Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що йому на праві власності належить нежитлова будівля літ. «Б» з надвірними спорудами, частина мостіння (асфальтового) літ. «І», огорожа №2 та №4 за адресою м. Херсон, вул. Суворова, 3. Вказані обєкти нерухомого майна розташовані на земельній ділянці №3 по вул. Суворова у м. Херсоні площею 0,2013 га. наданій у постійне користування Будинку художньої творчості, який перебуває у державній власності. В звязку з наявністю права власності на вказані обєкти нерухомості, позивач просив суд встановити земельний сервітут на право користування [PERSON] земельною ділянкою, площею 2013 кв.м. за адресою: м.Херсон, вул. Суворова, 3, на умовах його права безперешкодного проходу та проїзду через цю земельну ділянку по наявному шляху, права прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, права забезпечення водопостачання, права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів, з метою ремонту будівель і споруд. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, зазначив, що його довіритель вичерпав всі способи, щодо можливості належного користування обєктом нерухомості, що належить позивачу на праві власності. Представник Херсонського державного будинку художньої творчості в судовому засіданні позов не визнала, вважає що підстави для встановлення земельного сервітуту відсутні, посилаючись на письмові заперечення. Представник Херсонської міської ради позов не визнав, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Прокурор в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на письмові заперечення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1-1852 від 25.05.2010 року посвідченого на товарній біржі «Ізумруд» придбав у [PERSON] нежитлову будівлю літ. «Б» загальною площею 69,3 кв.м., частину мостіння (асфальтового) «І» площею 593,2 кв.м., огорожу №2 довжиною 49,85 м., огорожу №4 довжиною 18,6 м., розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, 3. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.06.2010 року по справі №2-4627/10 вищевказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на зазначене нерухоме майно. При цьому, розмір земельної ділянки, на якій розташований обєкт нерухомості як договором купівлі-продажу, так і рішенням суду не визначено. Зазначений факт встановлений рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 15.11.2011 року у справі №2-3099/11 та рішенням апеляційного суду Херсонської області від 03.09.2012 року у справі №22ц/2722/12, а тому згідно ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не потребує. Таким чином, позивач є власником лише нежитлової будівлі, а право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій розміщена вказана будівля за позивачем не встановлено. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] в обгрунтування позовних вимог зазначав, що він як власник будівлі, розташованій на земельній ділянці, має право на користування вказаною земельною ділянкою в повному обсязі згідно встановленого земельного сервітуту. При цьому, як на підставу для задоволення позову посилався на норми ст.ст.402, 404 ЦК України, ст.98 ЗК України. Згідно з ч.1. ст.401 Цивільного Кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії 1-ХС №000249 земельна ділянка загальною площею 0,2013 га, щодо якої позивач просить встановити земельний сервітут, перебуває у постійному користування Херсонського державного будинку художньої творчості. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно розяснень, даних в п.38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільного і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має врахувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Так, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження неможливості здійснення ним господарської діяльності без використання вказаної земельної ділянки, а також на підтвердження необхідності встановлення земельного сервітуту на всю земельну ділянку загальною площею 2013 кв.м. при наявності у нього права власності лише на одне нежитлове приміщення загальною площею 69,3 кв.м. Крім того, встановлення земельного сервітуту щодо спірної земельної ділянки, на думку суду, в порушення вимог ст.98 ЗК України буде обтяжливим для Херсонського державного будинку художньої творчості, зважаючи на специфіку діяльності вказаного закладу, та жодним чином не сприятиме його розвитку. Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що встановлення земельного сервітуту на право користування позивачем вказаною земельною ділянкою на умовах його права безперешкодного проходу та проїзду через цю земельну ділянку по наявному шляху, права прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, права забезпечення водопостачання, права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд порушуватиме дотримання вимог безпеки життєдіяльності позашкільного навчального закладу Херсонського державного будинку художньої творчості, дотримання санітарно-гігієнічних норм, вимог з охорони праці та права дітей на безпечні умови навчання. Також, в судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що на час розгляду справи позивачеві не встановлено межі земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності, не присвоєно кадастровий номер, відсутній договір оренди земельної ділянки. Відповідно суду не надано доказів, наявності у позивача права користування або права власності на земельну ділянку, за адресою: м. Херсон, вул. Суворова 3, з визначенням її розмірів. Таким чином, зважаючи на положення чинного законодавства, з огляду на відсутність доказів неможливості використання належної позивачу нежитлової будівлі без обтяження спірної земельної ділянки сервітутом, суд приходить до висновку, що підстави для встановлення земельного сервітуту на право користування земельною ділянкою загальною площею 2013 кв.м. відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed