Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У січні 2018 року позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за нею право власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 04 березня 2017 року померла його мати [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на 37/100 частини житлового домоволодіння №85 по ул.Гонди в м.Маріуполі Донецкої області, житловий будинок літ. В-1 , житлову прибудову літ. В1-1, погреб літ. В/п, тамбур літ. в-1, ґанок літ.в, загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м., літню кухню літ.Д-1, сарай літ.Е-1, літ. З-1, 1/4 частини вбиральні літ. М-1, 1/4 частини замощення 1. Зазначене майно належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадкове майно за законом №1-2850 від 24 грудня 1997 року. Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері та звернулась до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину позивачці було відмовлено, оскільки в правовстановлюючих документах на спадкове майно маються розбіжності в позначенні часток домоволодіння. На підставі зазначеного просила задовольнити позовні вимоги. Позивачка у судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу за її відсутності. Представник позивачки [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала заяву про визнання позовних вимог та можливість розгяду справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON], [INFO], перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO]. Дошлюбне прізвище дружини «Ширяєва». Згідно свідоцтва про народження І-МИ №278298 батьками позивачки [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 1997 року, [PERSON] отримала право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на 53/100 частки спірного домоволодіння. Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 984225 виданого 10 березня 2017 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУ,Ю в Донецькій області, [PERSON] померла 04 березня 2017 року, актовий запис про смерть № 424. Відповідно до повідомлення МКП «Маріупольське БТІ» від 28 серпня 2017 року, 53/100 частки домоволодіння по вул. Гонди, буд. № 85 в м.Маріуполі належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 1997 року, реєстраційний № 1-220, зареєстрований МКП «Маріупольське БТІ» 02 березня 1998 року № 37144. З матеріалів інветаризаційної справи за № 6985 встановлено, що на земельній ділянці узаконені самочинно побудовані будинки, у зв'язку з цим рішенням Іллічівської районної адміністрації від 27 липня 2005 року № 187 були затверджені ідеальні частки, отже частка [PERSON] складає 37/100 частини домоволодіння. Вищезазначений правовстановлюючий документ підлягає обміну. Надана інформація дійсна станом на 31 грудня 2012 року. Згідно технічної інвентаризації, проведеної 07 серпня 2017 року, на земельній ділянці розташовані: житлові будинки літ.А-1, літ.Б-1, літ.В-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, житлові прибудови літ.Б1-1, літ.В1-1, погреби літ.В1/п, літ.А/п, сіни літ.а3-1, веранди літ.а-1, літ.б-1, тамбури літ.б2-1, ґанки літ.б1, літ.в, загальною площею 203,6 кв.м, житловою площею 103,3 кв.м, літні кухні літ. Д-1, літ.К-1, вбиральня літ.М-1, гараж літ.С-1, сараї літ.Е-1, літ.3-1, літ.Л-1, літ.Р-1, літ.О-1, літ.Т-1, огорожа №1, замощення І. Житловий будинок літ.П-1, погреб літ.П/п, ґанок літ. п загальною площею 45,9 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, літні кухні літ. Н-1, сарай літ.И-1 належить [PERSON] вцілому. 37/100 часток, належних [PERSON] складається: житловий будинок літ.В-1, житлова прибудова літ.В1-1, погреб літ. В/п, тамбур літ. в-1, ґанок літ. в, загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 23,4 кв.м, літня кухня літ.Д-1, сараї літ.Е-1, літ.З-1, 1/4 частка вбиральні літ. М-1, 1/4 частка огорожа №1, 1/4 частка замощення І. Відповідно до спадкової справи №461/2017, відкритої після смерті [PERSON], померлої 04 березня 2017 року, позивачка 04 серпня 2017 року звернулася до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою від 23 вересня 2017 року № 3004/02-31 нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в правовстановлюючих документах маються розбіжності в зазначенні часток домоволодіння та правовстановлюючий документ не був обмінений при житті спадкодавця. Разом з тим, судом досліджено рішення Іллічівської райадміністрації №187 від 27 липня 2005 року «Про затвердження ідеальних часток», відповідно до якого затверджено ідеальну частину з виданням свідоцтва про право власності на будинок, замість існуючих правових документів: №85 на вул.Гонди, де частка [PERSON] та [PERSON] буде 27/100 частини, частка [PERSON] буде 1100 частини, частка [PERSON] буде 37/100 частини, частка [PERSON] та [PERSON] буде 29/100 частини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті матері [PERSON] Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у [PERSON] відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв'язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного позовна вимога про визнання права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved