Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів та штрафних санкцій. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та 18.12.2013 року між сторонами було укладено депозитний договір №SAMDNWFD0070038884700, відповідно до умов якого позивач передав банку 100 000, 00 доларів США. Депозитний вклад було внесено на рахунок № [NUMBER] з правом автоматичної пролонгації. Крім того, 03.03.2014 між сторонами було укладено депозитний договір №SAMDNWFD0070085938100, відповідно до умов якого позивач передав банку 85 000, 00 доларів США. Депозитний вклад було внесено на рахунок № [NUMBER] з правом автоматичної пролонгації. Влітку 2014 року у зв`язку з припиненням функціонування банківських відділень на території АР Крим та м. Севастополя, рахунки позивача було заблоковано, нарахування відсотків припинено. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про розірвання депозитних договорів та повернення внесених на рахунок грошових коштів, проте вимога позивача банком виконана не була. Станом на 29.12.2018 року на рахунку позивача № [NUMBER] згідно договору №SAMDNWFD0070038884700 обліковувалося 100 000 доларів США. Відсоткова ставка за даним договором становила 10% річних. Станом на 29.12.2018 на рахунку позивача № [NUMBER] згідно договору №SAMDNWFD0070085938100 обліковувалося 85 000 доларів США. Відсоткова ставка за даним договором становила 11% річних. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення грошових коштів в сумі 242 944,95 доларів США та 2 868 520,77грн., з яких: по Договору №SAMDNWFD0070038884700 від 18.12.2013: 100 000 доларів США- сума вкладу, 29019,27 доларів США - нараховані відсотки, 163228,58грн. - три відсотки річних, 1 384 410,00грн. -сума пені, по Договору №SAMDNWFD0070085938100 від 03.03.2014: 85 000 доларів США- сума вкладу, 28 925,68 доларів США - нараховані відсотки, 144 133,69грн. - три відсотки річних, 1 176 748,50грн. - сума пені. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 03.01.2019 року відкрито провадження у вказаній справі та ухвалено її розглянути за правилами позовного (загального) провадження. Представник відповідача направив на адресу суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія АР Крим визначена як тимчасово окупована територія України. Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/1 від 21.04.2014 припинено діяльність на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя відокремлених структурних підрозділів банків, зокрема і ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, доступу до первинних документів ПАТ «КБ «ПриватБанк», у тому числі оригіналів договорів та касових документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на даний час є обмеженим. Оскільки Банк не має можливості надати оригінали документів та будь-яку інформацію стосовно укладення вказаних договорів, представник відповідача просить суд надати наданим позивачем документам в обґрунтування позовних вимог належну правову оцінку. Також, заперечив розмір нарахування позивачем відсотків та штрафних санкцій. У зв`язку з вищенаведеними обставинами в задоволенні позовних вимог просить відмовити. 14.02.2019 позивач направив на адресу суду відповідь на відзив, в якому заперечує проти доводів наведених у відзиві представника відповідача. 25.02.2019 представник відповідача на адресу суду направив заперечення на відповідь на відзив відповідача. 14.02.2019 позивач направив на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 346 545,79 доларів США, з яких: по Договору №SAMDNWFD0070038884700 від 18.12.2013: 100 000 доларів США- сума вкладу, 29019,27 доларів США - нараховані відсотки, 5 895,24 доларів США - три відсотки річних, 50 000 доларів США - сума пені, по Договору №SAMDNWFD0070085938100 від 03.03.2014: 85 000 доларів США- сума вкладу, 28 925,68 доларів США - нараховані відсотки, 5 205,60 доларів США - три відсотки річних, 42 500,00 доларів США - сума пені. 25.02.2019 представник відповідача направив на адресу суду відзив на заяву про уточнення позовних вимог, згідно якого зазначив, що стягнення пені в іноземній валюті не передбачено чинним законодавством України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.12.2013 між сторонами укладено депозитний договір №SAMDNWFD0070038884700 (далі - Договір). Відсоткова ставка за даним договором становила 10% річних. На виконання договору, позивач передав банку 100 000, 00 доларів США. Депозитний вклад було внесено на рахунок № [NUMBER] зі строком повернення до 18.12.2014 з правом автоматичної пролонгації, що підтверджується платіжним дорученням №2719665491 від 18.12.2013. (а.с.14, 15) 03.03.2014 між сторонами було укладено депозитний договір №SAMDNWFD0070085938100 (далі-Договір). На виконання договору, позивач передав банку 85 000, 00 доларів США. Відсоткова ставка за даним договором становила 11% річних. Депозитний вклад було внесено на рахунок № [NUMBER] зі строком повернення до 03.03.2015 з правом автоматичної пролонгації, що підтверджується платіжним дорученням №2723336589 від 03.03.2014. (а.с.16,17) Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з пункту 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 6 травня 2014 року № 260. Згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492),банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибутковою касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електроного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред`явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред`явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Посилання представника відповідача на те, що у зв`язку з окупацією території Автономної Республіки Крим ПАТ КБ «ПриватБанк» не може перевірити інформацію щодо спірних банківських договорів не є переконливими, оскільки договори банківського вкладу були укладені безпосередньо з ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, а не його кримською філією. Відтак у відповідача повинна бути наявна вся необхідна інформація за вказаними договорами. Доводи представника відповідача про те, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку Російської Федерації від 21.04.2014 і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів по вкладах покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасова окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Виходячи з того, що кошти вносилися позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка станом на час розгляду справи окупована, Договори вкладу були укладені між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою, а тому припинення діяльності відділення банку на окупованій території АР Крим, не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладу позивача за його вимогою. Стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058,1075 ЦК України зобов`язання за договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у вказаній справі майном [PERSON] є грошові кошти. З огляду на зазначене, власник рахунку [PERSON] мав легітимні очікування на видачу вкладу на його вимогу, тобто законні очікування щодо здійснення права власності. Разом з тим, в порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», а також вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладалися зазначені договори депозитного вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, як і доказів на підтвердження припинення відповідних зобов`язань у зв`язку з їх виконанням. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань відповідачем, позивач 30.09.2014, 16.06.2017 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявами про розблокування рахунків, відкритих на його ім`я на території АР Крим, розірвання вказаних договорів банківського вкладу та в зв`язку з цим повернення належних йому грошових коштів. (а.с.20, 22-23) Разом з тим, відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» взяті на себе зобов`язання за договорами банківського вкладу, зокрема з повернення належних позивачу суми банківського вкладу та процентів не виконав. Доказів, які б спростовували наявність депозитних зобов`язань перед позивачем суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Як вбачається з листів відповідача від 20.11.2014 №20.1.0.0.0/7-20141117/1717, від 19.06.2017 №20.1.0.0.0/7-20170616/2638, у зв`язку з окупацією території Автономної Републіки Крим та конфіскацією частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремлених структурних підрозділів Банку, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, доступ до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки, електронних носіїв є обмеженим. (а.с.21) Таким чином, оскільки кошти вносились позивачем у філії ПАТ КБ «ПриватБанк», яка діяла від імені юридичної особи, договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, а тому припинення діяльності філії банку не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладу позивача за його вимогою, оскільки юридична особа повинна відповідати за зобов`язаннями своєї філії. Враховуючи встановлені судом обставини справи та виходячи з наведених положень Закону, суд дійшов висновку, що доводи позивача про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами банківських вкладів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача сум банківських вкладів за Договором №№SAMDNWFD0070038884700 від 18.12.2013 в розмірі 100 000, 00 доларів США та за Договором № SAMDNWFD0070085938100 від 03.03.2014 в розмірі 85 000, 00 доларів США, підлягають задоволенню. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до п.11 договорів від 18.12.2013 року та від 03.03.2014 року, якщо клієнт вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення ще не пройшли, клієнту повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців відсотки виплачуються за ставкою вкладу «до запитання» за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу або продовження його терміну до дня розірвання договору. Згідно з п.12 договорів від 18.12.2013 року та від 03.03.2014 року, якщо клієнт вимагає розірвати договір після закінчення 6 місяців з дати його оформлення, але до закінчення терміну вкладу, вказаного в розділі «дані вкладу», то клієнту повертається сума вкладу. За неповний термін вкладу відсотки виплачуються за зниженою в 2 рази процентній ставці за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу або продовження його терміну до дня розірвання договору. Відповідно до п.13 договорів від 18.12.2013 року та від 03.03.2014 року, якщо клієнт вимагає достроково розірвати договір, а термін вкладу вже був продовжений один або кілька разів, відсотки за кожний повний термін вкладу виплачуються в повному обсязі. Відсотки за останній термін вкладу, який на момент розірвання договору ще не закінчився, нараховуються за умовами, описаними в п.п.11,12 цього Договору. Оскільки між сторонами не припинилися зобов`язальні відносини щодо повернення вкладів, відповідно позивач за період після дострокового розірвання договору, має право на отримання процентів за користування її коштами у розмірі, що сплачується банком на вимогу. Отже, відсотки за повну кількість років, що минули з моменту укладення договору повинні нараховуватися за ставкою, зазначеною в Розділі «Дані за вкладом», а за неповний рік у зв`язку з достроковим розірванням договором та до фактичного повернення суми вкладу за ставкою вкладу «до запитання». Як вбачається з Договору від 18.12.2013 року в Розділі «Дані за вкладом», процентна ставка становить 10% річних. Як вбачається з Договору від 03.03.2014 року в Розділі «Дані за вкладом», процентна ставка становить 11% річних. Згідно наказу АТ КБ «ПриватБанк» від 05.01.2004 №07 ставка по депозитах «на вимогу» з 06.01.2004 року становить 1% річних. (а.с.25) Відповідно до протоколу комітету управління активами і пасивами АТ КБ «ПриватБанк» від 25.04.2017 ставка по депозитах «до запитання» з 04.05.2017 становить 0,01% річних. (а.с.26) Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.03.2014 №14/1725, станом на 14.03.2014 на вказаних рахунках, відкритих на ім`я позивача наявна наступна сума коштів: - по Договору від 18.12.2013 року складає 100 767,12 доларів США, з яких: 100 000 доларів США - сума вкладу, 767,12 доларів США - сума нарахованих відсотків станом на 14.03.2014. - по Договору від 03.03.2014 року складає 85 794, 10 доларів США, з яких: 85 000 доларів США - сума вкладу, 794,10 доларів США - сума нарахованих відсотків станом на 14.03.2014. (а.с. 19) Таким чином, оскільки сума вкладу згідно Договору №SAMDNWFD0070038884700 від 18.12.2013 становить 100 000, 00 доларів США, нараховані відсотки складають 29019,27 доларів США, з яких: за період з 14.03.2014 року по 26.12.2016 року становить 27 890,41 доларів США (100 000, 00 доларів США х 10% х 1018 днів :100 : 365 днів), за період з 27.12.2016 року по 03.05.2017 року становить 345,20 доларів США (100 000, 00 доларів США х 1% х 126 днів :100: 365 днів), за період з 04.05.2017 року по 29.12.2018 року становить 16,54 доларів США (100 000, 00 доларів США х 0,0 1% х 604 днів :100: 365 днів). Крім того, згідно Договору № SAMDNWFD0070085938100 від 03.03.2014 сума вкладу становить 85 000, 00 доларів США, нараховані відсотки складають 28 925,68 доларів США, з яких: за період з 14.03.2014 року по 11.03.2017 року становить 27 998,76доларів США (85 000, 00 доларів США х 11% х 1093 днів :100 : 365 днів), за період з 12.03.2017 року по 03.05.2017 року становить 118,76доларів США (85 000, 00 доларів США х 1% х 51 день :100: 365 днів), за період з 04.05.2017 року по 29.12.2018 року становить 14,06доларів США (85 000, 00 доларів США х 0,0 1% х 604 днів :100: 365 днів). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 9 договорів передбачено право позивача дострокового розірвання вказаного договору, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 16.06.2017 направив на адресу відповідача заяву про дострокове розірвання вказаних договорів, яка отримана останнім 16.06.2017. (а.с.22-23) Як встановлено судом, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за Договорами від 18.12.2013 та від 03.03.2014 у період з 21.06.2017 по 29.12.2018. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.01.2019 по справі №373/2054/16-ц - в разі, якщо предметом договору була іноземна валюта, то виконання договору та штрафні санкціі за його невиконання повинні визначатися в іноземній валюті. З огляду на викладене, у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за Договором від 18.12.2013, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 895,24 доларів США (129002,73 х3% х 556дн.:100%:365) за період з 21.06.2017 по 29.12.2018, за Договором від 03.03.2014, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми в розмірі 5205,60 доларів США (113 911,62 х3% х 556дн.:100%:365) за період з 21.06.2017 по 29.12.2018. Відтак вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит)-це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктом 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Виходячи з положень вказаних норм закону, вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а сплату пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. За змістом положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст. 1061 ЦК України, якими передбачено виплату банком вкладнику процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором, вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 року у справі №761/42169/16-ц, від 19.09.2018 року у справі №761/46145/16-ц, від 04.04.2018 року у справі №367/7401/14-ц. Таким чином, у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за Договором від 18.12.2013, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 3% вартості послуги в сумі 1095 000,00 доларів США (100000 х3% х 365:100) за період з 29.12.2017 по 29.12.2018, за Договором від 03.03.2014, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 3% вартості послуги в сумі 930 750,00 доларів США (85 000 х3% х 365:100) за період з 29.12.2017 по 29.12.2018. Разом із тим, позивач просить стягнути з відповідача пеню по Договору від 18.12.2013 в сумі 50 000 доларів США, що становить половину від суми основної заборгованості за вказаним договором та пеню по Договору від 03.03.2014 в сумі 42500 доларів США, що становить половину від суми основної заборгованості за вказаним договором. Відтак вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на неправильність розрахунку пені, наведеного позивачем є такими, що базуються на власний розсуд, оскільки розрахунок пені наведений за формулою, яка викладена в рішенні Апеляційного суду м.Києва від 11.07.2017 у справі №761/42169/16-ц, залишеного без змін постановою Верховного Суду від 01.10.2018 і правильність розрахунку за вказаною вище формулою перевірена судом. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи встановлені судом обставини справи суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8100 грн.

Outcome: approved