Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 14 жовтня 2010 року помер його батько [PERSON], який постійно до дня смерті мешкав в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області по вул. Першотравневій, буд. 8. Після його смерті відкрилася спадщина у виді вказаного вище домоволодіння з господарськими спорудами, а також земельної ділянки площею 0,506 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки площею 0,194 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; обидві земельні ділянки знаходяться на території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області й належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 281177, Серії ЯГ № 281135. [PERSON] за своє життя склав заповіт, яким вищевказане належне йому майно розпорядився передати після його смерті його синові, тобто позивачу по справі [PERSON] (дане спадкове розпорядження є чинним на день розгляду даної справи та ніким не оспорено). Іншим спадкоємцем першої черги по закону є рідний брат [PERSON], який прийняв спадщину за законом після смерті свого батька на майно, яке не охоплене заповітом. В оформленні прав на спадщину у виді домоволодіння з господарськими спорудами в нотаріальній конторі позивачу відмовили через те, що за свого життя його батько не оформив та не зареєстрував в органах БТІ право власності на зазначений вище обєкт нерухомості, а також не може оформити право на спадщину на спадкові земельні ділянки, через те, що його батько [PERSON] втратив оригінали Державних актів, а отримати дублікат даних актів в звязку зі змінами в чинному земельному законодавстві з 01 січня 2013 року він не може. Уважаючи себе єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], позивач просив суд визнати за ним право власності на спірну будівлю із господарськими спорудами та на дві земельні ділянки як набуті ним в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в поданій письмовій заяві позов визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його присутності. Представник відділу Держземагенства у Липоводолинському районі, як третя особа, до суду не зявився, але в письмовій заяві не заперечував проти позову, просив справу розглянути без участі представника відділу Держземагенства у Липоводолинському районі. Приватний нотаріус Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, але в письмовій заяві не заперечувала проти позову, просила справу розглянути без участі представника нотаріальної контори. У звязку з неявкою в судове засідання сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши обставини справи, в якій достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено факт смерті 14 жовтня 2010 року у віці 78 років [PERSON] в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області, який був батьком [PERSON] (а.с.7,9). Заповіт від імені [PERSON] посвідчено секретарем виконавчого комітету Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 22 квітня 2010 року, реєстровий № 21 (даний заповіт не змінювався і не скасовувався) (а.с.8). Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину за законом після смерті свого батька на майно, яке не охоплене заповітом. Дружина спадкодавця померла ще задовго до його смерті, а саме 22 лютого 2005 року, а тому відсутні інші спадкоємці ні за законом, ні за заповітом (а.с. 10,11,43). Згідно з довідкою виконавчого комітету Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 08 липня 2014 року № 240 та даних погосподарської книги, домоволодіння №8, розташоване за адресою в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області, по вул. Першотравнева, обліковувалось за померлим [PERSON] За даними погосподарської обліку зазначене домоволодіння не відносилося за життя [PERSON] до суспільної групи господарств у виді колгоспного двору, оскільки за змістом ст. ст. 120,123 ЦК УРСР та постанови Держкомстату СРСР від 23 травня 1990 року № 69 усі члени сімї [PERSON] не були членами колгоспу і не отримували основні доходи від роботи в ньому (а.с.18,19). З довідки виконавчого комітету Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 241 від 08 липня 2014 року вбачається, що рішенням загальних зборів колишнього колгоспу «Зоря» власнику будинку [PERSON] виділялась земельна ділянка під забудову в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області, по вул. Першотравнева, буд. № 8. (а.с.16). З архівної копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 281177 від 20 квітня 2006 року вбачається, що [PERSON], який мешкав в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області, на підставі рішення 28 сесії 4 скликання Панасівської сільської ради від 30 січня 2006 року перейшло право приватної власності на земельну ділянку площею 0,506 га, яка розташована на території с. Панасівська Липоводолинського району Сумської області з призначенням для ведення особистого селянського господарства. Також з архівної копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 281135 від 20 квітня 2006 року вбачається, що [PERSON], який мешкав в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області на підставі рішення 28 сесії 4 скликання Панасівської сільської ради від 30 січня 2006 року перейшло право приватної власності на земельну ділянку площею 0,194 га, яка розташована на території с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області з призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.12,13). Згідно з витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку: вартість земельної ділянки загальною площею 1120 кв.м., переданої у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та яка розташована в с. Панасівка по вул. Першотравнева, 8 Липоводолинського району Сумської області належної, гр. [PERSON], станом на 2014 рік становить 45584,00 грн.; вартість земельної ділянки загальною площею 820 кв.м., переданої у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та яка розташована в с. Панасівка по вул. Жовтнева, 12 Липоводолинського району Сумської області належної, гр. [PERSON], станом на 2014 рік становить 33374,00 грн.; вартість земельної ділянки загальною площею 2010 кв.м., переданої у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та яка розташована в с. Панасівка по вул. Першотравнева, 8 Липоводолинського району Сумської області належної, гр. [PERSON], станом на 2014 рік становить 3297,33 грн.; вартість земельної ділянки загальною площею 3050 кв.м., переданої у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та яка розташована в с. Панасівка по вул. Жовтнева, 12 Липоводолинського району Сумської області належної, гр. [PERSON], станом на 2014 рік становить 6432,95 грн. (а.с.24,25,26,27). З довідки Приватного нотаріуса Липоволодинського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] № 172/01-16 від 10 жовтня 2014 року вбачається, що після смерті 14 жовтня 2010 року [PERSON] 11 березня 2011 року приватним нотаріусом Липоводолинського нотаріального округу [PERSON] заведена спадкова справа за заявою сина [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Панасівською сільською радою Липоводолинського району Сумської області 22 квітня 2010 року за реєстровим № 21. 15 березня 2011 року спадкоємець першої черги за законом син померлого [PERSON], прийняв спадщину за законом на заявлене спадкове майно, яке не охоплене заповітом. Інших спадкоємців першої черги немає (а.с.43). З фотокопії районної газети «Наш Край» № 39-40 від 17 травня 2014 року вбачається оголошення про загублені Державні акти на право приватної власності на землю серії ЯГ № 281135 та серії ЯГ № 281177, видані на імя [PERSON] та які вважаються недійсними (а.с.14). У відповідності до технічного паспорту на спірне майно, домогосподарство № 8 з господарською спорудою, розміщене за адресою в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області, по вул. Першотравнева зводились у 1963 році, до них віднесений житловий будинок, веранда, ганок, літня кухня, гараж, два сараї, вбиральня, колодязь та огорожа. При цьому, самовільно зведені будівлі у цьому домогосподарстві відсутні (а.с.20-22,23). До цього, спірне домогосподарство не чинить перешкод власникам інших домогосподарств (а.с. 17). Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині, судом не встановлено, проте матеріалами справи підтверджено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька (а.с. 8,43). При вирішенні цього спору, суд виходить з таких положень закону чинного на час виникнення спірних правовідносин зі спадкування. Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Частиною 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача суд вважає обґрунтованими. Судом достовірно встановлено, що через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на правомірно зведене за життя його спадкодавцем домоволодіння, та зареєструвати право власності на вказану нерухомість в установленому порядку, хоча в силу заповіту є спадкоємцем прав померлого гр. [PERSON], а тому його право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за ним права власності на вищевказане спірне домоволодіння з господарськими будівлями, як набуте в порядку спадкування після смерті 14 жовтня 2010 року [PERSON]. Також, [PERSON], прийнявши в установленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON], з часу її відкриття набув права на успадковані земельні ділянки (це право володіння та користування ними відповідно), а право розпорядження зазначеними вище земельними ділянками у позивача, як спадкоємця [PERSON], виникає з часу державної реєстрації його права власності на вказану нерухомість (ч.2 ст.1299 ЦК України). Тобто права на вищевказані земельні ділянки входили у спадкову масу, яка виникла після смерті [PERSON] О.П. За життя право власності на спірні земельні ділянки належало на законних підставах гр. [PERSON], а тому [PERSON], як спадкоємець за заповітом, має право на цей спадок при втраті правовстановлюючих документів на таке нерухоме майно.

Outcome: approved