Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що 07.08.2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно розписки, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 50 000, 00 доларів США, строком до 07.08.2013 р. Відповідач у встановлений в розписці строк грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим позивач просив стягнути на його користь суму основного боргу у розмірі 50 000, 00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.01.2014 року становить 399 650, 00 грн. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 07.08.2013 р. по 13.01.2014 р. у розмірі 5 222, 82 грн., а також понесені судові витрати. Оскільки на неодноразові прохання [PERSON] кошти не повертає, позивач просив про задоволення позовних вимог. Позивач та його представник до судового засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надала, в зв'язку з чим суд визнає її неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у її відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно розписки від 07.08.2008 року за особистим підписом [PERSON] вона отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000, 00 доларів США, які зобов'язувалася повернути у строк до 07.08.2013 року. У відповідності з п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт існуючого боргу [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 50 000 доларів США жодними доказами спростований не був. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 50 000, 00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.01.2014 року становить 399 650, 00 грн. є законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім іншого, позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми за період з 07.08.2013 р. по 13.01.2014 р. у розмірі 5 222, 82 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що період прострочення повернення боргу з 07.08.2013 р. по 13.01.2014 року склав 159 днів. Таким чином, три відсотки річних за період прострочення складають 5 222, 82 грн. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних також підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved