Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 38.3/АК-00139.08.2, відповідно до якого відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 241,76 доларів США зі сплатою 7,7% річних та зі строком погашення кредиту до 28 серпня 2015 року включно. Крім того, 28 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 38.3/АК-00139.08.2-3/П, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед позивачем за виконання позичальником його зобов'язань, що виникли із кредитного договору в повному обсязі. Оскільки відповідачі не виконують умови кредитного договору, не погашають кредит та не сплачують проценти за користування кредитом, то станом на 11 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором, а саме: - сума поточної заборгованості за кредитом 222,76 доларів США; - сума простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2 701,92 доларів США; - сума поточної заборгованості за процентами у розмірі 6,79 доларів США; - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 282,39 доларів США; - сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 13 609 грн. 69 коп., - сума 3% річних від простроченої кредитної заборгованості по кредиту та процентах в розмірі 1 191 грн. 06 коп.; - сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 194 грн. 47 коп.; - сума інфляційних втрат від суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 2 750 грн. 53 коп.; - загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 230 157 грн. 87 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення (а.с. 78-82) та заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 137-138). Зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності. Просила врахувати положення закону, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають на території проведення антитерористичної операції, яким є і м. Донецьк. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Під час судового розгляду справи встановлено, що 28 серпня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (яке змінило своє найменування на ПАТ «Родовід Банк») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 38.3/АК-00139.08.2, відповідно до якого відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 241,76 доларів США зі сплатою 7,7% річних та зі строком погашення кредиту до 28 серпня 2015 року включно (а.с. 9-19). Отримання кредиту відповідачем стверджується заявою на видачу готівки № 1253_5 від 28 серпня 2008 року (а.с. 25). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 0,3% відс уми виданого кредиту (п. 1.5.1 кредитного договору). Згідно з п. 3.6 кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язувався сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не виконувалися вимоги кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11 серпня 2015 року за розрахунком позивача, складає: - сума поточної заборгованості за кредитом 222,76 доларів США; - сума простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2 701,92 доларів США; - сума поточної заборгованості за процентами у розмірі 6,79 доларів США; - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 282,39 доларів США; - сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 13 609 грн. 69 коп., - сума 3% річних від простроченої кредитної заборгованості по кредиту та процентах в розмірі 1 191 грн. 06 коп.; - сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 194 грн. 47 коп.; - сума інфляційних втрат від суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 2 750 грн. 53 коп.; - загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 230 157 грн. 87 коп. (а.с. 25-27). Крім того, судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 38.3/АК-00139.08.2-3/П, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед позивачем за виконання позичальником [PERSON] його зобов'язань, що виникли із кредитного договору в повному обсязі (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед ПАТ «Родовід Банк» за невиконання зобов'язань за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] проживає в м. Донецьк, що стверджується даними кредитного договору. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження № 1053-р, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 1 ч. 1 цього Розпорядження м. Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Донецьк. З урахуванням наведеного, того, що відповідач [PERSON] проживає в м. Донецьк, який згідно затвердженого переліку, є територією де проводиться антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на кредитні зобов'язання відповідача [PERSON] та [PERSON] за договором поруки, що є похідним від осново зобов'язання - кредитного. Тому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів пені та штрафу за невиконання кредитних зобов'язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказані положення передбачають відповідальність боржника за знецінення грошової одиниці - гривні у раз не належного виконання зобов'язання та за своє суттю не є пенею чи штрафом, які передбачені умовами договору чи законом. Умовами кредитного договору визначено, що щомісячна плата на обслуговування кредиту справляється у розмірі 0,3% річних від суми виданого кредиту (п. 1.5.1 кредитного договору). Враховуючи, що кредитний договір, укладений сторонами у валюті США, то позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 3 213,86 доларів США, що складається із: - суми поточної заборгованості за кредитом 222,76 доларів США; - суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2 701,92 доларів США; - суми поточної заборгованості за процентами у розмірі 6,79 доларів США; - суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 282,39 доларів США; та суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 13 609 грн. 69 коп., яка визначена позивачем у гривневому еквіваленті та не обраховувалась у доларах США. Що стосується позовних вимог про стягнення 3% річних, то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням строків позовної давності, про що заявила представник відповідача [PERSON] З розрахунку позивача вбачається, що з 13.01.2009 року позивачем здійснюється нарахування 3% річних. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 16 квітня 2014 року у справі № 6-24цс14 строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. Отже трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 27 серпня 2012 року і закінчується 28 серпня 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 268 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи, що представником відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності, то з відповідачів підлягають стягненню 3% річних, починаючи з серпня 2012 року. Відповідно до розрахунку позивача 3% річних від суми простроченої сплати за кредитом за період з 13 листопада 2012 року складає 50,70 доларів США, за відсотками - 4,93 долари США, що разом складає 55,63 долари США та за заборгованістю за обслуговуванням кредиту - 188 грн. 55 коп. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів 3 269,49 доларів США (3 213,86 доларів США + 55,63 долари США) та суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 13 798 грн. 24 коп. (13 609 грн. 69 коп. + 188 грн. 55 коп.) Доводи представника відповідача [PERSON] про те, порука є припиненою, оскільки останній платіж було здійснено 12 травня 2014 року і протягом 6 місяців позивач до неї не пред'явив вимоги, є безпідставним, оскільки кредитним договором та договором поруки визначено кінцевий строк погашення кредиту 25 серпня 2015 року, а з вказаним позовом банк звернувся до суду 14 серпня2015 року, тобто в межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України (в межах шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явлено вимогу до поручителя). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 11 серпня 2015 року у розмірі 97 623 грн. 11 коп. (3 269,49 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом 2 грудня 2016 року становить 83 824 грн. 87 коп. + 13 798 грн. 24 коп.). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 97 623 грн. 11 коп., то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 488 грн. 12 коп. судового збору пропорційно сумі задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial