Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

У серпні 2018 року ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» (надалі - позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач, споживач) про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, 3% річних, інфляційних нарахувань, витрати на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову послався на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] (нова назва вулиці відповідно до рішення Київської міської ради № 322/4386 від 22.02.2018 року [ADDRESS] ) та індивідуального парко-місця для автомобіля у підземному паркінгу під вказаним будинком. Відповідач користується та отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території та опалення, однак, не виконує свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим у відповідача станом на 21.08.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 5 531,48 грн., яка складається із заборгованості з оплати внесків до ремонтного фонду у сумі 861,56 грн., заборгованості з оплати за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 1 963,23 грн., заборгованості з оплати за опалення у сумі 1 806,69 грн., заборгованості за обслуговування парко-місця для автомобіля у паркінгу будинку у сумі 900 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 763,45 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 396, 23 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4 112 грн., а також відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 762 грн. Ухвалою суду від 19.09.2018 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, копії якої направлені учасникам справи (а.с. 122-123). 12.11.2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів письмових доказів про відсутність заборгованості перед позивачем за надання житлово-комунальних послуг (а.с. 127-137). 06.03.2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] повторно надійшло клопотання про приєднання до матеріалів письмових доказів про відсутність заборгованості перед позивачем за надання житлово-комунальних послуг. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (нова назва вулиці відповідно до рішення Київської міської ради № 322/4386 від 22.02.2018 року [ADDRESS] ) відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В. 26.11.2008 року № 9519 (а.с. 17). Відповідач також є власником індивідуального парко-місця для автомобіля у підземному паркінгу під вказаним будинком за вказаною адресою. Відповідно до Статуту ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Обслуговування та утримання вказаної квартири та парко-місця позивач ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» здійснює на підставі рішень загальних зборів, протоколу № 4 від 20.01.2015 року, протоколу № 1 від 29.01.2018-12.02.2018 року, договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.04.2015 року № 530003, укладеного відповідачем з ПАТ «Київенерго» (а.с. 20-51). Згідно зі Статутом ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16», затвердженого загальними зборами, ОСББ є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Воно створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку . Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством України та цим Статутом (а.с. 54-67). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» є Семенченко С.В. (а.с. 52-53). Згідно з п. 2 ч. 4 Статуту сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Відповідно до п. 2.3.1 договору № 530003 на постачання теплової енергії у гарячій воді споживач зобов`язується своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в строки та за тарифами, визначеними у додатку договору. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року у справі № 757/50881/17-ц скасовано судовий наказ від 27.10.2017 року, виданий Печерським районний судом м. Києва за заявою ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Також ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» було роз`яснено, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, визначеному ЦПК України. (а.с. 115-116). Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач належним чином не здійснює оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку сума заборгованості станом на 21.08.2018 року складає 5 531, 48 грн., а саме: заборгованість з оплати внесків до ремонтного фонду у сумі 861,56 грн., заборгованість з оплати за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 1 963,23 грн., заборгованість з оплати за опалення у сумі 1 806,69 грн., заборгованість за обслуговування парко-місця для автомобіля у паркінгу будинку у сумі 900 грн. (а.с. 107). Разом з тим, відповідач під час розгляду справи судом добровільно сплатила суму заборгованості в повному обсязі, в тому числі за опалення, що підтверджується наданими представником відповідача квитанціями та актом звірки по комунальним платежам власника квартири за підписом Голови правління ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» Семенченко С.В. , відповідно до якого станом на 21.11.2018 року заборгованість у [PERSON] перед ОСББ «АНРІ БАРБЮСА 16» відсутня. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає за належне відмовити у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 5 531,48 грн., оскільки остання є необґрунтованою та не доведеною належними та допустимими доказами. Що стосується позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми, то суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Оскільки відповідачем було допущено порушення по оплаті наданих житлово-комунальних послуг у встановлені строки, а також враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи судом відповідачем здійснено оплату заборгованості за вказаними послугами, суд, перевіривши наведений представником позивача розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних, дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних нарахувань в розмірі 3 396,23 грн. та 3% річних у розмірі 763,45 грн., що разом складає 4 159 грн. 68 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Під час розгляду справи інтереси позивача представляв адвокат Хмельов А.Г. на підставі відповідного ордеру та договорів про надання правової допомоги від 28.08.2017 року та 05.06.2018 року. В частині понесених витрат на правничу допомогу суд вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача документально та фактично підтверджені сплачені грошові кошти у розмірі 2 112 грн. (а.с. 112-113) за складання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за оплату житлово-комунальних послуг, оскільки адвокат належно виконав свої зобов`язання за договором про надання правової допомоги від 28.08.2017 року, а виданий судовий наказ у справі 757/50881/17-ц було скасовано за заявою відповідача. Також вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми у розмірі 2 000 грн. за надання правничої допомоги за договором про надання правової допомоги від 05.06.2018 року, зокрема, складання позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідача, підлягають задоволенню, оскільки вказана оплата повинна бути здійснена позивачем адвокату протягом 5 банківських днів з моменту набрання рішенням суду законної сили (п. «б» п. 3.1. договору про надання правової допомоги № 03/06-18 від 5.06.2018 (а.с. 117-118). Отже, витрати на правничу допомогу складають 4 112 грн. (2 112 грн. + 2 000 грн.). Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 762 грн., який складається з 800 грн. за подання заяви про видачу судового наказу та 962 грн. за подання даної позовної заяви відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial