Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). На обґрунтування позову було зазначено, що ЗО липня 2011 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 30.07.2011 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 858, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 06.07.2000 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1004, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 03.06.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1568, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з травня 2015 року, спільне господарство вони не ведуть, спільно не проживають, подальше примирення між ними є неможливим, тому позивач просила розірвати шлюб. Спору про поділ майна та визначення проживання малолітніх дітей не має. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті ПО цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 30 липня 2011 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 30.07.2011 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 858, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Оскільки дійсною причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинення шлюбні відносини, сторони мають діаметрально протилежні світоглядні позиції та ціннісні орієнтири, які приводять до постійних сварок, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач та його представник категорично наполягає на розірванні шлюбу, то суд робить висновок про те, що, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved