Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У серпні 2015 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство (далі по тексту Ізюмське КВ ВКП) звернулося до суду з вказаним позовом, який уточнили у листопаді 2015 року, мотивує тим, що за адресою м. Ізюм, пров. Первомайський, буд. 1, споживачами послуг централізованого водопостачання є [PERSON] і [PERSON], споживання послуг здійснюється без засобу обліку норма споживання 2,85 м.куб. на одну особу в місяць. 8 червня 2015 року працівниками Ізюмського КВ ВКП при проведенні обстеження мереж споживачів за адресою пров. Первомайський, буд. 1, було виявлено здійснення поливу присадибної ділянки [PERSON] з дворової колонки без встановлення засобу обліку. Вчинене [PERSON] є порушенням вимог п.п. 7 і 8 Рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0174 від 14.03.2012 року «Про встановлення норм витрат на використання води на полив присадибних ділянок», а саме здійснення поливу присадибної ділянки без встановлення приладу обліку води та без укладання договору з урахуванням площі поливу та норм витрат на полив. Працівниками Ізюмського КВ ВКП було складено [PERSON] від 08.06.2015 року про порушення, на підставі якого було проведено нарахування за використаний обсяг води на полив присадибних ділянок, за допомогою шлангу та без встановлення приладу обліку води за один місяць, у відповідності до пунктів 3.3., 3.4. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008р. № 190. Виходячи з розрахованого обсягу втрат води та діючого тарифу, споживачам за без облікове водокористування нарахована та відображена в особовому рахунку сума 6731,32 грн, який було направлено за адресою Відповідача для добровільної сплати нарахування, але Відповідачі добровільно оплату за без облікове водокористування не провели, тому позивач звернувся з позовом до суду з вказаним позовом і просить стягнути з Відповідачів оплату за без облікове водокористування в сумі 6731,42 грн та 243,60 грн судового збору. (а.с. 3-4, 51, 86-87) 23 лютого 2016 року позивач в особі директора Ізюмського КВ ВКП подав до суду заяву про виключення зі складу співвідповідачів [PERSON], та вважати належним відповідачем у справі [PERSON] (а.с. 93). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.02.2016 року виключено зі складу співвідповідачів [PERSON] у справі за позовом Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства до\~[PERSON], [PERSON]\~про\~стягнення оплати за без облікове водокористування (а.с. 98). Позивач [PERSON] комунальне підприємство теплових мереж в особі представника [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини, викладенні у позові та просить суд позов задовольнити, стягнути з [PERSON]\~ на користь Ізюмського Кв ВКП оплату за без облікове водокористування в сумі 6731,42 грн та 243,60 грн судового збору. Відповідач [PERSON] позовні вимогиІзюмського КВ ВКП не визнала, надала заперечення на позов, мотивуючи тим, що вимоги позивача є необґрунтованими, вона в період з 11 травня 2015 року по 06 вересня 2015 року перебувала за межами України, тому при складанні працівниками Ізюмського КВ ВКП [PERSON] від 08.06.2015 року про порушення, на підставі якого було проведено нарахування за використаний обсяг води на полив присадибних ділянок, вона була відсутня за адресою м. Ізюм, провул. Першотравневий, буд. 1. Тому просить у задоволенні позову відмовити, розглядати справу без її участі (а.с. 17-19, 20-22, 23, 57). Відповідач [PERSON]\~позовні вимогиІзюмського КВ ВКП не визнала повністю, надала заперечення на позов, мотивуючи тим, що вимоги позивача є необґрунтованими. За договором купівлі-продажу жилого будинку від 17.08.2006 року вона є власником 1/4 частини будинку в м. Ізюмі, провул. Першотравневий, буд. 1, користується послугами центрального водопостачання дворової колонки без встановлення засобу обліку води для пиття та биту, але вказану колонку не використовує на полив присадибної ділянки за допомогою шлангу, а користується у дворі свердловиною води для поливу огороду. Власником 3/4 частини будинку в м. Ізюмі, провул. Першотравневий, буд. 1 є [PERSON], яка постійно проживає в м. Харкові, яка не проживає і не зареєстрована у вказаному будинку. Працівниками Ізюмського КВ ВКП безпідставно було складено [PERSON] від 08.06.2015 року про порушення, так як факту поливу присадибної ділянки за допомогою шлангу з її сторони не було, вона взагалі не використовує дворову колонку з метою поливу городини та інше, а використовує для цієї мети свердловину у дворі 6 років. У складеному акті вона не вказана як порушник, не підписувала цей акт. Тому просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 33-35). 23 лютого 2016 року позивач в особі директора Ізюмського КВ ВКП подав до суду заяву про виключення зі складу співвідповідачів [PERSON], та вважати належним відповідачем у справі [PERSON] (а.с. 93). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.02.2016 року виключено зі складу співвідповідачів [PERSON] у справі за позовом Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства до\~[PERSON], [PERSON]\~про\~стягнення оплати за без облікове водокористування (а.с. 98). Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини. За приписами статей 3, 4, 15 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у спосіб, передбачений ЦК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Ізюмське КВ ВКП діє з метою задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні водою та водовідведення. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обовязки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено нормативне регулювання у сфері житлово-комунальних послуг, згідно частини 2 якої стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють та затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах свої повноважень та згідно із законодавством. Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.02.2015 року № 220 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення Ізюмському комунальному виробничому водопровідно-каналізаційному підприємству» установлено Ізюмському КВ ВКП тарифи (а.с. 9). Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 17.08.2006 року [PERSON] належить 3/4 частини, а [PERSON] належить 1/4 частина жилого будинку з надвірними будівлями, які розташовано на земельній ділянці за адресою: м. Ізюм Харківської області, пров. Першотравневий, 1 (а.с. 24-27, 36-40, 45). У вказаному будинку значиться зареєстрованою і проживає з 07.04.2003 року [PERSON] (а.с. 12, 30-31, 41-42), [PERSON] проживає за реєстрованим місцем проживання за адресою: [INFO] (а.с. 13, 22). Згідно Довідки по особовому рахунку 231 абонент [PERSON] ([PERSON]О.) за адресою м. Ізюм, пров. Першотравневий, буд. 1, санітарна норма 2,850; колонка у дворі, холодна вода, прописано проживає пільговики 1; нарахування/перерахування у липні 2015 року сума 6\~731,42 грн (а.с. 88). Мотивуючи позовні вимоги Ізюмське КВ ВКП та його представник зазначали, що 8 червня 2015 року працівниками Ізюмського КВ ВКП при проведенні обстеження мереж споживачів за адресою пров. Первомайський, буд. 1, було виявлено здійснення поливу присадибної ділянки [PERSON] з дворової колонки без встановлення засобу обліку. Працівниками Ізюмського КВ ВКП було складено [PERSON] від 08.06.2015 року про порушення, на підставі якого було проведено нарахування за використаний обсяг води на полив присадибних ділянок, за допомогою шлангу та без встановлення приладу обліку води за один місяць в сумі 6731,32 грн. За змістом ст. ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Так, Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 р. за № 936/15627 (далі Правила), у відповідності до яких дворова мережа водовідведення - мережа, розташована в межах однієї дворової ділянки, яка з'єднує випуски з окремих будівель. Пунктами 3.1., 3.2., 3.3., 3.4. даних Правил встановлено, що Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць. Із матеріалів справи вбачається, що 8 червня 2015 року працівниками Ізюмського КВ ВКП [PERSON], [PERSON], [PERSON] при перевірці дотримання вимог діючих Правил у домоволодінні споживача [PERSON] за адресою: м. Ізюм Харківської області, провул. Першотравневий, буд. № 1, виявлено порушення Правил, а саме: поливний шланг підключено з дворовою колонкою, здійснювався полив присадибної ділянки матір'ю господарки будинку (з її слів, документи предявити відмовилась), про що було складено [PERSON] № 2 від 08.06.2015 року, підпис споживача відсутній (а.с. 7). Вказаний факт підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] робітники Ізюмського КВ ВКП. На підставі акту № 2 від 08.06.2015 року Ізюмське КВ ВКП проведено розрахунок витрат води згідно п.п. 3.3. і 3.4. Правил, яким зобовязано споживачів [PERSON] і [PERSON] внести на рахунок позивача суму 6731,42 грн (а.с. 8, 90-91). Відповідач [PERSON] на вимоги Ізюмського КВ ВКП зверталася з заявою від 06.07.2015 року до керівника підприємства щодо неправомірних дій працівників Ізюмського КВ ВКП по відношенню до неї 8 червня 2015 року та у приміщенні водоканалу (а.с. 89). Вказане звернення відповідача залишено без відповіді адміністрацією Ізюмського КВ ВКП. Між тим, свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили факт проживання самою [PERSON] в будинку в м. Ізюмі Харківської області, провул. Першотравневий, буд. № 1, у дворі будинку є колонка для води, але вказану колонку [PERSON] не використовує на полив присадибної ділянки за допомогою шлангу, а користується у дворі свердловиною води для поливу городини близько 6 років, також шланг на колонку не налазить. Підтвердили, що дійсно 08.06.2015 року у двір до [PERSON] приходили працівники водоканалу. Свідки заперечують факт поливу [PERSON] у дворі з колонки за допомогою шлангу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням усього вищевикладеного суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, так як вони не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, і у суду немає підстав вважати що споживач [PERSON] 8 червня 2015 року самовільно користувалася системою централізованого комунального водопостачання. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені Ізюмським КВ ВКП позовні вимоги не доведено, тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача повністю за недоведеністю вимог. Понесені позивачем судові витрати на судовий збір в сумі 243 грн 60 коп., який підтверджується документально (а.с. 2), не відшкодовуються позивачеві у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed