Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати, стягнути з відповідача судові втрати по справі. Cвої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 вересня 2000 року. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітну дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Відповідач перестав поважати її як дружину, ставиться до неї зневажливо та агресивно, зловживає спиртними напитками, зраджує їй у подружній вірності. Наданий судом строк для примирення бажаних результатів не дав. Відповідач не зміг відмовитися від шкідливих звичок на користь сім»ї, продовжує зловживати алкоголем, що має наслідком байдужість до сімейних обов»язків. На даний час вони хоч і живуть в одному будинку, але сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що вичерпала всі свої можливості для збереження сім»ї, зрозуміла, що збереження шлюбу є неможливим, тому що шлюб перестав бути для чоловіка цінністю, а тому настоює на його розірванні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Позивачка, проти розгляду справи у його відсутності та постановлення заочного рішення не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, негативна поведінка відповідача призвела до фактичного розпаду сім»ї, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Оскільки неповнолітня дочка сторін проживає з матірю, спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, то суд вважає за необхідне дитину залишити проживати з позивачкою. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 551 гривні 20 копійок, що підлягає до стягнення на її користь з відповідача.

Outcome: approved