Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 серпня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1045. Від шлюбу у сторін народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ),\~ [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), та донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2013 року (Справа № 369/2319/13-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2017 року (Справа № 369/13019/17) було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої\~ за адресою [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 70 000,00 грн. щомісячно, починаючи із 24.11.2017 [INFO] й до досягнення дітьми повноліття. Станом на дату подання позову [INFO] , син позивача [PERSON] досягнув повноліття. Таким чином, у відповідності до рішення суду позивач продовжує здійснювати виплату аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] , в розмірі визначеному рішенням суду від 15.12.2017 року. Після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, суттєво змінився майновий стан позивача як платника аліментів. 25 вересня 2019 року позивач був звільнений із служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), що підтверджується копією Наказу від 25.09.2019 року № 1089 о/с, а також копією трудової книжки. На даний час єдиним доходом позивача є пенсія, в зв`язку з чим останній вважав що існують обставини визначені статтею 192 Сімейного кодексу України для зміни розміру аліментів. Тому позивач просив зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2017 року та стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої\~ за адресою [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 (однієї другої) частини від усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із [INFO] і до досягнення донькою повноліття. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позов підтримав та просив їх задоволити. Відповідач направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. 19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову,обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи,06 серпня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1045. Від шлюбу у сторін народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ),\~ [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), та донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2013 року (Справа № 369/2319/13-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2017 року (Справа № 369/13019/17) було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої\~ за адресою [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 70 000,00 грн. щомісячно, починаючи із 24.11.2017 [INFO] й до досягнення дітьми повноліття. Станом на дату подання даного позову [INFO] , син позивача [PERSON] досягнув повноліття. Таким чином, у відповідності до рішення суду позивач продовжує здійснювати виплату аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] , в розмірі визначеному рішенням суду від 15.12.2017 року. 25 вересня 2019 року позивач [PERSON] був звільнений із служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), що підтверджується копією Наказу від 25.09.2019 року № 1089 о/с, а також копією трудової книжки. Відповідно до розрахунку Пенсійного фонду України від 21.01.2020 року, розмір щомісячного пенсійного забезпечення позивача становить 16\~380 грн. (шістнадцять тисяч триста вісімдесят гривень). Згідно частини другої\~статті 182 СК України\~(у редакції, чинній до моменту прийняття\~Закону України\~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII\~частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій\~статті 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі\~\~№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.\~ Стаття 192 СК України\~ вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 76 ЦПК України\~визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України\~визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що на сьогоднішній день єдиним доходом позивача є пенсія, що відповідно впливає на його матеріальний стан. Тобто, встановлені судом обставини свідчать про те, що після ухвалення Києво-Святошинським районним судом Київської області рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, у позивача сталися істотні зміни у його матеріальному стані, отже існують обставини визначені статтею 192 Сімейного кодексу України для зміни розміру аліментів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved