Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У серпні 2016року Київський міський центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з позовом про стягнення коштів. Свій позов мотивує тим, що 03.04.2015 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного центу зайнятості м. Києва за сприянням у працевлаштуванні. В результаті обміну інформацією між ДСЗ (Центральний апарат) та ПФУ України було виявлено дані про періоди зайнятості особи з 27.11.2014 року по 17.06.2015 року гр. [PERSON] в ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» у період перебування на обліку, як безробітного в ЦЗ. Згідно отриманого Дарницьким РЦЗ акту розслідування № 400 від 11.04.2016 року, вбачається, що відповідач уклав Договір про надання послуг від 27.11.2014 року № 931107 з ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД». Дія даного договору була припинена 17.06.2015 року. Відповідно до акту від 21.07.2015 року відповідач отримав винагороду за надані послуги. Наказом Дарницького районного центру зайнято ті № 14 від 22.04.2016 року було прийнято рішення щодо повернення відповідачем отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 34980 грн. 43 коп. та 25.04.2016 року було направлено лист-повідомлення з пропозицією повернути кошти, але кошти відповідачем повернуто не було. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду клопотання в якому просив суд розглянути справу без участі представника позивача, позов підтримає в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що дійсно було укладеного договір з ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» про надання послуг. В усній формі звертався про розірвання договору ще до звернення в центр зайнятості і вважав його розірваним. В липні 2015 року дійсно отримав від товариства винагороду за роботу, яку виконав ще в грудні 2014 року. Просив відмовити в позові. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути:особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Судом встановлено, що 03.04.2015 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного центу зайнятості м. Києва із заявою про надання статусу безробітного та сприянні у працевлаштуванні. (а.с. 6-9). Відповідно до Акту про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 400 від 11.04.2016 року, було проведено розслідування та проведено звірку факту перебування громадянином [PERSON] у трудових відносинах та отримання ним доходу. Так, за висновком проведеної звірки було встановлено, що 27 листопада 2014 року [PERSON] уклав з ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» Договір про співробітництво № 931107, договір укладено на необмежений строк згідно п.4 п.п. 4.1. Згідно листа ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД»: відповідно до п.4.1.3.6 вищевказаного договору з [PERSON], а саме через незадовільні результати надання послуг протягом 6 місяців, його дія була припинена 17.06.2015 року». Оплата за Договором проводилася згідно Акту виконання робіт від 21.07.2015 року.(а.с.12-13). На підтвердження своїх доводів, позивачем було надано копію Договору № 931107 про надання послуг від 27.11.2014 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» в особі директора Галки Юлії Володимирівни та [PERSON]. Зі змісту даного договору вбачається, що Консультант - тобто [PERSON], зобов'язується за завданням ЄВРОЛАЙФ надавати послуги визначені в даному договорі, у рамках діяльності ЄВРОЛАЙФ як страхового посередника на страховому ринку України, які споживаються в процесі здійснення діяльності ЄВРОЛАЙФ, а ЄВРОЛАЙФ зобов'язується виплачувати Консультанту винагороду (комісійні) в порядку та на умовах визначених цим Договором. (а.с.15-19). Окрім того в матеріалах справи міститься, копія акту виконаних робіт від 21.07.2015 року, за виконання роботи згідно з Договором № 931107 від 27.11.2014 року за Грудень 2014 року по сприянню в укладанні та супроводженню договорів страхування відповідач - [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 584,78 грн.. (а.с.22). Відповідно до норм ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону N 1533-III є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Тобто, на день звернення до Дарницького районного центру зайнятості м. Києва, а саме - 03.04.2015 року, [PERSON] належав до працевлаштованого /зайнятого/ населення, й не мав права отримувати передбачені законом соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідно до ст.ст. 4, 43 Закону України «Про зайнятість населення». Наслідком несвоєчасного надання відповідачем інформації про те, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» під час реєстрації у Дарницькому центрі зайнятості, є отримання ним допомоги по безробіттю на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 14 від 22.04.2016 року прийнято рішення про повернення відповідачем отримуваних ним щомісячних кошті по безробіттю в загальній сумі 34980 грн. 43 коп., про що направлено йому письмове повідомлення, проте нині кошти не повернуті (а.с.23-24, 25, 26-27). Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням (а.с. 1).

Outcome: approved