Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 24 листопада 2014 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 8 000 грн., а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним - 34,8% річних від розміру заборгованості (з квітня 2015 року процентну ставку збільшено до 43,2% річних). Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (пеню в розмірі 0,24 % від суми боргу (щоденно) + 50 грн. на місяць (в разі виникнення прострочення понад місяць - +100 грн. на місяць), а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконував в зв'язку з чим станом на 31 травня 2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 113 168,94 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 16 689,51 грн.; - заборгованість по процентам, розрахована за період з 24 листопада 2014 року по 30 травня 2017 року - 96 479,43 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 24 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (на час розгляду справи - АТ КБ «ПриватБанк») уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, банківських тарифів, пам'ятки клієнта, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит за тарифним планом кредитних карток «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 8 000 грн., а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 2,9 % на місяць від розміру заборгованості (34,8 % річних). З квітня 2015 року процентну ставку збільшено до 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (пеню в розмірі 0,24 % від суми боргу (щоденно) + 50 грн. на місяць (в разі виникнення прострочення понад місяць - +100 грн. на місяць), а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже відповідач, підписавши 24 листопада 2014 року анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, отримавши кредитну картку та почавши користуватися кредитними коштами, приєднався та погодився з відповідними умовами, тарифами банку, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами(ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим станом на 31 травня 2018 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема заборгованість по кредиту в розмірі 16 689,51 грн., що підтверджується розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника. Крім того позивачем нараховано заборгованість по процентам за період з 24 листопада 2014 року по 30 травня 2017 року в розмірі 96 479,43 грн., виходячи з процентної ставки, яка змінювалася банком: базова ставка -2,9 % на місяць (34,8 % річних); з 01 квітня 2015 року - 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Судом встановлено, що зміна базової процентної ставки за користування кредитними коштами відбулася відповідно до наказу від 18 лютого 2015 року № СП-2015-6552838 (43,2 % річних). При цьому нові тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів (а.с. 9). З розрахунку боргу та виписки з рахунку позичальника вбачається, що [PERSON] з квітня 2015 року лише частково користувався кредитними коштами, а саме один раз (06 квітня 2015 року отримав 6 762,55 грн.). Однак банк здійснював нарахування процентів на всю суму кредиту за ставкою, чинною на час нарахування, а не на час отримання позичальником відповідної частини кредитних коштів. За таких обставин проценти за весь період користування кредитом мали бути нараховані, виходячи з процентної ставки, що діяла в період здійснення витрат, зроблених після введення в дію тарифів та узгодженої сторонами (прийнятої позичальником), а саме 34,8 % річних, а відносно кредиту, отриманого 06 квітня 2015 року - 43,2 % річних. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості по процентам, наданим позивачем станом на 01 квітня 2015 року, оскільки іншого не встановлено. Перерахунку в межах вимог позивача підлягає заборгованість по процентам за період з 01 квітня 2015 року по 30 травня 2017 року, оскільки нарахування протягом цього періоду велося за ставками, що не були узгоджені сторонами та діючими, на момент здійснення витрат. Таким чином заборгованість по процентам станом на 30 травня 2017 року становить: -1 996,67 грн. (нараховані проценти станом на 01 квітня 2015 року); -47,98 грн. (нараховані проценти за період з 01 квітня 2015 року по 06 квітня 2015 року, виходячи з незмінного розміру заборгованості за тілом кредиту, включаючи прострочену (9 926,96 грн.), за періоди, вказані позивачем у розрахунку, помноженої на процентну ставку - 34,8 % річних, з подальшим діленням набутих сум на 360 (п.2.1.1.12.6 Умов і Правил) та множенням на кількість днів, протягом якого здійснюється нарахування процентів (5 днів); -7 532,90 грн. (нараховані проценти за період з 06 квітня 2015 року по 30 травня 2017 року, виходячи з незмінного розміру заборгованості за тілом кредиту, включаючи прострочену за виключенням частини кредиту, отриманого позичальником 06 квітня 2015 року, проценти по якому нараховуються за іншою ставкою (9 926,96 грн. (16 689,51 грн. (загальний борг)) - 6 762,55 грн. (кредит, отриманий 06 квітня 2015 року)), за періоди, вказані позивачем у розрахунку, помноженої на процентну ставку - 34,8 % річних, з подальшим діленням набутих сум на 360 (п. 2.1.1.12.6 Умов і Правил) та множенням на кількість днів, протягом якого здійснюється нарахування процентів (785 днів); -6 370,32 грн. (нараховані проценти за період з 06 квітня 2015 року по 30 травня 2017 року, виходячи з розміру кредиту, отриманого позичальником 06 квітня 2015 року, проценти по якому нараховуються за ставкою 43,2 % річних (6 762,55 грн.), за періоди, вказані позивачем у розрахунку, помноженої на процентну ставку - 43,2 % річних, з подальшим діленням набутих сум на 360 (п. 2.1.1.12.6 Умов і Правил) та множенням на кількість днів, протягом якого здійснюється нарахування процентів (785 днів). Таким чином загальний розмір заборгованості по процентам становить 15 947,87 грн. (1 996,67 грн. + 47,98 грн. + 7 532,90 грн. + 6 370,32 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 508,16 грн. судового збору (1 762 грн. (сплачений судовий збір) х 28,84 % (відсоток задоволених позовних вимог)).

Outcome: partial