Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 15 вересня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 244. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~З відповідачем разом не проживають протягом року, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає в іншому населеному пункті, не бажає жити з дружиною та дитиною. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально. Тому позивачка просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надіслав суду заяву, з якої вбачається, що він просить справу розглядати у його відсутності, просить шлюб розірвати, на примирення не згідний. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 15 вересня 2015 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 244. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають протягом року, спільного господарства не ведуть. Відповідач проживає в іншому населеному пункті, не бажає жити з дружиною та дитиною. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між ними. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню дитину сторін суд залишає проживати з матірю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved