Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У січні 2016 року до Василівського районного суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON]. У позовній заяві зазначено, що 04 березня 2015 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до позивача з проханням надати їм в позику для здійснення підприємницької діяльності грошові кошти. В той же день сторони уклали договір позики та позивач передав відповідачам під солідарну відповідальність 18900 доларів США - суму, обумовлену у договорі позики, яку вони зобов'язались повернути позивачу за першою вимогою. Для підтвердження отримання грошей відповідачі власноруч написали розписку. На початку листопада 2015 року позивачу знадобились передані відповідачам у позику грошові кошти для власних потреб та він звернувся до останніх з вимогою повернути йому кошти. Відповідачі повідомили, що вони розірвали шлюб, разом не мешкають і в них зараз скрутне становище, через що вони не в змозі повернути навіть частину позики. 25 листопада 2015 року позивачем на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу про повернення боргу в строк до 01 грудня 2015 року. Тривалий час відповідачі навмисно не отримували листа і тільки 22 грудня 2015 року позивач особисто з листоношею вручив їм письмову вимогу про повернення боргу. Незважаючи на це, до теперішнього часу відповідачами не повернуто навіть частини позики, а самі відповідачі почали уникати зустрічі з позивачем. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку борг за договором позики у сумі 449253 грн. 00 коп. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат Першин В.М. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить задовольнити їх на підставах викладених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В призначене судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності з обов'язковою участю його представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які належним чином, у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлені про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явились. Вислухавши думку представника позивача та вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З викладеного виходить, що підставою для пред'явлення вимоги позикодавцем до позичальників про повернення грошових коштів та сплати грошової суми відповідно до ст. 625 ЦК України є невиконання або несвоєчасне виконання позичальником свого зобов'язання. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір позики є укладений з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суду надана розписка написана власноруч відповідачами [PERSON] та [PERSON] від 04 березня 2015 року, у якій останні зазначають, що отримали від [PERSON] грошові кошти гривнею у сумі, еквівалентній 18900 доларів США із солідарною відповідальністю та зобов'язуються їх повернути за першою вимогою (а.с.6). За курсом Національного банку України, курс 1 долара США по відношенню до гривні станом на 04 березня 2015 року складав 23.77 гривень, а загалом сума боргу Відповідачів за договором позики складає 449253 грн. (18900*23.77=449253). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не сплатили позивачеві суму боргу. Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики, позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Приймаючи до уваги, що розписка, що підтверджує боргові зобов'язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] знаходиться у позивача [PERSON], доказів повернення грошових коштів в ході судового розгляду справи не добуто, до теперішнього часу сума боргу відповідачами не повернута, на неодноразові звернення позивача відповідачі від виконання своїх зобов'язань ухиляються, тому суд приходить до висновку, що боргові зобов'язання, визначені у розписці від 04 березня 2015 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] не припинені, сума грошових зобов'язань відповідачами не сплачена, до теперішнього часу сума боргу за договором позики позивачу [PERSON] не повернута, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача у повному обсязі. Суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON], в солідарному порядку, на користь позивача [PERSON] борг за договором позики у розмірі 449253 грн. 00 коп.. Витрати по оплаті судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 4492 грн. 53 коп., а також заяв про забезпечення позову у розмірі 551 грн. 20 коп., необхідно покласти на відповідачів [PERSON] та [PERSON] у дольовому порядку, у розмірі по 2521 грн. 86 коп. з кожного відповідача (4492.53+551.20/2=2521.86).

Outcome: approved