Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

у січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31 жовтня 2017 року за реєстровим номером 24544. В обґрунтування позову зазначено, що 06 серпня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа Банк») та [PERSON] укладено договір кредиту № 027/700045-KR, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 25 000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13% річних, та з кінцевим терміном повернення кредиту до 5 серпня 2028 року включно. У забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 6 серпня 2008 року, між останнім та банком укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS] . 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстровим номером 24544 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту № 027/700045-KR від 6 серпня 2008 року, боржником за яким є [PERSON] . У березні 2020 року позивачем подано заяву про зміну підстав позову, у якій позивачем зазначено про те, що прострочення виконання зобов`язань по договору кредиту № 027/700045-KR від 6 серпня 2008 року розпочалось з 21 вересня 2009 року. Відповідно до п. 4.4. договору кредиту, 20 грудня 2009 року (91-й календарний день з дня неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором) є останнім днем строку користування кредитом, тобто строком, який змінився в силу умов договору. АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», втратив з 21 грудня 2009 року нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлені в договорі нараховані штрафні санкції (штраф, пеня) у зв`язку із зміною кінцевого строку повернення кредиту. Крім того, у АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», з 21 грудня 2009 року виникло право вимагати повернення у повному обсязі кредиту з нарахованими процентами та штрафними санкціями. Відтак, позивач зазначає, що виконавчий напис підлягає скасуванню з двох підстав: по-перше, вимоги стягувача не є безспірними, так як строк повернення кредиту змінився в силу умов договору на 20 грудня 2009 року, а банк втратив з 21 грудня 2009 року право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлені в договорі нараховані штрафні санкції (штраф, пеня), натомість у виконавчому написі вказано про стягнення заборгованості по процентам за період з 1 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року; по-друге, виконавчий напис вчинено більш ніж через три роки з дня виникнення права вимоги у АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», що суперечить вимогам ст. 88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат». Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с. 88) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року вжито заходів забезпечення позову [PERSON] шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 24544 від 31 жовтня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» суму боргу у розмірі 19 725,72 доларів США, до розгляду справи по суті. (а.с. 92) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. надати Голосіївському районному суду м. Києва належним чином завірену копію виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 24544 від 31 жовтня 2017 року, та копії документів, на підставі яких останній було вчинено. (а.с. 97) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. (а.с. 117) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач АТ «Альфа-Банк» не скористався правом, передбаченим ст.ст. 174, 178 ЦПК України, та не подав до суду відзив на позов. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 серпня 2008 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», укладено договір кредиту № 027/700045-KR, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 25 000 доларів США, зі сплатою 13% річних, з кінцевим терміном повернення до 5 серпня 2028 року включно (а.с. 10-15). З матеріалів, наданих на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., вбачається, що АТ «Укрсоцбанк» 31 жовтня 2017 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 134). 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстровим номером 24544 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла на підставі договору кредиту № 027/700045-KR від 6 серпня 2008 року, боржником за яким є [PERSON] , за період з 1 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року, у загальному розмірі 19 725,72 грн., що складається з: строкова заборгованість - 14 440 доларів США; прострочена заборгованість - 2 687,63 доларів США, строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 136,07 доларів США; прострочена заборгованість по відсотках - 2 462,02 доларів США (а.с. 133). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що вказаний вище виконавчий напис підлягає скасуванню з двох підстав: по-перше, вимоги стягувача не є безспірними, так як строк повернення кредиту змінився в силу умов договору на 20 грудня 2009 року, а банк втратив з 21 грудня 2009 року право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлені в договорі нараховані штрафні санкції (штраф, пеня), натомість у виконавчому написі вказано про стягнення заборгованості по процентам за період з 1 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року; по-друге, виконавчий напис вчинено більш ніж через три роки з дня виникнення права вимоги у АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», що суперечить вимогам ст. 88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат». Суд погоджується з вказаними доводами позивача, виходячи з наступного. Згідно положень п. 4.4. договору кредиту від 6 серпня 2008 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. п. 3.3.7, 3.38 Договору (щодо сплати процентів за користування кредитом та комісій; своєчасного в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, в порядку, передбаченому договором), протягом більше, ніж дев`яносто календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). З наданої відповідачем довідки від 14 лютого 2020 року, вбачається, що прострочення виконання зобов`язань у позивача за договором кредиту № 027/700045-KR від 6 серпня 2008 року мало місце з 21 вересня 2009 року (а.с. 182-187). Відтак, згідно положень п. 4.4. договору кредиту, 20 грудня 2009 року (91-й календарний день з дня неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором) є останнім днем строку користування кредитом, тобто строком, який змінився в силу умов договору. Таким чином, АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», втратив з 21 грудня 2009 року нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлені в договорі нараховані штрафні санкції (штраф, пеня) у зв`язку із зміною кінцевого строку повернення кредиту. Крім того, у АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», з 21 грудня 2009 року виникло право вимагати повернення у повному обсязі кредиту з нарахованими процентами та штрафними санкціями. Натомість, оспорюваний виконавчий напис охоплює період заборгованості по процентам за користування кредитом, та нараховані штрафні санкції за період з 1 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року, тобто, поза межами строку, оскільки останній в силу умов договору змінився на 20 грудня 2009 року. Наведене свідчить про відсутність безспірності заборгованості за договором кредиту № 027/700045-KR від 6 серпня 2008 року. Крім того, згідно частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис вчиняється, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Судом встановлено, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису 31 жовтня 2017 року, з моменту права вимоги, тобто з 21 грудня 2009 року минуло більше трьох років, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 р. №6-887цс17. Відтак, аналізуючи викладене, суд надходить до висновку про те, що виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстровим номером 24 544, підлягає скасуванню наступних підставав: по-перше, вимоги стягувача не є безспірними, так як строк повернення кредиту змінився в силу умов договору на 20 грудня 2009 року, а банк втратив з 21 грудня 2009 року право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлені в договорі нараховані штрафні санкції (штраф, пеня), натомість у виконавчому написі вказано про стягнення заборгованості по процентам за період з 1 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року; по-друге, виконавчий напис вчинено більш ніж через три роки з дня виникнення права вимоги у АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», що суперечить вимогам ст. 88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат». В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення. Враховуючи викладене, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved