Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за оренду житла. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить гуртожиток по вул. Червоноармійська, 5 в м. Вишневе. На підставі листа підприємства [PERSON] було надано ліжко/місце в гуртожитку та укладено договір. Через підвищення вартості у жовтні 2013 року було укладено новий договір. Даним договором була встановлена плата за житло в розмірі 425 грн. У подальшому розмір оренди змінювався з врахуванням фактичної вартості комунальних послуг і на даний час становить 516 грн. За умовами договору відповідач зобовязаний вносити щомісячно плату. У порушення вимог договору, відповідач здійснював оплату не в повному обсязі та нерегулярно, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 13\~686 грн. Через звернення до суду позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 487,20 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість по орендній платі в розмірі 13\~686 грн., витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що після набуття товариством право власності на гуртожиток з відповідачем новий договір укладався. По останнім підвищенням договору не укладено через відмову позивача, тому старий договір фактично пролонгувався. Відповідач вносив плату не в повному розмірі. Про підвищення розміру плати повідомлялось через публічні оголошення в місцях загального користування. По заборгованості в розмірі 2655 грн. інформації не має, в тому числі за який період та за які послуги. Просила задоволити позов. У судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували. Подали суду письмові заперечення. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 19 березня 2013 року між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ТОВ «Черемшина 2012» укладено акт приймання-передачі нежитлової будівлі по вул. Червоноармійська, 5 в м. Вишневе загальною площею 5811кв.м. 06 квітня 2013 року ТОВ «Черемшина 2012» отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме нежилі приміщення по вулиці Червоноармійська, 5 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, розмір частки 1, загальна площа обєкта 5811 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2090196 від 06 квітня 2013 року за ТОВ «Черемшина 2012» зареєстровано право власності на нежилі приміщення гуртожитку №2. Відповідно до ст. 3 Житлового кодексу України житлові відносини в Україні регулюються житловим кодексом та іншими актами житлового законодавства України Статтями 127-131 Житлового кодексу У PCP та пунктом 3 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, передбачено, що гуртожитки це спеціально споруджені або переобладнанні для цієї мети жилі будинки. Згідно ч. 2 ст. 128 Житлового кодексу УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Ст. 129 Житлового кодексу УРСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, громадяни, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. 14 грудня 2010 року ТОВ «Мотоекспрес» надано гарантійний лист директору КЖКП «Агропромбудіндустрія» щодо надання [PERSON] в оренду три ліжко-місця в гуртожитку №2 по вул. Червоноармійська, 5 в м.Вишневе. 01 січня 2011 року між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та [PERSON] укладено договір №512 на оренду ліжко-місць в гуртожитку. П.1 договору передбачено, що в оренду передано кімнату №512 гуртожитку №2 вул. Червоноармійська, 5, ліжко-місце у кількості 3 л/м. У п.4.4 договору сторонами погоджено, що орендар зобовязаний сплачувати щомісячно по розрахунковим книжкам не пізніше 5-го числа поточного місяця (наперед за 1 місяць) плату за оренду ліжко-місць, яка становить 264 грн. 01 грудня 2012 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] укладено договір №512 на оренду ліжко-місць в гуртожитку. П.1 договору передбачено, що в оренду передано кімнату №512 гуртожитку №2 вул. Червоноармійська, 5, ліжко-місце у кількості 3 л/м. У п.4.4 договору сторонами погоджено, що орендар зобовязаний сплачувати щомісячно по розрахунковим книжкам не пізніше 15-го числа поточного місяця (наперед за 1 місяць) плату за оренду ліжко-місць, яка з 01 листопада 2012 року становить 375 грн. 01 жовтня 2013 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] укладено договір №512 на оренду ліжко-місць в гуртожитку. П.1 договору передбачено, що в оренду передано кімнату №512 гуртожитку №2 вул. Червоноармійська, 5, ліжко-місце у кількості 3 л/м. У п.3,4 договору сторонами погоджено, що орендар зобовязаний сплачувати щомісячно по розрахунковим книжкам не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць плату за оренду ліжко-місць, яка становить 425 грн. Ст. 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. П. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, передбачено, що плата за користування жилою площею в приміщеннях гуртожитків провадиться за встановленими ставками. Згідно розпорядження ТОВ «Черемшина 2012» №17 від 20 травня 2015 року встановлена вартість утримання 1 ліжко\\місця в гуртожитку «Конвалія 2012» з 01 червня 2015 року в сумі 516 грн. без врахування опалення. На підтвердження доводів щодо наявної заборгованості за договором оренди з [PERSON] представником позивача подано свідоцтва про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розпорядження про зміну вартості з 01 червня 2015 року, акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2015 року. Разом з тим, дані докази суд оцінює критично. Так, розпорядження стосується гуртожитку «Черемшина 2012», доказів того, що відповідач займає ліжко-місце саме в цьому в гуртожитку, суду не надав. Акт звіряння взаємних розрахунків, хоч і містить печатку товариства та підпис, але з нього не можливо встановити чи уповноважена особа складала даний акт. Також позивачем не надано суду доказів того, що з [PERSON] погоджувалась зміна вартості оплати, в тому числі з врахуванням фактичних витрат на утримання гуртожитку. У судовому засіданні представник позивача, не надала суду належних та допустимих доказів щодо заборгованості в розмірі 2\~655 грн. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, судом розяснено права та обовязки сторін щодо подачі доказів, строки та порядок їх подачі. Разом з тим, в установленому чинним процесуальним кодексом представник позивача не подав належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, та не навів обґрунтованих причин щодо неможливості їх подачі до початку розгляду справи по суті, враховуючи наявність тривалих спірних відносин між сторонами по справі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed