Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 12.05.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і може бути змінений (зменшений або збільшений) в будь-який момент. Факт підписання вказаного договору підтверджує згоду позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому не виконала свої зобовязання за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту Банку Відповідач підписом у Заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови. Відповідно до ст. 1054 та ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 31.10.2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 106000,00 грн., що складається з: -11107,47 грн. заборгованість за кредитом; -94892,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; Відповідно до п. 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, і якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 12.05.2010 року у розмірі 106000,00 грн., що складається з: 11107,47 грн. заборгованість за кредитом; 94892,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також стягнути із [PERSON] судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином причини не явки суду не відомі. Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, з метою отримання банківських послуг, [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Приватбанк», і у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 12.05.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобовязання за договором [PERSON] виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит. Відповідач свої кредитні зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року становить 106000,00 грн., що складається з: 11107,47 грн. заборгованість за кредитом; 94892,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг за умови порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі шляхом надання кредиту, проте відповідач [PERSON] у встановлені строки не повертає заборгованість та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 20 квітня 2018 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що жодних доказів того, що [PERSON] отримала банківські послуги саме за умовами цього тарифу, позивачем не надано, також з не зрозумілих підстав в позовній заяві позивачем вказано, що [PERSON] отримала банківській послуги на підставі Заяви та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», складає між відповідачем і Банком договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Також представник відповідача посилався на правову позицію Верховного Суду України сформовану у справі № 6-16 цс 15 від 11.03.2015 року. Враховуючи викладене, представник відповідача просив позов Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишити без задоволення. Оскільки, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, то відповідно між відповідачем та позивачем був укладений договір. Також посилання представника відповідача на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року є безпідставним, оскільки фактичні обставини, які були предметом розгляду Верховного Суду України, та даної справи є різними. Крім того, Верховним Судом України у зазначеній справі був зроблений правовий висновок стосовно договору про збільшення строку позовної давності. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе за договором зобовязань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України. Відповідно до умов п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк «Приватбанк» [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» створено і діє згідно із Законами України «Про акціонерні товариства», «Про банки і банківську діяльність», «Про цінні папери та фондовий ринок» та нормативними актами Національного банку України. Закрите акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» створено відповідно до Установчого договору від 6 липня 2000 року та на підставі рішення Установчих зборів акціонерів від 6 липня 2000 року шляхом зміни організаційно-правової форми комерційного банку «Приватбанк», створеного у 1992 році у формі товариства з обмеженою відповідальністю, свідоцтво про реєстрацію від 19 березня 1992 року, реєстраційний № 92 в Державному реєстрі банків, у Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Закрите акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків комерційного банку «ПриватБанк», створеного у формі товариства з обмеженою відповідальністю. За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на [PERSON] акціонерне товариство. У звязку із зміною типу Банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Враховуючи викладене та

Outcome: approved