Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на протязі тривалого часу він знаходився у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Вказував, що є біологічним батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджувала [PERSON], хоча у свідоцтві про народження дитини у графі «батько» вказаний саме відповідач. [INFO] року [PERSON] померла. У теперішній час донька мешкає разом із позивачем, знаходиться на його утриманні. У зв'язку із вищевикладеним просив визнати його батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, просила розглянути позов з урахуванням інтересів дитини. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про народження, виданого 04.09.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 11.08.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] року. У відповідності до довідки характеристики від 20 липня 2014 року, складеної дільничим інспектором Приморського РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, за час проживання у [ADDRESS], [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає, скарг від сусідів та родичів на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався. У свою чергу, голова КСН «сел. Слободка-Гавань» у характеристиці позивача вказує, що останній проживає у [ADDRESS] разом зі своєю співмешканкою [PERSON] на протязі чотирьох років, вони мають доньку [PERSON], 2008 року народження. Сусіди характеризують [PERSON] як добру, чуйну людину, поганих звичок він не має, до кримінальної відповідальності не притягувався, займається бізнесом, допомагає малозабезпеченим сім'ям, дуже любить свою доньку [PERSON], займається її вихованням. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного Кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Встановлено, що мати дитини [PERSON] до державного органу реєстрації актів цивільного стану із зазначеною вище заявою не зверталась, однак, в матеріалах справи мається її заява від 31 липня 2014 року, яку [PERSON] склала у присутності трьох свідків, де остання підтверджує факт того, що біологічним батьком її доньки [PERSON], [INFO], є саме [PERSON], [INFO]. Також у цій заяві [PERSON] виказала бажання, щоб вихованням дитини займався її справжній батько, також просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] батьком [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 128 Сімейного Кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За правилами ч. 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. З урахуванням вищевикладеного, суд знаходить підстави для визнання позивача батьком [PERSON], 2008 року народження, у зв'язку із чим,

Outcome: approved