Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У серпні 2020 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2009 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені більше року тому по причині різних характерів і поглядів на життя. Позивач просив розірвати шлюб та визначити місце проживання сина з ним. 14.12.2020 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони дійсно проживають окремо, з квітня 2018 року. Дитина наразі проживає з нею; участі батька у вихованні дитини вона не перешкоджає, проте, заперечує проти визначення місця проживання сина з батьком. [PERSON] просила суд також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3 000 грн 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі зустрічного позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 16.10.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради та доручено органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (39600, м. Кременчук, пл. Перемоги, 2) надати висновок про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 16.12.2020 року об`єднано в одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини із зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів; розгляд справи призначено в порядку загального провадження. Ухвалою суду від 29.01.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гриценко А.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечували. [PERSON] суду пояснив, що він бажає зберегти сім`ю, але цьому заважає той факт, що в даний час [PERSON] проживає з іншим чоловіком. Вважав, що зможе забезпечити сину кращі умови, оскільки має власне житло, а мати дитини квартиру орендує. Окрім того, його батьки готові допомогти виховувати сина, у той час, як [PERSON] є сиротою. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали в частині розірвання шлюбу, проти визначення місця проживання малолітнього сина разом з батьком заперечували. [PERSON] суду пояснила, що після того, як вона та чоловік стали проживати окремо, дитина весь час проживала з нею, і чоловік проти цього не заперечував. Вважає, що до ініціювання спору про визначення місця проживання сина відповідача спонукав той факт, що з [PERSON] намагається налагодити стосунки чоловік, з яким вона спільно проживає. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради на адресу суду направила Висновок № 94 від 18.12.2020 року про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] ; надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 14 серпня 2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 591. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони визнають, що шлюбні стосунки вони припинили, хоча по-різному визначають період, коли це сталося. Вирішуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд враховує наступне: Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище « [PERSON] ». Вирішую позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітнього сина, суд враховує наступне: Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 94 від 18.12.2020 року (а.с. 63-68), малолітній [PERSON] сім років проживає в орендованій квартирі з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 17.11.2020 року спеціалістами служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради було здійснено обстеження умов проживання дитини: квартира з усіма комунальними зручностями, загальною площею 38,0 кв.м, розташована на 3-му поверсі триповерхового будинку та складається з однієї кімнати, коридору, кухні та ванної кімнати. Санітарно-гігієнічні умови добрі, у квартирі чисто та охайно, зроблено ремонт, у наявності необхідні для проживання меблі, побутова техніка, речі для повсякденного вжитку та продукти харчування. Для дитини передбачено окреме ліжко для сну та відпочинку, є шафа для одягу, стіл для навчання, шкільне приладдя, комп`ютер, сезонний одяг та взуття, іграшки, книжки, особисті речі дитини; для дитини є все необхідне для її повноцінного розвитку та відпочинку. За результатами оцінки потреб особи з`ясовано, що мати спроможна виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Складних життєвих обставин в родині не виявлено, дана сім`я не рекомендована на облік сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах. 17.11.2020 року спеціалістами служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради було відвідано батька дитини - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми батьками: квартира з усіма комунальними зручностями, загальною площею 69,4 кв.м, розташована на 9-му поверсі десятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати та туалету. Санітарно-гігієнічні умови задовільні, у наявності необхідні для проживання меблі, побутова техніка, речі для повсякденного вжитку та продукти харчування. Для дитини передбачено окреме ліжко для сну та відпочинку, є шафа для одягу, стіл для навчання, іграшки; для дитини створені належні умови для її повноцінного зростання. За результатами оцінки потреб особи з`ясовано, що батько спроможний виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Складних життєвих обставин в родині не виявлено, дана сім`я не рекомендована на облік сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України для з`ясування думки дитини 18.11.2020 року спеціалістами служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради була проведена бесіда з малолітнім [PERSON] . У ході розмови хлопець повідомив, що проживає разом з мамою у квартирі, де у нього є іграшки. Книжки та особисті речі. У подальшому він бажає жити разом мамою, а з батьком їздити на заняття до басейну, спілкуватися та проводити вільний час у вихідні дні. 02.12.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області було розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Комісія врахувала надані документи та вирішила за доцільне визначити місце проживання [PERSON] разом з матір`ю. Суд також вислухав думку [PERSON] . Хлопчик виявляє прихильність до обох батьків, прямо заявляє про те, що любить їх обох та не готовий обирати між ними. У той же час очевидно, що дитина надмірно обізнана про подробиці стосунків між батьками, в тому числі щодо подій, які відбуваються в судових засіданнях. Батько дитини явно намагається схилити сина до бажання проживати з ним. Проте, суд встановив, що мати належно турбується про сина і підстав змінювати усталений порядок немає. З урахуванням таких обставин суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову [PERSON] в частині визначення місця проживання сина з нею, та про відмову у позові [PERSON] в частині визначення місця проживання сина з ним. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу. Відповідач не є інвалідом, працездатний, утримання малолітньої дитини є абсолютним обов`язком їх батьків. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову в цій частині тому, що просив визначити місце проживання сина з ним. Проти суми заявлених аліментів заперечень від нього не надходило. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення зустрічної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 840 грн 80 коп. (а.с. 1) та за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини в розмірі 840 грн 80 коп. (а.с. 20). Відповідачем при подачі зустрічного позову сплачено судовий збір за позову вимогу про визначення місця проживання дитини в розмірі 840 грн 80 коп. (а.с. 47). Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. Також слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір 840 грн 80 коп. - сплачений ним при зверненні до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Оскільки сторонами сплачена однакова сума судового збору в розмірі 840 грн 00 коп. за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини, суд не знаходить підстав для стягнення такої суми з кожного з них на користь кожного з них. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: partial