Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 21/25 частин домоволодіння по вул. Ярошенка, 21 у м. Полтаві, інші частини цього майна належать [PERSON] та [PERSON], який на момент розгляду справи помер. Після його смерті в спадщину вступили [PERSON] та [PERSON] З метою реалізації своїх прав власника [PERSON] хоче виділити належну йому частину домоволодіння в окремий обєкт права власності, але оскільки один із співвласників помер, а його спадкоємці хоч і вступили в спадщину, але не оформили належним чином свої спадкові права, здійснити поділ у нотаріальному порядку неможливо, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Просив суд виділити у натурі [PERSON] частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ярошенка, 21 яка складає: в будинку літ. «А-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 11,7 кв.м., вбиральня 1-3 пл. 7,0 кв.м., кухня 1-4 пл. 16,8 кв.м., вітальня 1-5 пл. 23,0 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 72,1 кв.м.; вітальня 2-7 пл. 17,7 кв.м., вбиральня 2-8 пл. 7,0 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,6 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., всього по будинку з гаражем 190,5 кв.м.; гараж літ. «З», погріб вхідний літ. «Е», уборна літ. «И», колодязь №7, замощення №8, огорожа № 1-6; виділити у натурі в користування [PERSON] частину земельної ділянки, площею 645 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ярошенка, 21 відповідно до фактичного порядку користування зазначеного у додатку 1 до висновку Науково-виробничого комерційного підприємства «ТЕЗІС» від 09.05.2011р., позначену блакитним кольором; визнати право власності за [PERSON] на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ярошенка, 21, яка складає: в будинку літ. «А-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 11,7 кв.м., вбиральня 1-3 пл. 7,0 кв.м., кухня 1-4 пл. 16,8 кв.м., вітальня 1-5 пл. 23,0 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 72,1 кв.м.; вітальня 2-7 пл. 17,7 кв.м., вбиральня 2-8 пл. 7,0 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,6 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., всього по будинку з гаражем 190,5 кв.м.; гараж літ. «З», погріб вхідний літ. «Е», уборна літ. «И», колодязь №7, замощення №8, огорожа № 1-6, як на самостійний обєкт права власності; визнати право користування за [PERSON] на частину земельної ділянки площею 645 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ярошенка, 21 відповідно до фактичного порядку користування зазначеного у додатку 1 до висновку Науково-виробничого комерційного підприємства «ТЕЗІС» від 09.05.2011р., позначену блакитним кольором, як на самостійний обєкт права власності. Згодом позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив виділити у натурі [PERSON] 21/25 частину садиби, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ярошенка, 21 яка складає: в будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 10,4 кв.м., санвузол 1-3 пл. 6,7 кв.м., кухня 1-4 пл. 17,3 кв.м., хол 1-5 пл. 24,6 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 74,0 кв.м.; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв.м., санвузол 2-8 пл. 6,7 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,3 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., кладова V пл.. 1,8 кв.м., всього по будинку з гаражем 193,9 кв.м.; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна №7, замощення №6, огорожа № 1-5; встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Полтава, вул. Ярошенка, 21, виділивши у натурі в користування [PERSON] частину земельної ділянки, площею 608 кв.м., відповідно до порядку користування, зазначеного у додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7, виготовленої Українською універсальною біржею від 23.12.2013р; визнати право власності за [PERSON] на частину садиби, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ярошенка, 21, яка складає: в будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 10,4 кв.м., санвузол 1-3 пл. 6,7 кв.м., кухня 1-4 пл. 17,3 кв.м., хол 1-5 пл. 24,6 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 74,0 кв.м.; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв.м., санвузол 2-8 пл. 6,7 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,3 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., кладова V пл.. 1,8 кв.м., всього по будинку з гаражем 193,9 кв.м.; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна №7, замощення №6, огорожа № 1-5, як на самостійний обєкт права власності. Позивач у судове засідання не зявився, направив свого представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, надала аргументовані пояснення, просила позов в частині зменшених позовних вимог задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, проти його задоволення судом не заперечували. Згодом [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив суд слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, просила його відхилити. Третя особа ПП ПБТІ «Інвентаризатор» свого представника у судове засідання не направила, будучи повідомленою про дату та час слухання справи. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 21/25 частина домоволодіння по вул. Ярошенка, 21 у м. Полтаві на підставі договорів дарування від 31.12.2004, зареєстрованих в Колективному підприємстві Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 03.02.2005р.у книзі № 59 за реєстровим номером 18. Земельна ділянка за спірною адресою виділялась згідно рішення Октябрського виконавчого комітету від 14.12.1999р. №456 та складає площу 920 кв.м. Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 11.12.2004р. з відповідними відмітками державного нотаріуса третьої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] від 31.12.2004р. іншим співвласникам [PERSON] та [PERSON] належить по 2/25 частини спірного домоволодіння кожному. Відповідно до договору дарування від 31.12.2004р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] за заявою співвласника в конкретне користування обдаровуваного переходить: жилий будинок літ. Л-2, вбиральня літ. И, ? частина гаража літ. З, в загальному користуванні огорожа №1-6, колодязь №7. Судом встановлено, що відчужений будинок літ. Л-2, який позивач просить виділити йому в окремий обєкт права власності, було побудовано особисто відповідачкою [PERSON] у період з 2003 по 2004 роки за власний кошт на підставі відповідних дозвільних документів, а саме: висновку Головного управління у справах містобудування та архітектури м. Полтави № 012621/1/880 від 14.04.2003р. «Про будівництво нового жилого будинку по вул. Ярошенка, 21»; рішення Октябрської районної ради №154 від 22.04.2003 року «Про будівництво, добудову та капітальний ремонт домоволодінь», акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння 19.11.2004р., затвердженого рішенням Виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради від 23.11.2004р. №462. Відповідно до ч. 5 ст. 357 ЦК України поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний будинок літ. Л-2 до моменту його відчуження повністю належав відповідачці [PERSON], а після відчуження став власністю позивача. Виходячи з наведеного, суд погоджується з твердженням позивача щодо існування встановленого фактично порядку користування приміщеннями і спорудами в спірному домоволодінні між співвласниками. Судом встановлено, що [PERSON] помер 14.06.2011р. Відповідно до спадкової справи № 460/2011, заведеної першою Полтавською державною нотаріальною конторою до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулись наступні особи: [PERSON] та [PERSON], доньки померлого, із заявами про прийняття обовязкової частки у спадщині, [PERSON], онук померлого, - із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Згодом, 9 грудня 2011 р. [PERSON] відкликала свою заяву та відмовилась від спадкування після смерті батька. Таким чином, правонаступниками [PERSON] є відповідачі [PERSON], як спадкоємець за заповітом, та [PERSON], як спадкоємець обовязкової частки у спадщині. Згідно даних спадкової справи на момент розгляду спору спадкоємці своїх спадкових прав належним чином не оформили, свідоцтва про право на спадщину ними не отримувались. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припнилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки відповідачі не оформили своїх спадкових прав, а визначення їх частки у праві спільної часткової власності є істотним для розгляду справи, враховуючи встановлення судом усіх обставин та дослідження матеріалів спадкової справи, суд вважає за можливе визначити частки відповідачів [PERSON] та [PERSON] у праві спільної часткової власності на домоволодіння по вул. Ярошенко, 21 у м. Полтаві самостійно згідно приписів Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] живих спадкоємців першої черги було троє дітей, другий з подружжя помер у 1991 році. Таким чином, обовязкова частка у спадщині, яка належить [PERSON] складає ?*(2/25*1/3)= 1/75 частка. Частка [PERSON], як спадкоємця за заповітом, складає 2/25-1/75= 5/75 часток. Отже, частки співвласників в домоволодінні по вул. Ярошенка, 21 у м. Полтава розподіляються наступним чином: [PERSON] 21/25; [PERSON] 2/25; [PERSON] 5/75; [PERSON] 1/75, що разом складає 1 цілу частку. За правилами ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою від 02.10.2013 р. по цивільній справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено судовому експерту [PERSON], яка працює На розвязання судової будівельно-технічної експертизи поставлені наступні питання: 1) чи є технічна можливість виділу у натурі частини домоволодіння по вул. Ярошенка, 21 у м. Полтаві, якою фактично користується [PERSON], а саме: будинок літ. «Л-ІІ» (підвал І пл.. 18,7 кв.м., сходи ІІ пл.. 2,8 кв.м., підвал ІІІ пл. 8,9 кв.м., всього по підвалу 30,4 кв.м.; коридор 1-1, пл. 6,4 кв.м., коридор 1-2 пл. 11,7 кв.м., вбиральня 1-3 пл. 7,0 кв.м., кухня 1-4 пл. 16,8 кв.м., вітальня 1-5 пл. 23,0 кв.м., кімната 1-6 пл. 7,2 кв.м., всього по першому поверху 72,1 кв.м.; вітальня 2-7 пл. 17,7 кв.м., вбиральня 2-8 пл. 7,0 кв.м., кімната 2-9 пл. 16,9 кв.м., кімната 2-10 пл. 16,7 кв.м., кімната 2-11 пл. 12,3 кв.м., всього по другому поверху 70,6 кв.м.; гараж ІV пл. 17,4 кв.м., всього по будинку з гаражем 190,5 кв.м).; гараж літ. «З», погріб вхідний літ. «Е», уборна літ. «И», колодязь №7, замощення №8, огорожа № 1-6 в окремий обєкт права власності?; 2) чи відповідає склад зазначених приміщень 21/25 частці власності [PERSON]?; 3) визначити можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по вул. Ярошенка, 21 у м. Полтава відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками. Висновком судової будівельно-технічної експертизи Нв11/7 від 23.12.2013р. було встановлено, що виділити у натурі частину домоволодіння по вул. Ярошенка, 21 у м. Полтаві, якою фактично користується [PERSON] технічно можливо; склад зазначених приміщень відповідає 4/5 (20/25) частці власності [PERSON]; запропоновано один варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по вул. Ярошенка, 21 у м. Полтава відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками, згідно якого у користування [PERSON] пропонується частина земельної ділянки площею 608 кв.м., позначена у додатку №1 до висновку жовтим кольором, у користуванні інших співвласників пропонується залишити земельну ділянку площею 312 кв.м., позначену зеленим кольором. Також судом було досліджено висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна, виготовленого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» №3334 від 23.04.2014р., який, як субєкт господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна, згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001р., згідно якого встановлено, що за технічними показниками 4/5 та 1/25 частини домоволодіння, які належать [PERSON] є відокремленими та можуть бути виділені в натурі. В судовому засіданні також досліджувались відповідні докази, які свідчать про наявність окремих комунікацій та особових рахунків на будинок літ. Л-2, який виділяється, та будинок літ. А-2, який залишається в спільному користуванні співвласників-відповідачів, що додатково свідчить про наявність технічної можливості виділу належного позивачу майна в окремий обєкт права власності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заперечення [PERSON] в тій частині, що вона досі не отримала свідоцтво про право на спадщину, а тому позов [PERSON] має бути відхилено до оформлення усіма спадкоємцями своїх спадкових прав, не заслуговують на увагу, оскільки згідно чинного законодавства спадкоємці не обмежені в терміні отримання свідоцтва про право на спадщину і ні суд, ні позивач не вправі спонукати їх до такого оформлення. Крім того, судом за клопотанням відповідача [PERSON] неодноразово робились перерви в судовому розгляді та надавався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину, чого відповідач [PERSON] так і не зробила. Також суд відхиляє заперечення відповідача [PERSON] щодо того, що невідомо чи можливо виділити належну їй частину в окрему квартиру з тих підстав, що відповідно до ст. 60 ЦПК України обовязок доказування покладається на сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилаючись як на підставу своїх заперечень на неможливість виділу її частини у натурі, всупереч вимогам процесуального закону, відповідачка [PERSON] жодними належними і допустимими доказами цього не довела. Крім того, суд бере до уваги, що за відсутності правовстановлюючих документів на майно у відповідачки неможливо вирішувати питання виділу її частини, оскільки з точки зору ст. 182 ЦК України вона не набула права власності на свою частку. Між тим, суд приймає визнання позову відповідачами [PERSON] та [PERSON] та вважає, що таке визнання не суперечить їх правам та інтересам. Згідно з частиною 1 статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини 1 статті 370 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved