судом встановлено, що заявниця на даний час досягла шістнадцяти років, надання права на шлюб відповідає її інтересам, у відповідності до ч.2 ст.23 СК України, суд вважає за можливе задовольнити її заяву. На підставі ст. 22, 23,24 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про надання права на шлюб. Заявник зазначає, що народилася 29.04.2000 року, має нареченого [PERSON], [INFO]. Обоє бажають офіційно зареєструвати шлюб в органах реєстрації актів громадянського стану, а також повінчатися у церкві, проте не мають такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересовані особи: [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має намір укласти шлюб із заявницею, однак не має такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. [PERSON] - мати заявниці та [PERSON] батько заявниці пояснили, що їй відомо про намір дочки вийти заміж, на що вона дала свою згоду, оскільки вважає, що це відповідає інтересам її дочки. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] з метою створення сім'ї бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Дана обставина стверджується свідоцтвом про народження заявниці серії І-ГЮ № 092561, виданим 11 травня 2000 року Бугринською сільською радою Гощанського району Рівненської області, з якого вбачається, що [PERSON] народилася 29 квітня 2000 року, тобто на даний час немає 18 років. (а.с.5) В суді також доведено, що надання права на шлюб заявниці відповідає її інтересам, за станом психічного, розумового, морального та соціального розвитку вона може перебувати у шлюбі. Відповідно до ст. 22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки судом встановлено, що заявниця на даний час досягла шістнадцяти років (її вік становить 17 років 4 місяці), надання права на шлюб відповідає її інтересам, у відповідності до ч.2 ст.23 СК України, суд вважає за можливе задовольнити її заяву. На підставі ст. 22, 23, 24 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], про визнання договору купівлі продажу дійсним, просила визнати договір купівлі-продажу квартири в смт. Казанка, вул. Миру, 206 А, кв. 1 , між [PERSON], [PERSON], на підставі Рішення Виконавчого комітету Казанківської селищної Ради за № 48 від 23.06.98 року і нею [PERSON], укладеного 29.06.1998 року на Універсальній Товарній Біржі Віконт-Т за реєстраційним № 1271. Позивач у судове засідання не зявилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився , однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши заяви позивача, відповідача, який позов визнав, письмові матеріали справи, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 44, 227 ЦК УРСР встановлено, що договір купівлі продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі, повинен бути нотаріально посвідчений і підлягає реєстрації. Статтею 153 цього ж кодексу встановлено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в потрібній формі досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Як вбачається з матеріалів справи 29.06.1998 року на Універсальній Товарній Біржі Віконт-Т за реєстраційним № 1271 був укладений договір купівлі-продажу квартири в см. Казанка, вул. Миру, 206 А, кв. 1 , між [PERSON], [PERSON], на підставі Рішення Виконавчого комітету Казанківської селищної Ради за № 48 від 23.06.98 року та [PERSON]. Проте, у відповідності зі ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, зазначений договір нотаріально не посвідчений, але зареєстрований в Казанківському БТІ за № 16-2913 від 26.06.1998 році. Відповідно до положень ч.2 ст.47 ЦК Української РСР у разі якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. При укладенні вказаного договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, відбулося повне виконання договору, позивач повністю сплатив вартість придбаної нею квартири, а інша сторона договору ухиляється від його нотаріального посвідчення. За наведених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР, \~вказаний договір визнається дійсним.\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку по провулку Кришталевому, 21, в м. Херсоні. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач придбала будинок на товарній біржі, однак на теперішній час вона позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїм майном та змушена звернутись до суду, оскільки біржовий договір не був нотаріально посвідченим. У судове засідання позивач не зявилась, направила суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, про дату, місце та час судового засідання повідомлялись належним чином, причини не явки суду не відомі. Подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю, проти задоволення позову не заперечували та просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 23.11.1994 року на Херсонській товарній біржі «Альтер-Эго» між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу № 414, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок по провулку Кришталевому, 21, в м. Херсоні. Договір зареєстровано в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном, а в подальшому право власності позивача було зареєстровано Херсонським БТІ 30.11.1994 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на момент укладення угоди), угоди купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Таким чином, будучи власником, позивач позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїм майном, оскільки біржовий договір нотаріально не посвідчений і в той же час він не підлягає нотаріальному посвідченню за законом, який діяв на момент його укладення. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду зі заявою про встановлення факту смерті її доньки у певний час. У заяві [PERSON] вказує, що вона є матір'ю [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Овідіопольського райвиконкому Одеської області 09.08.1985р. [INFO] [PERSON] померла, однак свідоцтво про смерть вона не отримувала. Посилаючись на те, що їй Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у видачі свідоцтва про смерті, вона звернулась до суду, оскільки їй потрібно перепоховати прах її доньки. Заявник у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій заяву підтримав, просив слухати справу без його участі. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце судового слухання. Заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як видно з матеріалів справи, [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Овідіопольського райвиконкому Одеської області 09.08.1985р. Її батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] мала вроджену хворобу легень, тому перебувала на стаціонарному лікуванні. [INFO] [PERSON] померла, однак її мати [PERSON] не отримала свідоцтво про смерть. Факт смерті у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], яка на той час була медсестрою, [PERSON], сестра заявниці. Факт смерті також підтверджується фотокартками з труною та пам'ятника на місці поховання [PERSON] КУ «Овідіопольська центральна районна лікарня» не надала суду довідку про смерть [PERSON], оскільки з часу смерті минуло понад 30 років, а термін зберігання медичної документації 25 років. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки він не може перепоховати прах своєї доньки.

Outcome: approved