Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 46564 гривні 38 копійок, в тому числі: заборгованість по процентах за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 25 серпня 2015 року по 04 вересня 2017 року в розмірі 35939 гривень 28 копійок, та трьох процентів річних в розмірі 5312 гривень 55 копійок, та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка 25 серпня 2015 року позичила відповідачці [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, які вона зобовязався повернути на першу ж її вимогу. Одержання відповідачкою вказаної суми грошей підтверджується її власноручною розпискою. Відповідачка грошові кошти не повернула, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 95540 гривень. Заочним рішенням Рожнятівського районного суду її позов задоволено в повному обсязі. Предметом розгляду вказаної справи було стягнення безпосередньо лише суми позики. Вважає, що з відповідачки слід стягнути кошти за користування чужими грошима, оскільки зобовязання ним не виконані по даний час. Сума процентів за користування чужими грошовими коштами\~ за період з 25 серпня 2015 року (день укладення договору позики) по 04 вересня 2017 року (дань підготовки позову) на рівні облікової ставки НБУ становить 1398 доларів США 96 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 вересня 2017 року в гривневому еквіваленті становить 35939 гривень 28 копійок. У звязку з тим, що відповідачка прострочила виконання грошового зобовязання, вважає, що з неї слід стягнути 3% річних, що становить 5312 гривень 55 копійок. У судове засідання представник позивачки не прибув, подав суду заяву про про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив з приводу ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у її відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обовязки сторін. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція), ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу\~ ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. З копії рішення Рожнятівського районного суду від 26 лютого 2018 року вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено. Судом встановлено, що 25 серпня 2015 року позивачка [PERSON] позичила відповідачці [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 доларів США . Відповідачка борг не повернула, у звязку з цим сума боргу у гривневому еквіваленті стягнута з неї рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 17 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами , а відповідно до ч. 2 цієї ж норми розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд погоджується з наведеним у позовній заяві розрахунком (а.с.2 зворот, 3) та вважає, що з відповідачки слід стягнути проценти за користування чужими грошовими коштами\~ за період з 25 серпня 2015 року\~ по 04 вересня 2017 року на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 1398 доларів США 96 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 вересня 2017 року в гривневому еквіваленті становить 35939 гривень 28 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання , а згідно ч. 2 цієї ж норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, з урахуванням розрахунку (а.с.3) суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути три проценти річних за порушення виконання грошового зобовязання за 629 днів у розмірі 512 гривень 55 копійок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідачки наявний борг перед позивачкою\~ в сумі 46564 гривні 38 копійок, в тому числі: заборгованість по процентах за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 25 серпня 2015 року по 04 вересня 2017 року в розмірі 35939 гривень 28 копійок, та трьох процентів річних в розмірі 5312 гривень 55 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою документально підтверджено понесені витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень, що підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі.

Outcome: approved