Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову вказувала, що відповідач ухиляється від утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання. Вона сама не має матеріальної змоги забезпечити його всім необхідним, оскільки в даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому також потребує матеріальної допомоги. 04.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 27.08.2020 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 01.10.2020 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. 01.10.2020 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить проводити розгляд справи без його участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони у справі з 07.06.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2020 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно копії витягу з наказу ТОВ «Кофе-ленд» № 23-б від 12.04.2018 року, [PERSON] перебуває у відпусці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.04.2018 року по [INFO] . Відповідно копії довідки від 04.06.2020 року № 790/10 Управління соціального захисту населення, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з 01.03.2018 року до 01.03.2021 року, призначено допомогу при народженні дитини на [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання від 20.07.2020 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Її син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею, однак зареєстрований разом із його батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 5 та ч. 6 ст. 84 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримавати власних дітей, а також право позивача на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття, а також необхідність стягнення з відповідача коштів на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, тобто в розмірі 420,40 грн. в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved