Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] пред'явив через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2010 року позивачем сплачуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх доходів на утримання малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], проте 23 вересня 2011 року він одружився з [PERSON] з якою у них [INFO] народилася дитина - [PERSON] у зв'язку з чим у нього на утриманні стало перебувати ще дві особи, оскільки дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та на даний час тяжко хворіє, потребує оперативного лікування, що в сукупності істотно змінило його сімейні обставини та унеможливлює подальшу сплату 1/3 заробітку на користь відповідача, тому просив суд зменшити розмір аліментів і стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання доньок: [PERSON] та [PERSON], аліменти в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення, про що подав суду письмову заяву. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, клопотала про розгляд справи у її відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала та, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2006 року по 01 липня 2010 року, що підтверджується рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2010 року, яке набрало законної сили 01 липня 2010 року та копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.50). Від сторін як подружжя походять діти: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що встановлено у рішенні суду від 18 червня 2010 року та згідно з вимогами ст. 61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає (а.с.3, 50). На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2010 року, яке не оскаржувалось і набрало законної сили 29 червня 2010 року, за виданим судом 12 липня 2010 року та пред'явленим до примусового виконання до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ виконавчим листом №2-2182 (а.с. 47, 44-46, 42, 43) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньок: [PERSON], [INFO] народження і [PERSON], [INFO], стягуються щомісяця аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 07 червня 2010 року. За даними довідки Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 18 березня 2014 року за №В17 заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №2-2182 станом на 01 лютого 2014 року складає 2157,41 грн. (а.с. 60). Статтею 180 СК України визначений обов'язок по утриманню дитини, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно, про що роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Одночасно, статтею ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено у судовому засіданні, позивач 23 вересня 2011 року зареєстрував шлюб з [PERSON], про що до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб, видане Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського серії [NUMBER] (а.с. 8). У цьому шлюбі у позивача та третьої особи, як подружжя, народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області 20 березня 2012 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.17). Також судом встановлено, що позивач з лютого 2014 року працює на посаді начальника відділення філії «Дніпропетровське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та отримує щомісяця заробітну плату 6500,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи від 07 березня 2014 року № 21.2/857 (а.с.52), з якої обов'язковому вирахуванню підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини нарахованого заробітку. До листопада 2013 року позивач працював на посаді начальника відділення №40 ПАТ «Актабанк» і його дохід за період з січня 2013 року по листопад 2013 року склав 41465,01 грн., з яких утримано аліментів - 11324,38 грн., обов'язкових податків і внесків - 7488,57 грн. та отримано на руки - 22652,06 грн. (а.с.11). В період з листопада 2013 року по лютий 2014 року позивач взагалі не працював, доходів не мав. Інших даних про джерела існування позивача матеріали справи не містять. Також в судовому засіданні з'ясовано, що позивач проживає окремо від відповідача з дітьми [PERSON] та [PERSON], що визнано ним у судовому засіданні та узгоджується з його паспортними даними про реєстрацію місця проживання (а.с.61). Крім того, судом на підставі даних наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27 березня 2012 року №Є.DD-ПО-2012-2255 (а.с.9-10) встановлено, що третя особа - [PERSON] з 01 червня 2012 року по 13 березня 2015 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На даний час третя особа потребує лікування з оперативним втручанням, про що свідчать довідки КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії» ДОР» від 25 грудня 2013 року, КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №7» ДОР» від 06 листопада 2013 року (а.с.35, 36). Доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я одержувача аліментів з часу ухвалення судом 18 червня 2010 року рішення про стягнення аліментів, відповідачем відповідно до своїх обов'язків за ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано, як і не надано доказів на спростування доводів позивача. Відтак, за розгляду справи встановлено, що обставини складу сім'ї позивача істотно змінилися у зв'язку з народженням іще однієї дитини, обов'язок з утримання якої за ст. 180 СК України є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, також і в разі розірвання шлюбу, що передбачено ч. ч. 4, 6 ст. 84 СК України. При цьому, суд відзначає, що за Конвенцією про права дитини, ст. 52 Конституції України, усі діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Звідси, молодша дитина позивача - [PERSON], має право на рівне зі старшими дітьми позивача забезпечення та утримання. Разом з тим, як вбачається з відомостей про доходи позивача, за наявного обов'язку зі сплати 1/3 частин доходу на користь відповідача на двох дітей [PERSON] та [PERSON], молодша дитина позивача - [PERSON] - відповідного та рівного з іншими дітьми утримання одержувати із залишку заробітку позивача не зможе. Зважаючи на встановлені судом обставини суд вбачає визначені ст. 192 СК України підстави для зміни розміру аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача та виходить з положень ч. 3 ст. 181 ч. 1, ч. 2 ст. 183 та ч.2 ст. 182 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів (аліментів) на утримання двох і більше дітей у єдиній частці від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, розмір яких, у будь-якому випадку, не може бути меншим на одну дитину ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання доньок [PERSON] і [PERSON], суд враховує вік і стан здоров'я дітей, які є малолітніми, мешкають разом із матір'ю [PERSON], перебувають на її утриманні, потребують рівною мірою піклування, утримання, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів (позивача), який є працездатним, має постійне місце роботи та заробіток, перебування на його утриманні малолітньої доньки [PERSON], дружини [PERSON], а також приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, граничний розмір відрахувань із заробітку визначений ст. 128 КЗпП України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі чого суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] і [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття кожного з дітей, але не менше ніж сума, що складається з сум по 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожного з дітей відповідного віку, що буде співмірним та справедливим відносно інших утриманців позивача та самого позивача, який так само потребує у будь-якому випадку мінімального забезпечення із власного заробітку. Саме з цих підстав, вимоги позивача про присудження на обох доньок [PERSON] і [PERSON] аліментів загальним розміром 1/8 частки від заробітку позивача задоволені бути не можуть у заявленому обсязі, оскільки у такому випадку на переконання суду діти позивача від першого шлюбу залишатимуться в нерівному з іншими утриманцями матеріальному становищі. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, за правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, натомість при зміні розміру аліментів, останні належить стягувати за правилами ст. 192 СК України з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.

Outcome: partial