Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 19.07.2002 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Смарагд Південь» було укладено договір купівлі-продажу №0274-II житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] . Право власності на даний будинок 19.07.2002 року зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в Херсонському бюро технічної інвентаризації в книзі №1 за реєстровим №2106. Всі умови договору сторонами виконані, проте його не було нотаріально посвідчено, оскільки на час укладення договори, зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Після смерті [PERSON] , позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, але отримала відмову через відсутність правовстановлюючого документу на право приватної власності покупців на житловий будинок. У зв`язку з чим, просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.08.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. 09.09.2021 року надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , а також визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 09.09.2021 року, в порядку ст.51 ЦПК України, за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача Бериславську міську раду Херсонської області, яка є органом місцевого самоврядування та уособлює територіальну громаду за місцем відкриття спадщини. Підготовче засідання відкладено. Підготовче судове засідання від 04.10.2021 року було відкладено через неявку сторін. Ухвалою суду від 02.11.2021 року справу було призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, заявою від 30.11.2021 року просила розглянути справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові конверти, що повернулися на адресу суду. Причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Представник Бериславської міської ради Херсонської області у засідання не з`явився, заявою від 30.11.2021 року просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Представник Товарної біржі «Смарагд Південь» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027657422 (а.с. 52, 53-55). 19.07.2002 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на товарній біржі «Смарагд Південь» було укладено договір купівлі-продажу №0274-II житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] , який зареєстрований за №0274-П 22.07.2002 року. Відповідно до п.9 договору, цей договір підлягає реєстрації в БТІ. Згідно п.10 вказаний договір, зареєстрований на товарній біржі та подальшій нотаріальній реєстрації не підлягає (а.с.21). За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №212 (а.с.27). Згідно із технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] від 03.08.2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належать [PERSON] , [PERSON] (а.с.22-25). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] з 10.08.2002 року по 20.07.2020 року була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.19). За довідкою Бериславської міської ради № 2844 від 15.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] з 30.07.2002 року по день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . За цією адресою була зареєстрована та проживала [PERSON] , сестра померлої (а.с.56). З відповіді нотаріуса №423/02-14 від 04.09.2020 року вбачається, що за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом була заведена спадкова справа №27/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] , не є можливим, оскільки документом, що посвідчує право власності на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку є договір купівлі-продажу №0274-II, зареєстрований на товарній біржі «Смарагд Південь» 19.07.2002 року, який не посвідчений нотаріально, тому є недійсним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони, та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07. 02.1991 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачалися підстави виникнення права приватної власності, зокрема: громадянин набував право власності на майно, одержане внаслідок укладання угод, не заборонених законом. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК України (у редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Реєстрація за позивачем та її померлою сестрою [PERSON] права власності на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 2002 року не суперечила чинному законодавству. Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за N 399/2839, передбачено підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. За нормами ст. 1216 ЦК України, ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За встановлених обставин, зважаючи на те, що [PERSON] та померла [PERSON] (за життя) на законних підставах набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки умови договору купівлі-продажу його сторонами виконані в повному обсязі, позивач та її померла сестра (по день смерті) були зареєстрованими у спірному будинку, договір у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) зареєстрований в Херсонському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому законом порядку даний договір з підстав недотримання нотаріальної форми не визнавався судом недійсним, при цьому нотаріально посвідчити укладений договір на даний час неможливо через смерть [PERSON] , а також оскільки з моменту внесення змін до державного реєстру, право власності [PERSON] на вказаний будинок є припиненим, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємицею за законом після померлої [INFO] сестри, у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через те, що укладений договір не було посвідчено нотаріально, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved