Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості у розмірі 9 674,34 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № ACJHRC17130012 від 19.07.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 226,14 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами про надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір. Відповідач була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Згідно умов укладеного договору договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач свої обов'язки належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 17.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 9 674,34 грн., яка складається з: 54,92 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8 682,55 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 436,87 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений в установленому законом порядку належним чином (а.с.39), про причини неявки суд не повідомив.В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, де останній просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.1). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином за адресою, вказаною в позовній заяві, яка є її місцем реєстрації, що підтверджено довідкою ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.30, 38). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, з'ясувавши обставини справи та вивчивши докази, прийшов до висновку, що у задоволені заявленого позову необхідно відмовити з наступних підстав. За правилами ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Правилами ст. 11 цього Кодексу також визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги. Судом встановлено, що 19.07.2008 року позичальник [PERSON] подала заяву № ACJHRC17130012, відповідно до якої остання ознайомилася та погоджується з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі. Погодилась, що зроблена нею заява разом із запропонованими А-Банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) Тарифами, складає між нею і банком кредитно-заставний договір (а.с.6). Відповідно до змісту заяви позичальника №ACJHRC17130012 від 19.07.2008 року [PERSON], банк надав останній строковий кредит у сумі 1 226,14 грн. на строк 12 місяців з 19.07.2008 року по 19.07.2009 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 107,19 грн., щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 19,62 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з 10.08.2008 року щомісяця в період сплати, за який приймається період з «10» по «15» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти у сумі 128,66 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п. 5.1. умов за кожний день просрочки. Комісія за проведення розрахунків по списанню та/або зарахуванню коштів, внесених готівковим/безготівковим шляхом на рахунки, зазначені кредитно-заставним договором становить 0,0% від суми виданого кредиту. Відповідно до 5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «Стандарт» при порушенні позичальником будь-якого із обов'язків, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «Стандарт» при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що кредитором було виконано зобов'язання щодо надання позичальнику кредиту та відкриття рахунку для зарахування коштів для виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Вказані вище підстави законодавства та предмет кредитного договору свідчать про те, що нарахування комісії за користування кредитом не передбачено ні предметом кредитного договору, ні ст.1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. На підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за договором №ACJHRC17130012 від 19.07.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] позивачем надано суду розрахунок заборгованості станом на 17.06.2015 року, що містить інформацію щодо нарахованої заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 54,92 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 8 682,55 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 436,87 грн. (а.с.5). Щодо стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 54,92 грн., то суд приходить до висновку, що такі позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки умови кредитного договору, зокрема підписана відповідачем заява та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», що складає між позивачем та банком кредитно-заставний договір не передбачають нарахування комісії. Зокрема як зазначалося вище відповідно до заяви позичальника комісія за проведення розрахунків по списанню та/або зарахуванню коштів, внесених готівковим/безготівковим шляхом на рахунки, зазначені кредитно-заставним договором становить 0,0% від суми виданого кредиту. Інших видів комісії в даних Тарифах не передбачено. Тобто, комісія не є предметом кредитного договору, її сплата не входить до обов'язку позичальника повернути кредит та проценти за користування кредитними коштами, що є предметом кредитного договору, і основним обов'язком позичальника. Отже відсутнє обґрунтування даної суми, з чого вона складається, чи нараховувалися на неї пеня та штрафні санкції. Таким чином, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 54,92 грн. і в задоволенні даної вимоги має бути відмовлено. Оскільки підстави для стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом відсутні, відсутні також і підстави для стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, так як такі вимоги є похідними та нараховані позивачем на несплачену суму комії. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність невиконаних відповідачем зобов'язань, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки у задоволені позовних вимог відмовлено, позивач немає права на відшкодування судових витрат за розгляд справи судом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed