Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

у серпні 2018 р. позивач звернулася до суду із позоними вимогами до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат, після уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3750 грн 00 коп. щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття із щорічної індексацією відповідно до закону; стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 2296 грн 70 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 330 грн 00 коп. щомісячно до травня 2023 р.; судові витрати по справі покласти на відповідача та стягнути з нього сплачений судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., 50 грн 00 коп. за послуги банку та 5000 грн 00 коп. витрати на професійну допомогу. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2018 було розірвано, у вказаному шлюбі у сторін є спільна дитина, яка проживає та перебуває на утриманні позивача, натомість відповідач участі у вихованні та утриманні сина не бере та не зважаючи на те, що позивач працює вчителем у Софіївсько-Борщагівському навчально-виховному комплексі вона отримує невелику заробітну плату і у неї не має змоги в повному обсязі утримувати сина, оскільки дитина потребує додаткових витрат, а тому сума аліментів які просить позивач є абсолютно реальною і навіть не заниженою. Разом з тим, позивач понесла значні витрати на професійну правничу допомогу, які також складаються із судових витрат, а тому просить стягнути їх з відповідача у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що відповідач є особою працездатного віку, а тому розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Відповідач у судовому засіданні частково погодився із позовними вимогами, але не у твердій грошовій сумі, а у 1/3 частці передбачених законодавством України. Стосовно додаткових витрат заперечував, оскільки позивачем не доведено цільове використання витрат саме на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 (а.с. 5), який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2018 розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає, в судовому засіданні факт проживання дитини з матір'ю не заперечується. Відповідно до Свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO] відповідач є його батьком (а.с. 6). Згідно із ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи є дані про те, що відповідач має постійний дохід у вигляді заробітної плати. Як вбачається із довідки вих. №518 від 12.09.2018 відповідач працює у ТОВ «ВП Роганський м'ясокомбінат» з 20.03.2018 на посаді менеджера (управитель) із збуту має заробітну плату та отримує регулярний дохід, а тому підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не вбачається (а.с. 77). За таких обставин суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1\\3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 02.08.2018, а тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з цієї дати. За змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат. Надання позивачем квитанцій (чеків), які доводять навність додаткових витрат як на іжу, одяг та ліки не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема медичними довідками, висновками лікарів із визначенням конкретного перечня ліків. Також, на запитання суду щодо обгрунтування конкретної суми додаткових витрат представник позивача зазначив, що рахував із загальної суми по квитанціям (чекам), на пропозицію суду уточнити позовні вимоги, оскільки із наданих чеків є і витрати на алкогольні напої не прийняти представником позивача (а.с. 50). За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Виходячи з рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, майнового стану платника аліментів, розміру визначених судом аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, а також відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження особливих обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а тому суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 704 грн 80 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial