Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У серпні 2017 року позивачі звернулись до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що житловий будинок №14 по вулиці Австрійській у місті Маріуполі Донецької області перебуває у спільній частковій власності. Даний житловий будинок у своєму складі має чотири двокімнатні квартири за номерами №1, 2, 3, 4. За усталеним порядком квартира №3, загальною площею 52,0 кв.м. та житловою 33,0 кв.м. перебуває у користуванні [PERSON] та [PERSON], які є власниками 24/100 (по 24/200 частини в кожного) частини даного житлового будинку. вулиці Австрійській у м. Маріуполі. Квартира №2, загальною площею 64,2 кв.м. та житловою 41,8 кв.м. перебуває у володінні та користуванні [PERSON], який є власником 25/100 частини вищевказаного житлового будинку. Квартира №4, загальною площею 52,8 кв.м. та житловою 34,8 кв.м. перебуває у володінні та користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та їх спільною частковою власністю (по 1/3 частини в кожного). Квартира №1 перебуває у володінні та користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та є їх спільною частковою власністю (по 1/5 частини в кожного). Позивачі зазначили, що наразі виникла необхідність виділення в натурі належних їм часток у праві власності на житловий будинок №14 по вул. Австрійській у м. Маріуполі Донецької області. Між співвласниками квартири №2 [PERSON], [PERSON] та співвласником квартири №3 [PERSON] досягнуто спільної згоди з питання виділу в натурі належних їм часток на житловий будинок. В досудовому порядку вони звертались до власників інших квартир з проханням надати свою згоду на виділ в натурі, проте врегулювати спір у позасудовому порядку не виявилось можливим, а відтак звернулись до суду із даним позовом. Вважають, що виділ належних їм часток є технічно можливим. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивачів [PERSON] бюро «Мироненко та партнери» [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та довіреності у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявились, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], у судове засідання не зявились, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа Служба в справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2013 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-400, [PERSON] успадкував 25/100 частини житлового будинку за №14 з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, які розташовані у м. Маріуполі вул. Червоногвардійська (Австрійська). За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2013 року, індексний номер 3714372, право власності на 25/100 частини житлового будинку №14 по вул. Червоногвардійській (Австрійській) у м. Маріуполі Донецької області зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №14 по вул. Австрійській у м. Маріуполі, виготовлений станом на 03.08.2017р., замовником технічної інвентаризації значиться [PERSON], 25/100 частини житлового будинку складаються з житлового будинку А-1, загальною площею 64,2 кв.м. та житловою площею 41,8 кв.м., а саме житлові кімнати 2-4, площею 17,8 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 16,6 кв.м., частини нежитлової прибудови а-1, а саме коридор 2-2, площею 4,6 кв.м., санвузол 2-3, площею 5,3 кв.м., житлова прибудова А2-1, загальною площею 19,9 кв.м. та житловою площею 7,4 кв.м., погріб а/п, огорожа №4, мостіння ІІ, сарай Д-1, гараж Е-1. За висновком щодо технічної можливості виділу обєкта нерухомого майна від 08.08.2017р. виконаного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], кв. сертифікат АЄ №001693, ФОП [PERSON] за технічними показниками 25/100 частини житлового будинку №14 по вул. Австрійській у м. Маріуполі Донецької області може бути виділено [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2009 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-692, [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] 24/200 частини житлового будинку за №14 з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, які розташовані у м. Маріуполі по вул. Червоногвардійська (Австрійська). У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2009р. за №22301596, виданого Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», право власності на 24/200 частини житлового будинку №14 по вул. Червоногвардійській (Австрійській) у м. Маріуполі Донецької області зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2009 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-697, [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] 24/200 частини житлового будинку за №14 з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, які розташовані у м. Маріуполі вул. Червоногвардійська (Австрійська). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2009р. за №22301793, виданого Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», право власності на 24/200 частини житлового будинку №14 по вул. Червоногвардійській (Австрійській) у м. Маріуполі Донецької області зареєстровано за [PERSON]. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №14 по вул. Австрійській у м. Маріуполі, виготовлений станом на 03.08.2017р., замовником технічної інвентаризації значиться [PERSON] та [PERSON], 24/100 частини житлового будинку складаються з житлового будинку А-1, загальною площею 52,0 кв. м., житловою 33,0 кв.м., а саме житлової кімнати 3-4, площею 17,6 кв.м., житлової кімнати 3-5, площею 15,4 кв.м., частини нежитлової прибудови а-1, а саме кухня 3-2, площею 6,6 кв.м., санвузол 3-3, площею 3,0 кв.м., нежитлова прибудова а4-1, площею 9,4 кв.м., погріб а1/п, сарай Г-1, огорожа №3, мостіння І. За висновком щодо технічної можливості виділу обєкта нерухомого майна від 08.08.2017р. виконаного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], кв. сертифікат АЄ №001693, ФОП [PERSON] за технічними показниками 24/100 частини житлового будинку №14 по вул. Австрійській у м. Маріуполі Донецької області може бути виділено [PERSON] та [PERSON] В матеріалах справи мається копія рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.9.1998р. №236/1 «Про передачу громадянам України в приватну власність земельних ділянок, які знаходяться в їх користуванні та надання їм раніше в установленому порядку в Жовтневому, Приморському, Іллічівському та Орджонікідзевському районах», з якого вбачається, що [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку, площею 220 кв. м., що раніше перебувала у його користуванні, надана раніше у встановленому порядку для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Червоногвардійській 14-3. Згідно державного акту на право приватної власності на землю власником земельної ділянки, площею 0,0220 га по вул. Червоногвардійській, №14-3, за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, зазначено [PERSON]. Кадастровий номер земельної ділянки 1412336600:01:009:0198. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.08.2017р. за №94357596 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (по 1/3 частини в кожного). Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (по 1/5 частин в кожного). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 317 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України спільною власністю (спільним майном) являється майно, яке перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно до п. 7 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Як зазначено у Постанові Верховного Суду України по справі № 6- 12цс13 від 03 квітня 2013 року, виділ часток (розділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартира) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (розділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин розділ (виділ) може бути проведений із зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або розділу будинку в натурі, який знаходиться у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або розділу будинку відповідно до частками співвласників. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Частиною 2 ст. 367 ЦК України встановлено, що в разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved