Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації, посилаючись на те, що має у користування житловий будинок по [ADDRESS] . 1984 року в належному позивачці житловому будинку [ADDRESS] була зареєстрована співмешканка позивачки - [PERSON] , 1981 року народження. [PERSON] , зареєстрована в будинку з 1984 року, але фактично по вказаній адресі ніколи не проживала. [PERSON] будучи зареєстрованою в житловому будинку не несе жодних витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги. Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] просила суд визнати [PERSON] , 1981 року народження, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстрації місця проживання за даною адресою. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 16 лютого 1968 року, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності. Судом встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актами депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району від 25 жовтня 2018 року, від 22 березня 2019 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Враховуючи викладене та

Outcome: approved