Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У серпні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що є матір`ю [PERSON] . [INFO] на 45км+900 м автодороги «м. Суми - м. Київ», що на території Броварського району Київської області, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Felicia», реєстраційний номер [NUMBER] , вчинив порушення Правил дорожнього руху України, не справився з керуванням, в результаті чого втратив контроль за рухом автомобіля та не зміг безпечно керувати ним, як наслідок відбувся з`їзд автомобіля в кювет та зіткнення з деревом. Дочка позивача [PERSON] , яка була у той час пасажиром вказаного автомобіля, отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди. Вина [PERSON] встановлена вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2017 р. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача, що призвели до смерті дочки позивача, останній завдано моральну шкоду, що полягає у постійних переживаннях та спогадах, тривозі, насторозі, порушеннях сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі. Все це значно вплинуло на стан здоров`я позивача. Дані переживання пов`язані також із тим, що на даний час позивач є опікуном над сином дочки - [PERSON] , [INFO] , який повністю залишився без батьківського піклування, постійно запитує про свою маму та чекає на її повернення. Завдану відповідачем моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 300 000 грн. та просить їх стягнути із відповідача на свою користь. Позиція відповідачів щодо заявлених позовних вимог. 25 листопада 2019 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній позовні вимоги не визнає, вважає їх не доведеними, оскільки позивачем на їх підтвердження не надано будь-яких доказів. Зокрема, позивач не додає ніяких доказів на підтвердження обставин постійних переживань, спогадів, тривоги, насторозі, порушення сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, що все це значно вплинуло на її здоров`я. [PERSON] оцінила завдану їй моральну шкоду у розмірі 300 000 грн., однак на підтвердження доказів того, що моральна шкода їй завдана саме у такому розмірі, не надала жодних доказів. З підстав недоведеності вимог, відповідач просить відмовити у їх задоволенні (а.с. 31-35). 16 грудня 2019 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що її право на отримання моральної шкоди гарантується положеннями Конституції України та іншими нормативними актами. Вина відповідача у вчиненні правопорушення, внаслідок якого загинула дочка позивача, встановлена вироком суду. Порушення прав людини вже само по собі тягне моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждання доказуванню не потребує. Достатньою підставою для присудження стягнення компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права людини (а.с. 38-39). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 14). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позовних вимог заперечив у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову. Фактичні обставини справи, що встановлені судом. Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 1983 року Броварським міським відділом РАЦС Київської області (а.с. 42). Зі змісту вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2017 року встановлено, що [INFO], близько 16 години 08 хвилин, на 45км.+900м. автодороги «м. Суми - м. Київ», що на території Броварського району Київської області, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «SKODA Felicia», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги пункту 12.6 г) ПДР України, оскільки рухався поза межами населеного пункту с. Гоголів в напрямку м. Суми зі швидкістю більшою ніж 85...91 км/год., не вчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки, порушуючи вимоги пунктів 12.9 б), ПДР України, та 12.1 ПДР України, на лівосторонньому заокругленні проїзної частини автодороги, по напрямку руху транспортного засобу, не обравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч на узбіччя, в результаті чого втратив контроль за рухом автомобіля та не зміг безпечно керувати ним, як наслідок відбувся з`їзд автомобіля в кювет та зіткнення з деревом. Внаслідок порушення водієм [PERSON] , вимог пунктів 12.6 г), 12.9 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, пасажир автомобіля марки «SKODA Felicia», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , яка розташовувалася на передньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у вигляд багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, обличчя, розмізкуванням речовини головного мозку, від яких загинула на місці пригоди (а.с. 4). При розгляді кримінального провадження [PERSON] не заперечував, що саме від порушення ним правил дорожнього руху сталась пригода, в якій загинула [PERSON] .. У вчиненому щиро розкаюється (а.с. 4). Також, у вищевказаному вироці суд прийшов до висновку, що винність обвинуваченого [PERSON] у порушенні ним вимог правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли смерть потерпілого, доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність і його дії суд кваліфікує: - за ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2017 року [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 3 (три) роки. У відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого [PERSON] від відбування призначеного основного покарання, встановивши йому строк випробовування в три роки. Також, із вищевказаного вироку вбачається, що у рамках розгляду кримінального провадження потерпілою особою [PERSON] цивільний позов про стягнення моральної шкоди не пред`являвся. Матеріалами справи встановлено, що у [PERSON] є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції в Київській області (а.с. 5). Рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 736 від 28 листопада 2017 року [PERSON] призначено опікуном над малолітнім онуком - [PERSON] , [INFO] , дитиною, позбавленою батьківського піклування, у зв`язку із тим, що матір дитини, [PERSON] , померла [INFO] , а батько дитини, [PERSON] , відповідно до заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2017 р., позбавлений батьківського піклування (а.с. 6). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. При вирішенні даного спору суд виходить із наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як передбачено ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Із аналізу вищевказаний норм чинного законодавства вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] , яка є матір`ю померлої [PERSON] , посилається на те, що неправомірними діями відповідача, їй завдано моральну шкоду, що полягає у постійних переживаннях та спогадах, тривозі, насторозі, порушеннях сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі. Крім того, у [PERSON] залишився малолітній син. Який залишився без батьків, постійно плаче та цікавиться де його мама, чекає на неї. У вироці суду встановлено факт неправомірності дій відповідача, що спричинили смерть [PERSON] , проти чого не заперечував і відповідач при розгляді кримінального провадження. Факт спричинення моральної шкоди позивачці у зв`язку із смертю дочки встановлені у судовому засіданні. Зокрема, позивач переносить моральні страждання у зв`язку з втратою близької людини, що позбавляє її нормальних життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть своєї дитини не залишають її навіть до теперішнього часу. Крім того, позивач є опікуном над малолітнім сином дочки - [PERSON] , [INFO] , який болісно та з тривогою сприймає відсутність мами, постійно цікавиться нею, кличе та чекає на матір. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує: характер та обсяг її душевних, психічних страждань, які викликані внаслідок смерті близької людини, а також те, що позивач є матір`ю померлої; беручи до уваги інтереси малолітньої дитини померлої - [PERSON] , який залишився без батьківського піклування; вину відповідача у смерті [PERSON] та завдання позивачу немайнової (моральної) шкоди; наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені та у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю дочки, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду. Враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, беручи до уваги інтереси дитини померлої - [PERSON] , який до цього часу згадує про свою маму, чекає на неї, а також те, що дитина залишилася сиротою, з урахуванням конкретних обставин у справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкода у розмірі 200 000,00 грн. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial