Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У серпні 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Територіальна громада в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житлом. У позові [PERSON] зазначив, що на підставі Договору дарування від 14 грудня 2002 року йому належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному позивачу будинку наразі зареєстрований відповідач [PERSON] - син дружини позивача, який з травня 2018 року за вказаною адресою не проживає та особистих речей не має. Факт реєстрації відповідача в належному позивачу житловому будинку чинить останньому перешкоди в користуванні своєю власністю. З огляду на вищевикладене позивач, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідача у належному йому будинку, порушує право власності останнього, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у зв`язку з чим просив суд позбавити [PERSON] права користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту суду з оголошенням про виклик до суду, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив.Відзив, у передбачений ухвалою суду від 27.08.2019 строк, суду не надав. Представник третьої особи Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив. Письмові пояснення на позов не надав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії Договору дарування від 14 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4651, [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Реєстраційним написом на правовстановлювальному документі, записаним у реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 77 від 19 грудня 2002 року (а.с. 7 зворотна сторона). Відповідно до копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30.07.2019, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , 1992 р.н., зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає з травня 2018 року (а.с. 9). Згідно з копією Акту про фактичне мешкання від 25.12.2018, [PERSON] , 1992 р.н., мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Разом з цим, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Беручи до уваги те, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , відповідач, який не є членом його сім`ї, у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації з належного [PERSON] житлового будинку, тим самим порушує конституційне право позивача, як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved