Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У серпні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] громади Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила встановити факт, що [PERSON], [INFO], проживала однією сімєю як чоловік та жінка з [PERSON], [INFO] ( який помер 17.01.2017 року), і має право на спадкування 4-ї черги та визнати за [PERSON], [INFO], право власності на домобудівлю з надвірними спорудами, що розташована у м. Полтава по вул. Лісозахисна, 19/1 та складається з житлового будинку (літ.А-1) загальною площею 78,9 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м.), житлового будинку літ.Б-1 (загальна площа 18,1 кв.м.. житлова площа 15,5 кв.м.) сараю літ. Б1, погрібу літ. Б2, вбиральні (літ. В), огорожа №1, воріт огорожі №2, що розташована на земельній ділянці площею 486 кв.м. у м. Полтава по вул. Лісозахисна, 19/1 та належала її чоловіку [PERSON]. Ухвалою суду від 05 вересня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління комунальної власності міста. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Представник третьої особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління комунальної власності міста в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного позову. В судове засідання третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] не зявилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 337159, виданого 17 січня 2017 року Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, помер [PERSON], 16 січня 2017 року, про що здійснено актовий запис № 41 (а.с.13). Судом встановлено, що [PERSON] було подано письмову заяву відповідно до якої та на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради депутатів трудящих від 30.05.1967 року, отримав у безстрокове користування земельну ділянку площею 486 кв.м. у м. Полтава по вул. Лісозахисна, 19/1, вказана земельна ділянка була виділена [PERSON] в безстрокове користування, під забудову для індивідуального будівництва житлового будинку ( а.с. 21). В судовому засіданні стороною позивачка вказувалось про те, що заявниця, починаючи з 1966 року, проживала у шлюбі з [PERSON] без реєстрації в органах РАЦС, але при цьому вони мали шлюбно сімейні стосунки, мали спільний побут, спільні інтереси та, не маючи спільний дітей сина позивачки від цивільного шлюбу [PERSON] виховав, як свого рідного. За час перебування у шлюбі позивачка з [PERSON] побудували будинок з метою поліпшення умов проживання та на краще майбутнє своєї родини для дитини та онуків. В судовому засіданні представник позивачки вказувала, що даний будинок сторони будували за спільні кошти та всі питання по будівництву даного нерухомого майна вирішували разом, як подружжя. При цьому, правоустановчих документів на будинок позивачка та діти не бачили, оскільки даним питанням виключно займався померлий та нікому з членів родини не повідомляв коли ним була проведена приватизація вказаного майна та які документи він має, оскільки він їх зберігав у місці, яке було відоме лише йому. При цьому, судом встановлено єдине, що було в загальному доступі для всієї сімї це те, що у 1985 році була проведена газифікація вказаного будинку та було виготовлено проект для проведення газифікації вказаного будинку, який був в загальному доступі всіх членів родини. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] домобудівля з надвірними спорудами, що розташована у м. Полтава по вул. Лісозахисна. 19/1, складалась з житлового будинку (літ. А-1) (загальна площа 78,9 кв.м., житлова площа 51,9 кв.м) житлового будинку літ. Б.1 (загальною площею 18,1 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м.) сараю літ. б1, погрібу літ-а, погрібу літ б2, вбиральні (літ.В), огорожі №1, ворота огорожі №2. Вказані вище обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також сімейними фото. При цьому, всі витрати на поховання [PERSON] було понесені нею та сімєю сина, кошти на поховання останнього були видані компетентними органами на імя онуки позивачки - [PERSON]. Будь-яких доказів щодо поховання [PERSON] та несення даних витрат іншими особами, стороною відповідача суду надано не було. Надані позивачкою квитанції про оплату витрат на поховання [PERSON] в свою чергу також вказують про наявність родинних відносин між позивачкою та [PERSON]. Про наявність інших близьких осіб у [PERSON] стороною відповідача суду зазначено не було та судом не здобуто доказів з даного приводу. Надані позивачем докази та зазначені обставини не були спростовані стороною відповідача в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Згідно п .2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Так, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік(, які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема відчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї. тощо. Крім того, у відповідності до ст. 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Так, законодавцем визначено, що у відповідності до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 3 Сімейного кодексу визначено поняття сімї, з якого вбачається, що сімя є первинним та основним осередком суспільства. Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. До загальних ознак у розумінні цієї норми, яким має відповідати звязок між фізичними особами, щоб вони вважалися сімєю, належать: спільне проживання, повязаність спільним побутом; взаємні права та обовязки. Діти належатимуть до членів сімї своїх батьків у будь-якому випадку окремого проживання, незалежно від поважності його причин. Крім того, п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема: вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Наведені вище обставини справи та норми законодавства, які регулюють дані правовідносини, вказують на те, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги після померлого [PERSON], як така, що останні пять років до смерті останнього проживала з ним однією сімєю, як дружина та чоловік. Більше того, встановлені судом обставини були підтверджені в судовому засіданні свідками та матеріалами справи в їх сукупності, що в свою чергу спростовує твердження представника відповідача про безпідставність позовних вимог, оскільки такі, на думку представника відповідача, не узгоджується з нормами чинного законодавства. Вказані твердження представника відповідача суд не приймає до уваги та визнає по своїй природі неспроможними, оскільки вони не були доведені належними доказами на спростування доказів сторони позивача та обставин встановлених в ході судового розгляду. При цьому, судом встановлено, що ніхто крім позивачки не заявив про свої права на спадкове майно, і ніхто фактично не прийняв його у спадщину. Так, згідно постанови Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2017 року за вих. № 02-31/231 вказано, що після смерті 16 січня 2017 року [PERSON], який проживав на день смерті за адресою м. Полтава, вул. Лісозахисна, 19, заведено спадкову справу за №60132539. В спадковій справі знаходиться заява про прийняття спадщини від гр. [PERSON] інших заяв в справі немає ( а.с.23-25). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved