Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 14.03.2009 року було зареєстровано шлюб у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 109. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно та не може бути збережена, тому звернулась до суду із зазначеним позовом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 березня 2009 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 109 . Після розірвання шлюбу залишено [PERSON] її шлюбне прізвище «[PERSON]». Вирішено питання про судові витрати. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, психологічну несумісність, різну ментальність. Такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матералами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2009 року ( а. с. 7) Від шлюбу мають неповнолютнього сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 6) Позивачка в ході судового засідання у суді апеляційної інстанції дала пояснення, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з квітня поточного року. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Правилами ч. 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, суд не врахував наведених норм права та не прийняв до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини та не вжив усіх заходів щодо збереження шлюбу. Таким чином, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних і матеріальних норм права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed