Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь половину фактично понесених нею витрат у звязку з навчанням сина у розмірі 10227 гривень 50 копійок. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 1997 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двоє дітей, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Рожнітвського районного суду від 28 грудня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 550 гривень щомісячно у звязку з його навчанням в Чернівецькому торгово-економічному інституті за спеціальністю «Фінанси та кредит». На даний час син [PERSON] продовжує навчання в магістратурі і є студентом першого курсу денної форми навчання напрямку підготовки «Фінанси, банківська справа та страхування» освітньо-кваліфікаційного рівня «Магістр» факультету обліку фінансів та економічної діяльності Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету. Термін навчання з 11 серпня 2017 року по січень 2019 року. Вважає що з відповідача слід стягнути половину фактично понесених нею витрат повязаних з навчанням сина, що становить 10227 гривень 50 копійок, в тому числі оплату за навчання, що становить 15795 гривень, оплату за навчання в автошколі «МАГ» в розмірі 4000 гривень та витрати на оплату проживання в гуртожитку 660 гривень. Відповідач позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], у звязку з продовженням навчання. Додаткові витрати нести не може тому що на даний час його матеріальне становище тяжке, єдиним його доходом є пенсія, він ніде не працює у звязку з незадовільним станом здоровя. Також на його утриманні перебуває син [PERSON], [INFO]. Понесені позивачкою витрати за навчання сина [PERSON] в університеті та автошколі, а також за проживання в гуртожитку, не повязані з розвитком особливих здібностей сина та не викликані особливими обставинами. Син є повнолітнім, сам може працювати. З ним не узгоджували попередньо можливість навчання на платній основі чи можливість оплати за навчання у автошколі. Син не бажає з ним спілкуватися. На його неодноразові дзвінки не відповідає. Тому вважає, що ці витрати не підлягають відшкодуванню. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, Мирона, [INFO], який продовжує навчання в розмірі 550 гривень щомісячно, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 28 грудня 2015 року (а. с. 8). На даний час син сторін Мирон продовжує навчання і є студентом першого курсу денної форми навчання напрямку підготовки «Фінанси, банківська справа та страхування» освітньо-кваліфікаційного рівня «Магістр» факультету обліку фінансів та економічної діяльності Чернівецького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету. Термін навчання з 11 серпня 2017 року по січень 2019 року, що підтверджується довідкою № 152 від 17 жовтня 2017 року з місця навчання (а. с. 7) та копією договору про навчання (підготовку) від 01 вересня 2017 року (а. с. 9). Відповідач є інвалідом третьої групи загального захворювання, та отримує пенсію в розмірі 1452 гривні на місяць, що підтверджується довідкою № 350/03-44 від 20 березня 2018 року, виданою Рожнятівським відділом обслуговування населення Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України (а. с. 41). З 30 травня 2005 року відповідач ніде не працює, сплачує аліменти на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки № 391, виданої Сваричівською сільською радою 21 лютого 2018 року (а. с. 42) та показаннями свідка [PERSON]- державного виконавця Рожнятівського ВДВС. Позивачка понесла витрати повязані з навчанням сина, а саме оплату за навчання, що становить 15795 гривень, оплату за навчання в автошколі «МАГ» в розмірі 4000 гривень та витрати на оплату проживання в гуртожитку 660 гривень, що підтверджується довідкою № 43 від 12 жовтня 2017 року, виданою приватною автошколою «МАГ» (а. с. 10), копіями квитанцій (а. с. 11) та довідкою № 918/01-02 від 27 жовтня 2017 року з місця навчання (а. с. 15). Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності судом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина, який проживає з позивачкою, навчається на платній формі навчання, у зв'язку з цим мати фактично понесла на час постановлення рішення додаткові витрати на його навчання у розмірі 20455 гривень. Статтею 6 СК України встановлено, що статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ст. 1 Конвенції про права дитини - дитиною є кожна людська істота до досягнення вісімнадцятирічного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 185 СК України визначено один із видів виконання такого обовязку, зокрема участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною першою ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Також з аналізу статті 185 СК України вбачається, що правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину поширюються на правовідносини щодо обовязку батьків по утриманню неповнолітніх дітей, а тому її правила не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між сторонами на утримання повнолітнього сина. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Статтею 199 СК України\~передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України у постанові від 24 лютого 2016 року про стягнення додаткових витрат на дитину по справі № 6-1296цс15 . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не довела наявність додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. За таких обставин, з урахуванням того, що з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина, до закінчення ним навчання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на нього обов'язку щодо участі у додаткових витратах, пов'язаних з його навчанням. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: dismissed