Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] частину додаткових витрат в розмірі 12995,09 грн. на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], які пов'язані з навчанням дочки в Новгород-Сіверському медичному училищі. Сума понесених та передбачуваних витрат на навчання дочки складає 25 990,18 грн. (7874 грн. фактично понесені витрати, з яких 5914 грн. - оплата за навчання, 960 грн. - оплата за проживання в гуртожитку, 1042,06 грн. - оплата проїзду дитини до місця навчання та в зворотному напрямку), передбачувані витрати - 11 990 грн., вартість проїзду - 3126,18 грн. та вартість проживання - 3000 грн.), половину яких і просила позивач стягнути з відповідача. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено, покладено на [PERSON] обов'язок відшкодувати витрати на правову допомогу, понесені відповідачем у зв'язку з розглядом справи, стягнувши з позивача на користь відповідача 500 грн. витрат на правову допомогу. В апеляційній скарзі [PERSON] просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволенні її позовних вимог. Незаконність рішення суду апелянт обґрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи, оскільки, за її доводами, навчання неповнолітньої дочки на платній основі в Новгород-Сіверському медичному училищі є саме тими особливими обставинами, які потребують додаткових витрат та частина яких підлягає стягненню з відповідача. Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 травня 2003 року. [INFO] у сторін по справі народилась дочка - [PERSON] Згідно довідки Новгород-Сіверського медичного училища №583 від 25 грудня 2013 року [PERSON] навчається на 2 курсі зазначеного училища на контрактній формі навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року (а.с.9). Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт навчання [PERSON] у медичному училищі не являється особливою обставиною, а є забезпеченням її права на отримання освіти, а також виконанням обов'язку батьків щодо забезпечення отримання дитиною середньої освіти і при цьому утриманням її. Такі висновки суду не грунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону. З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2012 року між [PERSON] та Новгород-Сіверським медичним училищем укладено договір №321 про навчання [PERSON] зі спеціальності лікувальна справа (а.с.10). Згідно умов договору строк навчання з 01.09.2012 до 30.06.2016 року; загальна вартість освітньої послуги становить 17904 грн. Позивачем внесено плату за навчання на загальну суму 8152 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.14-15, 30), а також за проживання в гуртожитку в сумі 960 грн. (а.с.13). Відповідач працездатний, проте не працює, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31 грудня 2013 року в розмірі 12129,29 грн. При вирішенні питання наявності підстав для стягнення додаткових витрат на дитину апеляційний суд враховує наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 і 3 ст.150 СК України встановлено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Положення статті 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Апеляційний суд погоджується з доводами [PERSON], що понесені нею витрати на оплату навчання дочки у Новгород-Сіверському медичному училищі та на її проживання в гуртожитку є саме тими особливими обставинами, наявність яких дає підстави для розподілу між батьками додаткових витрат, понесених у зв'язку з зазначеними особливими обставинами, оскільки таке навчання сприяє здобуттю дитиною належної освіти та її підготовці до самостійного життя. При цьому апеляційний суд враховує, що [PERSON] вступила до зазначеного навчального закладу на основі базової загальної середньої освіти (9 класів), тобто вона, не отримавши повної загальної середньої освіти, для розвитку своїх здібностей вступила до спеціалізованого навчального закладу. Крім того, [PERSON] в наступному році виповниться 18 років і з цього часу припиниться обов'язок батька брати участь у додаткових витратах на дитину, хоча з цього часу в силу ст.199 СК України в нього виникне (за наявності підстав) обов'язок утримувати повнолітню дочку у зв'язку з навчанням. З врахуванням викладеного суд не знаходить підстав для стягнення додаткових витрат на майбутнє, а вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину фактично понесених додаткових витрат на оплату навчання та проживання дочки в гуртожитку в розмірі 4556 грн. ((8152 грн. + 960 грн.) : 2) Позовні вимоги [PERSON] про стягнення витрат на проїзд дочки до місця навчання і додому не підлягають задоволенню, оскільки з копій квитанцій вбачається, що дитина декілька разів на місяць приїжджає додому, проте позивачем не обгрунтовано необхідність таких неодноразових поїздок. За викладених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 85 грн. 26 коп. за розгляд справи в суді першої інстанці, а також 42 грн. 63 коп. за апеляційний розгляд справи.

Outcome: partial