Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про зарахування на посаду фахівця із соціальної роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свій позов позивач мотивував тим, що з 12 квітня 2010 року перебуває в якості безробітного в Піщанському РЦЗН. 13 травня 2013 року він отримав направлення центру зайнятості на працевлаштування до Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на посаду фахівця із соціальної роботи. Однак, йому було відмовлено у прийнятті на роботу з підстав невідповідності вимогам. Відмову у прийнятті на роботу вважає незаконною і такою, що порушує його право на працю. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що у зв'язку з відсутністю у позивача освіти фахівця із соціальної роботи та невідповідністю його напрямку кваліфікаційної підготовки було відмовлено у призначенні [PERSON] на посаду фахівця із соціальної роботи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] має вищу освіту, здобуту в Київському автомобільно-дорожньому інституті, рівня спеціаліст у галузі «автомобілі і автомобільне господарство». 13 травня 2013 року звернувся з письмовим направленням на працевлаштування, яке отримав у Піщанському районному державному центру зайнятості, до Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. 20 травня 2013 року директор Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Заболотня В.О. прийняла рішення про відмову у прийнятті на роботу з причини, що кандидатура [PERSON] не відповідає вимогам зазначеної посади. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики від 25.05.2012 року № 324 «Про затвердження нової редакції кваліфікаційної характеристики професії «Фахівець із соціальної роботи» кваліфікаційними вимогами до фахівця із соціальної роботи є: повна вища освіта відповідного напрямку підготовки (спеціаліст) без вимог до стажу роботи. У випадку, якщо кандидати на зазначену посаду не мають відповідної освіти або стажу роботи, то конкурсний відбір кандидатів проводить створена конкурсна комісія при Піщанському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Враховуючи ту обставину, що кандидатура позивача раніше розглядалася на зазначену посаду робочою групою, а саме: 09 квітня 2013 року і було вирішено відмовити [PERSON] у прийнятті на посаду фахівця із соціальної роботи у зв'язку з невідповідністю його напрямку підготовки відповідно до отриманої ним освіти, то 20 травня 2013 року при розгляді направлення на працевлаштування [PERSON] на посаду фахівець із соціальної роботи вона прийняла рішення про відмову у прийнятті [PERSON] на зазначену посаду з причини, що кандидатура не відповідає вимогам посади. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Тому, укладання трудового договору потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Направлення служби зайнятості є обов'язковими для підприємств лише щодо осіб, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних конкурувати на ринку праці. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про зайнятість населення» на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладений обов'язок працевлаштування лише визначеної місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад кількості осіб, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці. Ці категорії визначенні ст. 5 Закону України «Про зайнятість населення», а також до них віднесені інваліди. Судом встановлено, що позивач до цих категорій не відноситься. Із пояснень позивача видно, що 13 травня 2013 року він надав відповідачу направлення на працевлаштування, однак із заявою про зарахування його на посаду фахівця із соціальної роботи не звертався. Суд не приймає посилання позивача [PERSON] стосовно дискримінації відносно нього, оскільки частиною 2 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено, що дискримінація - рішення, дії або бездіяльність, спрямовані на обмеження або привілеї стосовно особи та/або групи осіб за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, сімейного та майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, якщо вони унеможливлюють визнання і реалізацію на рівних підставах прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не навів суду інших належних та допустимих обставин, щодо порушення відповідачем його прав у відмові у прийнятті на роботу.

Outcome: dismissed