Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 9/16 часток земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий номер [NUMBER], необхідної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що її батькові [PERSON] належав на праві власності житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. 06 жовтня 2006 року між нею та її батьком укладено договір дарування, відповідно до якого дарувальник подарував, а вона прийняла в дар 1/2 частину будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в [ADDRESS]. Подарована їй частина домоволодіння розташована на земельній ділянці площею 0,15 га. Однак після укладення договору дарування домоволодіння, 29 листопада 2014 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, згідно якого її дядько [PERSON], батько [PERSON] та вона є співвласниками земельної ділянки, необхідної для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд, площею, 0,15 га кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням суду від 30 березня 2017 року, у справі за позовом [PERSON], вказане свідоцтво визнане недійсним та скасоване, а за [PERSON] визнано право власності на 7/16 частин земельної ділянки, загальною площею 0,15 та з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вона є власником частини домоволодіння, однак не маючи правовстановлюючого документа на земельну ділянку, не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, батько відмовляється від своєї частки земельної ділянки на її користь. За таких обставин вона змушена звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позивачка позов підтримує, відповідачі визнають в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для постановлення рішення у підготовчому судовому засіданні, і позов підлягає до задоволення з таких підстав. У [ADDRESS] знаходиться земельна ділянка, площею 0,15 га, кадастровий номер [NUMBER], власником 7/16 частин якої є [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав № 134773193 від 17 серпня 2018 року (а. с. 19, 20). Раніше вказана земельна ділянка в цілому на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON] та позивачці, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2014 року (а. с. 11), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 листопада 2014 року (а. с. 11) та копією свідоцтва про шлюб, яким підтверджено зміну її прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 12). Рішенням Рожнятівського районного суду від 30 березня 2017 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 30217281 від 29.11.2014 року) зокрема, земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] (колишня П.Мирного), кадастровий [NUMBER], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га визнано недійсним та скасувано його. Цим же рішенням визнано за [PERSON], право власності на 7/16 частин земельної ділянки загальною площею 0,15 га., з кадастровим номером: [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються копією рішення Рожнятівського районного суду від 30 березня 2017 року (а. с. 13-15). Позивачка є власником ? частини домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування частини домоволодіння від 06 жовтня 2006 року (а. с. 7), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 жовтня 2006 року (а. с. 10) та копією свідоцтва про одруження (а. с. 12). Аналізуючи надані позивачкою письмові докази, судом встановлено, що позивачка є власником ? частини домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS]. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер [NUMBER], власником 7/16 частин якої є відповідачка [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка у позасудовому порядку свої права захистити не може, то право власності на частину земельної ділянки, на якій знаходиться частина належного їй домоволодіння, слід визнати за нею рішенням суду.

Outcome: approved