Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У серпні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом у якому просять встановити факт прийняття ними спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, та визнати за ними право власності кожному по 1/5 житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] після померлого [INFO] року батька - [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON], який до дня смерті проживав у [ADDRESS]. Після його смерті на вищевказаний будинок відкрилась спадщина. Позивачі, разом зі своїм померлим [INFO] року, рідним братом - [PERSON] фактично вступили в управління спадковим майном. Прийняли спадщину в рівних долях, кожен з них, в шестимісячний термін після смерті батька взяв з будинку належне йому майно. Померлий брат позивачів [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як на день смерті був зареєстрований і проживав у [ADDRESS]. Позивачі у 2017 році подали заяви до Бердичівської нотаріальної контори про прийняття спадщини. Оформити право на спірний будинок позбавлені можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок. Нотаріус з цих підстав відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка та представник позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та пояснила, що вона як дочка померлого [PERSON] має право на спадщину в рівних частинах з братами, тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, та пояснив, що він є старшим сином [PERSON], вважає, що має право на свою частину хати після смерті батька. Зазначив, що коли вісім років назад хата згоріла, він за власні кошти після пожежі перекрив хату, наймав людей, ремонтував. Відповідачка [PERSON] - дочка покійного [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що її батько [PERSON] проживав в селі з дідом [PERSON], доглядав його. Коли згоріла хата з ремонтом допомагали люди в селі, збирали гроші на шифер, лісник привозив заготовки для хати, вона також допомагала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, що пояснила, що вона з чоловіком [PERSON] постійно проживали разом з батьками чоловіка та доглядали їх. Після смерті свекрухи позивачі взагалі перестали приїздити до батька, не допомагали йому. [PERSON] був зареєстрований у будинку батька 14 років. Вони вдвох з чоловіком поставили паркан. Коли хата згоріла коштами на ремонт допомагали люди. З 2009 року вона живе там постійно. Представник відповідачів - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що позивачі у встановлений законом строк після смерті батька не прийняли спадщину. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише його син [PERSON], який постійно проживав з батьком з цих підстав просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з такого. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до статей 76 - 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб а.с. 25, 27)) [PERSON], [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб а.с. 28)) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх померлого брата [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвами про народження(а.с. 26, 29, 31, 32, 33, 35, 36). Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини. Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти померлого. За правилами вказаних вище норм, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх померлий брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. З довідок №№ 282, 283 від 23 березня 2017 року виданих Половецькою сільською радою Бердичіського району Житомирської області вбачається, що згідно особового рахунку [NUMBER] по господарського обліку за 2001-2005 роки головою двору житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON] до дня смерті [INFO] року. Документи на житловий будинок не виготовлені, земля біля будинку не приватизована(а.с. 96, 129). Із заявами про прийняття спадщини до Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] звернулася 24 березня 2017 року, у своїх заявах зокрема вказують, що крім них після [PERSON] спадкоємцями є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.я. 116, 116 зворот). Постановами державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори № 1998/02-31, 1997/02-31 , 1996/ 02-31,1999/02 -31 від 09 серпня 2017 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на будинок ( а.с. 43, 44, 45, 46). Згідно довідки № 281 від 23 березня 2017 року виданої Половецькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області, яка міститься у матеріалах спадкової справи № 142/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається спадщину після померлого [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично прийняли у шестимісячний термін, а саме в березні- квітні 2002 року робили ремонт житлового будинку [ADDRESS] (а.с 128, 184). Однак даний факт спростовується зібраними та дослідженими доказами. Як, вбачається з матеріалів справи, довідку № 281 від 23 березня 2017 року видану Половецькою сільською радою району скасовано як таку, що ставить під сумнів її достовірність на підставі заяв громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які звернулись до Половецької сільської ради і у яких вони спростовують факт ремонту будинку та прилеглої території спадкоємцями [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується листами № 56 від 03 червня 2017 року, № 56 від 29 травня 2017 року Половецької сільської ради (а.с. 151, 183, а.с. 152, 153. 154, 155). Крім того, з довідок № 947 від 21 жовтня 2016 року, № 315 від 04 квітня 2017 року виданих Половецькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області вбачається, що на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців після його смерті у вказаному будинку був зареєстрований та проживав лише його син - [PERSON], який утримував господарство, проводив косметичні ремонти будинку, хліва, паркана, обробляв земельну ділянку до дня своєї смерті до [INFO] року (а.с. 35, 99,100, 130, 143). Даний факт також підтверджується показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Так, свідок [PERSON] показала, що позивачі не оформили право власності на спадщину, оскільки вони не були обізнані про той факт, що слід звертатись із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті спадкодавця. Між ними до цього часу не виникало спору щодо спадкового майна. На даний час вони всі стали претендувати на спадкове майно як діти, оскільки вважають, що кожен з них має право на свою частку у спадщині. На день смерті [PERSON] у будинку з ним проживав син [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що зі сторонами вона знайома з 1986 року. Коли були живі батьки позивачів - вони приїздили до батьків рідко. Після смерті матері позивачі взагалі перестали приїздити. Брата [PERSON], який проживав з батьком вони взагалі не вважали родичем. До смерті [PERSON] і після його смерті з батьком проживав лише його син [PERSON], інші діти батька не відвідували, не займались ремонтом будинку. Свідок [PERSON] показав, що позивачі батька не доглядали, з братом протягом останніх десяти років [PERSON] не спілкувалися. Покійна матір позивачів завжди казала, що хата буде [PERSON]. Позивачі не проводили ремонт у хаті, не ремонтували паркан. Цим займався покійний [PERSON], який на день смерті проживав разом з покійним батьком. Свідок [PERSON] показала, що доглядала померлого [PERSON] дружина [PERSON]. До смерті і на момент смерті [PERSON] з ним проживав лише син [PERSON]. Позивачі ремонт у хаті не робили, і паркан не ремонтували. Свідок [PERSON] показала, що коли матір позивачів була жива, вона всім дітям говорила, що хата буде [PERSON], оскільки всі діти крім нього забезпечені житлом. Після смерті матері позивачі рідко приїздили до батька. Ремонт вони не робили, там все залишилось як було до смерті матері. Вони до батька не ходили, так як діти між собою були в поганих стосунках. До смерті [PERSON] та після його смерті в будинку проживав лише [PERSON]. Покази свідків: [PERSON], та [PERSON], суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються як показами інших свідків, так і зібраними і дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. З довідки № 817 від 17 жовтня 2014 року виданої Половецькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] переоформляв спадщину після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS](а.с. 97). З матеріалів спадкової справи № 540/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] Із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк до Бердичівської державної нотаріальної контори звернулись його діти: [PERSON] та [PERSON] (а.с.162 - 187). Постановами державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори № 2030/02-31 від 10 серпня 2017 року, № 2031/02-31 від 10 серпня 2017 року [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], на житловий будинок [ADDRESS], що належав [PERSON] батькові спадкодавця, померлого [INFO] року, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на будинок (а.с. 91, 93, 185, 186). Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування(ст.ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Посилання позивачів на те, що вони вступили в управління спадковим майном, зокрема шляхом отримання в користування предметів домашнього вжитку не свідчать про вступ у володіння та розпорядження спадковим майном в розумінні статті 549 ЦК УРСР, оскільки вони нічим не підтверджені. Покази свідків на думку суду, саме у даному випадку не можуть бути підставою для встановлення певних фактів, відповідно визнання права власності. На думку суду, позивачами і їх представником не надано жодного доказу вступу позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у фактичне управління чи володіння спадковим майном, в той же час навпаки свідчать про фактичнй вступив в володіння спадковим майном [PERSON], і не оспорювання зі сторони інших спадкоємців даного факту на протязі тривалого часу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачами не було доведено в судовому засіданні факт, що вони вступили у фактичне управління чи володіння спадковим майном померлого [PERSON], а тому вважає, що у задоволенні позовної вимоги про факт прийняття ними спадщини після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року, слід відмовити за безпідставністю. Оскільки не підлягає задоволенню позовна вимога про встановлення факту прийняття ними спадщини після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року, то і на думку суду, не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання за ними права власності кожному по 1/5 житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] після померлого [INFO] року батька - [PERSON]. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, а на думку суду, підстави набуття права власності на спірний будинок в даному випадку прямо передбаченні як вимогами ЦК УРСР(який був чинним на момент смерті [PERSON].), так і вимогами ЦК України, і момент винесення рішення жодних правових підстав для визнання за позивачами права власності судом не здобуто, то вказана позовна вимога також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed