Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 24.11.2001 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб під час якого у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проте на даний час їх сім'я розпалась. Вказувала на те, що у них з відповідачем постійно виникали сварки та конфлікти, зумовлені різними характерами та поглядами на організацію побуту, що в результаті призвело до втрати почуття любові та довіри. З травня 2017 року між ними припинені подружні стосунки, вони не ведуть спільного господарства та бюджету, а тому їх шлюб насить формальний характер. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому звернулась до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В рамках судового розгляду даного спору ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.04.2018 року провадження у справі зупинено та надано сторонам строк для примирення тривалістю чотири місяці. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, при цьому вказала, що наданий судом строк для примирення, а також той період протягом якого за клопотанням відповідача неодноразово відкладався розгляд справи не призвели до примирення між нею та [PERSON], на даний час вони не підтримують між собою шлюбних стосунків та вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився та про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. При цьому в матеріалах справи міститься відзив датований 28.02.2018 року в якому відповідач позовні вимоги не визнавав та вважав їх передчасними, оскільки він кохає свою дружину, піклується про дітей та вони продовжують проживати за однією адресою в [ADDRESS], де ведуть спільне господарство. Вважає, що підставою виникнення між ним та дружиною конфліктів є втручання у їх відносини батька дружини. Враховуючи дані щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, наявність в матеріалах справи відзиву, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності відповідача. При цьому, суд не приймає до уваги клопотання адвоката Поляка П.П. про відкладення розгляд справи у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні в Сокирянському районному суді Чернівецької області, оскільки згідно ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою та не можуть бути передані іншій особі, а тому з урахуванням характеру спірних правовідносин участь представника у даній категорії справ не є обов'язковою та його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24 листопада 2001 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а/с 4). Під час вказаного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а/с 5,6). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи обставини справи, тривалий судовий розгляд даного спору за період якого сторони не досягли примирення між собою, той факт, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, неприпустимість примушування до шлюбу, суд вважає, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач не заявила про своє бажання залишити за собою дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved