Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.11.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та громадянкою України [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір № 003-29512-281111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якої Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок для погашення заборгованості [NUMBER] в національній валюті України - гривні. У зв'язку з тим, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відповідачем умови кредитної угоди належним чином не виконуються, утворилася заборгованість. В позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 235 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.11.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та громадянкою України [PERSON] було укладено договір № 003-29512-281111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якої Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок для погашення заборгованості [NUMBER] в національній валюті України - гривні (а.с.4-5). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання проте, станом на 08.11.2014 р., відповідач не виконує належним чином взяті зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3 235 грн. 00 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 235 грн. 00 коп. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved