Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов'язання за договором поруки від 21.03.2008 № 49.28/11/П3/08-НВз визнати припиненим. В обґрунтування пред'явлених вимог послалася на те, що виступаючи поручителем за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та третьою особою [PERSON] зобов'язалася відповідати солідарно з боржником за кредитними зобов'язаннями. Проте, кредитор відповідно до умов договору мав направити їй як поручителю вимогу про існуючу заборгованість протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, чого не було зроблено, що згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення договору поруки. В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи до суду не з'явився. Представник третьої особи - ПАТ «Дельта Банк» проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день, час, місце розгляду справи до суду не з'явилися. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2008 між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір № 49.28/11/08-НВз відповідно до якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України та/або в іноземній валюті в межах загальної суми 380 000 грн. 00 коп. строком до 18.03.2033 зі сплатою 13,20 % річних в національній валюті. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором 49.28/11/08-НВз 21.03.2008 між сторонами був укладений договір поруки №49.28/11/П3/08-НВз, за умовами якого позивач взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно з боржником за своєчасне та повне виконання ним зобов'язань за кредитним договором. Зокрема п. 2.1, договору поруки було передбачено, що у разі порушення позичальником своїх зобов'язань перед банком за платежами, що передбачені кредитним договором, відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором. В п 2.2 договору поруки зазначено, що при порушенні позичальником своїх зобов'язань за платежами, що виникли за кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або банку, в триденний строк (включаючи день отримання повідомлення) виконує в повному обсязі платіжні зобов'язання позичальника за кредитним договором, які підлягали виконанню, але не були виконані позичальником. Відповідно до п. 3.1. договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором. Згідно з п. 1.1 кредитного договору строк повернення кредитних коштів - 18.03.2033 року включно. У зв'язку з тим, що позичальник з 20.01.2009 припинив платити за вищевказаним кредитом, банк звернувся до позичальника та поручителя з повідомленням - вимогою від 06.07.2009. З матеріалів справи вбачається, що пред`явлена банком 06.07.2009 вимога про дострокове погашення заборгованості поручителем не виконана, тому кредитор 02.02.2011 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким 11.06.2011 у справі №2-464/11 було винесено заочне рішення про стягнення солідарної заборгованості з позичальника та поручителя. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач, вказала, що вказану вимогу банком направлено з пропущенням встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, що є підставою для припинення зобов`язань за договором поруки. Відповідно до ст. 559 ч. 4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до постанови Верховного суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2662цс15, висновок якої згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування, «Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем)». Оскільки судовим розглядом встановлено, що з боку відповідача на адресу позивача було направлено вимогу (претензію) від 06.07.2009 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №49.28/11/08-НВз, яка була отримана позивачем та підлягала виконанню протягом визначеного сторонами строку, при цьому, відповідач звернувся з позовом до позивача про стягнення заборгованості як з поручителя тільки 02.02.2011 , тобто поза шестимісячним строком існування зобов`язання поруки, у зв`язку з чим позовні вимоги про припинення зобов'язань за договором поруки підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у порядку ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved