Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року провадження у вказаній цивільній справі було відкрито. На обґрунтування позову було зазначено, що 21 червня 2002 року між позивачем та відповідачем у відділі реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві укладено шлюб, про що зроблено запис № 349, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 12.08.2011 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1412. Позов обґрунтовано тим, що під час спільного проживання відносини між сторонами поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюб існує формально. Спору про визначення місця проживання дитини не має. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, проти розгляду справи без відповідача та ухвалення заочного рішення по справі не заперечували, наполягали на розірванні шлюбу, адже примирення між сторонами є неможливим. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання (а.с.21,26,27). Крім того, від відповідача через канцелярію Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання про перенесення судового розгляду справи, посилаючись на проходження реабілітації. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, так, відповідач до свого клопотання не додав підтверджуючі документи, а подача такого клопотання власноручно до суду, свідчить, на думку суду, про змогу відповідача з'явитись в судове засідання. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 21 червня 2002 року між позивачем та відповідачем у відділі реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві укладено шлюб, про що зроблено запис № 349, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 13). За час перебування у шлюбі, у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 12.08.2011 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1412 (а.с. 5). Дитина проживає та зареєстрована разом з позивачем, що підтверджено довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 15). Оскільки дійсною причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинення шлюбні відносини, сторони мають діаметрально протилежні світоглядні позиції та ціннісні орієнтири, які приводять до постійних сварок, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач та її представник категорично наполягає на розірванні шлюбу, то суд робить висновок про те, що сім'я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Суд дійшов висновку про те, що надання строку на примирення суперечитиме моральним засадам суспільства. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved