Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 27 лютого 2020 року на ј частку спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] , яке зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 189. В заяві зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина зокрема у вигляді земельної ділянки площею 26,2450 гектарів, кадастровий номер 2322787800:02:001:0126, яка розташована на території Титовської сільської ради Більмацького району Запорізької області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 048853, виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області 18 лютого 2005 року. Спадкоємцями зазначеного майна у свідоцтві про право на спадщину на майно визначені - дочка [PERSON] , онук - [PERSON] , мати якого [PERSON] померла [INFO] та онук - [PERSON] , батько якого [PERSON] помер [INFO] . Вважає, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом подання у визначений законом строк заяви, а відповідач помилково визначений нотаріусом як спадкоємець на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки з 2013 року за місцем реєстрації [PERSON] не проживав. Посилається на те, що спадкове майно має бути розділене на трьох спадкоємців без врахування [PERSON] , у зв`язку із чим і просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом. 01.10.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Дашевської А.О., в якому остання просить відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що по господарська книга, на яку посилається позивач як на підставі не проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не передбачає ведення реєстраційного обліку осіб, які проживають на території сільської ради. Посилається на ч. 1 ст. 29 ЦК України та вважає, що відповідач прийняв спадщину на законних підставах. В судовому засіданні адвокат Гришко Р.В. просив суд задовольнити позов із підстав зазначених у ньому Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Треті особи , які не заявляють вимоги на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце повідомлені належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Дашевська А.О. у судовому засідання заявила, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивачу та третім сторонам по 1/4 кожному керувалася довідкою про реєстрацію місця проживання відповідача, яка збігалася з місцем проживання спадкодавця на момет смерті, та тим фактом, що відповідач не подав заяву про відмову від своєї частки спадщини за законом. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 411. У визначений ст. 1270 ЦК України, термін [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали заяви до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини. 27 лютого 2020 приватним нотаріусом Дашевською А.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Титовської сільської ради Більмацького району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 048853, виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області 18 лютого 2005 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 34. Площа земельної ділянки 26,2450 гектарів, кадастровий номер 23222787800:02:001:0126, експлікація земельних угідь - рілля, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свідоцтво видано: дочці померлої - [PERSON] на ј частку; дочці - [PERSON] на ј частку; онуку [PERSON] на ј частку. Свідоцтво про право на спадщинуза законом на ј частку онуку [PERSON] не видано, у звязку з тим, що останній не звертався за його отриманням. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами ч. 3 цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач на час відкриття спадщини, був зареєстрований разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, за зазначеною адресою відповідач не проживав, в тому числі і на час відкриття спадщини після смерті баби, тобто на [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються довідкою Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області № 12 від 22.07.202, відповідно до якої згідно даних по господарських книг за 2016-2020 та 2021-2025 р.р. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2013 року за даною адресою не проживає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживав зі своєю бабусею - [PERSON] до 2013 року, після цого виїхав до Автономної Республіки Крим, та не повертався до теперішнього часу. На момент смерті [PERSON] він з нею не проживав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у 2013 році вона зі своїм двоюрідним братом [PERSON] поїхали на заробітки до Автономної Республики Крим. Вона у 2014 році повернулася додому, а [PERSON] залишився у Криму, де і проживає до тепершінього часу. Більше він до с. Титове не повертався. На момент смерті бабусі - [PERSON] відповідач з нею, вже, більше 5 років, не проживав. Таким чином, доводи відповідача про те, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] оскільки проживав з нею на час відкриття спадщини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідач до нотаріальної контори не звертався. Враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець за правом представлення не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті баби [PERSON] , а відповідно не набув права на спадкове майно. Відповідно до вимог ст.ст.12-13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Позивач має довести, а суд встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог чи відмову в їх задоволенні. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved