Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] та стягнути з останнього в її користь на утримання сина Маряна, [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відкликати виконавчий лист по справі № 2-134/2003, виданий Рожнятівським районним судом 31 січня 2003 року. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що згідно рішення Рожнятівського районного суду від 31 січня 2003 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина Маряна, [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме в розмірі 972 гривні щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які на даний час є занадто малими. Син [PERSON] являється інвалідом з дитинства, часто хворіє, у зв'язку з чим потребує постійного дороговартісного лікування, покращеного харчування, забезпечення речами першої необхідності. З часу призначення аліментів її матеріальне становище погіршилося, вона являється інвалідом другої групи загального захворювання, не працює, доглядає за сином, який потребує постійної сторонньої допомоги. Присуджений раніше розмір аліментів на утримання дитини є незначним, крім того відповідач аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, вказаних коштів їй вкрай не вистачає, щоб забезпечити сина всім необхідним, а тому вважає що відповідач, який є працездатною людиною, може працювати та сплачувати аліменти в більшому розмірі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили позов задоволити. Крім цього позивачка пояснила, що синові [PERSON] на даний час виповнилося 17 років, він не ходить, не говорить, самостійно себе не обслуговує, потребує постійного стороннього догляду. Вона не працює, веде догляд за сином інвалідом, з 2015 року сама являється інвалідом другої групи загального захворювання, єдиним її доходом є пенсія по інвалідності. Розмір аліментів який сплачує відповідач є занадто малим, просить позов задоволити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що на даний час ніде не працює, доглядає за хворим братом, а тому не може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі якому просить позивачка, просив у позові відмовити. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5, 11). З копії виконавчого листа вбачається, що Рішенням рожнятівського районного суду від 31 січня 2003 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходу (а.с.18). На даний час син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] досягли повноліття, а тому виплату аліментів на їх утримання припинено. Відповідно розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] зменшено до 1/4 частини доходів відповідача, що на даний час складає 972 гривні щомісячно. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Неповнолітній [PERSON], [INFO], являється інвалідом дитинства, самостійно себе не обслуговує, потребує постійного спостереження та лікування у невропатолога та імунолога, що підтверджується довідкою про стан здоров'я педіатричного відділення Львівської обласної дитячої спеціалізованої клінічної лікарні (а.с.7). Згідно консультативного висновку спеціаліста обласної психоневрологічної лікарні № 5412 від 21 червня 2018 року неповнолітньому [PERSON] встановлено діагноз: важка розумова відсталість органічного генезу, зумовлена основним діагнозом. Судомний синдром по анамнезу (а.с.8). З виписки із денного стаціонару № 659 від 28 вересня 2018 року Перегніської НРЛ вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], з 20 вересня 2018 року по 28 вересня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у Перегінській НРЛ з діагнозом: нижній спастичний парез на резидуально органічному фоні з вираженим руховим порушенням MFCS 111 Судомний синдром. Важка розумова відсталість органічного генезу, зумовлена основним діагнозом. (а.с.9). Позивачка [PERSON] являється інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується копією довідки МСЕК від 19 червня 2018 року (а.с. 10). Відповідач [PERSON] ніде не працює, трудової книжки не має, проводить догляд за інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою № 81/02-24 виданої Перегінською селищною радою 03 січня 2018 року (а.с.19). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р. передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 01.12.2016 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, виходячи із засад справедливості та розумності, захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи вік дитини 17 років, стан його здоров'я, являється інвалідом з дитинства, його потреби на лікування та матеріальне утримання, враховуючи матеріальне становище позивачки, яка не працює, являється інвалідом другої групи, будь-яких доходів, окрім пенсії по інвалідності не має, матеріальне становище відповідача, який не працює, однак являється людиною працездатного віку, може працювати та надавати матеріальне утримання на неповнолітнього сина, який хворіє, інших аліментних платежів, окрім як на сина Мар'яна не сплачує, а тому суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000 гривень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивач відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved