Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У серпня 2014 року представник КП «Харківводоканал» звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 4392, 95 грн. та судові витрати. В ході судового розгляду, представником позивача було подано уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на ті самі обставини, представник позивача просив стягнути з відповідачів суму заборгованості з урахуванням строку позовної давності, про який зазначили відповідачі в письмовій заяві, 4221, 73 грн. та судові витрати. Представник позивача Похила І.В., яка діє на підставі довіреності подала письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності Відповідачі в судове засідання повторно не з»явились, подали письмові заперечення, в яких просили застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з них індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, просили врахувати їх письмові заперечення при ухваленні рішення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 06.02.2014р. КП «Харківводоканал» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2008 року по 31 грудня 2013 року; за надані послуги централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2011 року по 31 грудня 2013 року. 11.03.2014 р. суд винесена ухвала про скасування судового наказу за заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]./ а.с. 5/ За адресою: [ADDRESS] зареєстровані та мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER]./ а.с. 6, 7-8/. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню в будинку, де знаходиться квартира відповідача. Відповідно до звітної картки абонента, у підсумку за період з 01 серпня 2011р. по 31 липня 2014 р. за відповідачами утворився борг в розмірі 3681грн. 11 коп. . Посилання відповідачів на необхідність відмовити позивачу у стягнення з них трьох відсотків річних та інфляційних, оскільки це, на їх думку, суперечить вимогам чинного законодавства, суд вважає необґрунтованими. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Закріплена п .10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово- комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення грошового зобов»язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації( плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки(пені) за невиконання або неналежне виконання зобов»язання. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачам нараховано 400 грн. 12 коп. - індексу інфляції за час прострочення та 140 грн. 50 коп. - 3% річних від простроченої суми. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи, що відповідачами не сплачуються надані позивачем послуги, суд вважає позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів за період з 01.08.2001 р. по 31.07.2014 р. суми заборгованості в розмірі 3681грн. 11 коп. та 400 грн. 12 коп. - індексу інфляції за час прострочення та 140 грн. 50 коп. - 3% річних від простроченої суми, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При поданні заяви про видачу судового наказу заявником було сплачено судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 99 ЦПК України передбачено, що у випадку пред'явлення стягувачем позову в порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується в суму судового збору, встановлену за позовну заяву. На підставі вищезазначеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, в межах позовної давності є обґрунтованими, доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved