Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач-відповідач [PERSON] просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 40/100 частин домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , та складається з веранди площею 4.5 м2, коридору площею 8.1 м2, кухні площею 21 м2, кімнати площею 20.9 м2 та кладової площею 4.3 м2, а всього загальною площею 58.8 м2 та визнати за ним право власності на сарай Б, вбиральню Г та залишити в спільному користуванні криницю та огорожу. У своїй позовній заяві відповідачка-позивачка [PERSON] просила суд постановити рішення, яким визнати незаконним рішення виконкому Перегінської селищної ради №106 від 08.11.2011р.про «Оформити право власності гр. [PERSON] на Ѕ домоволодіння [ADDRESS] » та просила розподілити судові витрати. Свої позовні вимоги позивач-відповідач [PERSON] мотивує тим, що з часу свого народження і по даний час проживає по [ADDRESS] . Виконком Перегінської селищної ради п.3 рішення №106 від 08.11.2011 року дав йому дозвіл оформити право власності на Ѕ домоволодіння [ADDRESS] . Однак коли він звернувся в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» для реєстрації права власності йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він не зміг надати документи про те, що саме входить в Ѕ домоволодіння [ADDRESS] . Тому він змушений був звернутися до суду за захистом свого права і просить суд задоволити його позовні вимоги. Відповідачка-позивачка [PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що відсутні будь-які підстави визнавати право власності на 40/100 частин домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON] . Виконком Перегінської селищної ради не мав правових підстав приймати рішення №106 від 08.11.2011 року, що стосується оформлення права власності за [PERSON] . А тому просить суд задоволити її позовні вимоги у повному об`ємі. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що у 1959 році йо матері [PERSON] було видано ордер №38, від 01.09.1959 року, на вселення в комунальну квартиру, площею 25 м2. Він у цій квартирі проживає з часу свого народження та по сьогоднішній день. Рішенням виконкому Перегінської селищної ради №106 від 08.11.2011р. йому надано дозвіл оформити право власності на Ѕ домоволодіння [ADDRESS] . Оформити за собою право власності він так і не зміг, хоча звертався у різні дозвільні інстанції, а тому змушений був звернутися до суду. Просить його позов задоволити повністю, а у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У судовому засіданні представник відповідачки-поивачки [PERSON] - [PERSON] суду пояснив, що проживання у спірній квартирі жодним чином не дає право [PERSON] претендувати на неї та ставити питання про визнання за ним права власності. Крім того виконком Перегінської селищної ради при винесенні рішення №106 від 08.11.2011 року перевищив свої повноваження, що у свою чергу тягне за собою, як наслідок, визнання такого рішення не дійсним. Тому просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити, а позов [PERSON] задоволити у повному об`ємі. У судовому засіданні представник Перегінської ТГ - Марко М.Я. позовні вимоги [PERSON] визнала та просила їх задоволити. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити. Вислухавши позивача-відповідача [PERSON] , представника відповідача-позивача [PERSON] - [PERSON] , представника Перегінської селищної ради, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані, або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до такого висновку. Встановлено, що згідно копії Технічного паспорта/а.с.6-8/ позивач-відповідач [PERSON] користується та проживає у частині домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Копіями рішення виконкому Перегінської селищної ради №106 від 08.11.2011 року та протоколу засідання виконавчого комітету та архівними витягами/а.с.9, 16, 67-69, 70, 92-94, 95/ підтверджено, що на засіданні виконкому Перегінської селищної ради 08.11.2011 року розглядалося питання про оформлення права власності, і п.3 цього рішення дано дозвіл «Оформити право власності гр. [PERSON] на Ѕ домоволодіння [ADDRESS] ». Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих, що є в матеріалах справи не існує. Статтею 346 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав припинення права власності, а саме : 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Жодним із перелічених пунктів не передбачено такої можливості припинення права власності, як оформлення. Відповідно до ст.ст.29 та 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції 07.08.2011 року, до відання виконавчих комітетів щодо управління комунальною власністю належить підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об`єктів, які можуть надаватися у концесію, подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна. А уже органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, давати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Судом встановлено, що після Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.12.2010 року/а.с.13-15/ та Ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 20.07.2011 року домоволодіння по [ADDRESS] повернулося до комунальної власності Перегінської селищної ради. А тому питання припинення права власності на дане домоволодіння відноситься виключно до компетенції Перегінської селищної ради Івано-Франківської області, органу місцевого самоврядування. Аналізуючи документи, які містяться в матеріалах справи та пояснення сторін по даній справі суд вважає, що [PERSON] не надав належні та допустимі докази того, що він намагався вирішити питання реєстрації права власності у позасудовому порядку. Тобто, немає жодного підтвердження того, що він звертався у органи реєстрації права власності на нерухоме майно і йому було відмовлено у реєстрації такого на домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідачка-позивачка [PERSON] у своїй позовній заяві просила визнати незаконним рішення виконкому Перегінської селищної ради №106 від 08.11.2011р. про «Оформити право власності гр. [PERSON] на Ѕ домоволодіння [ADDRESS] » та просила розподілити судові витрати по справі. Однак у судовому засіданні судом встановлено, що тільки п.3 вищезгаданого рішення стосується спірних правовідносин, а решта рішення виконкому за №106 від 08.11.2011р.до суті спору не має жодного відношення. На підставі ст.141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь відповідачки-позивачки [PERSON] судові витрати у розмірі 8941 грн.

Outcome: dismissed