Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на ч. 1 ст. 1177 ЦК України просив стягнути з [PERSON] на його користь завдану вчиненням злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України майнову шкоду в сумі 10 140 грн., що складає вартість лікування пошкоджених йому зубів. В обґрунтування позову вказував, у кримінальному провадженні № 12016110030002153, внесеному в ЄРДР 05.05.2016 року він був визнаний потерпілим. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та стягнуто на його користь вартість лікування пошкоджених йому зубів під час конфлікту в сумі 16 017,30 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Однак на час винесення вироку суду лікування пошкоджених йому зубів не було завершено. Всього після винесення вироку додаткова вартість лікування пошкоджених [PERSON] йому зубів склала 10 140 грн. 07.03.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій ним заяві від 15.05.2018 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в поданій ним 15.05.2018 року заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 2 КК України. Вказаним вироком встановлено, що внаслідок протиправних дій [PERSON]\~ потерпілому [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому передніх стінок гайморових пазух, перелому нижньої щелепи зліва та справа, що згідно судово-медичного висновку експерта № 210 від 30.06.2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Крім того, вказаним вироком задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] 16 017,30 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди. Однак як вбачається з відповіді на запит № 14 від 29.11.2017 року ТОВ «Беладент плюс» [PERSON] перебував на прийомі в стоматологічній клініці «Беладент», проведена робота: 03.04.2017 року зняття відбитків для виготовлення металокерамічного мостовидного протеза з опорою на імпланти в області 12; 22 зубів та 06.05.2017 року проведена фіксація металокерамічного мостовидного протеза з опорою на імпланти в області 12; 24 зубів. Відповідно до фіскальних чеків стоматологічної поліклініки ТОВ «Беладент плюс» від 03.04.2017 року - вартість проведених робіт становить 540 грн. та від 06.05.2017 року - вартість проведених робіт становить 9 600 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, заподіяна позивачеві матеріальна шкода в розмірі 10 140 грн. підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем, який її заподіяв, оскільки його дії були неправомірними, між ними і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Так, витрати на лікування, що пов'язане із протиправними діями відповідача, підтверджені наявними в матеріалах справи фіскальними чеками, а тому суд вважає ці витрати обґрунтованими та доведеними, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаєтьсяна сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, тобто 352,40 грн.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved