Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 16.03.1991 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого у них народився син, [PERSON] , [INFO] . В 1997 році спірна квартира була приватизована на трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частині на кожного. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , позивачі та відповідач разом з членами своєї сім`ї залишилися проживати в спірній квартирі, проте між ними виникають постійні суперечки щодо порядку користування квартирою. Зважаючи на викладене вище, позивачі просять визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] та [PERSON] в користування кімнату розміром 17, 1 кв. м з прилеглою площею та [PERSON] кімнату розміром 10, 4 кв.м. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що йому на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Разом з дружиною та малолітньою дитиною вони проживають в кімнаті площею 10, 4 кв.м без балкону. Позивачі, яким належить 2/3 частини квартири, мешкають в кімнаті площею 17, 1 кв.м. з балконом. Через необхідність користуватися балконом, у сторін виникають постійні суперечки з приводу користування квартирою, склалися неприязнені стосунки. Відповідач вважає, що встановлення порядку користування квартирою не вирішить питання щодо користування балконом, на який можливий вихід лише через кімнату, в якій мешкають позивачі, а тому просить позов залишити без задоволення. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що в 1997 році квартира [ADDRESS] була приватизована на трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частині на кожного. Позивачі та відповідач разом з членами своєї сім`ї проживають в спірній квартирі, проте між ними виникають постійні суперечки щодо порядку користування квартирою. Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Правовий статус приміщень, які перебувають у приватній власності, регулюється Цивільним кодексом України. Визначення порядку користування житловим приміщенням, що перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб виникає, коли між ними відсутня добровільна згода щодо порядку використання такого майна і розділити (виділити) частину із загального майна технічно неможливо. Згідно зі ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, у разі відсутності згоди у визначенні порядку користування квартирою між співвласниками, особа має право звернутись із позовом до інших співвласників про визначення порядку користування квартирою, або ж вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 50 ЖК України встановлено, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо порядку володіння та користування квартирою [ADDRESS] . Враховуючи, що у спірній квартирі фактично проживають п`ять осіб, а жила площа квартири складає 27, 5 кв.м, визначення порядку користування квартирою призведе до погіршення житлових умов цих осіб. Оскільки викладене вище, а також те, що позивачі є особами різної статі, що унеможливлює виділення їм в користування ізольованої кімнати, суд вважає, що встановлення порядку користування квартирою порушить житлові права сторін, а тому позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed