Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» про визнання права власності на майнове право на об'єкт нерухомого майна, посилаючись на те, що між ТОВ «Вишневий квартал» та [PERSON] 24 січня 2012 року укладено договір № К-01/12 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до п. 2.1. якого ТОВ «Вишневий квартал» продав, а [PERSON] придбав майнові права на квартиру. Відповідно до специфікації до договору від 24 січня 2012 року об'єктом за даним договором є квартира [ADDRESS]. Пунктом 2.2. Договору зазначено, що вказана у специфікації квартира належить ТОВ «Вишневий квартал» на підставі Договору генерального підряду № 323 від 20 січня 2009 року, укладеного між ТОВ «Вишневий квартал» та ЗАТ «Національна будівельна компанія», що виступають забудовником (замовником) будівництва та генеральним підрядником відповідно. Згідно з п. 4.1. Договору вартість майнових прав на дату укладення даного договору становила 687 324,00 грн., в тому числі ПДВ: 114 554,00 грн. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що [PERSON] зобов'язаний сплатити повну вартість майнових прав протягом трьох днів з моменту укладення договору. Відповідно до п. 4.3. Договору [PERSON] зобов'язався перерахувати грошові кошти на поточний рахунок ТОВ «Вишневий квартал». На виконання взятих на себе зобов'язань та з метою належного виконання умов Договору [PERSON] 24 січня 2012 року платіжним дорученням № 1 перерахував на поточний рахунок ТОВ «Вишневий квартал» 687 324,00 грн. Відповідно до акту приймання-предачі майнових прав за Договором купівлі-продажу майнових прав № К-01/12 від 24 січня 2012 року ТОВ «Вишневий квартал» передав [PERSON] майнові права на квартиру, зазначену у специфікації до договору. Відповідно до п. 2.9. Договору, запланований термін здачі об'єкту в експлуатацію - ІІ квартал 2012 року. Станом на момент звернення до суду з позовом багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не введений в експлуатацію, відповідна квартира не передана [PERSON] у строки та в порядку, передбачені Договором, що порушує його права. Окрім того, [PERSON] зазначав, що не має впевненості у тому, що на об'єкт купівлі-продажу нерухомого майна не претендує інша особа, оскільки на державному рівні його права як покупця вказаної квартири ніде не відображено та не визнано. За укладеним між сторонами договором було відчужено майнові права, проте реєстрація вказаних прав у відповідних державних реєстраційних службах не може бути здійснена, що свідчить про вірогідність повторної передачі чи відчуження вказаних майнових прав на користь інших осіб. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на майнове право на об'єкт нерухомого майна, а саме на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вишневий квартал» в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2012 року між ТОВ «Вишневий квартал» та [PERSON] було укладено договір № К-01/12 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого ТОВ «Вишневий квартал» продав, а [PERSON] придбав майнові права на квартиру. За умовами п. 2.5. Договору [PERSON] зобов'язується сплатити ТОВ «Вишневий квартал» кошти у визначеному розмірі. Відповідно до вимог п. 2.9. Договору запланований (орієнтовний) термін здачі об'єкту в експлуатацію - ІІ квартал 2012 року. Даний термін може бути змінений з обов'язковим письмовим повідомленням покупця, що не є порушенням зобов'язань. Згідно з умовами п. 4.1. Договору вартість майнових прав на дату укладання даного Договору становить 387 324,00 грн., в тому числі ПДВ 114 554,00 грн., яку [PERSON] зобов'язаний сплатити протягом трьох днів з моменту укладення договору. За умовами п. 5.1. Договору передача майнових прав на кватиру у власність [PERSON] здійснюється після надходження грошових коштів на рахунок продавця у розмірі 100% вартості майнових прав на квартиру по Акту прийому-передачі майнових прав на квартиру. Відповідно до специфікації, яка є невід'ємним додатком до Договору, об'єктом нерухомості, майнові права на яке відчужуються, є квартира № 162, типу 2-Б, секція В, що складається з двох кімнат, загальною проектною площею 83,82 кв.м., розташована на 14 поверсі, по [ADDRESS]. Відповідно до платіжного доручення № 1 від 24 січня 2012 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Вишневий квартал» 687 324,00 грн. в рахунок плати за майнові права за Договором купівлі-продажу майнових прав № К-01/12 від 24 січня 2012 року. Відповідно до квитанції № 3851741 від 24 січня 2012 року внесені [PERSON] кошти надійшли на поточний рахунок ТОВ «Вишневий квартал», відкритий у ПАТ «Банк Кіпру». З акту виконання робіт по наданню послуг від 24 січня 2012 року вбачається, що виконавець ТОВ «Юридичне управління» надав у повному обсязі послуги по придбанню квартири по [ADDRESS], а замовник [PERSON] розрахувався в сумі 13 600 грн., що еквівалентно 1 700 доларів США. У вказаному акті обумовлено, що сторони претензій один до одного не мають. З Акту прийому-передачі майнових прав до Договору купівлі-продажу майнових прав № К-01/12 від 24 січня 2012 року вбачається, що ТОВ «Вишневий квартал» передав, а [PERSON] прийняв майнові права на квартиру, загальна проектна площа якої складає 83,82 кв.м., вартість яких становить 687 324,00 грн., у тому числі ПДВ 114 554,00 грн., що на день підписання цього договору повністю сплачена покупцем. З поданих суду заперечень представника відповідача ТОВ «Вишневий квартал» на позовну заяву вбачається, що відповідач не визнає заявлений позов у зв'язку із відсутністю предмета спору, оскільки майнове право [PERSON] на об'єкт нерухомого майна не оспорюється та визнається, однак [PERSON] жодного разу не звертався до ТОВ «Вишневий квартал» щодо вказаного питання. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно з вимогами ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно з вимогами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За правилами ч. 2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Так, на підставі укладеного договору купівлі-продажу майнових прав у [PERSON] виникло майнове право на об'єкт нерухомості. Вимоги ч. 1 ст. 316 ЦК України встановлюють, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. З матеріалів справи вбачається, що за укладеним договором купівлі-продажу майнових прав [PERSON] отримав майнові права на квартиру, а не право власності на квартиру у розумінні вимог ст.ст. 316-317 ЦК України. За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. В матеріалах справи відсутні відомості, що між ТОВ «Вишневий квартал» та [PERSON] був укладений договір, предметом якого є право власності на об'єкт незавершеного будівництва. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. На підставі договору купівлі-продажу майнових прав [PERSON] отримав право на квартиру, відмінне від права власності. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з викладеного, [PERSON] пред'явив до суду позов про визнання за ним права власності на майнові права на об'єкт нерухомого майна, тобто право власності на майнові права, придбані ним за відплатним договором. Однак, поняття «право власності» та «майнове право» є різними за своєю сутністю, законом не передбачено визнання права власності на майнове право, вказані поняття існують окремо та не можуть доповнювати один одного. Суть майнового права у даному випадку полягає у тому, що позивач, як забудовник, придбав за відплатним договором можливість набути право власності на об'єкт нерухомості після введення будинку в експлуатацію. Саме ці права і є об'єктом продажу за договором купівлі-продажу майнових прав. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Вишневий квартал» про визнання права власності на майнове право на об'єкт нерухомого майна.

Outcome: dismissed