Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (далі ПАТ «ФІДОБАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 15.07.2008 між ВАТ «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір №014/10614/2/20015, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 90000,00 доларів США на строк до 14.07.2028 зі сплатою 12,5% річних, для придбання житлового будинку, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Огарьова, 1. У звязку з порушенням боржником кредитних зобовязань, станом на 21.08.2015 утворилася заборгованість у сумі 62724,47 доларів США, з яких прострочені проценти 7817,47 доларів США, борг за простроченою частиною кредиту 54907,00 доларів США. В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/10614/2/20015 від 15.07.2008. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2016 провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішенням у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ФІДОБАНК» про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою суду від 06.07.2016 провадження у справі відновлено. У звязку із задоволенням позову [PERSON] до ПАТ «ФІДОБАНК» про визнання договору поруки припиненим, ПАТ «ФІДОБАНК» звернулося до суду із уточненим позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої просить з наведених у позові підстав стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15.07.2008 №014/10614/2/20015 в загальній сумі 62724,47 доларів США. В судовому засіданні представник позивача вимоги уточненого позову підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав письмові заперечення проти позову. Вказує, що банком було пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Так, з 2010 року позичальник [PERSON] перестав належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, в звязку з чим банк звернувся до нього з листом-вимогою від 17.05.2012 р. №6.2.0.7.0-15/2/198, на підставі якого банк вимагав достроково повернути всю суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 17.05.2012 р. становила 60330,11 доларів США. Аналогічна вимога від 17.05.2012 р. №6.2.0.7.0.-15/1/198 була також вручена поручителю за кредитним договором [PERSON] Кредитор таким чином змінив дату виконання основного зобов'язання, протягом тридцяти днів з моменту надіслання відповідного листа-повідомлення від 17.05.2012р. Таким чином, строк виконання зобовязання за кредитним договором настав 17.06.2012р. В зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] вищезазначеної вимоги від 17.05.2012, банк звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. В результаті реалізації кредитором своїх прав на дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, 26.09.2012р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Огарьова, буд. 1а, на підставі договору іпотеки, яким забезпечувалось виконання зобовязань за кредитним договором №014/10614/2/20015 від 15.07.2008р. Враховуючи той факт, що строк виконання зобов'язання договором було встановлено до 17.06.2012 р., кредитор мав можливість захистити своє право на стягнення боргу шляхом звернення до суду до 17.06.2015р., чого ним здійснено не було, що є безумовною підставою для відмови в позові. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з наведених підстав. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, розгляд справи, провадження в якій відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, здійснюється за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.07.2008 між ВАТ «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір №014/10614/2/20015, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 90000,00 доларів США на строк до 14.07.2028 зі сплатою 12,5% річних, для придбання житлового будинку, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Огарьова, 1. Згідно п.1.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісяця шляхом сплати кожного місяця рівних платежів відповідно до графіку платежів, наведеному в додатку №1 до цього договору. 07.05.2010 сторони уклали додаткову угоду №1 та додаткову угоду №2 до кредитного договору, затвердивши новий Графік платежів у додатку №1 до додаткової угоди, встановивши зміну відсоткової ставки з 07.05.2010 по 06.05.2011 на рівні 9,5% річних, з 07.05.2011 до моменту виконання зобовязань 12,5% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору, крім іншого, 15.07.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/10614/2/20015, відповідно до умов якого поручитель зобовязувався відповідати за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором з фізичною особою №014/10614/2/2001 і 15.07.2008 щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних винагород а також можливих неустойок та інших витрат у розмірі, в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2016 р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Фідобанк», [PERSON] про визнання поруки припиненою, позовні вимоги було задоволено, визнано припиненою поруку [PERSON] Рішенням суду встановлено, що в порушення вимог пунктів 5.1, 5.2 Кредитного договору позичальник зобовязання з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами з дотриманням Графіку погашення заборгованості за кредитом не виконував. У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором банк звернувся до нього з листом-вимогою від 17.05.2012 р. №6.2.0.7.0-15/2/198 про порушення зобовязання за кредитним договором №014/10614/2/20015 від 15.07.2008 р., на підставі якого банк відповідно до вимог п.п. 5.6 та 6.5 кредитного договору, ч.2 ст. 1050 ЦК України вимагав достроково, в тридцяти денний строк повернути всю суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 17.05.2012 становила 60330,11 доларів США, з яких 54907,00 доларів США заборгованість за кредитом, 5423,11 доларів США заборгованість за відсотками. Таким чином, банк відповідно до положень ст. 1050 ЦК України та п. 5.6, 6.5 Кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання, протягом тридцяти днів з моменту надіслання відповідного листа-повідомлення від 17.05.2012р., а тому строк виконання зобовязання за кредитним договором настав 17.06.2012р., тобто після спливу 30 днів з дня направлення позичальнику вимоги від 17.05.2012 р. про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, як це встановлено умовами кредитного договору. Вказана вимога банку була отримана [PERSON] особисто 28.05.2012р. У звязку з невиконанням вимоги банку достроково повернути заборгованість за кредитним договором, банк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. В результаті реалізації кредитором своїх прав на дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, 26.09.2012р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Огарьова, буд. 1а, на підставі договору іпотеки, яким забезпечувалось виконання зобовязань за кредитним договором №014/10614/2/20015 від 15.07.2008р., який наразі не виконаний. Відповідач 22.05.2015 звернувся до Банку із заявою про конвертацію його кредитного договору по курсу 07.99 грн. за 1 долар США за умови одночасного погашення заборгованості та припинення кредитних зобовязань. Вказана заява банком задоволена не була. У звязку з невиконанням вимоги банку достроково повернути заборгованість за кредитним договором, банк звернувся 31.08.2015 до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з боржника за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, який відповідачем не спростовано, станом на 21.08.2015 всього на погашення кредиту позичальником було сплачено 35093,00 доларів США, заборгованість за кредитом становить 54907,00 доларів США. Останній платіж на погашення кредиту мав місце 15.07.2011. Сума нарахованих відсотків станом на 21.08.2015 становить 37411,80 доларів США, сума погашених відсотків 29594,33 доларів США, заборгованість становить 7814,47 доларів США. Останнє погашення відсотків було здійснене 07.09.2012. Таким чином, у звязку з порушенням боржником кредитних зобовязань, станом на 21.08.2015 рахується заборгованість у загальній сумі 62724,47 доларів США. Представник відповідача заявив про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог, вказуючи, що строк виконання зобов'язання за договором було встановлено до 17.06.2012, кредитор мав можливість захистити своє право на стягнення боргу шляхом звернення до суду до 17.06.2015, чого ним здійснено не було, що є підставою для відмови в позові. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальний розмір позовної давності терміном у три роки. Пунктом 11.4 Кредитного договору сторони погодили трирічний строк позовної давності до правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням договору. Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Приписами ЦК України встановлено, що у деяких випадках перебіг позовної давності переривається. Переривання перебігу позовної давності полягає в тому, що час, який минув настання обставини, з якою закон пов'язує переривання, не зараховується в позовну давність і її перебіг після переривання починається спочатку. Обставини, що переривають перебіг позовної давності, можуть виникнути в будь-який час до її спливу. Згідно зі ст.264 ЦК перебіг строку позовної давності переривається, зокрема, вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно правової позиції Верховного суду України від 05.11.2016 р. у справі №6-1457цс16, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Як встановлено судом на підставі розгорнутого розрахунку заборгованості, з дати зміни кінцевого строку виконання кредитних зобовязань 17.06.2012 (дати початку перебігу позовної давності) відповідач продовжував щомісячно здійснювати платежі на погашення заборгованості за кредитним договором, а саме, 10.07.2012, 07.08.2012 та 07.09.2012 здійснив погашення заборгованості по кредиту, чим визнав свій борг, частково його сплатив та одночасно вчинив дії щодо переривання строку позовної давності. Доводи відповідача, що ним не вчинялися дії щодо погашення кредиту після 17.05.2012, спростовуються дослідженими у судовому засіданні заявами на переказ готівки від [PERSON] №67 від 07.09.2012, №21 від 07.08.2012, №2 від 10.07.2012, №3 від 13.06.2012, з яких вбачається, що погашення відповідачем кредитної заборгованості за кредитним договором здійснювалося у порядку, встановленому п.1.8 кредитного договору. Таким чином, відповідач здійснив дії, передбачені умовами кредитного договору, які свідчать про визнання заборгованості та такі дії є підставою для переривання перебігу позовної давності. За таких підстав, з 07.09.2012 починається спочатку перебіг позовної давності, і предявивши до суду позов 31.08.2015, позивач не пропустив строк позовної давності. Доводи представника відповідача, що зазначивши у поданій відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України письмовій заяві про уточнення змісту позовних вимог прізвище, імя по батькові відповідача «Жучков Валентин Володимирович» замість «Жучков Володимир Валентинович», позивач фактично замінив відповідача у справі, суд вважає необґрунтованими, оскільки клопотання про заміну відповідача у порядку, встановленому ЦПК України, позивачем не заявлялося і судом не вирішувалося, а допущена у вказаній заяві помилка у написанні імені і по батькові відповідача не є підставою для відмови у позові. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3654,00 грн.

Outcome: approved