Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 17.08.2004р. вона була прийнята на роботу на посаду машиніста крана до ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури -Вакатов» і Компанія». 14.07.2014р. вона звільнилася з підприємства за п.1 ч.1 ст. ст.38 КЗпПУ на підставі наказу №95 від 14.07.2014р. У день звільнення відповідач не провів розрахунок по заробітній платі, заборгованість складає 8657,21 грн. Оскільки відповідач не виконав встановлені законом обов'язки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у сумі 8657,21 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 3946,02 грн. [PERSON] надала уточнену позовну заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки у вересні їй було виплачено 500,00 грн. заробітної плати, а також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач надіслав суду копію наказу про звільнення [PERSON] та довідку про суму заборгованості по заробітній платі, заперечень проти позову не надав. В судове засідання представник відповідача повторно не з'явився, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідившиматеріалисправи,оцінивши надані докази, суд вважає,що позовпідлягає задоволенню частковознаступних підстав. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що [PERSON] з 17.08.2004р. була прийнята на посаду машиніста крану заготівельно-зварювального цеху ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», наказ №59 від 16.08.2004р. ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури» перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» (протокол №1 від 10.04.2011р.). Наказом №95 від 14.07.2014р. [PERSON] звільнена за статтею 38 КЗпПУ (по догляду за дитиною до 14-літнього віку), що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу про припинення трудового договору. Згідно довідки відповідача, заборгованість з заробітної плати [PERSON] на момент звільнення складала 8657,21 грн. У вересні 2014 року їй було виплачено 500,00 грн., таким чином на теперішній час заборгованість по заробітній платі складає 8157,21 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як за підприємством мається безспірна сума заборгованості по заробітній платі при звільненні 14.07.2014р. позивача, яка не сплачена відповідачем на час розгляд у справи, то у позивача виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахункових листків за травень-червень 2014 року, середньоденна заробітна плата складає 101,18 грн. (1860,00 грн. за травень 2014 року + 1985,00 грн. за червень 2014 р. : 38 робочих днів за два місяці = 101,18 грн.). В межах заявлених позовних вимог за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р. число робочих днів складає 64. Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися шляхом множення середньоденного заробітку позивачки на число робочих днів. Виходячи із меж позовних вимог відносно цих виплат, при середньоденному заробітку у розмірі 101,18 грн. за 64 робочих дні затримки розрахунку, сума, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за затримку розрахунку при його звільненні за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р., становить 6475,52 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 8157,21 грн. і заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6475,52 грн., а всього 14632,73 грн. Відповідно до вимог, викладених в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved