Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У січні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] вищого навчального закладу «Кременчуцький Університет економіки, інформаційних технологій і управління». Зазначала, що працювала у відповідача з 01 вересня 2014 року до 20 липня 2015 року. На час її звільнення відповідач в особі його адміністрації не виплатив борг по зарплаті, чим порушив її трудові права. Просила стягнути з відповідача борг по заробітній платі в сумі 13150,30 грн. та середньомісячний заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 11422,52 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, про що надала письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] вищого навчального закладу «Кременчуцький Університет економіки, інформаційних технологій і управління» у судове засідання не прибув повторно, керівництво якого було повідомлено про час та місце розгляду справи засобами рекомендованого поштового звязку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч. 1 ст. 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розміри підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом достовірно встановлено, що позивач працювала у відповідача з 01 вересня 2014 року до 20 липня 2015 року на посаді помічника ректора. При звільненні позивача адміністрація відповідача без поважних на те причин не провела виплату позивачеві належних їй розрахункових сум при звільненні за період з січня 2015 року по серпень 2015 року на загальну суму 13150,30 грн., як сума нарахованої заробітної плати, що підтверджується довідкою відповідача (а.с. 7). З вини адміністрації відповідача, в результаті її неправомірних дій було порушено право позивача на своєчасне одержання винагороди по результатам праці, розрахункових сум при звільненні. Відповідач в особі його адміністрації не надав належних, безспірних, достовірних та допустимих доказів про відсутність вини щодо невиплати позивачеві розрахункових сум при звільненні. На підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 13150,30 грн. в межах позовних вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виплати розрахункових сум належних працівнику - позивачу при звільненні у розмірі 11422,52 грн. При цьому, суд погоджується з розрахунками такого середнього заробітку, здійсненого позивачем, який відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08 лютого 1995 року за № 100 (з відповідними змінами та доповненнями в редакції станом на день розгляду справи). З відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір на суму 551,20 грн.

Outcome: approved