Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У січні 2018 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписала Заяву № б/н від 24.01.2011 р., згідно з якої отримала кредит у розмірі 5150 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана вказана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківcькому сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Також, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконала, тому станом на 03.01.2018 рік заборгованість відповідача з урахуванням тіла кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом, нарахованої пені, з урахуванням штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова), складає 14 711 (чотирнадцять тисяч сімсот одинадцять) грн. 66 коп. Представник позивача просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1762 грн. 21.05.2018 р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». У судовому засіданні представник позивача Лісовський О.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволенні позовних вимог заперечила у повному обсязі. Зазначила, що останній платіж по погашенню кредиту здійснювала близько двох років тому. З будь-якими умовами та правилами надання банківських послуг при отриманні картки відповідача Банк не ознайомлював. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2011 року [PERSON] (далі - Позичальник), відповідно до підписаної між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З вищевказаної анкети-заяви видно, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вбачається із п. 2.1.1.2.3. Умов надання банківських послуг, Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який час змінювати (зменшувати, збільшувати чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. За змістом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договору. Згідно п. 1.1.2.1.8. Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, позичальник зобов'язався на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту на Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг передбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язана сплатити Банку штраф нарахування на окремий рахунок в зазначені банком терміни. Як передбачено п. 2.1.1.12.7.2 Умов надання банківських послуг в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця (у випадку непогашення заборгованості у 30-денний строк з часу її виникнення для елітних карт) Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту у льготний період рівній діючий базовій місячній процентній ставці від заборгованості на час списання. У разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, у розмірі вказаному у Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100 % від розміру неналежних сплачених процентів, установлених у Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах. Оплата штрафу здійснюється Позичальником за кожен місяць такого порушення, починаючи з наступного місяця належного виконання (п. 2.1.1.12.7.4). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 03.01.2018 року заборгованість відповідача перед Банком становить 14 711 (чотирнадцять тисяч сімсот одинадцять) грн. 66 коп., яка складається із: -1172,60 грн. - тіла кредиту; -7173,79 грн. - відсотків за користування кредитом; -5188,52 грн. - пені, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -676,75 - траф (процентна складова). Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Отже, із матеріалів справи вбачається, що у відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1172,60 грн., які підлягають стягненню із відповідача. Щодо відсотків, пені та штрафів суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу, однак факт отримання кредиту є доведеним, що і не заперечувала відповідач у судовому засіданні, банк має право на стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, визначеними на рівні облікової ставки НБУ відповідно до ст. 1048 ЦК України. Разом з тим, оскільки із наданого суду розрахунку неможливо встановити, в який час виникла сума заборгованості, щомісячного розрахунку заборгованості позивачем надано не було, суд позбавлений можливості самостійно нарахувати її розмір і відмовляє в задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом з підстав їх недоведеності. З огляду на викладені обставини, враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення із відповідача заборгованості за договором б/н від 24.01.2011 р. у розмірі 1172,60 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: partial