Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що вона зареєстрована та проживає в [INFO]. Крім неї у вказаній квартирі зареєстровані її дочка [PERSON], онук [PERSON], та її син [PERSON] Квартира є комунальною власністю та знаходиться на балансі КП Комунальник с.Центральне. Відповідач зареєстрований у квартирі, але з 1999 року в ній не проживає, будь-які його речі у квартирі відсутні, що підтверджується складеними актами. У звязку з тим, що відповідач у спірній квартирі не проживає більше шести місяців, не оплачує комунальні послуги, просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою №27 у будинку №8 по вулиці Центральна в с.Центральне Миронівського району Київської області. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник позов не визнали, відповідач пояснив, що після закінчення у 1998 році школи він пішов навчатися у Ржищівський технікум, з 1999 по 2000 рік служив в армії. Після служби в армії повернувся додому в с.Центральне, працював на елеваторі, потім став працювати в м.Києві. У 2005 році одружився, разом з дружиною вони наймають квартиру. З матірю у нього з дитинства склалися складні стосунки, вона весь час намагалася виселити його з квартири. До 2005 року у нього був ключ від квартири, він приїздив додому, а у 2005 році мати поставила броньовані двері, ключа йому не дала. Він просив її не виписувати його з квартири, оскільки він власного житла немає, і прописатися йому ніде. У 2010 році дізнався, що без його відома квартира була приватизована, він приватизацію оспорив. У його виписці з квартири заінтересована тільки сестра, яка хоче її приватизувати без нього. Третя особа [PERSON]А, яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник третьої особи КП Комунальник с.Центральне Миронівського району у судовому засіданні, яке відбулося 16 жовтня 2015 року позов визнала та пояснила, що про відносини позивача та відповідача їй нічого невідомо, у подальшому вона у судові засідання не зявлялася, подала заяви про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши сторони, їх представників, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За правилами ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985року №2 у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] є комунальною власністю Центральненської сільської ради і знаходиться на балансі КП Комунальник с.Центральне Миронівського району, що підтверджується довідкою №248 від 29 липня 2015року (а.с.7). У даній квартирі зареєстровані : [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON]О, що підтверджується довідкою №247 від 29 липня 2015року (а.с.6). Згідно технічного паспорта загальна площа квартири [ADDRESS] становить 36,00 м2, та складається з однієї житлової кімнати площею 18,2 м2, кухні площею 8,1 м2, ванни площею 2,4 м2, коридору 5,0 м2, кладової 0,9 м2, балкону 0,8 м2 та вбудованої шафи 0,6 м2 (а.с.9). Також з даного технічного паспорту вбачається, що власником спірної квартири є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності від 21 жовтня 2005 року, у той час як згідно довідки КП Комунальник с.Центральне у квартирі з 1981року крім позивача, зареєстрований і її син [PERSON], треті особи [PERSON]А та [PERSON]О зареєстровані у квартирі з 2012 року (а.с.8), тобто приватизація квартири відбулася з порушенням норм житлового законодавства. Дізнавшись у 2010 році про приватизацію, відповідач [PERSON] звернувся із заявою до прокуратури Миронівського району про перевірку законності приватизації житла його матірю (а.с.82), йому було рекомендовано звернутися до суду (а.с.83). Рішенням Миронівського районного суду від 27 грудня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] від 21 жовтня 2005 року (а.с.86-88). Свідки [PERSON]О та [PERSON]М пояснили, що відповідача знають з дитинства, він на даний час живе і працює в м.Києві, а коли приїздить в с.Центральне, в квартиру потрапити не може із-за відсутності ключів, мати його знаходиться в Німеччині, а тому він зупиняється у друзів. Свідок [PERSON]П пояснила, що до неї, як до голови сільської ради, звернулась мама відповідача із проханням провести обстеження квартири, вона мала намір приватизувати квартиру і їй порадили виписати відповідача. Відповідач більше знаходиться в м.Києві, оскільки там працює. Вона в складі комісії проводила обстеження квартири, на той час відповідача та його речей в ній не було. Свідок [PERSON] пояснила, що у вересні 2013 року до неї звернулась сестра відповідача [PERSON] та попросила підписати акти обстеження квартири №27 у будинку №8 в с.Центральне. У складі комісії вони ходили в квартиру ввечері або вдень на запрошення, акти складали раз у місяць з 2013 року. Вони заходили в квартиру, але речей відповідача в ній не бачили. Акти на місці не складали, їх виготовляла [PERSON] та приносила підписувати або додому або на роботу. Свідок [PERSON]А пояснила, що живе по сусідству зі сторонами у квартирі №25. У спірній квартирі на даний час ніхто не живе, відповідача не бачила там більше десяти років, оскільки він працює в м.Києві і там живе. У складі комісії вона проводила обстеження квартири щомісяця у 2013-2015 роках, чорновик актів складала [PERSON], а потім оформляла друкований варіант. Підтвердила, що позивач замінила двері у квартирі на броньовані, на час складання актів позивачка також була відсутня. Що стосується актів обстеження, які надані позивачем як доказ непроживання відповідача, то суд розцінює їх критично, оскільки з їх візуального огляду вбачається, що надруковані вони одноразово, про це свідчить і незмінність складу комісії до 25 березня 2015 року (а.с.11-34). Різняться щодо їх складання і показання свідків-членів комісії. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, надати суду докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України . Позивачем не надані суду докази, що відповідач має власне житло в м.Києві, що він у спірній квартирі не живе без поважних причин, оскільки свідок [PERSON], відповідач та його сестра [PERSON] підтвердили, що у квартирі позивачем замінено вхідні двері. Відповідач не заперечує, що не проживає у спірній квартирі, але по тій причині, що працює у м.Києві. Таким чином, судом установлено, що відповідач більше шести місяців не проживає у спірній квартирі у звязку з роботою в м.Києві, власного житла не має, ключа від спірної квартири немає, інтересу до квартири на протязі цього часу не втрачав, про що свідчать ті обставини, що він оспорював одноособову приватизацію позивачем квартири, звертався з цього приводу до органів прокуратури, з 1981 року зареєстрований у квартирі, що підтверджуються також адресною довідкою(а.с.44). Згідно даних технічного паспорта, спірна квартира однокімнатна, житлова площа її становить 18,2 м2, у ній зареєстровано чотири особи, у відповідача є своя сімя, а тому спільне проживання у ній неможливе. Крім того, з пояснень відповідача та третьої особи [PERSON]А вбачається, що вони шукають можливі компроміси вирішення спірного питання, але згоди до даного часу не дійшли. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі порушить його законне право на приватизацію житла. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач не живе у спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин, інтересу до квартири не втрачав, має намір її приватизувати разом з позивачем, іншого житла він не має, а тому підстав для задоволення позову не вбачає. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: dismissed