Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

У серпні 2020 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 63 681,41 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.10.2019 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 196_0891, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в загальному розмірі 58 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 06.10.2024 року. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 63 681,41 грн., що станом на 16.06.2020 року складається з: 54 127,14 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 9 372,19 грн. - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 0,25 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 100,20 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 13,47 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 34,27 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 0,25 грн. - сума сплаченої пені. 03.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 01.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] 02.11.2020 року звернулась до суду із заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги визнала повністю. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 02.10.2019 року [PERSON] звернулась до АТ «Державний ощадний банк України» з кредитною заявою № 558232520, в якій просила надати кредит на умовах продукту «Кеш кредит» в розмірі 58 000 грн., строком на 60 міс. 07.10.2019 року між сторонами у справі укладено договір про споживчий кредит № 196_0891. Відповідно до п. 2.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається в загальному розмірі 58 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше «06» жовтня 2024 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору (п. 2.2. договору). Відповідно до п.3.3.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 966,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з листопада 2019 року. Відповідно до п. 4.3.2 вказаного договору, у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за безготівкові послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. У випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки (п. 4.3.3 договору). Згідно п. 8.3 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15 % простроченого платежу. Позивачем на підтвердження заявлених вимог також надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію паспорта відповідача. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобов`язання особа може звернутися до суду за його захистом. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів виникла заборгованість, яка станом на 16.06.2020 року становить 63 681,41 грн. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору від сплаченої суми судового збору в розмірі 2 102 грн., тобто 1 051 грн., іншу частину судового збору в розмірі 1 051 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved