Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначав, що йому належить автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] . 25 червня 2019 року за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 5 на прибудинковій території було пошкоджено його автомобіль, де він був припаркований. Пошкодження автомобіля сталося внаслідок падіння керамічної плитки з фасаду будинку й пошкодило вітрове скло та капот. Дружина позивача, яка виявила зазначені пошкодження звернулась до Управління патрульної поліції м. Києва. Крім того, працівниками поліції був допитаний свідок [PERSON] , який вказав, що чув гучний удар та бачив залишки фасадної плитки на автомобілі, що належить позивачу. Згідно з відповіддю Печерської районної в м. Києві державної адміністрації будинок №5 на бульварі Лесі Українки в м. Києві знаходиться у відомчій належності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та перебуває на експлуатаційному обслуговуванні у Державному підприємстві «Еко». Таким чином, саме відповідач несе цивільно-правову відповідальність за належне утримання та обслуговування вказаного будинку. Відповідно до висновку Звіту №740-ф/19 від 27 червня 2019 року вартість матеріального збитку становить 46848,81 грн. Крім того, позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, які складають 1800 грн, витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн та витрати по сплаті судового зору в сумі 840,80 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в сумі 46848,81 грн, а також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відзив від відповідача не надійшов. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, щопідтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] 25 червня 2019 року, дружина позивача [PERSON] звернулась до начальника Печерського УП ГУНП у м. Києві із заявою про проведення перевірки за фактом пошкодження автомобіля, який належить позивачу, що стався у період з 23 червня 2019 року з 23:00 години до 25 червня 2019 року до 12:30 годині за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 5. 25 червня 2019 року за результатами розгляду заяви [PERSON] старший дільничний офіцер поліції Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві видав довідку про відсутність даних, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення. 25 червня 2019 року [PERSON] надала пояснення про те, що 25 червня 2019 року близько 12:30 годині, вийшовши з будинку [ADDRESS] , вона виявила пошкодження автомобіля, що належить позивачу, а саме: пробоїну в даху автомобіля, тріщину по всьому периметру лобового скла, вм`ятину на капоті. Під лобовим склом із зовнішньої сторони знаходився уламок фасадної плитки будинку. Зазначені уламки лежали навколо автомобіля. Згідно із поясненнями, наданими [PERSON] 25 червня 2019 року він знаходився у будинку [ADDRESS] та почув гучний удар на вулиці. Після того, як [PERSON] вказала на автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , стало зрозуміло, що на автомобіль впав обломок плитки схожу на фасадну з будинку [ADDRESS] . Відповідно до Звіту №740-ф/19 від 27 червня 2019 року вартість матеріального збитку, що завдана автомобілю марки Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , становить 46848,81 грн. Згідно з відповіддю Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на адвокатський запит представника позивача, будинок [ADDRESS] знаходиться у відомчій належності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та перебуває на експлуатаційному обслуговуванні у Державному підприємстві «Еко». Відповідно до статті 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Пунктом 2 статті 3 цього Закону передбачено, що система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, організацію їх благоустрою. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем, тощо шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків, яка включає проведення планових та позапланових оглядів. Не допускається ослаблення кріплень виступаючих деталей стін: карнизів, балконів, пасків, кронштейнів, розеток, тяги та ін., руйнація й ушкодження облицювального шару, у тому числі лицювальних плиток (пункт 4.2.1.5 Правил). Усі частини фасадів, що виступають, - пояски, виступи, парапети, віконні і балконні відливи повинні мати металеві покриття з оцинкованої покрівельної сталі або керамічних плиток із замуровуванням крайок у стіни (укоси) або в лицювальний шар. Захисні покриття повинні мати ухил не менше 3% і винос від стіни не менше 50 мм (пункт 4.2.1.8 Правил). Згідно з пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. До такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду у своїй постанові від 12 червня 2019 року у справі № 607/1738/16-ц (провадження № 61-21610св18). Ураховуючи наведене, слід дійти висновку про наявність підстав для задоволення позову в зазначеній частині. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, то слід зазначити наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до частини другої статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до пункту 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Ураховуючи те, що позивач не надав належних та допустимих доказів оплати понесених витрат на проведення експертного висновку, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. За таких обставин, витрати пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 1800 грн задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави . За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ураховуючи те, що позивач не надав договору про надання правничої допомоги, детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також не надав доказів оплати цих послуг, підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відсутні. Таким чином, судовий збір в сумі 840,80 грн відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial