Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі, окрім нього, є зареєстрованим відповідач [PERSON] Відповідач є зареєстрованим у квартирі з листопада 2007 року. З січня 2015 року відповідач не проживає у спірній квартирі, оскільки перебуває у довготривалому відрядженні за межами України, що підтверджується довідкою міністерства закордонних справ від 12.05.2016 року. З цього з часу відповідач не цікавився житлом, не сплачував житлово-комунальні послуги. Отже, на день звернення до суду з відповідним позовом, відповідач не проживає у квартирі більше року, перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачу не чинив. Посилаючись на вимоги ст.ст. 71, 72 ЖК України, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений ним позов у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того позивач у судовому засіданні зазначив, що між ним та відповідачем існувала домовленість про те, що відповідач зніметься з реєстраційного обліку перед закордонним відрядженням, але з об'єктивних причин, які були пов'язанні з одруженням відповідача, він не зміг вчасно це зробити. Відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 76 ЦПК України через житлово-експлуатаційну організацію за останнім відомим місцем проживанням відповідача. Звернуся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що з врахуванням його перебування у довготерміновому відрядженні, не заперечує проти зняття його з тимчасового місця реєстрації. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 76 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником приватизованої квартири [ADDRESS]. (а.с. 18). На вказаній житловій площі, у однокімнатній квартирі [ADDRESS] зареєстрованими, є власник [PERSON], та відповідач по справі - [PERSON]. Відповідач є зареєстрованим у вказаній квартирі з 06.11.2007 року. Позивач просив суд відповідно до вимог ст. 71, 72 ЖК України визнати відповідача таким. що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що спірна квартира не належить до жилого приміщення, яке входить до державного чи громадського житлового фонду, суд керується положеннями ЦК України, який регулює спірні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.6 ст. 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки № 201/36-919-1696 від 12 травня 2016 року, виданої департаментом менеджменту персоналу міністерства закордонних справ України, відповідач по справі [PERSON] з 11.01.2015 року перебуває у довготерміновому закордонному відрядженні в Посольстві України в Об'єднаних Арабських Еміратах. (а.с. 4). З пояснень позивача видно, що між сторонами існувала домовленість про те, що відповідач зніметься з реєстраційного обліку перед закордонним відрядженням, але з об'єктивних причин, які були пов'язанні з одруженням відповідача він не зміг вчасно це зробити. Зазначене позивачем підтверджується заявою, поданою відповідачем [PERSON] З врахуванням вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, з врахуванням пояснень позивача, змісту позовної заяви та інших письмових доказів по справі, враховуючи відсутність відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад один рік, та з врахуванням існування домовленості сторін про зняття відповідача з реєстраційного обліку у зв'язку з його довготерміновим відрядженням за межами України, та з врахуванням позиції відповідача щодо предмету спору, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на користування цим житлом, та приймає рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved