Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

У серпні 2017 року позивачі звернулися до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до відповідача та просив суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності кожному по 1/2 частині квартири № 75, розташованої в будинку № 39 по вулиці Звенигородський в м. Кам'янське, загальною площею 41,6 кв.м., житловою - 26,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 12 червня 2014 року, що дасть підстави для реєстрації права власності в органах державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог вказали наступне: позивачі є рідними братом і сестрою. 12 червня 2014 року померла їх мати [PERSON], заповіту вона не залишила. Позивачі, є спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги. Інших спадкоємців не має. Позивач, [PERSON], вчасно прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись 8 серпня 2014 року із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кам'янського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви від 8 серпня 2014 року приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа № 39/2014. Позивач [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки зареєстрований і проживав в одній квартирі разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Спадковим майном після смерті [PERSON] є кооперативна квартира № 75, розташована в будинку № 39 по вулиці Звенигородський (попередня назва - вул. Бойко) в м. Кам'янське, загальною площею 41,6 кв.м., житловою - 26,6 кв.м. 26 червня 2017 року приватний нотаріус Кам'янського міського нотаріального округу [PERSON] в письмовий формі відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру після смерті [PERSON], оскільки вони не надали нотаріусу належним чином оформлений правовстановлюючий документ на цю квартиру, та рекомендував звернутися до суду для вирішення питання по суті, тому за захистом своїх прав вони вимушені звернутися до суду. Позивачі до початку судового розгляду справи звернулися з письмовою заявою, в якій вказали, що заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять суд розглянути справу у їх відсутність та не заперечують проти розгляду справи без застосування технічних засобів. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, направили на адресу суду письмові заяви в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд розглянути справу без участі їх представника. На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень сторонами відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу згідно зі ст. 158 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира № 75 розташована в будинку № 39 по вулиці Звенигородський (Бойка) в м. Кам'янське, цей будинок належить житлово-будівельному кооперативу № 8 «Мир». З матеріалів справи вбачається, що мати позивачів, [PERSON] за життя була членом ЖБК «Мир», створення якого було затверджено рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради від 04.05.1967 р. № 404, в подальшому назва кооперативу змінена з ЖБК «Мир» на ЖБК № 8 «Мир». Відповідно до довідки ЖБК «Мир» № 94 від 26 жовтня 1992 року [PERSON] одержала в кооперативі квартиру № 75, розташовану в будинку № 39 по вулиці Бойко (нині - вул. Звенігородська); пайовий внесок за цю квартиру в сумі 3711 руб. сплатила повністю, що підтверджується також довідкою ЖБК № 8 «Мир» № 36 від 31 липня 2017 року. Судом встановлено, що спірна квартира, після сплати [PERSON] В,А. в повному обсязі пайових внесків, була її власністю та входить у склад спадкового майна після її смерті. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі довідки ЖБК «Мир» № 94 від 26.10.1992 року [PERSON] отримала 2 листопада 1992 року в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» реєстраційне посвідчення, з якого вбачається, що квартира № 75, розташована в будинку № 39 по вулиці Бойко (нині Звенигородський) м. Дніпродзержинську (нині - м. Кам'янське) належить їй на праві особистої власності; що право власності [PERSON] на цю квартиру зареєстровано 2 листопада 1992 року в реєстровій книзі № 110 під реєстровим номером 20423. Як встановлено в судовому засіданні, після отримання в ОКП «Дніпродзержинське БТІ» реєстраційного посвідчення, згідно якого її право власності на спірну квартиру визнавалось державним реєстратором та було зареєстроване, [PERSON] була впевнена, що має належним чином оформлені правовстановлюючі документи на свою нерухомість, у звязку зі своєю юридичною необізнаністю їй не було відомо про необхідність отримання свідоцтво про право власності на спірну кооперативну квартиру, пайові внески за яку сплатила повністю. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-КИ № 573431 виданого 13.06.2014 року Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла 12 червня 2014 року, що підтверджується актовим записом № 715. З матеріалів справи вбачається, що позивач, [PERSON], вчасно прийняла спадщину після смерті матері, оскільки вернувшись 8 серпня 2014 року із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кам'янського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа № 39/2014. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки був зареєстрований і проживав в одній квартирі разом із спадкодавцею на час відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що видане [PERSON] 2 листопада 1992 року Дніпродзержинським БТІ, як державним реєстратором, реєстраційне посвідчення про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру на цей час відповідно до п. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно на їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703, не входить до переліку документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно. Відповідно до листа № 05-07/2654 від 26.08.2014 р. наданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин міської ради приватному нотаріусу [PERSON], свідоцтво про право власності на спірну квартиру не виготовлялось через те, що [PERSON] з метою оформлення права власності на кооперативну квартиру, за яку повністю внесені пайові внески, не зверталась, таким чином, на час смерті спадкодавці [PERSON] видане їй державним реєстратором реєстраційне посвідчення не є правовстановлюючим документом, але є належним доказом по справі, що підтверджує позовні вимоги. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Кам'янського міського нотаріального округу [PERSON] від 28.07.2017 р. № 254/02-14 позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки оформлення спадщини після смерті [PERSON] унеможливлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру на ім'я спадкодавці, та рекомендовано звернутись до суду, Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч..І ст.15 Закону України «Про власність», що діяла з 15.04.1991 р. до 2007 р., тобто на час виникнення зазначених правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю чи приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. У відповідності до ч.3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1279 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. І ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. І ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. І ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд вважає, що [PERSON] правомірно набула право власності на спірну квартиру, оскільки вона була членом ЖБК «Мир», згідно довідки № 94 від 26 жовтня 1992 року [PERSON] одержала в кооперативі квартиру № 75, розташовану в будинку № 39 по вулиці Бойко (нині - вул. Звенігородська); пайовий внесок за цю квартиру в сумі 3711 руб. сплатила повністю та отримала необхідні на той час документи, таким чином позивачі мають всі підстави стати власниками спадкового майна після померлої [PERSON]. в порядку спадкування за законом. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вважає, що оскільки до цього часу відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, позбавлені можливості в повному обсязі здійснювати свої повноваження власника, розпорядитися спадковим майном, продати, подарувати та інше, таким чином вимога позивачів щодо визнання права власності на спадкове нерухоме майно у вигляді квартири, підлягає задоволенню. Судові витрати залишити за позивачами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved