Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У січні 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.11.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 26658,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по зазначеному договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 08.11.2016 року має заборгованість у розмірі 70952,08 грн., яка складається з наступного: 23814,86 грн. - заборгованість за кредитом; 15736,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23814,75 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7586,01 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. В зв'язку з вищевикладеним ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 70952,08 грн., а також судові витрати, які були ними понесені у зв'язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні, просила про застосування до вимог позивача строків позовної давності. З цих підстав просила суд відмовити позивачу у задоволені позову. Суду пояснила, що останній платіж за договором нею було здійснено у квітні 2013 року. Представник відповідача - адвокат [PERSON], просив про застосування до вимог позивача строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.11.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та в порядку передбаченому угодою. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 08.11.2016 року обсяг невиконаних зобов'язань відповідача за угодою від 01.11.2012 року складає 70952,08 грн. У відповідності до п. 2.1. Генеральної угоди від 01.11.2012 року, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 26658,21 грн. строком на 36 місяців, з 01.11.2012 року по 30.11.2015 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 26658,21 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в зазначені в заяві, умовами та правилами строки. Також сторонами були погоджені строки та розмір щомісячних платежів та зазначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти, (щомісячний платіж), в сумі 967,16 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших видатків відповідно до умов та правил. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 30.11.2015 року. Таким чином, сторонами обумовлено, що повернення кредиту відбувається в певні строки: щомісячно з 1 по 25 число місяця, а останнім днем погашення є 30.11.2015 року. Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди від 01.11.2012 року у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, які вказані в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов'язаннями, строк яких настав сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у разі порушення позичальником своїх зобов'язань, сторони,

Outcome: dismissed