Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання будинку. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві та в уточненій позовній заяві посилався на те, що відповідачем у зазначеній цивільній справі є його рідний брат [PERSON]. Домоволодіння № 114 по вул. Образцова в м. Дніпро належить їм на праві спільної часткової власності, тобто по 1/2 частині кожному з них. Домоволодіння не розділене в натурі, житловий будинок має єдині системи електро- та газопостачання. Відповідач більше пяти років у будинку не проживає і не приймає будь-якої участі у витратах, повязаних з утриманням та збереженням домоволодіння в належному стані. У звязку з тим, що у домоволодінні єдина система газопостачання, позивач вимушений сам нести всі витрати по опаленню будинку. Так, за період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року 2427,60 грн., за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року позивачем витрачено на опалення будинку 1259,90 грн., за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року 5223,60 грн., за листопад 2016 року 91,50 грн., за січень 2017 року 91,50 грн., за лютий 2017 року 2000,00 грн., а всього: 11093,10 грн. Відповідач добровільно не бажає нести витрати по утриманню будинку та компенсувати, понесені позивачем витрати на опалення, у звязку з чим він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому просив: стягнути з [PERSON] на його користь, понесені ним витрати на утримання будинку № 114 по вул. Образцова в м. Дніпрі у вигляді оплати за газопостачання для опалення в сумі 5546,55 грн. У судовому засіданні позивач і представник позивача підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач і представник відповідача у судове засідання зявилися, позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що з жовтня 2014 року відповідач не проживав у домоволодінні № 114 по вул. Образцова в м.\~Дніпро. Також, просили застосовувати позовну давність щодо вимог позивача по сплаті послуг за газопостачання за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23 липня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-539, спадкоємцями [PERSON] є сини: [PERSON] та [PERSON]. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з домоволодіння, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вулиця Образцова академіка, будинок № 114. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 10522849, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частка домоволодіння № 114 по вул. Образцова академіка в м. Дніпро. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 2748858, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частка домоволодіння № 114 по вул. Образцова академіка в м. Дніпро. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 322, 358, 544 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву кореспондує обовязок споживача, передбачений п. 5 ч. 3 ст. 20 вищезазначеного закону, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, ним оплачено вартість спожитого природного газу, а саме: за жовтень 2013 року 276,00 грн., листопад 2013 року 324,50 грн., грудень 2013 року 485,10 грн., січень 2014 року 555,50 грн., лютий 2014 року 413,60 грн., березень 2014 року 237,60, квітень 2014 року 135,30 грн., вересень 2014 року 36,00 грн., жовтень 2014 року 193,60 грн., листопад 2014 року 327,80 грн., грудень 2014 року 107,00 грн., січень 2015 року 214,70 грн., лютий 2015 року 39,90 грн., березень 2015 року 188,10 грн., вересень 2015 року 50,40 грн., жовтень 2015 року 694,80 грн., листопад 2015 року 709,20 грн., грудень 2015 року 720,00 грн., січень 2016 року 1576,80 грн., лютий 2016 року 716,40 грн., березень 2016 року 756,00 грн., листопада 2016 року 91,50 грн., грудень 2016 року 91,50 грн., січень 2017 року 91,50 грн., лютий 2017 року 2000,00 грн. Загальна сума сплачених послуг 11032,80 грн. Разом з цим, відповідачем була надана квитанція щодо оплати вартості спожитого природного газу за січень 2017 року на загальну суму 3708 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача по сплаті послуг за газопостачання за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року (включно). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вищевикладеного, та беручи до уваги те, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення на його користь понесених витрат за газопостачання та опалення за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року в сумі 1641 грн. 10 коп., а позовна заява подана до суду після спливу строку позовної давності 18 січня 2017 року, та позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог у цій частині та вимушений відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності. Щодо заявлених позовних вимог у межах строку позовної давності з лютого 2014 року по лютий 2017 року, то суд приходить до наступного. Відповідно до наданих позивачем квитанцій, у період з лютого 2014 року по лютий 2017 року ним оплачено за газопостачання та опалення 9391 грн. 70 коп., та відповідачем сплачено за січень 2017 року 3708 грн. 00 коп. Загальна сума сплачених позивачем і відповідачем послуг 13099 грн. 70 коп. Оскільки, кожен співвласник повинен був сплатити по 1/2 частині від загальної суми, що становить 6549 грн. 85 коп., а відповідачем було сплачено лише 3708 грн. 00 коп., то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати у розмірі 2841 грн. 85 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: partial