Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований04 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~1085. В обґрунтування позову зазначала, що з 04 липня 2007 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим через психологічно несумісні характери та різні погляди на життя, обовязки чоловіка та жінки у шлюбі, у звязку з чим вони не могли дійти згоди у вирішенні повсякденних питань. Вона неодноразово намагалася примиритися, просила відповідача змінити своє ставлення до неї, проте бажаних наслідків це не дало. За таких умов спільне проживання стало неможливим. На даний час подружніх стосунків вони не підтримують, проживають окремо. Їхній шлюб носить суто формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Після розірвання шлюбу їхній син буде проживати з нею. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 04 липня 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~1085. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та жінки [PERSON]. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь із відповідача згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved