Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У серпні 2015 року сімейні відносини між ними фактично були припинені, з вказаного часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, коштів на своє утримання та забезпечення малолітньої дитини не вистачає. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Тому, просить суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до її повноліття та на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач просила позовні вимоги задовольнити, відповідач - позов визнав, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Згідно ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 3), сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2013 року, який зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС РС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 273. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як встановлено з матеріалів справи, шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, окрім державної допомогу, інших доходів не має. Малолітня дитина знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. На спростування зазначених обставин відповідачем доказів не надано. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Матеріалами справи встановлено, відповідач працює, отримує постійний, стабільний заробіток, аліментних стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, при цьому позов визнав у повному обсязі, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини у зазначеному позивачем розмірі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved