Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 18 грудня 2015 року виконавчим комітетом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 14. В обґрунтування позову зазначала, що з 18 грудня 2015 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння. Із серпня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення і подальше збереження їхнього шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд позов задовольнити. 13 листопада 2018 року подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали, проти задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами не заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши думку відповідача, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 18 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 14. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з серпня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. Примирення і подальше збереження їхнього шлюбу є неможливими та суперечить інтересам сторін. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved