Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 04 квітня 2003 року в Колиндянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області. Рішенням Чортківського районного суду від 29 грудня 2011 року даний шлюб між ними розірвано. В шлюбі є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням суду після розірвання шлюбу дитину залишено проживати разом з нею. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2011 року (справа № 2-646/11 р.) присуджено в її користь аліменти з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 25 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, на утримання сина - [PERSON]. На підставі цього рішення було виписано виконавчий лист та передано на примусове виконання в Чортківське відділення ДВС. Син постійно проживає разом з нею, на даний час вже підріс і потребує більших витрат на його утримання, а саме: на придбання одягу, шкільне приладдя, зошити, на які збільшились ціни. На неодноразові прохання в добровільному порядку збільшити розмір аліментів відповідач не бажає, чим ставить їх в складне матеріальне становище. Крім того, в даний час збільшилась мінімальна заробітна плата та прожитковий мінімум для дітей, який становить з 01.01.2018 року 1860, 00 грн. на місяць, а 50% - 930 грн. Вона бажає, щоб відповідач сплачував їй аліменти у частці від заробітку (доходу). Відповідач постійно їздить на роботу за кордон і має постійний заробіток. В зв'язку з вказаними обставинами вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Просить змінити розмір аліментів, присуджених в її користь рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2011 року, та стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця та жителя с. Залісся Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], в користь [PERSON], [INFO], жительки с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, аліменти на неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача в її користь судові витрати по справі в сумі 1200 гривні. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без присутності позивача, просить позов задовольнити, не заперечує про проведення заочного розгляду справи та ухвалення по справі заочного рішення відповідно до ст. ст. 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений через оголошення про виклик сторін по справі до суду. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON], укладений 04 квітня 2003 року і зареєстрований в [INFO], актовий запис №02. Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину сторін: сина [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір'ю. РішеннямЧортківського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2011 року в справі за №2-646/2011 р. вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя с. Залісся Чортківського району Тернопільської області, в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 25 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області за №2-646/2011 від 26 серпня 2011 року, на даний час є недостатнім для утримання дитини. Дочка [PERSON] дорослішає, витрати на її утримання збільшуються. В липні 2017 року набули чинності норми Сімейного кодексу України щодо мінімального розміру аліментів, якими визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок та 500 гривень за надання правової допомоги, всього 1204 гривні 80 копійок судових витрат.

Outcome: approved