Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про реальний поділ житлового будинку і земельної ділянки. Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на праві власності на підставі договору дарування від 18.04.2003 року належить 1/2 частка житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Відповідачі є співвласниками іншої 1/2 частки будинку. Також він є власником 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Посилаючись на те, що згоди щодо користування будинком та земельною ділянкою вони дійти не можуть, просив суд провести реальний поділ житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та провести реальний розподіл вказаної земельної ділянки. Ухвалою суду від 07.11.2014 року позовну заяву [PERSON] в частині вимог про поділ земельної ділянки залишено без розгляду. За клопотанням позивача у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів розподілу житлового будинку, проведення якої доручено експерту Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення. Просив суд провести розподіл житлового будинку згідно першого варіанту висновку експертизи. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, посилалася на те, що повністю погоджується з висновком експертизи та варіантом розподілу житлового будинку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не заперечувала проти позову. Подала до суду письмову заяву, що з позовом та висновком експертизи згодна, просила справу розглядати у її відсутність. Вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності з відповідною часткою господарських будівель та споруд належить: - 1/2 частка - [PERSON] (71/200 часток - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2013 року, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. та 29/200 часток - на підставі договору дарування від 18.04.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської нотаріальної контори Воробйовою Т.А.); - 1/2 частка - належить відповідачам [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2000 року, виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Воробйовою Т.А. Позивачу на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 30.12.2010 року та рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.09.2013 року належить земельна ділянка площею 0,0304 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування житловим будинком. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається із роз'яснень, викладених у абз.1 п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Для проведення реального поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-005 від 02.02.2015 року розроблено два варіанти поділу житлового будинку: перший варіант реального поділу приближений до ідеальних часток з врахуванням порядку користування, який склався між сторонами. За даним варіантом сторонам у власність пропонується виділення часток, які є наближеними до ідеальних часток, за побажанням співвласників, з окремими виходами. Відповідно до цього варіанту, кожному із співвласників спільної часткової власності (позивачу та відповідачам) можливо виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка наближено відповідає їх ідеальним часткам. Відповідно до цього висновку кожному із співвласників спільної часткової власності виділяється у власність відокремлена частина будинку із самостійним виходом: [PERSON] - 57/100 частки спірного будинку, а відповідачам [PERSON], [PERSON] - 43/100 частки. При цьому, у висновку експерта зазначено, що розходження між ідеальними частками співвласників утворилося внаслідок реконструкції частини житлового будинку квартири № 2,3 співвласника [PERSON] у вигляді перебудови прибудов літ. «а, а4,а3» і перепланування приміщень житлового будинку літ.2-1, 2-3 із збільшенням допоміжної площі, без зміни житлової площі. Також співвласники [PERSON] і [PERSON] не претендують на виділ в їх користування цю площу в житловому будинку, а також на компенсацію за відступ від ідеальної частки. Зазначені обставини відповідачка підтвердила і в судовому засіданні при розгляді даної справи. В судовому засіданні сторони просили суд провести поділ спірного домоволодіння за наданим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи. За такого, для вирішення даного спору та з врахуванням того, що у користування сторін виділяються ізольовані частини житлового будинку, суд вважає, що реальний поділ житлового будинку з належними господарськими будівлями можливо провести саме за цим варіантом судової будівельно-технічної експертизи, оскільки він фактично максимально наближений до їх часток, враховує порядок користування, що склався, та побажання самих сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved