Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Згідно з позовної заяви від спільного шлюбу позивачки із відповідачем, в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що підставою звернення до суду з цією заявою стало те, що у листопаді 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Нетішинським міським судом було винесене заочне рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки в розмірі 516 гривень. Після вказаного рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів. Фактично спільна дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Підростаючи, витрати на утримання дитини дуже суттєво збільшились, в зв`язку з чим матеріальне становище позивачки значно погіршилось. При цьому відповідач відмовляється добровільно збільшити допомогу на дитину, посилається на відсутність роботи та стабільного заробітку. Однак зазначає, що останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки відповідач регулярно надає будівельні послуги (натягування стель). При цьому відповідач приховує на думку позивачки ці обставини і отриманий ним дохід. Таким чином, сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного фізичного та духовного розвитку дитини, в зв`язку із цим є необхідність збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини. На підставі наведеного, позивачка просить про збільшення розміру аліментів з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 516 гривень до ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не нижче 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття. Ухвалою суду від 01.07.2020 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, а позов просила задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на веб сайті Судової влади України. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з відсутністю сторін. Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов належить частковому задоволеню, зважаючи на наступне. Відповідно до вимог ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.192 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням тієї обставини, що стягнення аліментів на дітей здійснюється на підставі рішення суду, зазначена норма закону до даних правовідносин не застосовується, тому збільшення розміру аліментів можливе після набрання законної сили рішення суду у даній справі. Згідно роз`яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому зв`язку з погіршенням матеріального становища одержувача аліментів, покращенням матеріального становища платника, одержувач може подати до суду заяву про збільшення їх розміру. Згідно правової позиції висловленої Верховним судом України в постанові від 05.02.2014 року у справі №143-цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.11.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 516 гривень. Суд враховує, що з часу звернення позивачки до суду з даним позовом, її майновий стан змінився, оскільки вказане відповідачем не оспорювалось. Крім того, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, позовні вимоги позивачки, з метою захисту інтересів дітей, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що відповідає вимогам, визначеним ч.2 ст.182 СК України. Обоє батьків зобов`язані утримувати свою дитину до повноліття, тому суд вважає за доцільне збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача з твердої грошової суми в розмірі 516 гривень до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не нижче 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитини повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде відповідати потребам дитини для забезпечення належних умов на її утримання, виховання та проживання. Згідно з ст.430 ЦПК України, рішення суду не підлягає негайному виконанню, оскільки вирішення даного спору не пов`язане зі стягненням аліментів, судом вирішувався спір щодо зміни способу їх стягнення. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. З матеріалів справи вбачається, що позивачка користувалася правничою допомогою, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 24.06.2020 року З акту прийомки виконаних робіт від 25.06.2020 року вбачається, що адвокат Бойко В.Ф. надав правничу допомогу на суму в розмірі 900 гривень. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивачки також слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 гривень.

Outcome: approved