Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У січні 2014 року заступника прокурора Київської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави у якому просив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 9 березня 2010 року № 964 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, та передачу у власність; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 172464 від 9 липня 2010 року, виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3221886400:35:117:0131, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094201460; - повернути дану земельну ділянку у комунальну власність Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області; - визнати за Новосілківською сільською радою Вишгородського району Київської області прав комунальної власності на зазначену вартістю 85 925 грн. з кадастровим номером 3221886400:35:117:0131. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що прокуратурою Київської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на території Вишгородського району Київської області, в ході якої встановлено порушення при наданні у власність земельних ділянок фізичним особам. Так, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 9 березня 2010 року № 964 затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, та передано її у власність. На підставі вказаного розпорядження 9 липня 2010 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до листа Управління Держземагентства у Вишгородському районі від 7 листопада 2013 року № 2315, викопіювання з формування меж Новосілківської сільської ради, земельна ділянка [PERSON] площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради відноситься до земель резервного фонду. Відповідно до статті 5 Земельного кодексу України в редакції від 18 грудня 1990 року сільські і селищні ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно з частинами 1, 9, 10 статті 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно листа Новосілківської сільської ради [PERSON] не є членом СВК «Деснянський», не зайнята у соціальній сфері с. Новосілки та не проживає на території Новосілківської сільської ради. Також, згідно інформації Новосілківської сільської ради від 7 жовтня 2013 року на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та які ще не отримували земельні ділянки у власність. Відповідно до п. 7 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Тобто, земельним законодавством встановлено, що за рахунок земель резервного фонду виділяються земельні ділянки виключному переліку осіб, а саме громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Таким чином, землі резервного фонду передані особі, які не відноситься до соціальної сфери життя села, та не є членом КСП і навіть не проживає у цьому населеному пункті. В судовому засіданні прокурор прокуратури Вишгородського району позовні вимоги підтримав та просив про його задоволення. Новосілківська сільська рада надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не прибули. Про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідачів на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення прокурора прокуратури Вишгородського району Київської області, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 9 березня 2010 року № 964 затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, та передано її у власність останньої. На підставі вказаного розпорядження 9 липня 2010 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 172464, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094201460 (а.с. 7). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно кадастровий номер 3221886400:35:117:0131 відомості відсутні (а.с. 8). Згідно листа управління Держземагентства у Вишгородському районі від 7 листопада 2013 року № 2315 та викопіювання з формування меж Новосілківської сільської ради, земельні ділянка з кадастровим номером 3221886400:35:117:0131 перебувала у землях резервного фонду (а.с. 14-17). Згідно листа Новосілківської сільської ради від 30 серпня 2013 року № 267/02-09, [PERSON] не являється членом СВК «Деснянський», не зайнята у соціальній сфері с. Новосілки та не проживає на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області (а.с. 13). Також, Новосілківська сільська рада листом від 7 жовтня 2013 року № 299/02-09 повідомила Начальника відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин, що на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та яким земельні ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не надавались у зв'язку з відсутністю вільних земель в тому числі в резервному фонді (а.с. 10). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до частини 1 статті 45 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 1 статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до частини 9 статті 25 ЗК України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Частиною 10 статті 25 цього Кодексу резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 7 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Згідно пункту «г» частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог частини 1 статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним у судовому порядку. Згідно пунктів «а» та п. «в» статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, а також визнання реєстрації недійсною. Відповідно до вимог статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Також, згідно роз'яснень пункту 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (статті 1 ЦК України, статей 2, 5 ЗК України). захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статті 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірне розпорядження Вишгородської райдержадміністрації на вимогах закону не ґрунтується, так як земельна ділянка з резервного фонду Новосілківської сільської ради була передана безоплатно у власність [PERSON] неправомірно, оскільки вона не являється членом СВК «Деснянський», не є працівником соціальної сфери, не зайнята у соціальній сфері с. Новосілки, не проживає на території Новосілківської сільської ради та не переселяється у сільську місцевість для постійного проживання, а тому не має права на отримання земельної ділянки з резервного фонду Новосілківської сільської ради. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 9 березня 2010 року № 964 прийнято всупереч вимог земельного та цивільного законодавства, що порушує права власника - держави в особі Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, а тому має бути визнане незаконним та скасоване. В свою чергу порушене право має бути захищене державою. З урахуванням того, що саме на підставі зазначеного незаконного розпорядження Вишгородської райдержадміністрації було видано державний акт на право власності на земельну ділянки на ім'я відповідача, то й він має бути визнаний судом недійсним. Що стосується позовних вимог про повернення земельної ділянки у комунальну власність Новосілківської сільської ради та визнання за сільською радою права комунальної власності на неї, судом зазначається наступне. В результаті висновку суду про потребу у визнанні незаконним та скасуванні розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації та визнання недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі цього розпорядження, подальший правовий режим земельної ділянки має визначатися у відповідності до положень ЗК України. З урахуванням того, що земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту Новосілки, орган уповноважений на прийняття будь-яких рішень щодо неї є Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню судом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved