overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON], звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обовязки щодо утримання своєї доньки відповідач не виконує, дитина знаходиться на утримання матері. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 08 червня 2006 року народилася донька, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання . Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо у тримання своєї доньки відповідач не виконує, дитина знаходиться на утримання матері. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася донька, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання . Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], на період навчання. Позивач зазначає, що від подружнього життя з відповідачем, у них [INFO] народилася донька, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, про розвиток дитини не піклується, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 500,0 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення дитиною навчання. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що під час подружнього життя у позивача та відповідача народилася донька, [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, [PERSON] є студентом І курсу ЕГ факультету Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на навчання не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід стягнути аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення дитиною навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], на період навчання. Позивач зазначає, що від подружнього життя з відповідачем, у них [INFO] народилася донька, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, про розвиток дитини не піклується, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 600,0 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення дитиною навчання. У судове засідання позив не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що під час подружнього життя у позивача та відповідача народилася донька, [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, [PERSON] є студентом І курсу денного відділення Автотранспортного технікуму Державного ВНЗ «Національний гірничий університет». Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на навчання не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід стягнути аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення дитиною навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] на період навчання. Позивач зазначає, що від подружнього життя у них з відповідачем, у них народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, шлюб між ними був розірваний, сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, про розвиток дитини не піклується, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволені, надала пояснення аналогічних викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що під час подружнього життя у позивача та відповідача народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідно до студентського квитка, [PERSON] є студентом денного відділення факультету електромеханічний машинобудівного коледжу Дніпропетровського національного університету імені [PERSON]. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на навчання не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно , починаючи з дня подачі позову до суду до закінчення дитиною навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] на період навчання. Позивач зазначає, що від подружнього життя у них з відповідачем, у них народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, шлюб між ними був розірваний, сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, про розвиток дитини не піклується, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволені, надала пояснення аналогічних викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що під час подружнього життя у позивача та відповідача народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідно до студентського квитка, [PERSON] є студентом денного відділення факультету електромеханічний машинобудівного коледжу Дніпропетровського національного університету імені [PERSON]. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на навчання не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно , починаючи з дня подачі позову до суду до закінчення дитиною навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що з відповідачем вона перебувала у цивільному шлюбі та на його прохання зареєструвала у своїй квартирі. Проте, відповідач з 03.07.2015 року в квартирі не проживає, оскільки після сварки виїхав на нове місця проживання разом зі своїми речами припинивши всі відносини з позивачем. Зважаючи на те, що відповідач не перебуває в родинних відносинах з позивачем та відповідач тривалий час не проживає в [INFO], позивач просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою . Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи у її відсутність та зазначила про підтримання своїх позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, направленим до суду листом просила розглядати справу у його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. За згодою позивача, в 2006 році відповідач зареєструвався на жилу площу вказаної вище квартири та вселився в неї. Відносини між позивачем та відповідачем не склалися та з 03.07.2015 року відповідач після сварки виїхав з квартири на нове місця проживання разом зі своїми речами припинивши всі відносини з позивачем, проте з реєстраційного обліку не знявся, квартирою не користується, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, як відповідач з липня 2015 року не проживає в [INFO], суд вважає його таким, що втратив право користування жилою площею цього будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 26 липня 2008 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого у них 30 липня 2009 року народилася донька, [PERSON]. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, її представник направив заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 липня 2008 року. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з 2015 року та з цього часу шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 29 липня 1995 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого у них 23 березня 1997 року народився син, [PERSON]. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 липня 1995 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з квітня 2016 року та з цього часу шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved