Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 04.07.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні погляди на сімейне життя, після сварки, яка відбулася у вересні цього року припинили будь-які відносини та стали проживати окремо, спроб на примирення з того часу не було, тому вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, просила їх шлюб розірвати, стягнути на її користь сплачений судовий збір в сумі 551, 20 грн. та змінити прізвище на «Кузьменко». В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилався, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.07.2015 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 803 (а.с.5). Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, тому суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище «Кузьменко». Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved