Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 21 лютого 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Виконкомі Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 3. Від шлюбу мають дітей доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 24 грудня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, діти залишились проживати з матір`ю. У теперішній час [PERSON] досягла повноліття та навчається на 3 курсі денного відділення Маріупольського електромеханічного технікуму. У зв`язку із навчанням [PERSON] не працює, коштів на своє утримання не заробляє та потребує матеріальної допомоги. Самостійно утримувати доньку позивачці важко, а тому вона була вимушена звернутися до суду та просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на період її навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення дитиною навчання, а саме до [INFO] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про одруження, виданого 21.02.1998 року Виконкомом Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 лютого 1998 року, про що зроблено актовий запис № 3. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, виданого 13.09.2002 року Виконкомом Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 8, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . 24 грудня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 18.02.2011 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 397. [INFO] [PERSON] досягла повноліття.\~ У теперішній час [PERSON] навчається на 3 курсі Маріупольського електромеханічного технікуму на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою № 422 від 14.08.2020 року, виданою директором навчального закладу. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб від 18.08.2020 року, виданої головою КСН «Азов`є», до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , входять доньки [PERSON] , 1998 року народження, та [PERSON] , 2002 року народження. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Як вбачається з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідач повністю визнав позовні вимоги [PERSON] та не заперечував проти заявленого нею розміру аліментів. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, суд, беручи до уваги матеріальне становище позивачки та платника аліментів, з урахуванням думки [PERSON] , який не заперечував проти позовних вимог, вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2021 року. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а позовні вимоги були задоволені, тому у порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved