Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилався на те, що на балансі позивача знаходиться житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. 01 вересня 1998 року [PERSON] в складі сім`ї з чотирьох осіб, в тому числі і [PERSON] надано право на вселення в означене житлове приміщення. З 29 серпня 2003 року [PERSON] виїхав до іншого місця проживання в м. Київ. З 02 грудня 2005 року [PERSON], [PERSON] знялися з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою. Водночас, [PERSON] з грудня 2005 року фактично в спірній квартирі не проживає, залишається зареєстрованою у спірному приміщенні, протягом тривалого часу без дозволу позивача здавала в піднайм житлове приміщення, з 2015 року припинивши сплату комунальних платежів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість. Означені дії порушують права позивача, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування означеною квартирою. Представник позивача надав суду заяву згідно якої просив розглядати позов за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що у відповідності до ордеру, виданого Міністерством оборони України № 186 від 01 вересня 1998 року, [PERSON] в складі сім`ї з чотирьох осіб, в тому числі [PERSON] дружині, [PERSON] сину, [PERSON] дочці надано право на вселення в житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. 16 жовтня 1998 року відповідача зареєстровано за адресою: [INFO]. 29 серпня 2003 року Начальником гарнізону КЕЧ району дозволено переоформлення особового рахунку з головного квартиронаймача [PERSON] на дружину [PERSON] в складі сім`ї 4 особи. У відповідності до квартирної картки обліку, [PERSON] 29 серпня 2003 року виписаний з місця проживання 29 серпня 2003 року в зв`язку з переїздом до м. Київ. [PERSON], [PERSON] виписані з місця проживання 02 грудня 2005 року в зв`язку з переїздом до м. Київ. У відповідності до довідки БУ № 2 гвардійської КЕЧ району, квартиронаймач [PERSON] станом на 01 серпня 2016 року має заборгованість з квартплати та побутовим послугам з 01 березня 2015 року по 31 липня 2016 року в сумі 6958,67 грн. Як вбачається з Акту комісії у складі техніка будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, депутата Черкаської селищної ради, паспортиста будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, з грудня 2005 року [PERSON] в квартирі не з`являлась, заяв про продовження строку користування житловим приміщенням не надавала. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач не проживає понад шість місяців, а лише зареєстрований в ній. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача у наданому на підставі ордеру спірному житловому приміщенні понад 6 місяців, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке не проживання, - наявні підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 гривень, тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1378 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved