Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У січні 2018 року позивачка звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила визнати недійсним (нікчемним) договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. та зареєстрований в реєстрі № 478, що укладений між [PERSON] та [PERSON] з 05.04.2016 року. Позовна заява мотивована тим, що 30.11.2015 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в розмірі 91 500 дол. США із щомісячною сплатою процентів. Строк дії договору до 30.12.2016 р. За вказаним договором позивачка мала право передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої в Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України. 05.04.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. та зареєстрований в реєстрі № 478, згідно якого відповідачка прийняла в дар від позивача грошові кошти в сумі 7 038,46 дол. США, що еквівалентні 182 929,61 грн., які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника [NUMBER] в ПАТ «КБ «Хрещатик», і є 1/13 частиною депозитного вкладу дарувальника та розміщені в зазначеній банківській установі на підставі договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2015 р. Пунктом четвертим договору дарування встановлено, що дарувальник наділяє обдаровану, тобто відповідача, всіма правами вкладника за договором №225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» від 30.11.2015 р. в частині набутих у власність за договором дарування грошових коштів в сумі 7 038,46 дол. США, які є 1/13 частиною вищевказаного депозитного вкладу. Обдарована з моменту отримання дарунку замінює дарувальника у правовідносинах, які склалися між дарувальником та банком згідно договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» від 30.11.2015 р., в тому числі в частині отримання після закінчення строку дії вказаного вище депозитного договору, набутих у власність за договором дарування грошових коштів в сумі 7 038,46 дол. США. 06.04.2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено повідомлення, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 року за № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. На момент укладання договору дарування, сторонам не було відомо про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії проблемних. Відповідач, вважаючи себе власником 1/13 депозитного вкладу, у червні 2016 року звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення її в реєстр кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик», однак отримала лист відмову, в якому зазначено проте, що відповідач не обліковувався як вкладник депозитного рахунку і тому не підлягають відшкодуванню Фондом операції, не відображені за даними банку. Таким чином, запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» унеможливлює настання реальних правових наслідків, що обумовлені договором дарування від 05.04.2016 року, тобто є правові підстави для визнання правочину недійсним. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2018 року відкрито провадження у даній справі, копії ухвали направлені сторонам. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, та зазначив про визнання позовних вимог, оскільки настання реальних правових наслідків за умовами договору дарування є неможливим. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.11.2015 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в розмірі 91 500 дол. США із щомісячною сплатою процентів. Строк дії договору до 30.12.2016 р. За вказаним договором позивачка мала право передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої в Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України. 05.04.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. та зареєстрований в реєстрі № 478, згідно якого відповідачка прийняла в дар від позивача грошові кошти в сумі 7 038,46 дол. США, що еквівалентні 182 929,61 грн., які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника [NUMBER] в ПАТ «КБ «Хрещатик», і є 1/13 частиною депозитного вкладу дарувальника та розміщені в зазначеній банківській установі на підставі договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2015 р. Пунктом четвертим договору дарування встановлено, що дарувальник наділяє обдаровану, тобто відповідача, всіма правами вкладника за договором №225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» від 30.11.2015 р. в частині набутих у власність за договором дарування грошових коштів в сумі 7 038,46 дол. США, які є 1/13 частиною вищевказаного депозитного вкладу. Обдарована з моменту отримання дарунку замінює дарувальника у правовідносинах, які склалися між дарувальником та банком згідно договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» від 30.11.2015 р., в тому числі в частині отримання після закінчення строку дії вказаного вище депозитного договору, набутих у власність за договором дарування грошових коштів в сумі 7 038,46 дол. США. 06.04.2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено повідомлення, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 року за № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Таким чином, суд вважає встановленим існування об'єктивний обставин, що унеможливлюють настання реальних правових наслідків, що обумовлені договором дарування від 05.04.2016 року Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, договір дарування від 05.04.2016 року має бути визнаний недійсним. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при звернення до суду звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved