Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка під час вигулу свого собаки (породи американська атіка на імя Арнольд), не тримала його на поводку, не одягла намордника. Внаслідок чого собака відповідачки вчинив напад на її собаку (порода голден ретрівер). Під час нападу їй було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому основи дистальної фаланги третього пальця з невеликим зміщенням відломів, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Постановою суду [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Такими протиправними діями їй завдано матеріальної шкоди, пов'язаної з лікуванням її та її собаки в розмірі 5 291.45 грн., витратами на правову допомогу в розмірі 22 000 грн. Також їй завдано і моральної шкоди через отримані тілесні ушкодження, порушений був звичний спосіб життя, була обмежена в русі потребувала допомоги, відчувала себе безпорадною. Вигулюючи собаку має постійний страх нових нападів, тому вимушена просити постійно когось її супроводжувати. Також постійно хвилювалась за свою собаку, за її лікування. Моральну шкоду оцінює в розмірі 30 000 грн. У добровільному порядку відповідачка відшкодувати шкоду відмовляється. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь витрати на лікування в розмірі 5 291,45 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 22 000 грн., на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., а всього 57 291,45 грн.; судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача та відповідач [PERSON] проти позову заперечували. Подали суду відзив на позов. Вказала, що 07 квітня 2018 року між її собакою та собакою позивачки сталась бійка, вони вимушені були їх розтягати голими руками, тому і отримали незначні укуси. Але встановити який собака кого вкусив об'єктивно не можливо встановити. При вирішенні питання про отримані тілесні ушкодження просила врахувати те, що встановлено судом при розгляді адміністративної справи, а поданий позивачкою суперечить висновку суду, викладено у постанові. Також вважають, що вказані витрати не підтверджують, що їх понесла позивачка, оскільки подані розрахункові документи не мають всіх належних реквізитів. Згідно поданих доказів власником собаки є не позивачка, а [PERSON], тому і право на відшкодування даних витрат має саме він. Оскільки позивачем не подано належних доказів своїм матеріальним витратам, тому в цій частині вважали позовні вимоги необґрунтованими. Крім того, у судовому засіданні відповідачка не заперечувала щодо відшкодування витрат на лікування собаки, хоч і вважає, що позивачка вчинила не порядно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 7 квітня 2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин [PERSON] на полі по вул. Боголюбова в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, вигулювала собаку породи американський акіта на ім'я «Арнольд» без намордника, внаслідок чого собака [PERSON] вкусила [PERSON] за руку, що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушила правила тримання собак, що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю [PERSON], та за що передбачена відповідальність за ст. 154 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підтвердження понесених матеріальних витрат позивачка надала суду товарні чеки, квитанції. При визначенні розміру шкоди суд приймає до уваги чек ветеринарна клініка від 08 квітня 2018 року на суму 750грн., чеки на придбання ліків на суми, 39,00 грн., 454 грн., 448,24 грн., 33,05 грн., 15,90 грн., 12.50 грн., чек клініки Медіком від 16 квітня 2018 року на суму 1377 грн. Подані товарні чеки від 14 квітня 2018 року та від 22 квітня 2018 року щодо виклику лікаря додому по 250 грн. кожний, товарний чек від 29 квітня 2018 року на суму 1662,00 грн. суд до уваги не бере, оскільки вони не містять всіх необхідних реквізитів, зокрема хто викликав лікаря та у зв'язку з чим, що купувалось. Матеріли справи не містять доказів того, що позивач зазнав травм, які б мали наслідком виклик лікаря додому. При цьому суд враховує дату вчинення правопорушення та понесені витрати. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, не заявлено клопотань про їх витребування, у разі складнощів в їх отриманні, що ліки придбавались не через дану подію, а з інших підстав, або те, що подія сталась внаслідок винних дій іншої особи, зважаючи на презумпцію вини в деліктних відносинах, тому позовні вимоги про відшкодування шкоди відповідачем підлягають задоволенню в розмірі 3 129,69 грн. Положеннями ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді травми є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв'язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. Враховуючи наслідки, пояснення представника позивача щодо моральної шкоди, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. У решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримав моральну шкоду в заявленому розмірі. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1409,60 грн., які також підлягають стягненню з відповідача відповідно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 244,33 грн. Щодо витрат на правову допомогу, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав належних доказів цим витратам. Поданий акт не конкретизований по сумам, тому суд позбавлений можливості визначити саме ту суму грошових коштів, витрачених на розгляд справи.

Outcome: approved