Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У серпні 2018 року до суду звернулося ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, в якому зазначав, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування та відповідачем [PERSON] у серпні 2014 року було укладено договір споживчого кредитування за № 140814-181023, на виконання якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 300 грн. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, які не виконує належним чином. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором станом на 01 серпня 2018 року на загальну суму - 8\~910,00 грн., з них: - заборгованість за договором 300 грн.; - відсотки за користування кредитом 84 грн.; - пеня за договором 8\~526,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1779,62 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не прибула, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою судді від 03 жовтня 2018 року було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 26 березня 2019 року постановлено здійснити заочний розгляд справи. Будь-які інші клопотання від сторін у справі, додаткові письмові пояснення від позивача, відзив відповідача на позов до суду не надходили. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що 14 серпня 2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 140814-181023, на виконання якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 300 грн. Сторони договору досягли між собою згоди з усіх істотних умов договору, передбачених чинним законодавством. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, які не виконує належним чином, поточна заборгованість за договором становить 14 календарних днів. Станом на 01 серпня 2018 року борг відповідача [PERSON] перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за договором становить - 8\~910,00 грн., з них: - заборгованість за договором 300 грн.; - відсотки за користування кредитом 84 грн.; - пеня за договором 8\~526,00 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем кредитодавцю не сплачена. Суд враховує, що позивач не збільшував позовні вимоги та не зазначав про розміри заборгованості станом на день розгляду справи. Спір між сторонами у справі щодо розмірів боргу обчисленого позивачем фактично відсутній. Крім того, суд констатує, що відповідач не заявляв клопотання про призначення і проведення у даній справі відповідної судової економічної експертизи. Отже, сума заборгованості за кредитними договором, яка була обчислена позивачем, не була спростована відповідачем. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. Звідси, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеним зі стягненням з відповідача заявленої позивачем суми боргу та коштів у розмірі 1779,62 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved