Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2004 року та який розірвано 8 травня 2014 року. У період шлюбу у 2005 році вони за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірніми спорудами по [ADDRESS]. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється провести поділ будинку, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого права. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти позову, посилаючись на те, що вказаний будинок придбаний хоча й під час перебування сторін у шлюбі, проте за особисті кошти відповідача [PERSON], які вона отримала від продажу квартири, що була подарована її матір'ю їй та її брату [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2004 року та який розірвали 08 травня 2014 року. 09 вересня 2005 року за договором купівлі - продажу, засвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованому у державному реєстрі №7252, [PERSON] придбала у власність житловий будинок [ADDRESS] за 19 782 грн. (а.с.34). Також судом з'ясовано, що [PERSON] та її брат [PERSON] на підставі договору дарування від 15 грудня 2004 року були власниками квартири [ADDRESS]. (а.с.35). 04 серпня 2005 року вони відповідно до договору купівлі - продажу продали квартиру [ADDRESS] за 115 764 грн. 43 коп. З наведеного вбачається, що купівля будинку, який є предметом спору, вчинена через місяць після продажу відповідачем [PERSON] квартири. Як пояснила в судовому засіданні відповідач [PERSON] кошти, отримані від продажу квартири, вони з братом [PERSON] розділили пополам і таким чином у неї були її особисті 57 000 грн., частина з яких пішла на придбання спірного будинку, а інша частина на ремонт будинку, який сторони зробили за кілька місяців, в тому числі й добудувавши до будинку прибудову. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні й свідки [PERSON], [PERSON] Також свідок [PERSON], зокрема пояснила, що позивач є її родичем і сторони на час ремонту спірного будинку жили у її (свідка) батьків, та будинок купувався й будувався за кошти, які отримала відповідач від продажу своєї квартири. Про це знали всі у їх сім'ї. Також свідки підтвердили той факт, що ремонт у будинку виконували позивач і його батько, а також батько та брат відповідача власними руками. З рішення виконавчого комітету Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області №274 вбачається, що станом на 30 грудня 2005 року (час прийняття рішення) вже була самовільно збудована прибудова до спірного житлового будинку розміром 4,5 х 8,8, площею 39,6 кв.м та проведено внутрішню перебудову будинку із зміною нежитлової площі на житлову. Зазначеним рішенням надано [PERSON] дозвіл на оформлення технічної документації на вказану самовільну забудову. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (Навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу). Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним до шлюбу; набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до п.п.22.-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; Таким чином, враховуючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності та вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину будинку [ADDRESS] в порядку поділу майна подружжя, оскільки як з'ясовано в судовому засіданні, вказаний будинок придбано за особисті кошти [PERSON], отримані нею від реалізації її особистої квартири, що належала їй на підставі договору дарування. Не надано позивачем суду й належних та допустимих доказів про наявність у їх сім'ї на час придбання будинку, достатньої кількості спільних коштів на його купівлю, відомостей про розмір доходу позивача на той час, а також доказів про наявність будь - яких інших коштів, які могли бути спрямовані на придбання будинку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed