Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 вересня 2008 року вона, [PERSON] , [INFO] , одружилася з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11 вересня 2008 року. Орган реєстрації шлюбу - виконавчий комітет Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Актовий запис реєстрації шлюбу № 316. У них з відповідачем народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на сьогоднішній день є неповнолітніми. З лютого 2017 року стосунки в родині поступово погіршувались, чоловік часто не ночував вдома, свідками чого були сини. З січня 2018 р. [PERSON] виїхав із квартири, хоча за домовленістю безперешкодно продовжував спілкування із дітьми. З грудня 2017 року за її ініціативою діти відвідують психолога, за словами психолога їхній стан «важкий». Спочатку чоловік забороняв їй водити дітей до психолога, наполягаючи, що «з ним все нормально», але потім дозволив ці відвідини. З осені 2018 року вони змінили психолога на такого, якого обрав колишній чоловік. Одразу після рішення про розлучення вона придбала багато літератури, в якій висвітлювалися питання допомоги дітям у процесі розлучення батьків, а восени 2018 року додатково пройшла курси щодо допомоги дітям з досвідом травми. Задля забезпечення стабільності та передбачуваності поведінки відповідача, щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, вона звернулась до Служби у справах дітей Києво-Святошинської райдержадміністрації для встановлення графіку відвідин дітей батьком, однак в Службі у справах дітей їй пояснили, що ініціювати визначення участі у спілкуванні дітей з батьком має сам батько, натомість запропонували сімейну медіацію. Навесні 2018 р. вона звернулась до сімейних медіаторів, яких порадила Служба у справах дітей, а саме - Світлана Стадник та Юлія Рєпіна , що підтверджується відповідним договором від 21 травня 2018 року. Протягом 3 місяців вони проходили медіацію, а зокрема було складено графік відвідин батьком та досягнуто інших домовленостей, а саме: щодо розподілу майна подружжя, графіку відвідування тощо. Медіаційної угоди між сторонами не було оскільки медіатори запевнили них, що виконання її умов є абсолютно добровільне і надали ним у розпорядження документ, де зафіксовано лише ті домовленості щодо яких ми дійшли згоди. Однак у вересні - жовтні 2018 року [PERSON] почав грубо порушувати медіаційний графік, а саме: приїздити у будь-який день без попереджень, без поважної причини, все ще маючи ключ та доступ до житла. Вона попередила, що якщо порушення графіку триватимуть, то вона змушена буде звертатися до в Служби справах дітей з проханням визначити місце проживання дітей з матір`ю. Засідання Служби у справах дітей Києво-Святошинської райдержадміністрації відбулось 11 листопада 2018 року. Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 1 листопада 2018 року визначено місце проживання дітей з матір`ю. Вона виконує основну доглядну роботу щодо дітей: виконує з ним уроки, купує одяг, оплачує та контролює відвідування усіх гуртків та веду комунікації з вчителями, активна у шкільному та садочковому позакласному житті, з перших днів повідомлення про розлучення водить дітей до психолога, не їздить у відрядження, на відміну від колишнього чоловіка тощо. Після встановлення розпорядженням Києво-Святошинської РДА щодо місця проживання дітей з нею, чоловік почав активно долучатися до їхнього виховання, особливо на людях (писати у батьківський чат, відвідувати шкільні ранки) тощо. Разом із тим, у дні, коли він забирає дітей зі школи, він не виконує з ними уроки. Показовим прикладом є відвідування батьківських зборів: колишній чоловік відвідав єдині, останні за часом батьківські збори, на решті була присутня лише мати. Відповідач продовжував відвідувати дітей у будь-які зручні дня нього дні, не попереджаючи її та не дотримувався медіаційного графіку, чинячи над нею психологічне насильство (перевірка та фотографовування холодильника, словесні образи і приниження при дітях, докори, обзивання і тому подібне), а також залишаючись в домі до дуже пізніх годин. Тим часом вона дотримується медіаційної угоди фактично у односторонньому порядку. 1 грудня 2018 року, коли вона повернулась додому, згідно з медіаційним договором, о 21-30, дітей не було вдома. Вона подзвонила колишньому чоловікові, на що він відповів, що діти ночуватимуть у нього (на квартирі, яку він у Києві знімає зі своєю новою дружиною). Вона вимушена була викликати поліцію (виклик 58724 від 1 грудня 2018 року) та заявила про викрадення дітей та виїхала до Києва, щоб забрати їх. Поки вона їхала з Боярки до Києва, їй подзвонив син [PERSON] і попросив забрати його додому. Вона сказала, що скоро приїду. Натомість відповідач сам посадив дітей у машину та повернув додому опівночі. 4 грудня 2018 року, коли вона повернулась додому згідно із медіацій ним договором, о 21:30, колишній чоловік заявив, що «повертається» і тепер житиме з дітьми, продемонструвавши 3 коробки своїх речей. Вона сказала, що не має наміру проживати з ним, а квартира перебуває у її власності, тож вона проти його ночівель і нагадала про медіаційний графік. На що їй у грубій формі було запропоновано їхати жити до своїх батьків, а «батько буде жити з дітьми у місці їхнього проживання». Вона викликала поліцію (звернення номер 59103 від 4 грудня 2018 року). Вона намагалась неодноразово поговорити з колишнім чоловіком та вказувала, що згідно з Сімейним кодексом сімейні стосунки із двома жінками заборонені (чоловік перебуває в офіційному шлюбі, з його слів, а також я не маю наміру та бажання відновлювати стосунки із колишнім чоловіком). 6 грудня 2018 року вона звернулась із заявою до Києво-Святошинського відділення поліції у м. Боярка щодо домашнього насильства, яке здійснює наді мною колишній чоловік, а саме: непогоджене заселення у мою квартиру, образи і приниження при дітях, фото- та відеофіксація нашого з дітьми побуту та життя, розкидання речей по дому з подальшою фотофіксацією, навмисне пошкодження майна тощо. 7 грудня 2018 року вона була змушена змінити замки у квартирі, що належить їй та передала дітей своїм батькам у Вінницьку область, щоб вберегти їх від подальшого стресу, речі колишнього чоловіка вона спакувала та відправила у відділення Нової Пошти на зберігання. Ввечері відповідач ламав двері, зламав дверну ручку, з цього приводу я звернулась до поліції (виклик 59479 від 7 грудня 2018 року). 9 грудня 2018 року, з поверненням дітей додому, їхній батько чекав під під`їздом разом зі своїм братом, раніше судимим та наркозалежним, [PERSON] . Вона звернулась до Києво-Святошинського ВП (виклики 59916, 59998, 59999 60002, 60010 щодо протиправних дій колишнього чоловіка та його брата) вона боялась повертатися з дітьми додому. Поліція прибула на виклик разом із Онищенко Тетяною , інспектором з ювенальної превенції. Відповідач узяв на руки середнього сина [PERSON] і переконував його що «відтепер житиме з ним» і що він «нікуди не переїздив, а завжди тут жив». Старший і найменший сини безперешкодно зайшли до квартири, однак середній, [PERSON] , був на руках у батька. Чоловік маніпулював дитиною, дитина плакала. Все це колишній чоловік просив знімати свого брата, [PERSON] , на відео. За вказівкою поліції вона взяла дитину на руки, що дозволило їм пройти в помешкання. Інспектор з ювенальної превенції з огляду на дії її чоловіка, склала відносно відповідача протокол про адміністративне правопорушення за ч.І ст. 173-2 КупАП. (про домашнє насильство). Після цих подій чоловік з огляду на свій вільний робочий графік на противагу її, з 9 до 17, забирає дітей зі школи, відвозить до своєї матері, з якою раніше майже не спілкувався і має вкрай напружені стосунки, налаштовує дітей проти неї, не виконує з дітьми домашніх завдань (або ж виконує не в повному обсязі). Повертає дітей додому о 21-22 годині. Це порушує режим дня дітей, перешкоджає вчасному та повному виконанню шкільних обов`язків, обмежує її спілкування з ними та погіршує їх психологічний стан. Також протягом цього часу дуже погіршилась успішність старшого сина у школі. За словами вчительки, старший син «не готовий з домашнім завданням, спить на уроках, набагато гірше став писати контрольні», пре що також є відповідні відмітки у щоденнику та зошитах. 11 грудня 2018 року вона зверталась до Служби у справах дітей Києво-Святошинської райдержадміністрації з проханням провести з чоловіком розмову про домашнє насильство, а також щодо подачі прохання для встановлення графіку його відвідувань. 14 грудня 2018 року вона надіслала відповідачу цінного листа з повідомленням про вручення на роботу та адресу його реєстрації із проханням домовитися щодо графіку його відвідин дітей, аби полегшити їхні страждання та припинити подальшу травматизацію психологічного стану дітей. Попри це, 28 грудня 2018 року, колишній чоловік увірвався до її житла, коли вона вийшла вранці, аби відвести дітей до навчальних закладів, при дітях заламав їй руки, відібрав ключі і при її присутності змінив замок до квартири, що належить їй (викликала поліцію, звернення зареєстровано за номером 63086), також вона подала до поліції заяву щодо ст. 356 Кримінального кодексу України «Самоправство» додавши відповідні відеоматеріали. 2 січня 2019 р. вона повторно звернулась із заявою до Служби у справах дітей, виклавши суть постійних конфліктів із колишні чоловіком та наслідків, що має їх неврегульованість, для дітей, а також повторним проханням визначити участь колишнього чоловіка у вихованні дітей. Оскільки вищезазначені заходи досудового врегулювання спору не дали своїх результатів, відповідач не визнає розпорядження Києво-Святошинськ районної державної адміністрації Київської області від 19 листопада 2018 року про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Також не дає згоду на реєстрацію дітей за місцем їх проживання з матір`ю, то вона вимушена звертатися до суду з дані позовом. Вона вважає, що її життя, а також психологічне здоров`я її дітей перебуває під загрозою і тому вона вимушена просити суд встановити відповідачу способи участі у вихованні наших дітей, якого вона теж дотримуватиметься, оскільки вважає, що таке спілкування є важливим за умов, якщо воно матиме стабільний та передбачуваний характер, а також не буде негативно впливати на психоемоційний стан дітей. Окрім судового збору, на даний час, вона не очікує понести інших судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial