Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

у січні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 10 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27 жовтня 2013 року він надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 10 000 грн. строком до 14 грудня 2013 року. Однак, у встановлений строк [PERSON] борг не повернув, від виконання свого зобов'язання ухиляється, мотивуючи це тим, що у нього не має коштів. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, підтвердив, що у жовтні 2013 року позивач надав йому у борг грошові кошти у розмірі 10 000 грн., терміном до 14 грудня 2013 року, однак у встановлений термін кошти він не повернув у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Зобов'язувався найближчим часом повернути позивачу кошти. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що 27 жовтня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 грн., які зобов'язувався повернути до 14 грудня 2013 року, про що свідчить відповідна розписка, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 4). Згідно частини 2 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку з суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Розмір збитків завданих порушенням зобов'язання доказується кредитором, та визначається з урахуванням ринкових цін що існували на момент добровільного задоволення боржником вимоги кредитора, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що позивачем було надано відповідачу у позику суму грошових коштів, які останній не повернув, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача - захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved