Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом, в якому просив стягнути визнати договір про надання юридичних консультацій та послуг № 14-16/04/13 від 16.04.2013 укладений між [PERSON] та ТОВ «Українська юридична ліга» недійсним; стягнути з ТОВ «Українська юридична ліга» на користь позивача завдані йому матеріальні збитки в розмірі 66300,00 грн; стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Приозерний-24» на користь позивача завдані йому матеріальні збитки в розмірі 22100,00 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2019 справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська юридична ліга», Обслуговуючого кооперативу «Приозерний-24» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що в квітні 2013 року у позивача виникло бажання придбати квартиру у будівельного кооперативу «Приозерний-24». Позивачу було запропоновано варіант квартири, що буде побудована за адресою: [ADDRESS] , а саме житлове приміщення [NUMBER] загальною площею 36,06 кв.м. і вартістю 390000,00 грн. Позивач погодився на умови щодо трьохстороннього договору на придбання квартири, але замість цього договору позивачу надали заяву про вступ до кооперативу «Приозерний-24» та пояснили, що вступ до кооперативу необхідне ля підписання вищезазначеного договору. Дату підписання трьохстороннього договору про придбання житла призначили на 16.04.2013 року. З`явившись в зазначену дату до офісу кооперативу «Приозерний-24» позивач оплатив перший внесок в розмірі 22100,00 грн. Для придбання двокімнатної квартири позивачу було поставлено умову, що останній повинен надати другий внесок в розмірі 66300,00 грн. Замість договору про внесення позивачем коштів в рахунок придбання квартири, позивачу надали договір про надання юридичних та консультаційних послуг з ТОВ «Українська юридична ліга» разом з актом прийому-передачі. Стосовно трьохстороннього договору на придбання житла пояснили, що позивач підпише в травні 2013, оплативши внесок в розмірі 43700,00 грн. 24.05.2013 позивач оплатив 43700,00 грн. Третій внесок позивач сплачував споживчому товариству «Арістей». ТОВ «Українська юридична ліга» не виконавши своїх зобов`язань згідно договору про надання юридичних та консультаційних послуг № 14-16/04/13 підготувала акт здачі-приймання послуг до договору, датованого такою ж датою, якою і складено договір 16.04.2013. Як вказав позивач, ввівши його в оману ТОВ «Українська юридична ліга» надали йому для підписання вищезазначений акт, який він підписав. Враховуючи викладене, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року у справі відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідачі у встановлений строк відзив на позовну заяву не надали, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявили, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, між [PERSON] та ТОВ «Українська юридична ліга» було укладено договір про надання юридичних та консультаційних послуг № 14-16/04/13 від 16.04.2013. Як вбачається з вказаного договору п.п. В п. 2.1 розділу 2, виконавець зобов`язується ознайомити замовника з порядком співпраці Кооперативу з ТОВ «Група компаній «Новий дім-4» двостороннім договором доручення. Відповідно до п.п. Г п. 2.1 розділу 2 Договору, виконавець зобов`язується роз`яснити порядок прийняття до складу членів кооперативу для отримання у власність після будівництва житлового приміщення [ADDRESS] П.п. Д п. 2.1 розділу 2 Договору передбачено, що виконавець зобов`язується підготувати, надати для підпису голові кооперативу та передати замовнику рішення про прийняття до складу членів кооперативу, посвідчення члена кооперативу. Згідно п.п. Е п. 2.1 розділу 2 Договору, виконавець зобов`язується надати для ознайомлення форвардний контракт. Положеннями п.п. Є п. 2.1 розділу 2 Договору, виконавець зобов`язується пояснити, уточнити, розтлумачити за вимогою замовника істотні умови, положення, окремі пункти форвардного контракту. П.п. Ж п. 2.1 розділу 2 Договору передбачено, що виконавець зобов`язується підготувати для оформлення форвардний контракт та передати замовнику. Як вбачається з п.п. И п. 2.1 розділу 2 Договору, виконавець зобов`язується брати участь у підготовці та укладенні різного роду договорів між замовником та кооперативом, візувати їх, надавати замовнику допомогу із організації контролю за виконанням цих договорів, слідкувати за застосуванням передбачених законодавством та назвами договорами санкцій по відношенню до контрагентів замовника, що не виконують взятих на себе договірних зобов`язань, іншими способами забезпечувати належну договірну роботу замовника. Виконавець повинен надавати консультативні послуги щодо етапів будівництва, починаючи з забезпечення виготовлення проектної документації та завершуючи введенням квартири в експлуатацію (п. 2.2 розділу 2 Договору). Статтею 202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно розділу 3 Договору, замовник зобов`язаний надавати всі необхідні документи виконавцю для виконання його обов`язків за цим договором та оплачувати послуги виконавця в порядку та на умовах, визначених цим договором. Позивачем зобов`язання, які були покладені на нього відповідно до вказаного Договору, останній виконав в повному обсязі, а саме сплатив три внески в рахунок придбання квартири: 16.04.2013 в розмірі 66300,00 грн - ТОВ «Українська юридична ліга», що підтверджується актом здачі-приймання послуг від 16.04.2013; 16.04.2013 в розмірі 22100,00 грн - кооперативу «Приозерний-24», що підтверджується розпискою від 16.04.2013; 24.05.2013 в розмірі 43700,00 грн. - споживчому товариству «Арістей», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 24.05.2013. Відповідно до п. 5.1.1 розділу 5 Договору, порушенням умов договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору. Положеннями ч. 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За положеннями ст.ст. 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі не спростували зазначеної інформації, будь-яких належних та допустимих доказів на зазначення протилежного не надали. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська юридична ліга», Обслуговуючого кооперативу «Приозерний-24» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved