Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У січні 2017 року Концерн «МТМ» звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачам надано послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі особового рахунку № 135508316. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання, натомість відповідачі належним чином не виконували обов'язки по сплаті наданих послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. 10.09.2015 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], заборгованість по оплаті за послуги з центрального опалення, що утворилася станом на 01.10.2014 року у розмірі 1417,29 грн., а також витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважає заборгованість по абонентській платі не законною, та позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS]. Особовий рахунок № 135508316 зареєстрований на\~\~її ім'я [PERSON], який\~є відповідальним квартиронаймачем. Як вбачається з позову, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води, яка утворилася за період з 01.01.2009 року по 30.09.2014 року, оскільки відповідачі за весь цей час частково сплачували заборгованість за надані послуги. Також встановлено, що позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів, які проживали в ній, за який їм нарахована заборгованість. За умовами\~ст. 68 ЖК Української РСР\~та\~ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги\~закріплено обов'язок споживача послуг такі оплачувати. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються\~Законом України від 24 червня 2004 року „Про житлово-комунальні послуги, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов'язки. Суб'єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.\~1, ч. 2 ст.\~3, ст.\~19\~вказаного\~Закону). Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення. Ані факт надання позивачем послуг з теплопостачання, ані факт проживання відповідачів за зазначеною позивачем адресою на період, за який нарахована заборгованість, не оспорюється. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п'ятою\~статті 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За частинами першою, другою\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Ураховуючи те, що подання позивачем до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України\~перервало позовну давність, не можна вважати, що позивачем пропущений строк позовної давності за всією сумою позову. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість нарахована з січня 2009 року, тобто на час подання заяви про видачу судового наказу строк позовної давності щодо деяких платежів вже був пропущений. Крім того, наказ був скасований лише у вересні 2015 року. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу у листопаді 2014 року, то і строк позовної давності має бути облікований за три роки від дня звернення до суду з зазначеною заявою, тобто з листопада 2011 року. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, на листопад 2011 року існувала заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 818,37 гр., яка має бути вилучена з загальної суми заборгованості. Таким чином, стягненню з відповідачів підлягає заборгованість з теплопостачання за період з 01.11.2011 року по 30.09.2014 року в сумі 598 грн. 92 коп. (а.с. 66-74). Концерн «МТМ»,як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідачів понесених документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 1378 грн. Стягненню виходячи з кількості відповідачів з кожного окремо відповідача підлягають судові витрати (1378 : 3= 459) в розмірі 459 грн.

Outcome: partial