Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У серпні 2015 року Приватне підприємство (далі - ПП) «Люблинецьбуд» звернулося у суд із указаним позовом, а саме з вимогою про визнання незаконним рішення Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області від 17 грудня 2012 року №20-23/2012 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання в оренду. Таку вимогу обґрунтовано тим, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, рішення селищної ради про вилучення земельної ділянки у позивача скасовано судом, а тому усі дії селищної ради з приводу розпорядження цією земельною ділянкою є незаконними. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі. Пояснив, що земельна ділянка, щодо якої селищною радою прийнято оскаржуване рішення, на підставі державного акта надана у постійне користування Дирекції по будівництву заводу газосилікат них виробів, правонаступником якої є ПП «Люблинецьбуд». Фактично вилучення земельної ділянки у позивача не відбулося, а тому селищна рада не вправі була приймати вказане рішення. Крім того, об'єкти нерухомого майна, для обслуговування яких селищною радою надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, належали ПП «Люблинецьбуд» та вибули із власності останнього внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Представник відповідача Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області позов не визнав та пояснив, що оскаржуване рішення прийнято на підставі заяви [PERSON] та доданих документів, що підтверджували її право власності на незавершені будівництвом об'єкти нерухомого майна. При прийнятті рішення селищна рада керувалася принципом переходу прав на землю при переході прав на будівлю, яка розміщена на цій землі. Представник відповідача [PERSON] також позов не визнала та пояснила, що її довірителька набула у приватну власність п'ять незавершених будівництвом об'єктів нерухомого майна. З метою отримання в оренду землі, на якій розміщені ці об'єкти, звернулася до селищної ради із відповідною заявою, надала правовстановлюючі документи на нерухоме майно та схему бажаного розташування земельної ділянки. Вважає, що при переході до відповідача права власності на об'єкти нерухомого майна перейшло й право на землю, на якій вони розміщені, в обсязі, що існував для попереднього власника. На час розгляду справи [PERSON] проект землеустрою не виготовила. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд відмовив у задоволенні позову з таких підстав. Встановлено, що 17 грудня 2012 року Люблинецькою селищною радою Ковельського району Волинської області прийнято рішення №20-23/2012 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання в оренду для обслуговування об'єктів незавершеного будівництва (незавершена будівництвом котельня, незавершена будівництвом димова труба, незавершена будівництвом розподільча камера, незавершений будівництвом резервуар річкової і промислової води, незавершений будівництвом очисних споруд дощової води) на [ADDRESS], орієнтовною площею 46568 кв.м. Сторонами у судовому засіданні визнано, що вказана земля була частиною земельної ділянки, яка за Державним актом на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого 30 листопада 1999 року Люблинецькою селищною радою народних депутатів, надана у користування Дирекції по будівництву Люблинецького заводу газосилікат них виробів (а.с. 98-100), правонаступником якого є ПП «Люблинецьбуд», тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно з наданих суду відповідачем Люблинецькою селищною радою Ковельського району Волинської області копій документів (а.с. 40-47) підставою прийняття вказаного рішення слугувала письмова заява [PERSON] про надання такого дозволу, графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копії документів про право приватної власності на об'єкти незавершеного будівництва. Належність відповідачу [PERSON] на час прийняття селищною радою оскаржуваного рішення на праві приватної власності незавершених будівництвом котельні, димової труби, розподільчої камери, резервуару річкової і промислової води, та очисних споруд дощової води, що знаходяться на [ADDRESS], підтверджується витягами про державну реєстрацію прав, виданих 11 жовтня 2012 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 43-47), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 85-89). Вказані об'єкти нерухомого майна перейшли від ПП «Люблинецьбуд» у власність [PERSON] за мировою угодою, визнаною ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 03 липня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПП «Люблинецьбуд» про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.62-63). Як визнано сторонами у судовому засіданні, ухвала набрала законно сили та у її перегляді за нововиявленими обставинами відмовлено судом. Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статтями 120 Земельного кодексу (далі - ЗК) України та 377 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Положеннями вказаної статті ЗК України унормовано, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Такого ж змісту й положення ст. 377 ЦК України. Тобто, із змісту цих норм, які є імперативними, слідує, що при виникненні в іншої особи права власності на будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Таким чином, при прийнятті Люблинецькою селищною радою рішення від 17 грудня 2012 року №20-23/2012 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування об'єктів незавершеного будівництва для надання в оренду права позивача ПП «Люблинецьбуд» порушені не були, оскільки право останнього на землю, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна, припинилося із припиненням права власності на них. Тому, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Скасування судами рішень селищної ради про вилучення землі у ПП «Люблинецьбуд» та про припинення права останнього на землю, з огляду на зміст положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України не може слугувати підставою для визнання незаконним й оскаржуваного рішення селищної ради у цій справі. Представник позивача вказував про невідповідність розміру земельної ділянки, щодо якої прийнято оскаржуване рішення, вимогам нормативно правових актів стосовно достатності обслуговування об'єктів нерухомого майна. Для вирішення таких питань необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє. Проте суду на пропозицію представник позивача відмовився заявляти клопотання про призначення у справі судової експертизи для визначення достатньої площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування об'єктів нерухомого майна, що належать [PERSON] Питання правомірності набуття [PERSON] у власність незавершених будівництвом об'єктів нерухомого майна, як слідує з пояснень сторін, були предметом судового розгляду за заявою ПП «Люблинецьбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Ковельського міськрайонного суду від 03 липня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПП «Люблинецьбуд» про визнання права власності в порядку спадкування; ухвалу не скасовано. На підставі ст. ст. 11, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: dismissed