Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У серпні 2014 року ПАТ «Київгаз» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 1 207 гривень 98 копійок та судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз». Договір про надання послуг з газопостачання між підприємствами та боржниками в письмовій формі укладено не було, проте, ПАТ «Киїгаз», як визнаний державою монополіст на ринку транспортування природного газу, не має права в односторонньому порядку розривати відносини, що фактично склалися між споживачами природного газу та підприємством. Існування договірних відносин між ПАТ «Київгаз» та боржниками та виникнення у останніх обов'язку по сплаті за газ підтверджується тим, що ПАТ «Київгаз» вчинило дію - поставку газу боржникам, а останній прийняв виконання та споживає газ. Постачання природного газу здійснювалось на підставі Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року. Відповідно до п. 29 вказаних Правил, а також ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, [PERSON] та [PERSON] зобов'язані своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Плата за надані протягом розрахункового періоду (календарного місяця) послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця (п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання). На адресу [PERSON] та [PERSON] неодноразово направлялись претензії про наявність заборгованості за спожитий газ та необхідність її погашення, однак вони залишилися без належного реагування. У зв'язку із порушенням відповідачі взятих на них зобов'язань, у останніх утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2015 рік становить 1 207 гривень 98 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності та заяв про зміну адреси листування до суду не надходило. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз». Договір про надання послуг з газопостачання між підприємствами та боржниками в письмовій формі укладено не було, проте, ПАТ «Киїгаз», як визнаний державою монополіст на ринку транспортування природного газу, не має права в односторонньому порядку розривати відносини, що фактично склалися між споживачами природного газу та підприємством. Існування договірних відносин між ПАТ «Київгаз» та боржниками та виникнення у останніх обов'язку по сплаті за газ підтверджується тим, що ПАТ «Київгаз» вчинило дію - поставку газу боржникам, а останній прийняв виконання та споживає газ. Згідно ст. 218 ЦК України, неодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати як з договору, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства та інших актів цивільного законодавства та інших актів органів державної влади. Постачання природного газу здійснювалось на підставі Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року. Відповідно до п. 29 вказаних Правил, а також ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, [PERSON] та [PERSON] зобов'язані своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Плата за надані протягом розрахункового періоду (календарного місяця) послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця (п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання). Згідно п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, Розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Відповідно до п.11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, У разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Оскільки як зазначає позивач в квартирі відповідачів не встановлений газовий лічильник, обсяг спожитого газу визначався за Нормами споживання природного газу, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року № 2246. Вартість газу визначається Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 812 від 13.07.2010 року. Крім того, 14.05. 2015 року на адресу [PERSON] направлялась претензія про наявність заборгованості за спожитий газ та необхідність її погашення, що підтверджується зворотнім повідомленням (а.с .8). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе за договором № 228500381 про надання населенню послуг з газопостачання зобов'язання виконав належним чином, проте, відповідач в порушення умов договору своєчасно кошти за спожитий природний газ не сплачував. Станом на 01.05.2015 року заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед ПАТ «Київгаз» становить 1 207 гривень 98 копійок. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження сплати заборгованості [PERSON] не надала. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «Київгаз» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. у відшкодування понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved