Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування, в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог визнати подію, виявлену [PERSON] , [INFO] та пов`язану із отриманням пошкоджень застрахованим транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] - страховим випадком; стягнути з відповідача на користь позивача 66234,97 грн невиплаченого страхового відшкодування; стягнути витрати з оплати судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.10.2018 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № LVH0A!00000124, згідно якого у платне володіння та користування транспортний засобі BMW X6, державний номерний знак [NUMBER] було передано позивачу. 31.07.2019 позивачем за адресою: м. Київ, вул. Олександрівська, 1 було виявлено пошкодження у формі подряпин на передньому бампері, відблисковому маячку, задньому лівому крилі дверцятах та кришці багажника транспортного засобу, про що невідкладно повідомлено правоохоронні органи. Пізніше було встановлено, що за вказаним зверненням Шевченківському УП ГУНП в м. Києві на момент перевірки встановити причетних осіб до пошкодження автомобіля не представилось можливим, внаслідок чого було прийнято рішення матеріал списати у справу Шевченківського УП за № 39091. 27.09.2019 відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за договором страхування на підставі п. 4.1.3 умов договору та п. 3ст. 26 Закону україни «Про страхування», якими передбачено право страховика відмовити у виплаті. Якщо страхувальник надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, що на думку відповідача ним було підтверджено висновком експерта № 000278/01 від 19.09.2020, підготовленого ТОВ «Українські незалежні судові експертизи». Позивач зауважує, що вважати висновок експерта № 000278/01 від 19.09.2019, підготовлений ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» належним і допустимим доказом немає юридичних підстав, у звязку із чим відмова у виплаті страхового відшкодування є немотивованою та безпідставною. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив, визнати подію, виявлену [PERSON] 31.07.2019 та пов`язану із отриманням пошкоджень транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак [NUMBER] - страховим випадком; стягнути з відповідача на користь позивача страховим випадком; стягнути з відповідача на користь відповідача 66234,97 грн невиплаченого страхового відшкодування та стягнути витрати по оплаті судового збору. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без виклику сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Третя особа надала до суду пояснення, в яких просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що 19.09.2019 було зроблено автотехнічне та транспортно-тарсологічне дослядження № 000278/01, який додали до письмових пояснень. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.10.2018 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № LVH0A!00000124, відповідно до умов якого ПАТ Кб «Приватбанк» зобовязувалась набути у власність транспортний засобі BMW X6, державний номерний знак [NUMBER] та передати його [PERSON] у платне володіння та користування, згідно п. 2.1, 2.2 договору фінансового лізингу. Згідно п. 3.2 договору фінансового лізингу приймання [PERSON] автомобіля оформлюється шляхом складання акту. З моменту підписання сторонами акту, до [PERSON] перейшли всі ризики, повязані тз користуванням та володінням транспортним засобом (в тому числі ризики, пов`язані із відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування транспортного засобу), що також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг». На виконання вказаних вимог між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № LVH0СPS-189J51E, в якому позивач визначений вигодонабувачем. 31.07.2019 за адресою: м. Київ, вул. Олександрівська, 1 позивач виявив пошкодження у формі подряпин на передньому бампері, відблисковому маячку, задньому лівому крилі дверцятах та кришці багажника транспортного засобу, про що невідкладно повідомлено правоохоронні органи, а також у встановленому договором порядку лізингодавця та страховика. Пізніше було встановлено, що за вищевказаним зверненням Шевченківському УП ГУНП в м. Києві на момент перевірки встановити причетних осіб до пошкодження автомобіля не представилось можливим, внаслідок чого було прийнято рішення матеріал списати у справу Шевченківського УП за № 39091. 27.09.2019 ПрАТ «СК «Уніка» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за договором страхування на підставі п. 4.1.3 умов договору та п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування», якими передбачено право страховика відмовити у виплаті, якщо страхувальник надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, що на думку відповідача ним було підтвержєено висновком експерта № 000278/01 від 19.09.2019 підготовленого ТОВ «Українські незалежні судові експертизи», згідно з висновками якого: немає підстав технічного характеру стрверджувати, що весь комплекс пошкоджень… утворився… при обставинах викладених у поясненнях водія… [PERSON] ; пошкодження заявлені водієм [PERSON] автомобіль отримав рухаючись у різних дорожніх ситуаціях…, про що [PERSON] перебуваючи за кермом автомобіля і виконуючи дії з управління автомобілем не міг не знати. Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Водночас, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» передбачено судово судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами, якою ТОВ «УНСЕ» не являється. Враховуючи наведене, вважати висновок експерта № 000278/01 від 19.09.2019 підготовлений ТОВ «Українські незалежні експертизи» належним і допустимим доазом немає юридичних підстав, у зв`язку з чим відмова у виплаті страхового відшкодування є немотивованою та безпідставною. При зверненні [PERSON] до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, позивачем було надано останньому Рахунок № АК-0011635 від 03.09.2019, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу була визначена станцією технічного обслуговування в розмірі 65240,20 грн. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про страхування» конкретні умови страхування визначаються при укладанні договору страхування відповідно до законодавства. Ст. 636 КК України вказує, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. За п. 4 ст. 636 ЦК України, в тому випадку, якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Вказане положення також випливає зі ст. 985 ЦК України та п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року (Далі - Постанова), відповідно до положень яких договір страхування надає право т ретій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов`язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України «Про страхування», і лише у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред`явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред`явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Таким чином, уклавши Договір страхування на користь [PERSON] страховик і страхувальник визнали його право на отримання страхового відшкодування, без покладення на останнього обов 'язків страхувальника. Для проведення відновлювального ремонту позивач звернувся до ФОП [PERSON] яким було визначено вартість відновлювального ремонту в розмірі 69033,00 грн. Станцією технічного обслуговування було видано: 1)Наряд-замовлення № 7653 від 21.02.2020 року на суму 18 243,00 грн, робити за яким були виконані та оплачені одразу та в повному обсязі, що підтверджується Актом на виконані роботи № 7653 від 21.02.2020 року 2)Рахунок на оплату по замовленню № 7880 від 21.02.2020 року на суму 50 790. 00 грн, роботи за яким були оплачені 30.03.2020 року (що підтверджується фіскальним чеком копія додається), та виконані в повному обсязі, що підтверджується Актом на виконані роботи № 7880 від 04.04.2020 року. Всього за двома актами виконаних робіт, що підтверджують повні та фактично понесені витрати на відновлювальний ремонт застрахованого та пошкодженого авто 69 033.00 грн (18 243.00 грн + 50 790, 00 грн). Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підтвердженням реального розміру заподіяної шкоди потерпілому, якому відповідає вартість відновлювального ремонту ПТЗ є саме Наряд-замовлення № 7653 від 21.02.2020 року, Акт на виконані роботи № 7653 від 21.02.2020 року, Рахунок на оплату по замовленню № 7880 від 21.02.2020 року та Акт на виконані роботи № 7880 від 04.04.2020 року. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування. Згідно ст. 141 ЦПК України з позивача на корсить держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved