Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом (т. 1 а. с. 1, 2), посилаючись на те, що вона є інвалідом І групи, проте пільг зі сплати комунальних послуг вона не має та є споживачем послуг, які надає відповідач за адресою: [ADDRESS] , та сплачує щомісячно кошти за реально надану послугу. Проте послуга з централізованого опалення надається неякісно, оскільки радіатори опалення ледь теплі. Їй нараховано заборгованість зі сплати коштів послуги з централізованого опалення, з якою вона не погоджується, але відповідач не звертається до суду з вимогами щодо стягнення такої заборгованості з неї. Бажає відмовитися від послуги з централізованого опалення. Неодноразово зверталася до відповідної комісії Житомирської міської ради з проханням надати дозвіл на зняття батарей. Через наявну заборгованість за послугу, яку вона не отримувала, в 2018 та 2019 роках їй не призначили субсидію. Також позивач доповнила свої позовні вимоги, зазначивши, що на зимовий період 2019 -2020 років їй також не було призначено субсидію у зв`язку з наявністю заборгованості станом на 01.01.2020 року в сумі 7177,00 грн., яку вона сплачувати не погоджується через ненадання їй якісної послуги, договору реструктуризації також укладати наміру не має. Однак їй важко сплачувати за комунальні послуги в повному обсязі, так як значна сума коштів, які вона отримує, витрачається на придбання ліків. Тому просила вирішити проблему, яка не дає їй можливості одержати субсидію на зимовий період 2019-2020 роки (т. 1 а. с. 61, 230). Уточнивши позовні вимоги (т. 2 а. с. 12, 13), позивач просить списати борг з її квартири за адресою: [ADDRESS] , який станом на 01.04.2020 року складає 11214,47 грн., надати дозвіл на зняття батарей - відмова від опалення (як послуга), не нараховувати коштів за місця загального користування (так як у під`їзді на сходових клітинах немає опалення) та повернути субсидію, субсидію за зимовий період - опалення, на інші комунальні послуги, яку вона не отримала. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, та пояснила, що опалення у квартирі незадовільне, у зв`язку чим складалися нею відповідні акти, але за послугу їй всеодно нараховували кошти, перерахунку за послуги не проводили, тому вона хоче відмовитися від таких послуг, автономне опалення також встановлювати наміру не має. На її звернення комісією міської ради в 2018 та 2019 роках їй були надані відмови в наданні дозволу на заняття батарей, які вона до суду не оскаржувала. В будинку встановлений лічильник для обліку наданих послуг. У телефонному режимі вона неодноразово повідомляла відповідача про необхідність прибуття представника КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради для виявлення факту надання послуги неналежної якості та складання акту-претензії. Представник відповідача в у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що нарахування коштів здійснюється за фактично надану послугу згідно встановленого в будинку [ADDRESS] засобу обліку теплової енергії, що виключає здійснення перерахунків на підставі складених позивачем актів про температурний режим в її квартирі. Відключення квартири позивача від мереж цен6тралізованого опалення є неможливим, так як таке відключення порушує систему централізованого опалення всього житлового будинку, а також питання надання дозволу на це надає постійно діюча комісія органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи загального захворювання згідно довідки серії МСЕ 2-18 АА № 166435 (т. 1 а. с. 20) та проживає за адресою: [ADDRESS] , за якою відповідачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (12637) ім`я позивача на опалювальну площу квартири 50,9 кв. м. Позивач частково сплачує нараховані кошти за послугу з централізованого опалення та станом на червень 2020 року заборгованість становить 10995,70 грн. (т. 2 а. с. 37 - 40). Позивачем складалися акти-претензії про неналежне надання або ненадання послуг за період з 2010 - 2016 роки (т. 1 а. с. 146, 156, 163, 170-173, 178, 176, 178, 181, 182, 185-189), переважна більшість із яких підписані позивачем та членами її сім`ї без участі представника КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. В актах, складених за участі представника відповідача (т. 1 а. с. 119, 177, 192), зазначено, що температурний показник у квартирі становив + 21 та + 23 градуси Цельсія. Неодноразово позивач зверталася до КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради, управління комунального господарства Житомирської міської ради з метою реагування на отримання послуги з централізованого опалення неналежної якості, на які були надані відповіді про те, що нарахування за послугу здійснюється на підставі показників встановленого 01.02.2016 року в будинку засобу обліку теплової енергії, а перерахунок за неякісну або недодану послугу виконується згідно визначеного законодавчими актами порядку, факти неякісного надання послуг з централізованого опалення в квартирі [ADDRESS] не підтверджувалися при відвідуванні комісією оселі позивача (т. 1 а. с. 67, 75-77, 103 - 106, 125, 140, 152, 161, 165, т. 2 а. с. 19, 20), а також скарг від інших мешканців будинку з цього ж приводу не надходило. Виконавчим комітетом Житомирської міської ради позивачу також направлялися відповіді від 17.10.2017 року, 29.05.2018 року та 11.07.2019 року на її звернення щодо надання дозволу на відключення від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення (т. 1 а. с. 90, 91, т. 2 а. с. 26), згідно яких їй повідомлено про неможливість позитивного вирішення її клопотання. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (надалі - Правила № 630). Згідно з п. 24 - 25 Правил № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. На виконання присів п. 25 Правил № 630 наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 було затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води» (надалі - Порядок). Порядком визначено процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку. Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від централізованого опалення (надалі - ЦО) та/або постачання гарячої води (надалі - ГВП) у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян». Так, пунктами 1 - 7 розділу ІІ Порядку визначено наступне. Рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії. Рішення органів місцевого самоврядування можуть бути оскаржені в судовому порядку. Рішення власника (співвласників) будівлі, в тому числі житлового будинку, про відключення від ЦО та/або ГВП приймається відповідно до вимог Цивільного кодексу України, законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП за участю заявника чи його уповноваженого представника. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Досліджені судом докази вказують на те, що позивачем були направлені звернення у 2017 - 2019 роках до виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо надання дозволу на відключення від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення, на які були надані відповіді від 17.10.2017 року, 29.05.2018 року та 11.07.2019 року про неможливість позитивного вирішення її клопотання, але при цьому її звернення не були предметом розгляду постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, створеної органом місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Також відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Здійснення прав власником квартири своїх прав обмежується правами власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічними вимогами, правилами експлуатації будинку, оскільки останні розробляються спеціалістами у галузі теплопостачання з урахуванням відповідних будівельних норм і правил. Відключення багатоквартирних житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання проводиться у разі згоди всіх власників квартир у житловому будинку. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 04.04.2018 року в справі № 826/9835/16 (провадження К/9901/42799/18). Частина 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» зобов`язує споживача сплачувати кошти за фактично отриману теплову енергію, а згідно пунктів 18, 20 Правил № 630 плата за надання цих послуг повинна вноситися споживачем не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу. Положення ч. 1 п. 29 Правил № 630 надає споживачу право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Поряд з цим, п. п. 9 п. 29 Правил № 630 встановлено, що споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт. Порядок оформлення претензій споживачів врегульований ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою визначено наступне. У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Аналіз встановлених обставин та досліджених доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували здійснення позивачем повідомлення відповідача про необхідність прибуття представника КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради для виявлення факту надання послуги неналежної якості й складання актів-претензій про неналежне надання або ненадання послуг за період з 2010 - 2016 роки (т. 1 а. с. 146, 156, 163, 170-173, 178, 176, 178, 181, 182, 185-189), що є однією з визначених ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» умов для проведення відповідного перерахунку, у зв`язку з чим вказані акти-претензії про неналежне надання або ненадання послуг, переважна більшість із яких були складені та підписані позивачем одноособово, а в деяких також членами її сім`ї та всі без участі представника відповідача, не можуть бути взяті до уваги як підстава для виконання перерахунку розміру плати за ненадання або надання неякісної послуги з централізованого опалення. Окрім того, варто зауважити, що п. 5 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року № 151, передбачає можливість проведення перерахунку за надання послуг з централізованого опалення у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній лише за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії. Проте в даному випадку в житловому будинку [ADDRESS] встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії, на підставі показань якого здійснюється нарахування плати за постачання теплової енергії у квартиру позивача, що виключає здійснення перерахунків згідно складених позивачем актів про температурний режим в її квартирі. Вимогу щодо ненарахування коштів за місця загального користування (надалі - МЗК), так як у під`їзді на сходових клітинах немає опалення, суд також вважає необґрунтованою з огляду на наступне. Із змісту ст. 382 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» випливає, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Співвласники зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж ЦО не є підставою для звільнення від такої участі. Отже, співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно своїй частці у будинку. Так, відповідно до п. 12 Правил № 630 споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Таким чином, враховуючи викладене, судом не встановлено обставин, які б звільняли позивача від плати за опалення МЗК на підставі п. 12 зазначених правил, а також доказів відсутності приладів опалення в місцях загального користування позивачем до суду не надано. Стосовно вимоги щодо вирішення проблеми, яка не дає їй можливості одержати субсидію на зимовий період 2019-2020 роки та повернення субсидії, субсидії за зимовий період - опалення, на інші комунальні послуги, яку вона не отримала, суд зауважує, що сама позовна вимога позивачем чітко не сформульована, хоча позивачу надавалася можливість уточнити позовні вимоги, а також пред`явлена до комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, який не є належним відповідачем за такою вимогою та в передбачений ст. 51 ЦПК України спосіб позивач не заявляла клопотання про заміну відповідача чи залучення до участі у справі іншого співвідповідача. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні. З урахування наведеного, суд встановив, що КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради не є належним відповідачем за вимогою щодо призначення субсидії, а отже заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволеними. З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини та норми права, які їх регулюють, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed