Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та 1/4 частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, а також на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом [PERSON], посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання та виховання. У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. (а.с.18) Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з листопада 2001 року, з травня 2016 року фактичні шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Від даного шлюбу у подружжя є спільні неповнолітні діти, [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved