Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просив визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинку [ADDRESS] . Мотивує позов тим, що він, є співвласником на Ѕ будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного народного суду Київської області від 25 лютого 1980 року. Інша Ѕ будинку належить спадкодавцям його померлого брата [PERSON] у наступних частина: 1/12 - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину 2-930, виданого 01.04.2020), 1/12 - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину 2-933, виданого 01.04.2020), 1/6 - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину 2-47, виданого 03.02.2017). Кожен із співвласників не заперечують проти поданого позову та підтримують його. Відповідач у справі [PERSON] є його сином. Відповідач зареєстрований у належному будинку, хоча фактично не проживає у даному будинку понад один рік без поважних причин. Відповідач своїх речей у будинку не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняв. Домовленості про користування житлом із власниками будинку не укладав. Відсутність тривалий час Відповідача в належному Позивачу будинку за вищезазначеною адресою підтверджується актами депутата Княжицької сільської ряди та довідками виконавчого комітету Княжицької сільської ради. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судове засідання 11.06.2021 позивач та його представник не з`явились. Представник подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. У судове засідання 11.06.2021 відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частини приватного будинку [ADDRESS] , на підставі рішенням Києво-Святошинського районного народного суду Київської області від 25 лютого 1980 року та відповідно до витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Відповідно до витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно іншими співвласниками будинку [ADDRESS] є у наступних частина: 1/12 - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину 2-930, виданого 01.04.2020), 1/12 - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину 2-933, виданого 01.04.2020), 1/6 - [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину 2-47, виданого 03.02.2017). Відповідно до довідки виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 23.09.2016 №404 встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за адресою на даний час. Довідка видана на підставі акту депутата від 23.09.2016. Відповідно до довідки виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 03.07.2018 №262 встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за адресою на даний час. Довідка видана на підставі акту депутата від 27.06.2018. Відповідно до довідки виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 08.10.2019 №482 встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за адресою на даний час. Довідка видана на підставі акту депутата від 07.10.2019. Відповідно до акту матеріально-побутових умов проживання від 11 серпня 2020 року, складеного депутатом Княжицької сільської ради Мариненко Л.В., встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за адресою з 2014 року по даний час. Відповідно до довідки виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 11.08.2020 №279 встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за адресою на даний час. Довідка видана на підставі акту депутата від 11.08.2020. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Тому позов підлягають задоволенню. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК на користь позивача необхідно стягнути судовий збір з відповідача в розмірі 840,80 грн., сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved