Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, яку мотивувала тим, що 06 грудня 1999 року помер [PERSON], який проживав спільно з заявницею в с. Мельники по вул. Польова,9, Липоводолинського району Сумської області. Після смерті цього чоловіка залишилася спадщина у вигляді земельного паю, яка перебувала у колективній власності КСП «Великий Жовтень» на території Липоводолинського району Сумської області, і який належав спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на його імя. За свого життя [PERSON] заповіту не склав. Заявниця по справі вважає себе єдиним спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті спадкодавця. Зі своїм фактичним чоловіком в незареєстрованому шлюбі вона прожила більше пяти років до дня його смерті, а саме з вересня 1991 року і по день його смерті, при цьому кожен мав різні прізвища. Протягом цих років вони з ним проживали однією сімєю, вели спільне господарство. При зверненні до нотаріальної контори для вирішення питання про спадкування земельного паю, їй нотаріус повідомив, що оскільки у неї та померлого різні прізвища і вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, то не прослідковуються їх сімейно-шлюбні відносини, і порекомендував звернутися до суду. Тому заявниця просила суд встановити факт її проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] протягом часу з 01 вересня 1991 року по 06 грудня 1999 року. Представник заявника за довіреністю [PERSON] вищевказану заяву підтримав в повному обсязі та суду пояснив про те, що його довірительниця та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте жила разом однією сімєю близько 13 років, спільно вели домашнє господарство, один одного підтримували, спільних дітей не мали, бо почали разом жити вже у достатньо похилому віці; до того як вони почали жити разом, кожен із фактичного подружжя раніше перебували у шлюбі, проте останні були розірванні в установленому порядку або припинені внаслідок смерті одного з подружжя. Представник Липоводолинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер 06 грудня 1999 року у віці 70 роки в с.Мельники Липоводолинського району Сумської області внаслідок хронічної хвороби бронхів (а.с.31). Свідок [PERSON] суду показала про те, що вона є сусідкою заявниці по місцю її проживання в [INFO], і підтвердила факт безпосереднього проживання заявниці однією сімєю з [PERSON] протягом девяти років до дня смерті останнього в с.Мельники Липоводолинського району Сумської області. Під час проживання разом заявниця та [PERSON] працювали у колгоспі «Великий Жовтень», потім по досягненню пенсійного віку почали спільно і постійно вести домашнє господарство (засаджували город, тримали свиней і корову, птицю), один одного підтримували як чоловік та жінка. Рідна сестра померлого померла раніше свого брата також в с.Мельники, батьки [PERSON] померли раніше і його не пережили. Свідок [PERSON], як сусід заявниці, додатково суду підтвердив те, що [PERSON] разом із [PERSON] з початку 1991 року почали проживати однією сімєю під час ще роботи в колгоспі «Великий Жовтень», вони вели домашнє господарство, підтримували один одного в побуті та в житті, спільно проживали в одному жилому будинку в с.Мельники. Ці свідки також підтвердили те, що на фотокартках приєднаних до матеріалів справи, виготовлених у середині 1990-х років минулого століття, зображені заявниця та [PERSON] у своєму спільному подвірї, при веденні домашнього господарства та при святкуванні Пасхи приблизно у період часу 1996-1997 років (а.с.39). Довідковими даними Підставською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт проживання заявниці з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу протягом 8 років, а також проведення нею поховання її фактичного чоловіка (а.с.5,7). За повідомленням Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 03 вересня 2015 року № 959/01-16 після смерті [PERSON] спадкова справа за заявами спадкоємців померлого у даній нотаріальній установі не заводилась, заповіт від його імені у цій нотконторі не посвідчувався (а.с.17). Згідно із фотокопії погосподарської книги на домоволодіння № 09, яке розташоване за адресою в с. Мельники Липоводолинського району Сумської області, по вул. Польова, 9, за даними погосподарської книги обліковувалось за померлим [PERSON] та в якому [PERSON] рахувалась як фактична дружина власника будинку (а.с.8,9). Судом не встановлена наявність інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, та проживають в [INFO] (по місцю народження та реєстрації померлого [PERSON]П.) (а.с. 17). За даними системи ДРАЦСГ актові записи про реєстрацію шлюбів заявниці з іншими чоловіками та померлого з іншими жінками відсутні, як і відсутні дані про актові записи про народження дітей заявницею від [PERSON] (а.с.19,30,42). Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів випливає висновок про те, що вже з вересня 1991 року і по 06 грудня 1999 року (по день смерті [PERSON]П.) останній та заявниця проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, ведучи спільне господарство, маючи спільний побут, зовнішньо проявляючи ознаки подружніх відносин перед третіми особами (сусідами та іншими односельчанами). Підстав ставити під сумнів показання двох вищевказаних свідків суд не вбачає, оскільки вони є узгодженими між собою, містять посилання на джерела обізнаності щодо обставин спільного проживання однією сімєю заявниці та померлого протягом вказаного вище періоду часу. Окремо слід зазначити те, що Цивільним кодексом УРСР 1963 року не було визначено право на спадкування за законом особами, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. До кола осіб, що є спадкоємцями за законом [PERSON] у даній справі відповідно до цього Кодексу, [PERSON] не належила. З досліджених доказів у даній справі вбачається, що на день смерті [PERSON] інші спадкоємці з ним не проживали і в розумінні ст.ст.548,549 ЦК УРСР осіб, які прийняли спадщину, після смерті вказаного спадкодавця судом не встановлено, в силу фактичної відсутності останніх. Зі змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року, згідно з яким правила книги шостої Цивільного кодексу України 2003 року застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності цим кодексом, тобто з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина, яка відкрилася, не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, що саме і встановлено у даній справі (а.с.8,9,20). Процесуальним законом, зокрема ст.ст.234 ч.2 п.5, 256 ч.1 п.5 ЦПК України, передбачена можливість встановлення в судовому порядку фактів, що мають юридичне значення, в тому числі і факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Розглядаючи справу в межах заявленої вимоги, суд вважає, що встановлення зазначеного вище факту має юридичне значення для заявниці, оскільки метою встановлення цього юридичного факту є оформлення її права на спадщину за законом. Ухвалення судом рішення про встановлення вищевказаного юридичного факту проживання заявниці однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, [PERSON] матиме право на спадкування, незважаючи на те, що факт відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК УРСР.

Outcome: approved