Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Рішення суду допустити до негайного виконання. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалось, тому з на даний час шлюб між ними розірвано. Дочка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Вона самостійно не може на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дитину. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає, хоч має таку можливість, оскільки виїзджає на роботу за межі України. Дані про його доходи у неї відсутні. Відповідач позов визнав частково, не заперечує, що має дочку [PERSON] та повинен надавати кошти на її утримання, однак аліменти у розмірі 1000 гривень на місяць сплачувати не може, тому що не має постійної роботи, часто хворіє, крім того має на утриманні дітей від другого шлюбу. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу (а.с. 5, 6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Дитина на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 4062/02-24 виданою Перегінською селищною радою 29 вересня 2015 року, та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки (а. с. 8, 9). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивачки - дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачкою розмірі, а позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем він здатний сплачувати аліменти саме в такому розмірі, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1000 гривень на дитину щомісячно та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у меншому розмірі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, то судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial