Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У серпні 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої зазначено, що 29.04.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач належним чином умови договору не виконав, у звязку з цим станом на 16.07.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 43777,81 грн., яка складається з тіла кредиту 4506,84 грн., відсотків за користування кредитом 1362,84 грн., пені 35347,28 грн., а також штрафів, у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини 500,00 грн., процентної складової 2060,85 грн.\~ На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 43777,81 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Розгляд справи відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводився у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотаннь про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.04.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 та 2 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з тексту анкети-заяви, відповідач дав свою згоду на те, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Таким чином, між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем виникли правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у заяві-анкеті. Таке приєднання вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати інші обовязкові платежі на умовах, передбачених цим договором, не виконав. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.04.2013 року станом на 16.07.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 43777,81 грн., яка складається з тіла кредиту 4506,84 грн., відсотків за користування кредитом 1362,84 грн., пені 35347,28 грн., а також штрафів, у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини 500,00 грн., процентної складової 2060,85 грн.\~ Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 4506,84 грн. та відсотків за користування кредитом у сумі 1362,84 грн., а всього 5869,68 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що останнім відомим місцем реєстрації відповідача є адреса: Донецька область, м. Маріуполь, сел. Талаківка, вул. Азовська, буд. 5. 30 квітня 2018 року Президентом України підписано наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ Про початок операції Обєднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей. Згідно якого з 14-00 години 30 квітня 2018 року розпочато операцію Обєднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Обєднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася. Пунктом 2 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Отже, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період від 14 квітня 2014 року по 30 жовтня 2018 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до відповідача в частині стягнення пені 35347,28 грн., а також штрафів, у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини 500,00 грн., процентної складової 2060,85 грн. є необгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафів нарахована після 14 квітня 2014 року і до 30 жовтня 2018 року, а отже їх нарахування суперечить положенням ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 236,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial