Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Поданий позов позивач обґрунтовує тим, що з 2003 року проживає та зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.10.2016 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07.12.2016 року її виселено з кімнати № [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] . Вказане рішення було виконано 24.02.2017 року її було виселеного із цього житла. Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року означені рішення першої та апеляційної інстанції було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.12.2018 року позовну заяву ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» було залишено без розгляду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2019 року здійснено поворот виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.10.2016 року про виселення її з кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення та вселено у кімнату [ADDRESS] . 01.08.2019 року рішення суду було виконано та її вселено у кімнату № [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] даний факт підтверджується актом державного виконавця від 01.08.2019 року. 26.07.2019 року їй стало відомо, що кімната № [NUMBER] , яка є єдиним її житлом з незрозумілих підстав була відчужена за договором купівлі-продажу 19 березня 2019 року [PERSON] . Вважає, що договір укладений ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» 19.03.2019 року з [PERSON] є недійсним з наступних підстав. ТОВ «ЖЕД ПМК «2015» не мало права на відчуження вказаної кімнати, в якій вона мешкала та була зареєстрована. Рішенням апеляційного Суду Хмельницької області від 25.05.2017 року були задоволені вимоги мешканців гуртожитку по [ADDRESS] та визнано недійсним рішення загальних зборів засновників колективного виробничого підприємства «Пересувна механізована колона №33» від 27.01.2015 року про передачу в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» приміщення гуртожитку по [ADDRESS] . Визнано недійсним рішення загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» на гуртожиток по [ADDRESS] скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32925111 від 28.01.2015 року, видане ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» та рішення реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ на вказаний гуртожиток. Означеним рішенням встановлено незаконність набуття права власності на гуртожиток по [ADDRESS] . Вважає, що ці обставини , які встановлені рішенням апеляційного суду доказуванню не підлягають. Відчуженням кімнати гуртожитку порушує її конституційне право на житло. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19..03.2019 року укладений між відповідачами. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Представник ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» заявленого позову не визнав. Суду пояснив, що відповідно до договору поділу ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» є власником вказаної кімнати, тому мав право відчужити власне нерухоме майно на свій розсуд. Свідоцтво про право власності № 32825111 від 28.01.2015 року було анульоване приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М., як державним реєстратором речових прав на нерухоме майно ще 12.06.2015 року та видане нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 38958530 від 12.06.2015 року, Під час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна 10.03.2019 року № 354 сторонами не допущено порушення норм матеріального права. 07 лютого 2020 року [PERSON] подала відзив, в якому вона посилається на те, що при посвідченні оспорюваного договору купівлі-продажу кімнати № [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] здійснювалась перевірка заборон та обмежень та встановлено, що право власності на житлову кімнату № [NUMBER] зареєстровано 14.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису № 30745312, реєстраційний номер об`єкта обтяження нерухомого майна 1788618068101, що підтверджується витягом з Державного реєстру. [PERSON] у поданому відзиві на позов говорить про те, що саме [PERSON] порушує її право як власника. Вказаної житлової кімнати. Її право власності набуте в порядку визначеному законом є непорушним. [PERSON] 14.02.2020 року подала відзив на позов, який мотивує тим, що відповідно до п. 1.4 договору купівлі-продажу кімнати [ADDRESS] , посвідченому 19 березня 2019 року, зазначається, що продавець свідчить про те, що на момент укладення договору житлова кімната не перебуває під арештом чи забороною відчуження, не є внеском до статутного фонду юридичних осіб, судового спору по ній немає, від прав третіх осіб вона вільна. Такі свідчення продавця не відповідають дійсності. Відповідач [PERSON] та її представник заявленого позову не визнали та просять у його задоволенні відмовити. Суду пояснили, що укладеним договором купівлі-продажу кімнати № 15 права [PERSON] не порушені, позаяк вказана кімната знаходиться лише у її користуванні. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.12.2019 року витребувано докази - пакет документів, що стали підставою для посвідчення спірного договору купівлі-продажу. 07 лютого 2020 року [PERSON] подала відзив на позов. Проти позову заперечує, і вважає, що на час посвідчення вказаного договору купівлі-продажу 19 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М. здійснювалась перевірка наявності заборон і обмежень. Право власності на кімнату № [NUMBER] , зареєстровано 14.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 3074531, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788618068101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 18.03.2019 року за індексним номером 159990392. Відсутність обтяжень нерухомого майна стало підставою для посвідчення договору. 14 лютого 2020 року [PERSON] подано відповідь на відзив . Позивач [PERSON] вважає, що відповідно до п. 1.4 договору купівлі-продажу кімнати [ADDRESS] , посвідченого 19.03.2019 року зазначено, що продавець свідчить про те, що житлова кімната не перебуває під арештом чи забороною відчуження, не є внеском до статутного фонду юридичних осіб, судового спору по ній немає, від прав третіх осіб вона вільна, Таке свідчення продавця не відповідає дійсності на момент укладення договору. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2019 року здійснено поворот виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.10.2016 року про виселення її з кімнати [ADDRESS] . ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» подано відзив на позов. Ухвалою від 15 квітня 2020 року справу прийнято до провадження. 18.02.2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення відповідача та представників, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» та [PERSON] 19 березня 2019 року уклали договір купівлі-продажу житлової кімнати № 15 загальною та житловою площею 16.3 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Означений договір посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М., за реєстровим номером 354. Право власності на житлову кімнату зареєстровано 14.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном за номером запису про право власності 30745312, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788618068101 на підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого 21 лютого 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М. за реєстровим номером 246, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим державним реєстратором Дубас О.О., Хмельницького бюро технічної інвентаризації 18.03.2019 року за індексним номером 159990392. При посвідченні договору продавець свідчив, що на момент укладення договору житлова кімната не перебуває під арештом чи забороною. Відчуження, не є внеском до статутного фонду юридичних осіб, судового спору по ній немає, від прав третіх осіб вона вільна, відносно неї не укладено будь-яких договорів по відчуженню, у заставі вона не перебуває, не передана у найм (оренду) пункт 1.4 договору. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 червня 2018 року за позовом ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» [PERSON] було виселено з кімнати № [NUMBER] гуртожитку на [ADDRESS] з 07 лютого 2003 року [PERSON] зареєстрована та проживає в кімнаті вказаного гуртожитку. Вказане рішення суду було мотивне тим, що гуртожиток є власністю ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» . Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 07 грудня 2016 року рішення суду залишене без зміни. На підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили позивача [PERSON] було виселено із займаної кімнати без надання іншого житла. 03 березня 2017 року ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М. за яким продавець зобов`язувався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу кімнати № 15 загальною площею 16.3 кв.м. у гуртожитку по [ADDRESS] . Названа кімната гуртожитку мала бути відчужена на підставі свідоцтва про право власності від 12.06.2015 року, індексний номер 38958530 у строк до 30 грудня 2017 року. Однак такий договір у строк до 30 грудня 2017 року укладений не був, оскільки на відчуження вказаного майна існувала заборона відповідно до ухвали суду від 26.08.2009 року. Окрім того, постановою Верховного Суду від 20 червня 2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 07 грудня 2016 року про виселення [PERSON] скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час розгляду цієї справи у касаційному порядку встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року було залишено без змін рішення апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2017 року, ухвалене у справі № 686/10939/15-ц, яким визнано недійсним рішення загальних зборів засновників колективного виробничого підприємства «Пересувна механізована колона -33» від 27.01.2015 року про передачу в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» приміщення гуртожитку що по [ADDRESS] , визнано недійсними рішення загальних зборів засновників колективного виробничого підприємства «ПМК 33» від 27.01.2015 року про прийняття в якості вступного внеску до статутного капіталу ТОВ «ЖЕД ПМК 2-015» приміщення вказаного гуртожитку, скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32825111 від 28.01.2015 року , видане ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» на гуртожиток по [ADDRESS] та рішення реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» права власності на вказаний гуртожиток. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 грудня 2018 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» до [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 лютого 2019 року, яка набрала законної сили відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 22 серпня 2019 року, здійснено поворот виконання рішення суду від 28 жовтня 2016 року та позивача вселено у кімнату № [NUMBER] гуртожитку, яку вона раніше займала. Представник товариства з обмеженою відповідальністю брав участь у розгляді заяви [PERSON] 25.02.2019 року про поворот виконання рішення суду про вселення, однак погодився з ним та не оскаржував його, а 19 березня 2019 року товариство уклало договір купівлі-продажу в якому свідчить про те, що кімната не передана до статутного фонду та судового спору по ній немає заздалегідь знаючи, що такий спір існує та намагається у інший спосіб досягти поставленої мети. Позивач беручи участь в апеляційній інстанції про перегляд ухвали про поворот виконання дізналась про укладення спірного договору купівлі-продажу з [PERSON] та вважає, що такий договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки укладенням цього договору порушуються її житлові права, так як вона проживала та проживає в цій кімнаті. Право власності на житлову кімнату зареєстровано 14.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 30745312, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788618068101 державним реєстратором Дубас О.О. Хмельницького бюро технічної інвентаризації на підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого 21 лютого 2019 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М. за реєстровим номером 246, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 25.05.2017 року рішенням апеляційного суду Хмельницької області визнано недійсним рішення загальних зборів - скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32825111від 28.01.2015 року, видане ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» від 27.01.2015 року на гуртожиток по [ADDRESS] . 4. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Позивач посилається на те, що означений договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки вона проживала та проживає у вказаній кімнаті гуртожитку, іншого житла не має, тому її житлові права є порушеними. Суд погоджується із доводами позивача та її представника. 25 травня 2017 року рішенням Апеляційного суду Хмельницької області визнано недійсним рішення загальних зборів засновників колективного виробничого підприємства «Пересувна механізована колона -33» від 27.01.2015 року про передачу в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» приміщення гуртожитку що по [ADDRESS] , визнано недійсними рішення загальних зборів засновників колективного виробничого підприємства «ПМК 33» від 27.01.2015 року про прийняття в якості вступного внеску до статутного капіталу ТОВ «ЖЕД ПМК 2-015» приміщення вказаного гуртожитку, скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32825111 від 28.01.2015 року , видане ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» на гуртожиток по [ADDRESS] та рішення реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» права власності на вказаний гуртожиток. Постановою Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6398/17 про виселення з приміщення гуртожитку констатує факт, посилаючись на означене рішення апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2017 року, що відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття не встановлена судом. Таким чином неправомірність набуття позивачем права власності на гуртожиток по [ADDRESS] встановлена преюдиційним рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2017 року і означена обставина доказуванню не підлягає. Установивши наявність ще одного свідоцтва про право власності позивача на спірний гуртожиток від 12 червня 2015 року апеляційний суд (при розгляді цієї справи) не врахував, що підставою для набуття права власності від 12 червня 2015 року, які визнані судом недійсними, а свідоцтво про право власності від 12 червня 2015 року ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» отримав у зв`язку з укладенням співвласниками спірного гуртожитку договору про поділ нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю від 04 червня 2015 року, згідно з яким право власності позивача на 978/1000 часток гуртожитку підтверджувалось свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28 січня 2015 року яке також скасоване у судовому порядку. Підставою для посвідчення спірного договору купівлі-продажу кімнати № 15 у цьому гуртожитку нотаріус [PERSON] вважала є посвідчений нею ж договір про поділ нерухомого майна 21 лютого 2019 року, за реєстровим номером 246 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житлову кімнату зареєстровано 14.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 30745312, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788618068101 державним реєстратором Дубас О.О. Хмельницького бюро технічної інвентаризації . Такий договір про поділ нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю приватний нотаріус вчинювала на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38958530, виданого 12.06.2015 року реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 656630068101, номер запису про право власності - 10008391, немає правового значення для вирішення спору по суті, оскільки незаконне набуття права власності на гуртожиток встановлена судом а укладення договору про поділ майна не є підставою для виникнення права власності. За таких обставин права на відчуження кімнати № [NUMBER] відповідач ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» не мав, оскільки власником спірного гуртожитку не був. Не є прийнятними посилання представника [PERSON] про те, що будь-якої заборони на посвідчення такого договору купівлі-продажу не існувало, позаяк витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не містить заборони, оскільки сформований на підставі свідоцтва про право власності від 12.06.2015 року. Таке твердження є безпідставним, оскільки постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року підтверджено незаконність набуття ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» права власності на приміщення гуртожитку по [ADDRESS] , встановлена судом. Наявність у нього ще одного свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2015 року (індексний номер 38958530), яке отримане ним у зв`язку з укладенням 21.02.2019 року про поділ нерухомого майна не спростовує цього висновку, тому що відсутні підстави для набуття позивачем права власності на приміщення гуртожитку. Представник [PERSON] покликається на те, що права позивача укладенням такого договору є непорушеними, адже вона не ставить питання про її виселення. Проте, наведені аргументи не відповідають вимогам закону. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: (1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; (2) наявність підстав для оспорення правочину; (3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити ефективне поновлення порушеного права. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Суд вважає, укладеним договором права позивача порушені та підлягають судовому захисту, позаяк відповідач не мав права укладати такого договору, оскільки не був його власником, а правові наслідки продажу кімнати [PERSON] , на проживання в якій має право проживати позивач, буде суттєво впливати на її права та обов`язки. Такий захист наразі є ефективним та обраний спосіб захисту відповідає змісту порушеного права. З наведених підстав позов підлягає задоволенню. 5. Судові витрати. Судові витрати, понесені позивачем, складаються з судового збору в сумі 768,4 грн., які в зв`язку із задоволенням позову підлягають задоволенню відповідно до вимог ст. 141 ЦК України слід стягнути з відповідачів судовий збір по 384,2 грн. з кожного. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано. На підставі наведеного та

Outcome: approved