Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], де третя особа - Амур-Нижньодніпровський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 06 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під №1455 позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею в спірній квартирі зареєстрований [PERSON], який є братом позивача, однак в квартирі не проживає, не користуються нею, не несе витрат на її утримання. Тому позивач звернулася до суду та просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Амур-Нижньодніпровський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа Амур-Нижньодніпровський районний відділ в м.Дніпропетровську Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області до суду свого представника не направили, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 06 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під №1455 позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6-7,8). [PERSON], який є братом позивача [PERSON], залишається зареєстрованим в [ADDRESS], однак в квартирі не мешкає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, оплату комунальних послуг не здійснює, що підтверджується наданими доказами. Крім того, втратив своє право користування спірною квартирою, подарувавши її позивачу. Доказів того, що ним з позивачем укладено будь-які договори на користування спірною квартирою, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] втратив право користування спірним житлом. Щодо позовних вимог про зобов'язання Амур-Нижньодніпровський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації, суд зазначає наступне. Амур-Нижньодніпровський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області є у справі третьою особою. Такий процесуальний статус виключає можливість покладення на нього рішенням суду будь-яких обов'язків, а тому позовні вимоги в цій частині задоволення не підлягають. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial