Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона та відповідач [PERSON], 18 лютого 2015 року зареєстрували у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області шлюб, актовий запис №\~45. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім»ї стало те, що їхні сімейні проблеми все більше віддаляли їх одне від одного. І в решті їх шлюб розпався. Між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сімя фактично розпалась, її збереження недоцільне. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 лютого 2015 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №\~45. Позивачка у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, 18 лютого 2015 року зареєстрували у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області шлюб, актовий запис №\~45. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача вбачається, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сімя фактично розпалась, її збереження недоцільне. Як вважає позивач, спір про право між сторонами відсутній. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований 18 лютого 2015 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №\~45. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 4,7,10,81,141, 263-266 ЦПК України, ст.ст.109, 110,112-114 СК України, суд, -

Outcome: approved