Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб в Орджонікідзевському відділі РАЦС, актовий запис №337. Мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спочатку сімейне життя складалось добре, потім позивачка стала помічати, що чоловік зацікавлений іншими молодими дівчатами. Так, наприкінці липня 2017 року [PERSON] помітила чоловіка в обіймах інтимного характеру з іншою жінкою. Вибачити зраду чоловіка відповідачка не може, після цього у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. На теперішній час фактично шлюбні відносини припинені, з серпня проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, сімя фактично розпалась, поновлення сімейних стосунків неможливо. Діти залишаються проживати разом з позивачкою. На підставі викладеного просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Салтикова», судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не надавати додатковий строк для примирення, оскільки це не виправить стану їхніх відносин. Також надала письмові пояснення в яких зазначила, що не зможе вибачити зраду чоловіка. З моменту окремого проживання, [PERSON] постійно дошкуляє телефонними дзвінками, смс-повідомленнями на її номери і номери родичів, не дає проходу на вулиці, постійно здійснює на неї моральний тиск. 28 серпня 2017 року вона була вимушена звернутись до поліції, у звязку з вчиненням відповідачем насильства. 09 вересня 2017 року приблизно о 09-30 годині [PERSON], зустрівши її біля магазину, погрожував вбивством, мав при собі вогнепальну зброю, вона дивом змогла втекти. За цим фактом було розпочато кримінальне провадження. Наголосила, що подальше життя із відповідачем є абсолютно неможливим, збереження шлюбу суперечить моральним принципам, які для неї є вкрай важливими. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтвердив письмові пояснення позивачки та просив позов задовольнити. Зазначив, що жодних намірів на примирення та подальше проживання з відповідачем однією сімєю [PERSON] не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, зазначив, що дружину любить і бажає зберегти шлюб. Також надав письмові заперечення, в яких вказав, що позов ґрунтується на хибних фактах і не підтверджений належними доказами. У 2017 році в його дружини виник таємний шанувальник, і щоб викликати у дружини ревнощі він почав приділяти увагу малознайомим жінкам без жодного бажання здійснити зраду. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що 05 вересня 2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 05.09.2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №337. Згідно свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до талону-повідомленню №71 працівником поліції прийнято заяву від [PERSON] Як убачається з витягу з кримінального провадження №12017050790001709 від 09.09.2017 року, 09.09.2017 року приблизно о 09-30 годині [PERSON], знаходячись біля магазину «Вечірній», висловлював погрози вбивством на адресу [PERSON] Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 09.10.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КУпАП, а саме порушенні зберігання вогнепальної мисливської зброї. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 07.09.2017 року подружжю призначався строк для примирення до 26 жовтня 2017 року. Однак сторони так і не примирились, з серпня 2017 року відповідач забрав свої речі та проживає окремо, позивачка не вибачила зраду та взагалі перебуває в страху за своє життя, побоюючись насилля зі сторони відповідача. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу- одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у позивачки відсутній намір на примирення з відповідачем, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сімєю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved