Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.09.2014 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Головного територіального управління юстиції Одеської області, актовий запис № 622, мотивуючи позов тим, що відповідач нехтував інтересами родини заради власних , не дбав про сімейний бюджет, не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали в нашій сімї, він не був здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в домі , піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 16.05.2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 16.09.2014, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого повторно Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Головного територіального управління юстиції Одеської області, актовий запис № 622 (а.с.4) Від шлюбу дітей немає. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з червня 2016 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved