Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], [PERSON], відповідачі) про стягнення боргу за договором позики в загальному розмірі 2 714 448 грн., що еквівалентно 106 700 дол. США і включає: основний борг в сумі 1 399 200 грн., що еквівалентно 55 000 дол. США; проценти в сумі 1 315 248 грн., що еквівалентно 51 700 дол. США, в солідарному порядку. На обґрунтування позову зазначив, що 03.10.2013 він позичив відповідачам під розписку грошові кошти в сумі 55 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 2% в місяць на строк до 03.10.2014. Проте у визначений розпискою строк відповідачі борг не повернули, від повернення коштів ухиляються. Від представника відповідачів надійшла заявапро визнання позову в повному обсязі. 06.11.2017 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справу до судового розгляду на 22.12.2017. 22.12.2017 у зв'язку з неявкою відповідачів та відсутністю відомостей про вручення їм судових повісток суд відклав підготовче засідання на 15.03.2018. 26.12.2017 позивачем подано заяву про забезпечення позову. 29.12.2017 суд постановив ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачам нерухоме та рухоме майно. 23.02.2018 представником позивача подано заяву про внесення виправлень до ухвали про забезпечення позову. 05.03.2018 від представника відповідачів надійшла заява про визнання позову. 15.03.2018 підготовче засідання перенесене на 16.03.2018. 16.03.2017 суд постановив ухвалу про внесення виправлень до ухвали про забезпечення позову. Враховуючи, що відповідачі визнали позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Оскільки від усіх учасників справи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви представника відповідачів про визнання позову вбачається, що 03.10.2013 відповідачі взяли у борг у позивача грошові кошти в сумі 55 000 дол. США, зобов'язавши сь щомісячно сплачувати за користування позикою проценти за ставкою 2% в місяць та повернути борг у строк до 03.10.2014, що підтверджується розпискою відповідачів про одержання грошей (а.с. 4). Правовими підставами для задоволення заявленого [PERSON] позову є відповідні положення цивільного закону, а саме: ●частини 2 статті 1047 ЦК України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; ●частини 1 статті 1049 ЦК України, за приписом якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ●частини 1 статті 1048 ЦК України, яка надає позикодавцю право на одержання від позичальника процентів від суми позики за умови, якщо інше не встановлено договором або законом;. ●норми статей 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що відповідачі безумовно визнали позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У заяві про визнання позову також міститься клопотання про розстрочення виконання рішення зі щомісячною сплатою частини боргу в розмірі 2 000 грн., проте це клопотання суд вважає необґрунтованим з таких підстав. По-перше, відповідно до положень частини 5 статті 435 ЦПК України розстрочення виконання рішення не може перевищувати одного року з дня його ухвалення, а з огляду на розмір позовних вимог за умови щомісячної сплати відповідачами запропонованої ними суми рішення може бути виконане в повному обсязі лише через 113 років. По-друге, відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження існування визначених вищевказаною нормою цивільного процесуального закону обставин, які можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved