Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала з 23 жовтня 2007 року по 06 серпня 2012 року у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2012 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] були стягнути аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , було збільшено з 700,00 грн. до 1500,00 грн. Позивачка зазначала, що їх донька хворіє та страждає наступними захворюваннями: сполучнотканинна дисплазія недиференційований тип, церебральна ангиодистонія, інфекційний мононуклеоз ускладнений вірусним гепатитом, гіпертензивно-лікворний синдром з рецидивуючим плином, порушення формули сну, хронічний рецидивуючий пієлонефрит, (мочекисний синдром), міопія, спонтанний астигматизм, нейропатія обох очей, тому потребує постійного лікування, у тому числі медикаментозного, санаторного, амбулаторного і інших видів оздоровлення. Стверджувала, що дитина перебуває на обліку в спеціалізованому медико-генетичному центрі КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», в якому доньці періодично призначаються обстеження та лікування, а також забор аналізів у незалежній медичній лабораторії «Смартлаб», оплату за які здійснює вона, позивачка у справі. Вказувала, що вартість лікування, яке було призначено дитині спеціалізованим медико-генетичним центром КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» в 2018-2019 роках, складає 1776,96 грн. Крім того, зазначала, що дитина також перебуває на обліку в КУ «Дитяча міська поліклініка №6, в якій лікарем, яка стежить за її здоров`ям протягом останнього року призначались обстеження та лікування, пов`язані з її основним захворюванням та сезонними хворобами. Згідно медичної картки дитині було призначено лікування, вартість якого склала 16872,12 грн. Відповідно до медичного висновку медичного центру ТОВ «Центр лазерної корекції зору «Тарус» від 07 липня 2019 року, де [PERSON] , [INFO] , проходить обстеження, їй був встановлений діагноз «Міопія легкої ступені. Складний міопічеський астигматизм обох очей, лібліотія правого ока. Нейропатія обох очей» та призначено лікування та корекція зору за допомогою окулярів та лінз вартістю 1172,00 грн. Позивачка вказувала, що для всебічного фізичного та духовного розвитку доньки, остання на літніх канікулах перебувала у загальноосвітній школі «Майбуття» I-III ступенів, за що нею було сплачено 3990,00 грн. Зазначала, що 30 березня 2019 року вона уклала з ФОП [PERSON] договір про надання комплексу послуг від 30 березня 2019 року, відповідно до умов якого вона сплатила за надання дитині комплексу послугорганізованого заміського тематичного відпочинку з проведенням мовного практикуму в розмірі 22603,00 грн. Отже, загальна сума витрат, які вона сплатила за лікування та навчання доньки [PERSON] , [INFO] , за її підрахунком складає 46414,08 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 23207,04 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року по справі було відкрите провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 48-49). Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року підготовче провадження було закрите, справу призначено до судового розгляду на 27 листопада 2019 року о 14.00 годині (а.с. 72-73). Позивачка та її представник, діюча на підставі довіреності від 31 травня 2018 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 6, 94). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволені у повному обсязі. Раніше надавав відзив на позов, в обґрунтування якого вказував, що позовні вимоги не підкріплені належними доказами, а позивачка бажає отримати незаконну матеріальну вигоду. Зазначив, що в позові не вказано, за який період позивачка просить стягнути зазначені витрати, в той час як в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває аналогічна справа про стягнення з нього додаткових витрат у розмірі 27500,00 грн. Стверджував, що він є інвалідом 2-ї групи та на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка потребує лікування та додаткового догляду, пенсія у розмірі 1600,00 грн. є єдиним джерелом його доходів та він не в змозі надавати додаткові витрати на утримання своєї дитини, крім того, які не були з ним погоджені. Вказував, що, на його думку, висновки лікарів не підтверджують особливих обставин та стану хвороби дитини, а їх призначення носять лише рекомендований характер, квитанції та фіскальні чеки не підтверджують витрат, пов`язаних з хворобою дитини, так як вони не іменні та не мають прив`язки до дитини, придбані ліки не відповідають призначенням лікарів, на підставі чого він вважає, що зазначені документи не є належними доказами, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 62-68). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 15, розділом першим Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебували з 23 жовтня 2007 року по 06 серпня 2012 року у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано та з [PERSON] на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Встановлено, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , було збільшено з 700,00 грн. до 1500,00 грн. Судом встановлено, що позивачка є інвалідом 2-ї групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК від 25 лютого 2002 року та пенсійним посвідченням (а.с. 11, 12). Згідно довідки МСЕК від 29 травня 2019 року відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, безстроково (а.с. 66). Відповідно до довідки Одеського міського центру зайнятості від 12 червня 2019 року [PERSON] з січня 2018 року зареєстрований як безробітний та за цей час отримував дохід (а.с. 68). Встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , з 23 травня 2018 року перебуває на обліку в Центрі лазерної корекції зору «Тарус», де їй було встановлено діагноз: міопія легкої ступені, складний міопічеський астигматизм обох очей, амбліопія правого ока, нейропатія обох очей, що підтверджується листом Центра лазерної корекції зору «Тарус» (а.с.87). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , у медичному центрі ТОВ «Центр лазерної корекції зору «Тарус» було призначено лікування та корекція зору за допомогою окулярів та лінз, що підтверджується медичним висновком медичного центру ТОВ «Центр лазерної корекції зору «Тарус» від 07 липня 2019 року та рецептом Центру від 17 липня 2018 року (а.с. 19, 20). Вартість оптичних лінз та їх установка, а також аксесуари до них складає 772,00 (673,00 +99,00) грн., що підтверджується чеками №608, №609 від 17 липня 2019 року (а.с. 19). Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , постійно та регулярно проходить огляди та обстеження лікаря-невролога Спеціалізованого медико-генетичного центру (далі - СМГЦ) та інших лікарів-спеціалістів закладу. Востаннє дитина відвідувала СМГЦ в 2019 році. Діагноз: З`єднувально-тканинна дисплазія, недиференційований тип. Гомоцистинурія. Церебральна ангіодистонія на тлі порушення постави. Ангіопатія сітківки. Диспластична кардіопатія. Синдром вегетативної дисфункції по церебро-кардіальному типу, що підтверджується дистом КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради» від 13 грудня 2019 року (а.с. 88). В судовому засіданні представник позивача надала оригінал листка призначення за підписом та печаткою лікаря СМГЦ КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» від 13 серпня 2019 року, в якому зазначено діагноз захворювання малолітньої [PERSON] , [INFO] , та перераховані призначені ліки, а саме: ноофен, бетаргін, фолієва кислота, нейровітан (а.с. 110). Встановлено, що вартість препарата ноофен, який був призначений дитині та оплачений позивачкою, складає 945,33 ( 481,91 + 463,42) грн., що підтверджується чеками за №21077 від 27 липня 2019 року та за №20419 від 21 липня 2019 року (а.с. 14, 16). З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , за призначенням лікаря неврологаСМГЦ КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» було проведено УЗД органів черевної порожнини, вартість якого складає 405,00 грн., які були оплачені позивачкою, що підтверджується чеком №205977 від 14 квітня 2019 року (а.с. 17). Крім того, малолітній [PERSON] , [INFO] , за призначенням лікаря-невролога СМГЦ КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» від 18 липня 2019 року були проведені обстеження в незалежній медичній лабораторії «Смартлаб» вартістю 591,30 грн., які були оплачені позивачкою, що підтверджується чеком від 21 липня 2019 року (а.с. 18). Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог, позивачка до позовної заяви в якості доказів призначення дитині ліків, надала суду ксерокопію листків призначення, в яких не зазначено ні прізвище дитини, ні підпису та печатки лікаря. За таких обставин, суд не приймає дані документи в якості доказів призначення лікарських засобів саме дитині [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 16). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 30 березня 2019 року уклала з ФОП [PERSON] договір про надання комплексу послуг від 30 березня 2019 року, відповідно до умов якого позивачка оплатила за надання дитині комплексу послугорганізованого заміського тематичного відпочинку з проведенням мовного практикуму в розмірі 22603,00 грн., що підтверджується дублікатами квитанцій від 12 червня 2019 року на суму 15003,00 грн., від 17 травня 2019 року на суму 4400,00 грн., від 15 квітня 2019 року на суму 2000,00 грн. та від 31 березня 2019 року на суму 1200,00 грн. (а.с. 33-35, 36, 38-41). Встановлено, що для всебічного фізичного та духовного розвитку [PERSON] , [INFO] , перебувала на літніх канікулах у загальноосвітній школі «Майбуття» I-III ступенів, у зв`язку з чим позивачкою було сплачено 3945,00 грн., що підтверджується квитанцією від 10 червня 2019 року (а.с. 21). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року і яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат. За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Зі змісту позовної заяви вбачається, що додатковими витратами позивачка зазначає витрати на лікування дитини, витрати на оплату вивчення іноземної мови. Суд вважає, що витрати за оплату вивчення дитиною іноземної мови на літніх канікулах у загальноосвітньої школі «Майбуття» I-III ступенів та надання дитині комплексу послугорганізованого заміського тематичного відпочинку з проведенням мовного практикуму згідно договору про надання комплексу послуг від 30 березня 2019 року, не є витратами на розвиток здібностей дитини та повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат щодо оплати за навчання дитини іноземної мови на літніх канікулах у загальноосвітній школі «Майбуття» I-III ступенів та надання дитині комплексу послугорганізованого заміського тематичного відпочинку з проведенням мовного практикуму згідно договору про надання комплексу послуг від 30 березня 2019 року такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення витрат на лікування, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачка надала суду копії чеків стосовно оплати ліків, з яких тільки частина підтверджена документами лікаря щодо призначення їх малолітній [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути тільки ті витрати за придбання ліків та проходження обстеження, які підтверджуються листками призначення, оформленими належним чином, та чеками про їх оплату. Позивачкою до суду були надані платіжні документи, які підтверджують сплату останньою витрат на оплату оптичних лінз та їх установку, а також аксесуарів до них, вартістю 772,00 (673,00 +99,00) грн., що підтверджується чеками №608, №609 від 17 липня 2019 року; оплату препарату ноофен, вартістю 945,33 (481,91 + 463,42) грн., що підтверджується чеками за №21077 від 27 липня 2019 року та за №20419 від 21 липня 2019року; оплату УЗД органів черевної порожнини вартістю 405,00 грн., що підтверджується чеком №205977 від 14 квітня 2019 року; оплату обстеження в незалежній медичній лабораторії «Смартлаб» вартістю 591,30 грн., що підтверджується чеком від 21 липня 2019 року (а.с. 14, 16, 17, 18, 19). Суд приймає в якості доказів листки-призначення лікаря щодо призначення УЗД органів черевної порожнини та щодо призначення аналів, оскільки хоч в даних листках-призначеннях не зазначено прізвище дитини, стосовно якої вони були виписані, однак позивачкою були надані суду вище вказані платіжні документи, що дійсно підтверджують проходження вказаних обстежень [PERSON] , [INFO] , на підставі саме цих листків-призначень (а.с. 107 звор., 108). Що стосується інших чеків про оплату ліків, то суд не приймає їх в якості доказів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про їх призначення малолітній [PERSON] , [INFO] . Таким чином, загальна сума додаткових витрат, які понесла позивачка на лікування дитини в 2019 році, складає 2713,63 грн. Оскільки батьки повинні нести витрати на дітей в рівних частках, то з відповідача слід стягнути одноразово додаткові витрати в розмірі 1356,81 грн, що складає Ѕ частини від загальної суми додаткових витрат, які понесла позивачка на лікування малолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №2/10/19 від 13 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] здійснила плату за правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. (а.с. 44). Отже, судові витрати позивачки на правничу допомогу адвоката у справі складають 2000,00 грн. Оскільки, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката надано не було, то суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають задоволенню частково, і з відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 116,93 грн. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір у справі складає 768,40 грн., які позивачкою не сплачені, оскільки вона звільненна від їх сплати. Оскільки відповідач є інвавлаідом 2-ї групи, то судовий збір з нього не стягується (а.с. 66).

Outcome: partial