Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У серпні 2016 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати з її чоловіка [PERSON] аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 900 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує на те, що відповідач проживає окремо, будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна, оскільки доглядає дитину та не має заощаджень, домовленості з питань утримання дитини з чоловіком не досягнуто, шлюб фактично припинено, тому просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, подали заяву про зменшення позовних вимог, в якій просили стягувати аліменти з відповідача в розмірі 500 грн. Клопотали про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, висловив згоду на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, який підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Білинською сільською радою Ковельського району Волинської області, сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК). Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст. 182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому, обставини, визначені ст. 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства. Так, частинами першою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вік дитини, стан її здоров'я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, суд вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів на рівні заявлених позивачем 500 грн. Такі витрати є посильними для відповідача, оскільки він не має інших утриманців, є працездатною особою, а відсутність офіційних джерел доходів не звільняє батька від обов'язку щодо утримання своєї дитини. Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, які могли би вплинути на прийняття рішення про стягнення аліментів у меншому розмірі. Суд зауважує, що розмір аліментів на утримання дитини визначається судом на весь час до досягнення дитиною повноліття, а тому не може бути розцінений як завеликий для півторарічної дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред'явлення позову, а саме з 22 серпня 2016 року. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 551,20 грн підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Outcome: approved