Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі по тексту - ТОВ «Кей-Колект», позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про звернення стягнення на предмет іпотеки. В процесу розгляду справи представником позивача було подано заяву, відповідно до змісту якої, просив змінити спосіб реалізації іпотечного майна шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 463 275,00 грн., визначеної на підставі оцінки предмета іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір №11392735000, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 94 056,00 доларів США, що еквівалентно 456 303,28 грн., а позичальник в свою чергу зобов'язався в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених графіком погашення кредиту. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» укладено Іпотечний договір від 10.09.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Договору факторингу №4 та Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 11.06.2012 року Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по Кредитному договору №11392735000 від 09.10.2008 року та Іпотечним договором від 10.09.2008 року. Однак відповідач своїх договірних зобов'язань належним чином не виконував , внаслідок чого станом на 15.12.2016 року заборгованість [PERSON] становить 2 415 698,02 грн., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту - 89 847,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2016 року складає 2 363 666,16 грн. та заборгованості за процентами - 1 977,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2016 року складає 52 031,86 грн. Позивач зазначав, що відповідно до звіту про оцінку заставного майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності, ринкова вартість об'єкта оцінки становить 463 275,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11392735000 від 10.09.2008 року, що складає 2 415 698,02 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] (загальною площею 32,0 кв.м.), що належить [PERSON], шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 463 275,00 грн., визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки. У зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Маліновської В.М., 10.04.2017 року згідно із протоколом автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Рибаку М.А. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка про час і дату розгляду заяви повідомлялася належним чином, свого представника до суду, для участі в судовому засіданні не направила, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (за договором - Банк) та [PERSON] (за договором - Позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11392735000, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику на умовах, визначених договором, грошові кошти у сумі 94 056,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення Договору дорівнює 456 303,28 грн. зі сплатою 13,50% річних за користування кредитними коштами строком до 10.09.1929 року, а Позичальник зобов'язався повернути кредит в порядку та на умовах, визначених цим договором, а також сплатити проценти за користування кредитом, а також сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 1.2.6 Кредит надано Позичальнику для особистих потреб, а саме для купівлі квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу №4 та Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до яких Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» права вимоги до Відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору №11392735000 від 09.10.2008 року та Іпотечним договором від 10.09.2008 року. Судом встановлено, що відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано в повному обсязі зобов'язань, визначених кредитними договорами, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих процентів за його користування, в результаті чого, в останньої станом на 15.12.2016 року виникла заборгованість в загальному розмірі 2 415 698,02 грн., що складається з 89 847,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2016 року складає 2 363 666,16 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 1 977,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2016 року складає 52 031,86 грн. - заборгованості за процентами, що підтверджується Довідкою-розрахунком залишку заборгованості боржника [PERSON] за договором №11392735000 від 10.09.2008 року (а.с. 23). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розмір заборгованості [PERSON] за кредитними договорами розрахований банком з дотриманням вимог закону та умов договору, сумнівів у його правильності не викликає. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (за договором - Іпотекодержатель) та [PERSON] (за договором - Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки №93465 від 10.09.2008 року, за умовами якого, в забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитних договорів, [PERSON] було передано ПАТ «УкрСиббанк» належні їй на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно із п. 4.1.1. договору іпотеки від 10.09.2008 року Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Відповідно до Звіту про оцінку однокімнатної житлової квартири [ADDRESS], ринкова вартість об'єкта оцінки станом на дату оцінки становить 463 275,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки із застосуванням процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», підлягають задоволенню судом. Щодо визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки слід зазначити наступне. Згідно із Правовою позицією у справі 6-1935цс15, положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» судова палата у цивільних справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Так, частиною 6 ст. 38 Закону, передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача-1 за кредитним договорами, тоді як в задоволенні вимог про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 949,13 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved