Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 серпня 2013 року його позов задоволено частково: стягнуто із ПП «ВКФ «Автопостач» на його користь 29 232 грн. за час затримки розрахунку при звільненні та 1 тис. грн. моральної шкоди. 03 листопада 2014 року згідно вказаного рішення на його користь стягнуто частково кошти в розмірі 24753 грн. 52 коп. та 18 жовтня 2014 року під час примусового виконання остаточно стягнуто - 5478 грн. 48 коп. Посилаючись на те, що ПП «ВКФ «Автопостач» добровільно не сплачувало кошти з 02 серпня 2013 року по 18 жовтня 2014 року, його середній заробіток за день згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 серпня 2013 року становить 101 грн. 50 коп., просив стягнути з ПП «ВКФ «Автопостач» на його користь 30856 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 6832 грн. 43 коп.в рахунок компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позову не визнав, подав до суду письмові заперечення, відповідно до яких рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 серпня 2013 року у справі №382/1356/13-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2013 року, було встановлено, що ПП «ВКФ «Автопостач» станом на 30 липня 2013 року не мало перед [PERSON] зобов'язань у вигляді заборгованості по не донарахованій заробітній платі за відпрацьований ним період у сумі 503 грн. 04 коп., оскільки 30 липня 2013 року розрахувалось з ним у повному обсязі, а тому позов [PERSON] є необґрунтованим. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Установлено, що у липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПП «ВКФ «Автопостач» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди та просив стягнути 503 грн. 02 коп. невиплаченої заробітної плати, 26897 грн. 50 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 1700 грн. моральної шкоди. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 серпня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто із ПП «ВКФ «Автопостач» на користь [PERSON] 29 232 грн. за час затримки розрахунку при звільненні та 1 тис. грн. моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 5-6). Частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд виходив із того, що при звільненні відповідач не виплатив позивачу не донараховану заробітну плату, а відтак до відповідача слід застосувати відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України, а також стягнути кошти на відшкодування завданої моральної шкоди; разом із тим сама сума невиплаченої заробітної плати сплачена відповідачем позивачу під час розгляду справи - 30 липня 2013 року, а тому на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 січня 2012 року по 30 липня 2013 року. 03 листопада 2014 року згідно вказаного рішення суду [PERSON] отримав кошти в розмірі 24753 грн. 52 коп., остаточно заборгованість на користь [PERSON] в розмірі 5478 грн. 48 коп. стягнуто 18 жовтня 2014 року під час примусового виконання рішення суду. Звертаючись до суду із позовом, що розглядається, [PERSON] посилався на те, що оскільки ПП «ВКФ «Автопостач» добровільно не сплачувало кошти, належні [PERSON] за рішенням суду, з 02 серпня 2013 року по 18 жовтня 2014 року, тобто 304 дні, то до відповідача слід застосувати відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України. Факт отримання [PERSON] недонарахованої заробітної плати 30 липня 2013 року у сумі 503 грн. 04 коп. не оспорюється сторонами по справі. За змістом ст. 117 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Разом із тим оскільки ПП «ВКФ «Автопостач» під час розгляду справи №382/1356/13-ц сплатило [PERSON] належні йому при звільненні суми, то рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 серпня 2013 року з ПП «ВКФ «Автопостач» стягнуто на користь [PERSON] лише середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду, що не є належними звільненому працівникові сумами у розумінні ст. 117 КЗпП України, а відтак підстави для покладення на ПП «ВКФ «Автопостач» відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, у суду відсутні. Крім того, суми, стягнуті на користь [PERSON] з ПП «ВКФ «Автопостач» згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 серпня 2013 року, не є тими грошовими доходами, які підлягають компенсації згідно Закону України від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року. Посилання [PERSON] на правові позиції ВСУ не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини, щодо яких такі правові позиції висловлені, не є тотожними правовідносинам у справі, що розглядається. Ураховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed