Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У січні 2019 року заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Сквирської районної державної адміністрації Київської області, Сквирської районної ради Київської області, Сквирської центральної районної лікарні звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вироком Сквирського районного суду Київської області від 06.04.2018 року в кримінальному провадженні №12018110260000057 [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнано винним у вчиненні вказаного злочину. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 27.02.2018 по 12.03.2018 року в Сквирській центральній районній лікарні. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 5584,15 грн.. Оскільки витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі, позивач просить суд стягнути з [PERSON] кошти, витрачені Сквирською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в розмірі 5584,15 грн.. Представник позивача у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та обставин, наведених вище. У підготовче засідання представник позивача Сквирської районної державної адміністрації Київської області не з'явився, наддав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. Позов визнав у повному обсязі. Третя особа у підготовче засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Вироком Сквирського районного суду Київської області від 06.04.2018 року в кримінальному провадженні №12018110260000057 [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнано винним у вчиненні вказаного злочину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 25.02.2018 року близько 3 години, перебуваючи на території кафе-бару «Піраміда», що розташоване за адресою м. Сквира, вул. Київська, 34, Київської області на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого [PERSON] та наніс йому один удар правою рукою в область голови заду після чого останій упав на землю, а [PERSON] в свою чергу продовжив наносити йому тілесні ушкодження, а саме наніс сім ударів правою ногою в область голови та чотири удари в область тулуба. Згідно висновку судово-медичної експертизи №8 від 26.02.2018 року потерпілий [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження в область лівої тім'яної тканини набряклі болючі при пальпації на ділянці 8х4 см, в області потиличної кістки зліва ушкодження характеру вище описаного розміром 7х4 см, в області лобу зліва ушкодження характеру вище описаного на ділянці 6х4 см, в області лівої щоки два садна довгастої форми розміром 6х0,2 см та 5х0,2 см покриті кірками, що розташовані вище рівня шкіри, в області верхньої та нижньої повіки лівого та правого ока по синцю синього кольору овальної форми розміром 6х4 см, в області перенісся м'які тканини набряклі болючі при пальпації на ділянці 4х3 см із синюшним відтінком, в області правої щоки чотири садна характеру вище описаного розміром від 2х0,2 см до 4х0,2 см, в області правого виска м'які тканини набряклі, болючі при пальпації на ділянці 8х4 см, в області першого зуба справа та першого зуба зліва та другого зуба зліва на верхній щелепі коронкова частина зубів на рівні верхньої четвертини відсутня краї не рівні. Струс головного мозку. Описані вище тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликати короткочастиний розлад здоров'я. Дії [PERSON] органами досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як у нанесенні легких тілесних ушкоджень. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 27.02.2018 по 12.03.2018 року в Сквирській центральній районній лікарні. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 5584,15 грн.. Оскільки витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі, позивач просить суд стягнути з [PERSON] кошти, витрачені Сквирською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в розмірі 5584,15 грн.. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому такі витрати суттєво зачіпають інтереси держави. Сквирська центральна районна лікарня належить до комунальної власності, тобто перебуває у спільній власності територіальних громад Сквирського району. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пункт 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що витрати, понесені Сквирською центральною районною лікарнею на лікування потерпілого підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача [PERSON], а тому, суд, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved