Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

у серпні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача 285832 грн 73 коп. як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві та судовий збір по справі у розмірі 4287 грн 49 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2018 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспортну №169/18-Т/ЛВС згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення ТЗ «Тойота» д.н.з. [NUMBER] його окремих складових частин чи додаткового обладнання, так 27.04.2018трапилася ДТП на вул. Брест-Литовське шосе, 6а за участю ТЗ «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ТЗ «Опель» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка сталася з вини останнього у зв`язку із чим згідно рахунку-фактури №1348 від 25.06.2018 наданого ТзОВ «Велет Авто» було здійснено доплату, так вартість відновлювального ремонту складає 55195 грн 010 коп., крім цього відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Страхування» відшкодувало 285832 грн 73 коп. на підставі чого до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 79). 17.09.2019 представник відповідача звернувся до суду із запереченням щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 85, 86). 23.09.2019 представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позовних вимог, вважає їх необгрунтованими, оскільки докази які надав позивач є недопустимими в порядку ст. 78 ЦПК України так як висновки №79/18 від 14.05.2018, №125/18 від 26.06.2018 не можуть прийматися судом до уваги, висновки експерта одержані з порушенням порядку, встановленого законом , тобто не містить відомостей про склад оновлених складників КТЗ інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту; не містить відомостей, що огляд автомобіля проводиться без участі заінтересованих осіб; не містять фіксації інформативних ознак раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; експертом у висновках за основу Цн взяти вартість нового аналогічного КТЗ, а не вартість складової частини; в акті огляд не зазначено характеру пошкоджень деталей та обсягу робіт, необхідних для відновлення вказаних запчастин (ремонт чи заміна); позивачем не надано достовірних доказів щодо доцільності заміни правої фари та рульової рейки, а тому у відповідача відсутні підстави для здійснення оплати вартості даних запчастин; надані позивачем рахунки з СТО не мають деталізації, не вказано конкретні ремонтні роботи, які необхідні було виконати щодо даного автомобіля, на вказаний перелік деталей, які підлягають ремонту або заміні, що викликає сумніви його дійсності. 04.10.2019 представник позивача подав письмові пояснення до позовної заяви в яких зазначив, що всі твердження відповідача є припущеннями та не підкріплюються жодним належним та допустимими доказами (а.с. 101, 102). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином 25.05.2020 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 144, 145). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 142, 143). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 27.04.2018, близько 18 год. 40 хв., рухаючись по Брест-Литовському шосе, 6А, (розворот в сторону м. Житомир) керував автомобілем марки «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER] , виконуючи розворот з крайнього відповідного положення на проїзній частині даного напрямку, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2018 [PERSON] визнано винною та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 32). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП транспортний засіб «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] був застрахований у ПрАТ СК «Арсенал Страхування», на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів 169/18-Т/ЛВС від 01.03.2018 (а.с. 7-14). Також на момент ДТП транспортний засіб «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER] був застрахований у ПрАТ СК «ВУСО поліс № АК008938086 діючий на 27.04.2018 (а.с. 6). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно рахунку страхового відшкодування від 17.05.2018 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] становить 230637 грн 73 коп. відповідно до рахунку-фактури №1027 від 14.05.2018 ТзОВ «Велет Авто» за вирахуванням частини відшкодування, сплаченої за системою ПВ (99000 грн 00 коп.) (а.с. 19, 109). Згідно рахунку страхового відшкодування від 17.05.2018 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкта 55195 грн 00 коп. відповідно до рахунку-фактури №1348 від 25.06.2018 ТзОВ «Велет Авто» (а.с. 20, 108). Вказані кошти у розмірі 55195 грн 00 коп. та 230637 грн 73 коп. було сплачено [PERSON] в якості страхової виплати, що підтверджується платіжними дорученнями №9721829 від 04.07.2018 та від 23.05.2018 (а.с. 21, 22). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов`язання, щодо відшкодування витрат заподіяних позивачу. За даним договором страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором добровільного страхування наземного транспорту №169/18-Т/ЛВС від 01.03.2018 Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку, вартість матеріального збитку складає 285832 грн 73 коп. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 4287 грн 49 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved