Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У серпні 2013 року позивачі звернулись до суду з вказаною позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцями четвертої черги та визнання права спільної сумісної власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [PERSON] з 2004 року, а [PERSON] з 2005 року проживали разом з [PERSON], який помер [INFO]. 02.11.2009 року [PERSON] придбав 81/100 частину житлового будинку [ADDRESS], де разом з позивачами проживав до моменту своєї смерті, та на який відкрилася спадщина після його смерті. Як вказують позивачі, при зверненні до нотаріальної контори їм було відмовлено в отриманні правовстановлюючих документів з посиланням на необхідність надати документи, які підтверджують право на спадкування та рекомендовано звернутися до суду. На підставі вищевикладеного позивачі просять встановити факт їхнього проживання однією сім'єю з померлим [PERSON], [INFO] більш як п'ять років; визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], спадкоємцями четвертої черги за законом після померлого [PERSON], [INFO]; визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на 81/100 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], [INFO] Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 04.08.2014 року позовна вимога щодо визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на 81/100 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], [INFO] залишена без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. При цьому зазначили, що встановлення даного факту їм необхідно для подальшого спадкування майна, яке залишилось після смерті померлого [PERSON] Позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в уточненому обсязі, просила їх задовольнити. При цьому зазначила, що встановлення даного факту їм необхідно для подальшого спадкування майна, яке залишилось після смерті померлого [PERSON] Представник Херсонської міської ради, за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи провести у її відсутність, покладалась на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 13.03.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [INFO] помер [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис № 510. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 81/100 частину житлового будинку [ADDRESS], який належав останньому на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Лисенко Л.П. за реєстровим № 2999 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.11.2009 року, що також вбачається із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації № 24464389 від 19.11.2009 року. Вищезазначена інформація вбачається із витребуваної судом, належно завіреної копії спадкової справи за № 91/2013 до майна померлого 12.03.2012 р. [PERSON] Згідно листа, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. від 12.04.2013 року за вих.№ 157/02-14, адресованого [PERSON], вбачається, що для одержання нею свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку [ADDRESS], їй необхідно надати документи, які підтверджують право на спадкування, як-то: рішення суду стосовно проживання однією сім'єю більше п'яти років та про надання додаткового строку на прийняття спадщини, правовстановлюючий документ на частину будинку. Окрім цього, відповідно до листа - роз'яснення, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. від 30.10.2013 року за вих.№ 570/02-14, адресованого [PERSON], вбачається, що за відомостями спадкового реєстру та будинкової книги єдиною спадкоємицею є [PERSON], а також з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на 81/100 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], вже зареєстровано за іншою особою на підставі рішення суду, тобто видача свідоцтва про право на спадщину з обов'язковою державною реєстрацію права власності на нерухоме майно, неможлива. Відповідно до документів, що містять інформацію щодо поховання [PERSON], а саме: договір-замовлення, накладні, витрати по його похованню несла [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 19.11.2012 року, яке набрало законної сили 30.11.2012 року, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності задоволено, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.09.2011 року за № 7208 81/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS], укладений на Херсонській товарній біржі «Альтер-Его» між [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на 81/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS]. Після чого [PERSON] зареєструвала право власності 12 березня 2013 року, що вбачається із копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним №1268758. В судовому засіданні позивачі зазначили, що окрім вказаного домоволодіння спадковим майном є і сумісно ними придбані речі, як-то побутова техніка. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та ст.256 ЦПК України, роз'яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При наявності спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження встановлення факту і вирішення спору про право розглядається у позовному провадженні. З огляду на статтю 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу викриття спадщини. За визначенням статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, сім'я - це соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально -психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказує, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений - п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до обрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши покази свідків, приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцями четвертої черги - необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] були пов'язані з померлим [PERSON] спільним побутом, а також мали взаємні права та обов'язки з [PERSON], як-то докази, які б підтвердили наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб). Даючи пояснення в судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що факт її спільного проживання та її дочки із померлим підтверджується лише показами свідків. Так, з показів свідка [PERSON], яка є сусідкою померлого по [ADDRESS], вбачається, що вона візуально сприймала позивачів та [PERSON] як одну родину. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON], вказала, що дочка із [PERSON] проживали у неї в період з 2004 по 2005 роки, після цього рік вони проживали в м.Києві, в 2006 році повернулись в Херсон проживати у батька позивача [PERSON], а після його смерті до 2009 року знову жили у неї в будинку по [ADDRESS]. В той час свідок [PERSON], яка проживає по сусідству з матір'ю позивача [PERSON] з моменту свого народження і по теперішній час пояснила, що за місцем мешкання [PERSON] вона бувала приблизно два рази на тиждень, оскільки вони підтримують добросусідські стосунки та їх квартири розташовані поруч. З [PERSON] вона познайомилась в 2009 році при святкуванні Нового року, однак в інший час бачила його нечасто. Ані зазначені свідки, ані свідки [PERSON], [PERSON] в своїх показах не посилались на наявність у позивачів і померлого спільного побуту, взаємних прав та обов'язків під час їх спільного проживання. Натомість, майже всі пояснення свідків зводились до описання прихильного відношення померлого до позивача [PERSON] Таким чином, додані до матеріалів цивільної справи, стороною позивачів, відомості щодо витрат на поховання [PERSON], суперечливі покази свідків та декілька фотознімків, не є належними доказами для встановлення факту проживання позивачів з померлим [PERSON], як членів сім'ї в розумінні ст.3 СК України, з яких вбачалось би, що позивачі та померлий вважали себе родиною, піклувалися один про одного. Натомість надані докази підтверджують лише факт їх тривалого знайомства та спілкування, і як наслідок унеможливлює визнання їх спадкоємцями за законом четвертої черги.

Outcome: dismissed