Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У серпні 2016 року Романівська районна державна адміністрація Житомирської області в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити останню батьківських прав відносно дітей, в інтересах яких заявлено позов, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню цих дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їхнім життям, навчанням, побутом, зловживає алкогольними напоями. Окрім того, Романівська районна державна адміністрація Житомирської області просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь осіб чи установ, де будуть проживати діти, аліменти в твердій грошовій сумі по 350 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник Романівської районної державної адміністрації позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнала, просила не позбавляти батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей, пояснивши, що її сім'я знаходиться у скрутному матеріальному становищі, однак, вона намагається створити належні та необхідні умови для утримання та виховання дітей. Представник Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області позов підтримав, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дітей. Заслухавши пояснення вищевказаних осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані ними письмові докази, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову Романівської районної державної адміністрації Житомирської області, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які з 2014 року перебувають на обліку в службі у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Житомирської області у зв'язку із проживанням в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), відомості про батька дітей записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Протягом останніх трьох років державними органами, до повноважень яких належить соціальний захист та захист прав дітей, а також органом місцевого самоврядування вживалися заходи, спрямовані на сприяння [PERSON] у виконанні нею батьківських обов'язків та попередження її про необхідність належного виконання цих обов'язків. При цьому за час соціального супроводу до порад та рекомендацій соціальних працівників [PERSON] ставилась недостатньо відповідально, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями. Актами обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що умови проживання частково задовільні, у будинку порушено санітарно-гігієнічні умови проживання: брудно, повсюди розкидані речі, частково наявні продукти харчування та сезонний одяг для дітей, у господарстві утримувалися домашня птиця, кози, кролі, у приміщенні частково проводяться ремонтні роботи. У серпні 2014 року та липні 2015 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Висновком органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно частини 1 статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України). Загальними положеннями Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Представником Романівської районної державної адміністрації у судовому засіданні не надано належних доказів для підтвердження свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідачем відносно неповнолітніх дітей та необхідності застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. При цьому судом встановлено, що [PERSON] в межах своїх можливостей створює мінімально достатні матеріальні умови для забезпечення власної сім'ї та побутові умови для забезпечення дітей. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок є передчасним, недостатньо обгрунтованим та таким, що суперечить на даний час інтересам дітей і засадам справедливості. Також суд враховує думку неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні висловилися проти позбавлення їх матері батьківських прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed