Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду із названим позовом у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12 травня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 370. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 12 травня 2012 року. 11 листопада 2012 року від шлюбу у них народився син [PERSON]. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними відсутнє почуття поваги та любові один до одного, відповідач створює негативну обстановку в родині, спільне господарство вони не видують, проживають окремо, спільних інтересів не мають. Сімейні стосунки між ними фактично припинені з грудня 2015 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснила, що збереження шлюбу не можливе, строк на примирення, який був наданий судом, позитивних результатів не дав, просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між нею та [PERSON] Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що бажає зберегти шлюб, так як у них є спільна дитина. В період строку на примирення він вживав всіх заходів, але позивачка не бажала зберегти шлюб. Вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 травня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-БК № 195015 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 370.(а.с. 4). 11 листопада 2012 року від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 5). Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї [PERSON] та [PERSON] стало неможливим, наданий строк на примирення позитивних результатів не дав, миритися наміру сторони не бажають, за наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову.

Outcome: approved