Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 гривень щомісячно до її повноліття та на своє утримання у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування предявлених позовних вимог вказала, що з 15 червня 2013 року вона з відповідачем знаходилася у шлюбі. З жовтня 2014 року сімейні відносини припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини відповідач не надає. На теперішній період часу вона ніде не працює у звязку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Вважає, що відповідач у змозі та зобовязаний надавати матеріальну допомогу, як на утримання дитини так і на утримання непрацездатної дружини. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він ніде не працює, не має можливості надавати матеріальну допомогу згідно позовних вимог. Згоден та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 гривень та на утримання дружини у розмірі 300 гривень. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Також у судовому засіданні встановлено, що позивачка на теперішній період часу ніде не працює у звязку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Позивачка вважає, що відповідач у змозі та зобовязаний надавати матеріальну допомогу, як на утримання дитини так і на своє утримання. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України: аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач ніде не працює. Згоден надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 гривень та на утримання дружини у розмірі 300 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини добровільно не надає, не працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, також стягнути аліменти на утримання непрацездатної дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 07 серпня 2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial