Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що 20.06.2014 р. вона та [PERSON] домовились про здійснення купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до цієї домовленості позивачка мала придбати у відповідача належну йому квартиру, що розташована за вищевказаною адресою, за ціною у розмірі 32 000 доларів США. На підтвердження досягнутої домовленості, позивачка передала відповідачеві аванс за квартиру у розмірі 1 000 доларів США. При цьому сторонами були погоджені усі істотні умови договору купівлі-продажу, та строк укладення цього договору, крім цього, відповідач взяв на себе зобов'язання у випадку, якщо дана угода не відбудеться, повернути позивачці сплачений нею аванс у повному обсязі. У визначений сторонами строк договір купівлі-продажу квартири між ними не був укладений, через що позивачка звернулась до відповідача із проханням повернути аванс за квартиру, однак відповідач повернув їй лише 300 доларів США, мотивуючи це відсутністю у нього коштів. Посилаючись на вищевикладене позивач просила стягнути з відповідача грошові кошти за договором авансу в сумі 700 дол. США, що, згідно курсу НБУ, станом на 31.08.2015 року, становить 14 829.80 грн. та судові витрати. У судовому засіданні по справі 28.01.2016 року представник позивача зменшив позовні вимоги, подавши до суду позовну заяву у новій редакції, та остаточно просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки аванс за квартиру у розмірі 8 791,79 грн., що є еквівалентом 353.51 доларів США, та 365,60 грн. судового збору, які були сплачені при подачі даного позову. Зменшення позовних вимог представник позивача мотивував тим, що відповідач частково розрахувався та сплатив 8 250 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заперечення, в яких зазначив, що дійсно між ним та позивачкою була досягнута домовленість про укладення договору купівлі продажу вищевказаної квартири, і 20.06.2014 року він отримав від позивачки, у присутності своїх батьків, аванс у сумі 300 доларів США та 8 250 грн., які були еквівалентом 700 доларів США, що в загальному склало 1 000 доларів США. Але у розписці, яку відповідач написав позивачці, на прохання останньої він вказав, що отримав від неї 1000 $ США. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнала у повному обсязі, та просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані суду письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню через наступне. На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 20.06.2014 р. позивачка - [PERSON] та відповідач - [PERSON] домовились про здійснення купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до цієї домовленості позивачка мала намір придбати у відповідача належну йому квартиру, що розташована за вищевказаною адресою, за ціною у розмірі 32 000 доларів США. На підтвердження досягнутої згоди, позивачка передала відповідачеві аванс за квартиру у розмірі 1 000 доларів США, про що була складена розписка, оригінал якої наявний у матеріалах даної справи. При цьому сторонами були погоджені усі істотні умови договору купівлі-продажу, та строк укладення цього договору, крім цього, відповідач взяв на себе зобов'язання у випадку, якщо дана угода не відбудеться, повернути позивачці сплачений нею аванс у повному обсязі. У визначений сторонами строк договір купівлі-продажу квартири між ними не був укладений, через що позивачка звернулась до відповідача із проханням повернути аванс за квартиру, однак відповідач повернув їй лише 300 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання товару або повернення суми попередньої оплати, що передбачено ч. 2 ст. 693 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного, і того, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між сторонами по справі не був укладений, то передана позивачкою відповідачеві сума за своєю правовою природою є авансом, та підлягає поверненню позивачу у тому розмірі, в якому фактично був сплачений аванс. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника щодо того, що аванс за квартиру передавався частково у доларах і частково у гривнях, оскільки це спростовується власноруч написаною відповідачем розпискою від 20.06.2014 р., у якій він зазначив, що він отримав аванс у сумі 1 000 доларів США, і у випадку якщо договір купівлі-продажу не буде укладений до 31.08.2014 р. він зобов'язується повернути саме 1 000 доларів США. Із урахуванням того, що відповідач після подачі даного позову до суду, провів часткову оплату отриманого авансу у розмірі 8 250 грн., то слід стягнути з нього 8 791,79 грн., що є еквівалентом 353.51 доларів США згідно курсу НБУ станом на 31.08.2015 року. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судовий збір, сплачений позивачем при подачі даного позову у розмірі - 365.60 грн.

Outcome: approved