Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернулося ПАТ «Дельта Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 9692,19 грн. Позивач зазначав, що 22 травня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-16007-220511 та відкрито картковий рахунок № 26254904646770, згідно якого позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію на загальну суму 100000 грн. з встановленням ліміту кредитування в 3000 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування з визначенням їх розмірів у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконує. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16 липня 2015 року становить 9692,19 грн. та судовий збір. Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не прибув, керівництво якого про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином та просило розглянути справу за відсутності їх представника, погодившись на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судові повістки та копії позовної заяви направлялися відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Судом достовірно встановлено, що 22 травня 2011 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №003-16007-220511 та відкрито картковий рахунок № 26254904646770, згідно якого банк відкрив відповідачеві кредитну лінію на загальну суму 100000 грн. з встановленням ліміту кредитування в 3000 грн., зі сплатою 0,0001 відсотки річних (а.с. 5). Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеного договором. У вказаному договорі сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмети договору, строки дії договору, права, обовязки та відповідальність сторін. Відповідач не подавав заяви до банку про закриття карткового рахунку. Відповідач [PERSON] перестав сплачувати своєчасно та у повному обсязі кошти у погашення кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості наданого позивачем, яка станом на 16 липня 2015 року становить 9692,19 грн., з них: - тіло кредиту 5018,05 грн.; - прострочене тіло кредиту 1501,20 грн.; - заборгованість за відсотками 3172,92 грн. (а.с. 3). Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Суд враховує, що позивач станом на день розгляду справи позовні вимоги не уточнював. Між сторонами по справі за висновком суду фактично відсутній спір з приводу розрахунку заборгованості за кредитним договором, обчисленої фактично станом на 16 липня 2015 року. Крім того, розрахунок наданий позивачем заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідач не подав належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову і встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №003-16007-220511 від 22 травня 2011 року станом на 16 липня 2015 року на загальну суму 9692,19 грн., з них: - тіло кредиту 5018,05 грн.; - прострочене тіло кредиту 1501,20 грн.; - заборгованість за відсотками 3172,92 грн., та на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на день подання позовної заяви).

Outcome: approved