Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 6.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № BLаЖГА00024922, за умовами якого позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 6000 грн строком до 6.04.2014 з виплатою: 10 % річних, 1,75% комісії за управління кредитом. Повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту, який є його невідємною частиною договору. Позивач виконав свої зобовязання за договором, надавши відповідачу кредит, натомість остання зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 7.08.2015 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 9506,90 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився. Відповідно до письмового клопотання, представник позивача просить суд розглянути справу без присутності представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, проте у письмовій заяві від 10.09.2015, [PERSON] справу просить розглянути у її відсутність та повідомляє, що вона повністю розрахувалася із банком по кредитному договору, про що свідчать додані до заяви квитанції. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. 6 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00024922 (далі договір) за умовами якого позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 6000 грн строком до 6.04.2014 з виплатою: 10 % річних, 1,75% комісії за управління кредитом. Повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту, який є його невідємною частиною договору (а.с. 3-9). Позивач виконав свої зобовязання за договором, надавши відповідачу кредит, натомість остання зобов'язання за договором належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 7.08.2015 року існувала заборгованість по кредиту на загальну суму 9506,90 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 10). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, які вникають із кредитного договору та регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобовязань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору та повернення суми кредиту і сплати відсотків, а тому порушене право підлягає судовому захисту. Водночас, із квитанцій від: 28.08.2015, 2.09.2015, 8.09.2015 та 10.09.2015, доданих відповідачем до заяви від 10.09.2015 (а.с. 34-35) вбачається, що, починаючи з 28 серпня 2015 року по 10 вересня 2015 року відповідач сплатила позивачу за кредитним договором від 6 квітня 2011 року 9685 грн, що перевищує суму боргу, яку позивач просив стягнути з відповідача. Отже, станом на день розгляду справи, відповідач повністю розрахувалася з позивачем за кредитним договором, а тому, у звязку з відсутність предмета спору, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed