Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 23.03.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №739, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М. - [PERSON] Т.М. та [PERSON] подарували позивачу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У належному будинку з 17.08.2001 року по сьогоднішній день зареєстрований [PERSON] , з 26.02.2009 року зареєстрований [PERSON] , з 09.12.2010 року зареєстрований [PERSON] Вищевказані особи за місцем реєстрації не проживають, спільне господарство з позивачем не ведуть. На даний час позивач бажає зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, оскільки бажає у передбаченого законом порядку оформити субсидію на опалення житла. Ухвалою суду від 05.08.2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання по справі. (а.с.36) Ухвалою суду від 27.08.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. (а.с.52) Позивач [PERSON] \~та його\~представник адвокат\~Панчошенко О.В.\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~надали суду\~заяву,\~в якій\~позивач свої\~позовні вимоги\~підтримав у\~повному обсязі,\~просив провести\~судове засідання\~без його\~участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. (а.с.67). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, \~про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом надіслання судових повісток викликів за їх зареєстрованим місцем проживання, які були вручені позивачу у зв`язку з тим, що відповідачі за зареєстрованим місцем проживання не знаходяться, та викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. ( а.с. 63-65, 68-70). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнають, не заперечували проти їх задоволення, просили справу розглядати у відсутність їх представника. ( а.с 66.) Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України \~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог\~за наступних підстав. Відповідно до\~ ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1,5,6\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 23.03.2009 року, реєстровий номер 739, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 02.04.2009 року. ( а.с.12) Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 11.10.1999 року та проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою Лиманської селищної ради від 23.07.2019 №651 ( а.с.9, 11). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Лиманської селищної ради від 02.08.2019 №№668-670 ( а.с.40-42) З акту обстеження фактичного проживання позивача [PERSON] від 23.07.2019 року, складеного депутатом Лиманської селищної ради Богопольською М.В., встановлено, що в результаті обстеження житлового будинку [ADDRESS] виявлено, що позивач фактично проживає в цьому будинку з травня 1995 року по теперішній час, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку з 17.08.2001 року по теперішній час, але фактично не проживає за вищевказаною адресою з лютого 2016 року; відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку з 26.02.2009 по теперішній час, але фактично не проживає з березня 2009 року; відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку з 09.12.2010 року по теперішній час, але фактично не проживає з січня 2011 року за вищезазначеною адресою (а.с.59). Факт відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації письмово підтвердили свідки сусіди позивача: [PERSON] , проживаючий по [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючий по [ADDRESS] , [PERSON] , проживаюча по [ADDRESS] (а.с.59). З\~ урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість вищезазначених фактів, повідомлених депутатом селищної ради та сусідами позивача. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом також встановлено, що відповідачі співвласниками спірного житлового будинку не являються, в зазначеному житловому будинку не проживають і не користуються ним. Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статей 316-317 Цивільного кодексу України\~право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1\~ст.321 ЦК України). Згідно\~ст. 383 ЦК України\~\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, відповідно до\~ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та положеннями\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов`язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться. У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації по [ADDRESS] не проживають з 2016, 2009 та 2011 років відповідно, втратили право на користування житловим приміщенням зазначеного будинку, так як не використовують будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несуть, що встановлено судом під час судового розгляду. Доказів створення відповідачам перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, реєстрація відповідачів в будинку створює перешкоди позивачу [PERSON] у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги [PERSON] як власника житлового будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідачів в належному йому житловому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю. На підставі ст. 391,405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved