Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У січні 2016 року позивач ПАТ «Банк національний кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про застосування нікчемності правочину та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 січня 2014 року між сторонами укладено договір № DF1433/2013-1 банківського вкладу «Стандартний», відповідно до якого [PERSON] передав, а ПАТ «Банк національний кредит» прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10 000 000 грн. з щомісячним нарахуванням процентів на суму вкладу в розмірі 17 % річних з правом дострокового розірвання договору зі сплатою відсотків у розмірі 2% річних. 5 червня 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про дострокове розірвання договору та 5 червня 2015 року сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до депозитного договору, відповідно до якого при достроковому розірванні договору проценти нараховуються та сплачуються у розмірі 12%. Постановою Правління Національного банку України від 5 червня 2015 року № 358 ПАТ «Банк національний кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 5 червня 2015 року прийнято рішення № 114 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк національний кредит». З 28 серпня 2015 року розпочата процедура ліквідації ПAT «Банк національний кредит». Під час перевірки договорів Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк національний кредит» був виявлений договір від 5 червня 2015 року про внесення змін № 1 до депозитного договору № DF1433/2013-1, укладений з позивачем, який є нікчемним. У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого вважаючи, укладений договір нікчемним на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», просив застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з відповідача надмірно нараховані відсотки у сумі 1 925 625 грн. 74 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, мотивуючи наведеними в позові обставинами. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення (а.с. 47). Зазначив, що сторони є вільними в укладенні договору. Оскільки сторонами було погоджено відсоткову ставку за договором про внесення змін № 1 до депозитного договору у розмірі 12% при достроковому розірванні договору, що відповідає волі сторін договору, а відтак підстав вважати договір нікчемним та застосовувати наслідки недійсності правочину немає. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Судом встановлено, що 10 січня 2014 року між сторонами ПАТ «Банк національний кредит» та [PERSON] укладено договір № DF1433/2013-1 банківського вкладу «Стандартний», відповідно до якого [PERSON] передав, а ПАТ «Банк національний кредит» прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10 000 000 грн. з щомісячним нарахуванням процентів на суму вкладу в розмірі 17 % річних з правом дострокового розірвання договору зі сплатою відсотків у розмірі 2% річних. Строк дії договору до 12 січня 2015 року, а відповідно до договору про внесення змін № 2 від 12 січня 2015 року строку строк дії договору визначено до 12 січня 2016 року з нарахуванням відсотків у розмірі 12% річних (а.с. 6-9). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Згідно зі ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. 5 червня 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про дострокове розірвання договору (а.с. 11). Крім того, 5 червня 2015 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до депозитного договору, відповідно до якого при достроковому розірванні договору проценти нараховуються та сплачуються у розмірі 12% (а.с. 10). Постановою Правління Національного банку України від 5 червня 2015 року № 358 ПАТ «Банк національний кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 5 червня 2015 року прийнято рішення № 114 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк національний кредит» (а.с. 19-21). З 28 серпня 2015 року розпочата процедура ліквідації ПAT «Банк національний кредит» (а.с. 22-24). Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду, серед іншого, діє без довіреності від імені банку, що ліквідується. Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що діяла на дату укладення договору) нікчемним є договір, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог Враховуючи, що в день запровадження тимчасової адміністрації в банку - 5 червня 2015 року, сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до депозитного договору, що передбачає надання останньому пільг в частині нарахування відсотків у розмірі 12% при достроковому розірванні договору депозиту (тим самим банк відмовився від власних майнових вимог), що потягло необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів, то такий договір є нікчемним з урахуванням положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 633 ЦК України. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). 4.12.2015 року у виконання вказаного положення позивачем засобами поштового зв'язку на адресу відповідача було направлено повідомлення про нікчемність договору від 5 червня 2015 року про внесення змін № 1 до депозитного договору, який вручений відповідачу (а.с. 43-45). Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Різниця між сумою процентів по вкладу, які були виплачені за договором від 5 червня 2015 року (за нікчемним правочином) та нарахованих процентів, які мали б нараховуватись за договором за звичайних умов, складає 1 925 625 грн. 74 коп. за розрахунком позивача (а.с. 13-14). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача різницю грошових коштів, отриманих за нікчемним правочином в розмірі 1 925 625 грн. 74 коп. та коштів, які мали бути виплачені відповідачеві за звичайних умов, з урахуванням пред'явлених позовних вимог та неможливості суду вийти за межі позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України. Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 19 256 грн. 25 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved