Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У серпні 2013 року Житлово-будівельного кооперативу №201 «Трансформаторщик-14» (далі - ЖБК) звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 4845,09 грн., суму інфляції у розмірі 436,06 грн., суму 3% річних у розмірі 436,06 грн., судовий збір в розмірі 229,40 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ЖБК №201 «Трансформаторщик-14» здійснює обслуговування та утримання будинку [ADDRESS]. Відповідач є власником квартири [NUMBER] зазначеного будинку та споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються позивачем. Станом на 01.06.2013р. в результаті несвоєчасної сплати за утримання будинку та прибудинкової території, отримані житлово-комунальні послуги у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 4845,09 грн. Згідно ст. 625 ЦК України за прострочення платежів відповідач повинен сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції (436,06 грн.) та 3% річних (436,06 грн.). Судовий наказ про стягнення з відповідача вказаної заборгованості скасований ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 11.07.2013р. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, пояснили, що не зважаючи на неодноразові звернення, укладення у 2009 році договору про реструкткризацію заборгованості, відповідач добровільно заборгованість не сплачує, чим спричиняє кооперативу та всім його членам збитки, ставить в тяжке фінансове становище, не дає змоги забезпечувати схоронність житлового фонду, належне його використання і технічне обслуговування будинку. Відповідач, її представник, позов визнали частково, згідно письмових заперечень - у загальній сумі 447,48 грн. В наступному відповідач не заперечувала проти стягнення з неї 1421,57 грн. При цьому вважає, що ЖБК не має права на пред'явлення до неї такого позову, оскільки вона не є членом ЖБК, вимоги про стягнення заборгованості лише з неї вважає необґрунтованими, оскільки у вказаній квартирі проживає також її повнолітня донька, яка має нести солідарну відповідальність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 13,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року передбачено обов'язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, які встановлюються договором або Законом. Згідно статті 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Квартира знаходиться у будинку, обслуговування та утримання якого здійснюється ЖБК №201 «Трансформаторщик-14». Таким чином, [PERSON], як власник зазначеної квартири, є учасником правовідносин з приводу надання ЖБК №201 «Трансформаторщик-14» житлово-комунальних послуг і зобов'язана здійснювати оплату за користування комунальними послугами у встановленому для членів ЖБК розмірі, а також брати участь у загальних витратах кооперативу по експлуатації і капітальному ремонту будинку та утриманню прибудинкової території, пропорційно балансовій вартості належної їй частини будинку. Відповідач проводить оплату послуг не своєчасно і не у повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку і не заперечується відповідачем. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість, яка утворилася за період з квітня 2010 року по квітень 2013 року. За вказаний період було нараховано до оплати всього 4845,09 грн. Згідно із ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. На підтвердження своїх вимог позивачем надано помісячну розшифровку суми заборгованості відповідача з урахуванням витрат на технічне обслуговування, на холодну воду і каналізацію, нарахувань до спеціального фонду ЖБК. Чинність тарифів та нарахувань до спеціального фонду, за якими нарахована заборгованість, відповідачем не заперечується. Доводи відповідача, що пред'явлена до стягнення сума заборгованості нею була частково погашена у лютому 2013 року внесенням платежу на суму 4000,00 грн., суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. Між ЖБК №201 «Трансформаторщик-14» і [PERSON] 01.03.2009р. було укладено договір №1 про погашення заборгованості за квартирну плату і комунальні послуги, відповідно до умов якого [PERSON] визнала і зобов'язалася погасити всю заборгованість в сумі 2946,61 грн., яка утворилася станом на 01.03.2009р., здійснюючи щомісячно в рахунок погашення боргу платежі у сумі 122,78 грн., а також здійснювати оплату щомісячних нарахувань за квартплату і комунальні послуги без затримки. В порушення вказаних умов договору [PERSON] з березня 2009 року по березень 2010 року включно здійснила лише один платіж у травні 2009 року на суму 282,99 грн. Виходячи з визнаної суми заборгованості та наступних щомісячних нарахувань, станом на квітень 2010 року заборгованість [PERSON] становила 5190,71 грн. У лютому 2013 року [PERSON] здійснила платіж на суму 4000,00 грн. Враховуючи, що в платіжному документі не зазначено, що оплата здійснена в погашення заборгованості, яка утворилася з квітня 2010 року, приймаючи до уваги наявність договору №1 від 01.03.2009р. про реструктуризацію заборгованості і те, що у відповідача станом на квітень 2010 року існувала заборгованість у сумі 5190,71 грн., суд дійшов висновку, що здійснений відповідачем платіж у сумі 4000,00 грн. правомірно віднесений позивачем в рахунок погашення вказаної заборгованості. Внесення платежів на загальну суму 470,00 грн., здійснених відповідачем у червні, липні, жовтні 2013 року, не перевищили суми нарахувань за вказаний період, і відповідно не зменшили розміру заборгованості, яка утворилася за період з квітня 2010 року по квітень 2013 року. Заперечення відповідача, що судовим рішенням зобов'язання по погашенню заборгованості не можуть бути покладені лише на неї, оскільки за цією адресою проживає та зареєстрована її повнолітня донька, не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги у сумі 4845,09 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вимоги позову про стягнення з відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення платежів суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, розмір якого згідно розрахунку становить 436,06 грн., та 3% річних, розмір яких згідно розрахунку становить 436,06 грн., позивачем не доведені і задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надані, в тому числі на вимогу суду, відповідні розрахунки.

Outcome: partial