Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Мотивував свої позовні вимоги тим, що йому на праві власності належить житловий будинок № 6 з надвірними будівлями, що розташований по вул. Боженка в смт. Березна, Менського району Чернігівської області. В даному господарстві зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], але більше трьох років вони не проживають в даному будинку. Позивач не може в повній мірі використовувати права власника, оскільки відповідачі залишаються зареєстрованими за даною адресою. Тому позивач звернувся до суду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні розповіла, що вона проживає напроти будинку позивача. Відповідача [PERSON] вона взагалі ніколи в цьому будинку не бачила, а відповідач [PERSON] інколи зявлявся за даною адресою, протягом року вона бачила його одного разу, як приходив на свою половину будинку, в якій фактично ніхто не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона на даний час проживає в одній половині будинку № 6 по вул. Боженка на квартирі без реєстрації. Відповідача [PERSON] вона взагалі ніколи не бачила, а відповідач [PERSON] зявляється інколи (1 раз в три чотири місяці) в іншій половині будинку, але він там не проживає, а проживає з співмешканкою за іншою адресою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засіданні не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення в газеті «Деснянська правда», причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи тільки з їх участю до суду не надходило. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, при винесення рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 8 п. 1 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод визначає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з положеннями ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] протягом трьох років не проживають за адресою: [INFO]. Стаття 405 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач заявив правомірну вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до п. 1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення у день подання особою документів. Понесені позивачем витрати за публікацію оголошення в пресі підлягають стягненню в відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved