Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 2\~803 гривні 90 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2\~360 гривень втраченої вигоди, 2500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, 500 гривень за надання правової допомоги, а також понесені судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що 20 березня 2015 року приблизно о 12 годині 55 хвилин на автобусній зупинці по вул. 22 Січня у с Креховичі, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під час обїзду належного йому транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номерний знак [NUMBER], з якого проводилась висадка пасажирів, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Стразова група «ТАС», тому 24 березня 2015 року він звернувся до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування. В цей день його транспортний засіб був оглянутий спеціалістом страхової компанії, який встановив суму завданого збитку в розмірі 2953 гривні 89 копійок. Листом від 30 березня 2015 року йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що на момент огляду належний йому автомобіль частково відремонтований. Проте в подальшому, страхова компанія виплатила йому 1953 гривні 89 копійок, як частину заподіяної матеріальної шкоди. Вважає, що різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром заподіяної йому матеріальної шкоди, що становить 950 гривень, повинен відшкодувати йому відповідач. Також він поніс матеріальні витрати в сумі 1\~853 гривні 90 копійок на придбання паливно - мастильних матеріалів (дизельного палива) для поїздки власним автомобілем в страхову компанію, у представництво Моторно-страхового бюро України в Івано-Франківській області, в Калуський відділ поліції, в м.Жидачів Львівської області для придбання запчастин для ремонту автомобіля та на копіювання документів. Внаслідок пошкодження його автомобіля з вини відповідача, він не користувався автомобілем для здійснення підприємницької діяльності і через відсутність роботи втратив прибуток в розмірі 2\~360 гривень. Неправомірними діями відповідача йому також заподіяна моральна шкода, яка проявилась в перенесенні психічного та психологічного стресу, моральних страждань та переживань, емоційного перенапруження, погіршенні стану здоровя і, як наслідок, перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Долинської ЦРЛ з 27 липня по 13 серпня 2015 року. Внаслідок пошкодження належного йому автомобіля порушені нормальні життєві звязки, оскільки вже тривалий період часу він був фактично виключений з активного життя та життєдіяльності, так як не міг користуватись автомобілем, займатись підприємницькою діяльністю по перевезенню пасажирів власним транспортом, що призвело до додаткових матеріальних затрат на поїздки в органи внутрішніх справ, станцію технічного обслуговування для вирішення питання ремонту автомобіля, які він не може підтвердити документально. Завдану йому відповідачем моральну шкоду оцінює в 2 500 гривень. Представник відповідача у судвому засіданні позову не визнав та пояснив, що позивач не надав суду доказів про те, що страховою компанією визначено суму збитків, заподіяних йому в результаті ДТП, що мала місце 20 березня 2015 року, в розмірі 2\~953 гривні 89 копійок, письмовими доказами підтверджено тільки отримання страхової виплати в розмірі 1\~953 гривні 89 копійок. [PERSON] посилається на те, що недоотриману суму збитків в розмірі 950 гривень він витратив на ремонт автомобіля у підприємця [PERSON], який вказав вартість ремонту переднього бампера належного позивачу автомобіля 953 гривні та вартість бампера 2 000 гривень, а всього 2 953 гривні. Однак, відповідно до довідки, виданої [PERSON] та підписаної заступником командира взводу ст. лейтенанті міліції Тюшковим, вбачається, що 20 березня 2015 року транспортний засіб марки «Мерседее Спринтер», номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження: відірвано з кріплень передній бампер, подряпини на передньому лівому крилі у вигляді тертя. Листом № 1910 від 30 березня 2015 року ПАТ «Страхова група ТАС» також підтверджується, що 24 березня 2015 року спеціалістом відділу врегулювання був проведений первинний огляд транспортного засобу та встановлено, що автомобіль частково відремонтований, а саме: передній бампер був знятий, поворот передній лівий замінений. В заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] вказує, що 25 липня 2015 року ним придбано на АЗС № 20 в смт. Рожнятів ПММ (дизельне паливо) на суму 250 гривень 04 копійки по касовому чеку № 1216 для поїздки в м. Жидачів Львівської області для придбання бампера. Зважаючи на такі обставини вважає, що передній бампер автомобіля не був пошкоджений тому не підлягав заміні. Крім того незрозуміло, за який бампер до автомобіля приватний підприємець [PERSON] 02 вересня 2015 року отримав від позивача 2 000 гривень, якщо останнім бампер було придбано 25 липня 2015 року в м. Жидачів Львівської області. Отже позивач на ремонт переднього бампера витратив 953 тривні і дана сума повністю покривається страховою виплатою. Що стосується відшкодування [PERSON] 1\~229 гривень 90 копійок витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дана сума грошей витрачена ним з його вини. Йому відомо, що після ДТП позивач користувався належним йому транспортним засобом за призначенням, адже він сам в заяві про збільшення позовних вимог вказує, що неодноразово їздив в страхову компанію, у представництво моторно-страхового бюро України, Калуський відділ поліції, станцію технічного обслуговування. Він не надав суду доказів про те, що тривалий час не користувався автомобілем, внаслідок чого не займався підприємницькою діяльністю по перевезенню пасажирів. Крім того, він на підставі трудового договору № 09611300330, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю 03 червня 2013 року на невизначений строк з влаником транспортного засобу [PERSON], відповідач [PERSON] здійснює пасажирські перевезення, тобто перебуває з власником транспортного засобу у трудових відносинах, які регулюються нормами трудового законодавства. Таким чином він не несе матеріальної відповідальності перед позивачем. Вважає, що таку відповідальність повинен нести [PERSON], як власник транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки, з яким він перебуває у трудових відносинах. Третя особа ПАТ «Стразова група ТАС», будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи, не забезпечила явку свого повноважного представника в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності не подала, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе справу розглянути у відстіності представника третьої особи. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Позивач є фізичною особою-підприємцем та займається наданням послуг із перевезення пасажирів і вантажу, та має у власності автомобіль марки «Mercedes-Benz 312D Sprinter», державний номерний знак [NUMBER] що підтверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, ліцензії серії АВ № 422544, виданої міністерством транспорту та звзку та ліцензійної картки, свідоцтва платника єдиного податку серії А № 558576 (а. с. 16-19). 20 березня 2015 року приблизно о 12 годиня 55 хвилин, на автобусній зупинці у с. Креховичі, по вул. 22 Січня, Рожнятівського району Івано-Франківської області, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під час обїзду транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номерний знак [NUMBER], який проводив висадку та посадку пасажирів, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення мікроавтобусів, при цьому пошкодивши їх, чим порушив п.13.1,13.3 ПДР., що підтверджується постановами Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2015 року та від 28 квітня 2015року (а. с. 7, 8). Транспотний засіб «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач належить на праві приватнгої вланості [PERSON] та був затрахований у ПАТ «Страхова група ТАС» , що підтверджується копією Полісу обовзкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 3221177 від 15 жовтня 2014 року, термін дії якого закічився 14 квітня 2015 року (а. с. 119). Страхова компанія ПАТ «Страхова група ТАС» по даній ДТП здійснила страхову виплату позивачу, частково відшкодувавши вартість пошкодження автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER], у сумі 1953 гривні 89 копійок, що підтверджується роздруківками СМС-повідомлень, квитнацією та заявою на отримання переказу (а. с. 9-12). Відповідач перебуває у трудових відносинах на підставі трудового договору укладеного 03 червня 2013 року на невизначений строк з власником транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], здійснює пасажирські перевезення, що підтверджується копією трудового договору № 09611300330, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (а. с. 107). Аналізуючи надані сторонами письмові докази у їх сукупності, судом встановлено, що 20 березня 2015 року о 12 годині 55 хвилин внаслідок ДТП, яка сталася у звязку з порушенням відповідачем ПДР України, належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Відповідач на час ДТП перебував у трудових відносинах із [PERSON], в якого працює водієм належного останньому автобуса «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER]. Тобто, керуючи 20 березня 2015 року о 12 годині 55 хвилин, автобусом, який є джерелом підвищеної небезпеки, відповідач виконував свої трудові обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України \~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб , а згідно частини 2 цієї ж норми шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до\~статті 1191 ЦК. Судом встановлено, що позивач заподіяв шкоду у зв'язку з використанням транспортного засобу під час виконання трудових обов'язків, обставин того, що він заволодів транспортним засобом неправомірно не встановлено, а тому він не несе відповідальності за завдану шкоду, така підлягає відшкодуванню власником транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено\~ рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~ судові витрати. Якщо\~ позов\~ задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідачем документально підтверджено витрати на отримання правової допомоги у зв»язку з розглядом даної справи у розмірі 1400 гривень, що підлягає стягненню з позивача у повному обсязі у звя'зку з відмвовю у задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved