Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником 2/3 житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.01.1998 та свідоцтва про право на спадщину за законом АВН №56903. Її дочка [PERSON] є власником 1/3 вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.01.1998. Відповідач, який є її племінником, був зареєстрований за вказаною адресою з 16.04.2013 року, однак з серпня 2013 року не мешкає у квартирі. Вона неодноразово зверталася до нього з питання зняття його з реєстрації у зв`язку з тим, що він там не мешкає, не виказує зацікавленості у користуванні жилим приміщенням, комунальні платежі не сплачує, за квартирою не доглядає, речей відповідача в квартирі немає. Крім того, факт його реєстрації за зазначеною адресою перешкоджає їй щорічно оформлювати субсидію. Договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались. Будь яких перешкод для проживання відповідача вона зі свого боку не створювала. На її усні прохання щодо звільнення її приміщення та зняття з реєстрації відповідач ніяким чином не реагує, зазначивши, що його не цікавить ця обставина. На підставі наведеного просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилася, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 2/3 частини житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.01.1998, виданого згідно з розпорядженням керівника Красноармійського представництва Фонду держмайна України 8 січня 1998 року № 5948, та свідоцтва про право на спадщину за законом АВН № 569031 від 18 серпня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Кудінової В.І. 18 серпня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 903 (а.с.14-15). [PERSON] є власником 1/3 вищевказаної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.01.1998, виданого згідно з розпорядженням керівника Красноармійського представництва Фонду держмайна України 8 січня 1998 року № 5948 (а.с.15). Право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 15.01.1998 року у реєстровій книзі за № 16 реєстр 5 (а.с.15 зв.). Отже, позивач у встановленому законом порядку набула право власності на 1/3 частку спірної квартири. Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Покровської міської ради Донецької області № 9302 від 02.08.2021 [PERSON] - племінник, [INFO] , зареєстрований з 16.04.2013р. по теперішній час (а.с.16). Згідно довідки Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 01-12/3278 від 02.08.2021р. [PERSON] , 1991р.н., не проживає за адресою: [ADDRESS] з серпня 2013 року по теперішній час (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача. Відповідно до ст. ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ч.1 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved