overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося внаслідок постійних суперечок і конфліктів. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 04 червня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено відповідний актовий запис №350 від 04 червня 2008 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 25 квітня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстроване та видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 01 вересня 2012 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують з травня 2013 року. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В якому прохала : винести рішення про розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON]; визнати право власності на ? частину нерухомого майна: частки у праві власності на будівлю гуртожитку у розмірі 1/200, що розташований за адресою - [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що 09 червня 2012 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним ВРАЦС Полтавського МУЮ. Просила розірвати шлюб в зв'язку з припиненням шлюбних відносин; 09 липня 2014 року ухвалою суду роз'єднано цивільну справу. Позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу виділено та присвоєно справі новий номер. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 09 червня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №375 від 09 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 09 червня 2012 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 27 квітня 2012 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 335. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, вони по різному цінують та визначають сімейне життя. Останнім часом взаємовідносини між ними суттєво погіршились, вони не підтримують подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. Їхня сім'я розпалася, між ними втрачені почуття любові, поваги, взаєморозуміння, і тому [PERSON] вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 27 квітня 2012 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 335. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 27 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Позивач [PERSON] зазначала, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, як пояснила позивач [PERSON], у позивача та відповідача різні погляди на життя, у тому числі на сімейне життя. Їхня сім'я розпалася, вже рік вони не проживають разом, сім'ю зберегти позивач не бажає. Як зазначала [PERSON], вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2014 року сторонам надано строк для примирення, однак, як зазначала позивач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 червня 1991 року у Києво-Святошинському будинку урочистих подій м. Боярка між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 110. Від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їхнє спільне життя не склалося, оскільки вони мають пізні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до поступового віддалення один від одного. Їхня сім'я розпалася, більше двох років вони разом не проживають, кожен з них веде самостійне життя та незалежний один від одного. [PERSON] вважає, що подальше збереження шлюбу і примирення сім'ї є неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], та у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 1 червня 1991 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що між ними виникають непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, більше двох з половиною років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. [PERSON] зазначала, що сім'ю зберегти не бажає, строк для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 16 вересня 2000 року Дубовогрянською сільською радою Сахновщинського району Харківської області, актовий запис № 03. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 16 вересня 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилися діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Сімейні відносини між сторонами не склалися у зв'язку з постійними сварками, непорозумінням та різними поглядами на сімейне життя. З листопада 2013 року шлюбно - сімейні відносини між ними припинені, мешкають окремо, загальне сімейне господарство не ведуть. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнила, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс, чоловік продовжує зловживати спиртними напоями, влаштовує сварки, в ході яких нерідко піднімав на неї руку. Чоловіка не кохає. Вважає, що родина розпалася остаточно. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно з листопада 2013 року сторони живуть окремо, шлюбно-сімейні відносини з дружиною він не підтримує, загальне сімейне господарство не ведуть. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 16 вересня 2000 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого Дубовогрянською сільською радою Сахновщинського району Харківської області, актовий запис № 03 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7-9). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вони перебувають з відповідачем у шлюбі з 04 жовтня 2001 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Куп`янського міського управління юстиції в Харківській області, за актовим записом № 186. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON],[INFO]. Останнім часом між ним та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між ними немає. Позивач в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, по заяві про розгляд справи в його відсутність, з позовом згоден, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 грудня 1998 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану №2 Куп`янського міськвиконкому Харківської області, за актовим записом № 166 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON],[INFO] ( а.с.5). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, на примирення не згодні, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спор про місце проживання дитини та майновий спор відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 06.06.1992 року, посилаючись на те, що сім'я розпалась через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на шлюб, сім»ю, несумісність характерів, сварки та як наслідок, втрати почуття любові та взаємоповаги. В ході судового засідання позивач підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - шлюб між сторонами зареєстрований 06.06.1992 р. Кумарівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис №1 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 06.06.1992 року Кумарівською сільською радою Врадіївського району); - від спільного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 01.10.1998 р. Кумарівською сільською радою) - майновий спір між сторонами відсутній, спору про місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] не має, сторони досягли домовленості про його проживання біля позивача (показання позивача в якості свідка - [PERSON]); - за період спільного проживання між подружжям склалися неприязні відносини на ґрунті щоденних сварок, які негативно впливають на виховання дитини, позивач з відповідачем шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, на протязі семи років (показання позивача в якості свідка - [PERSON]); Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу. При прийнятті рішення суд, керується ст. 112 Сімейного кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У січні 2014 року позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, вона є власником будинку та земельної ділянки [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу садового будинку від 02.02.1994 року. В 2004 року року побудовано новий будинок, на який виготовлено технічний паспорт №? 135649 від 10.08.2012 року. Після спорудження нового будинку, який не введений в експуатацію відповідачі самовільно вслелилися до нього, підключилися до електроенергії, змінили замки та перешкоджають вільному доступу до ділянки та будинку. Зауважує, що не може потрапити до будинку та на земельну ділянку внаслідок самоправного їх зайняття відповідачами. 06.02.2013 року позивачка звернулася до ПАТ «Київенерго» з заявою про відключення від електропостачання будинку [ADDRESS], так як відповідачі самовільно використовують електроенергію та не сплачують кошти за її використання, в подальшому ПАТ «Київенерго» електропостачання було відключено. Вказує, що у добровільному порядку вирішити виниклу ситуацію не має можливості, оскільки з приводу неодноразових звернень до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві їй було запропоновано звернутися до суду. В судовому засіданні призначеному на 28.04.2014р. позивачка, уточнивши позовні вимоги просила суд зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у 1992 році. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сумісне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним, оскільки шлюб має формальний характер. Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи суду не надав. На підставі положень частини 2 статті 197 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справ, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються та рішення суду ухвалюється при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 травня 1992 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Фрунзенської сільської ради Сакського району, Автономної Республіки Крим, про що у той же день зроблено актовий запис за № 12. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи зберегти шлюбні відносини. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та інші обставини суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 160-161 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved