Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У січні 2014 року орган опіки та піклування Старокостянтинівської райдержадміністрації звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить відібрати у неї малолітню доньку [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, а також вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на доньку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. В обґрунтування заявленого позову вказує, що відповідачка [INFO] народила доньку [PERSON]. Відомості про батька дитини записано зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. [PERSON], яка страждає на легку розумову відсталість, належним чином не доглядає дитину, зневажливо ставиться до її життя та здоров»я, не проявляє материнської ласки і уваги, не турбується про створення належних умов для її проживання. Така поведінка відповідачки створила загрозу життю та здоров»ю дитини, внаслідок чого 16 січня 2014 року малолітню дитину було відібрано у матері та передано до Хмельницького обласного спеціалізованого будинку дитини «Берізка». В судовому засіданні представник позивача Кантонистий І.В. підтримав позов у повному обсязі, вказавши, що поведінка відповідачки, яка занедбала дитину, не займається нею, не має навиків догляду за дитиною та не може створити для неї належні умови проживання, призвела до загрози життю та здоров»ю дитини, через що на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації від 14 січня 2014 року дитину було негайно відібрано від матері та передано до спеціалізованого закладу «Берізка». Представник органу опіки та піклування виконкому Староостропільської сільської ради Дубинчук В.Є. позов підтримав, вказавши, що [PERSON] проживає в антисанітарійних умовах, не може справитись із доглядом малолітньої доньки, а тому дитині краще буде у спеціалізованому закладі, де за нею буде здійснено належний догляд. Відповідачка [PERSON] позов визнала, вказавши, що дитині буде краще у спеціалізованій установі. Прокурор Бурлака С.В. також наполягає на задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.5 СК України держава охороняє сім»ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім»ї. Ніхто не може зазнавати втручання у його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров»я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров»я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов»язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] [INFO] народила дитину [PERSON]. Відомості про батька дитини записані зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] з дитиною проживали по [ADDRESS] в сім»ї своєї матері [PERSON] У зазначеному будинку дві кімнати, де окрім позивачки та її дитини, проживають ще семеро осіб. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON], складеного 24 вересня 2013 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Староостропільської сільської ради, санітарний стан будинку незадовільний, постільна білизна та покривала не відповідають санітарним нормам, на момент огляд відсутнє дитяче харчування, засоби особистої гігієни, пральний порошок, дитячий одяг. Сім»я незабезпечена продуктами харчування. За кошти сумі 1200 грн., які [PERSON] отримала при народженні дитини, нею придбано лише ванночку за 56 грн. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON], складеного 02 жовтня 2013 року органом опіки та піклування Старокостянтинівської райдержадміністрації санітарний стан кімнати, де проживає дитина, покращився, в наявності був дитячий одяг, дитяче харчування, предмети особистої гігієни. Однак, будь-якої роботи по особистій гігієні дитини [PERSON] не виконує, цим займається її мати [PERSON] З метою надання відповідачці методичної допомоги у догляді за дитиною, вона була направлена до державного закладу «Хмельницький обласний соціальний центр матері і дитини» в смт. Чорний Острів Хмельницького району, де перебувала з дитиною з 08 листопада 2013 року по 26 грудня 2013 року. Згідно висновку зазначеного Центру [PERSON] не може самостійно доглядати та виховувати дитину й така її поведінка загрожує життю та здоров»ю дитини. Так, відповідачка, перебуваючи у Центрі, вела себе агресивно, негативно ставилась до дитини, кричала, била по руках, не займалась її розвитком, лінувалась готувати дитині їжу, давала дитині таку їжу, яка є неприпустимою у раціоні дитини, не виконувала призначення лікарів, непрала дитині одежу, не підтримувала порядок у кімнаті. 17 грудня 2013 року [PERSON] повернулась з лікарні, де перебувала на стаціонарному лікуванні, при цьому дитина була брудною, обсипаною, в брудних речах. При цьому вона відмовилась купати дитину, переодягати та годувати її. За систематичне порушення правил перебування у Центрі та самовільне його залишення 26 грудня 2013 року [PERSON] була відрахована з числа клієнтів даного Центру. За повідомленням головного лікаря Старокостянтинівської ЦРЛ Стіхарєва В.О. від 09 січня 2014 року до Старокостянтинівської ЦРЛ 01 січня 2014 року була доставлена [PERSON] із дитиною [PERSON] 10 місяців з діагнозом дитини: гостра бронхопневмонія з бронхообструктивним синдромом ДН ІІ, гіпотрофією І ступеня, анемією І ступеня. При поступленні виявлено, що дитина недоглянута, шкіра брудна, виражені попрілості. Під час перебування у лікарні [PERSON], яка перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, порушувала режим відділення, неохайна, не дотримувалась санітарно-гігієнічних норм, не виконувала рекомендацій персоналу, не оволоділа навичками догляду та годування дитини. На підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації №2/2014-р від 14 січня 2014 року [PERSON] було негайно відібрано від матері [PERSON] в зв»язку із безпосередньою загрозою для життя та здоров»я дитини. З 16 січня 2014 року малолітня [PERSON] знаходиться на повному державному вихованні у Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка», що підтверджується повідомленням головного лікаря цього закладу Горин К.З. №57 від 20 січня 2014 року. Згідно висновку органу опіки та піклування Старокостянтинівської райдержадміністрації від 14 січня 2014 року відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини. Таким чином, оцінивши усі надані докази, врахувавши відношення відповідачки до дитини, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування Старокостянтинівської райдержадміністрації, суд дійшов висновку, що [PERSON] не здатна належним чином здійснювати догляд за донькою [PERSON], та не бажає навчатись цьому, що вона самоусунулась від фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, занедбала дитину, а тому проживання дитини з матір»ю може створювати небезпеку повноцінному розвитку цієї дитини, її соціальній адаптації, а також загрожувати життю та здоров»ю дитини. Таким чином, виходячи з інтересів малолітньої дитини, з метою збереження її життя та здоров»я, суд дійшов висновку про необхідність відібрання у [PERSON] її малолітньої доньки [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передачі малолітньої дитини під опіку адміністрації Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка», де на даний час перебуває дитина, що є тимчасовим заходом, здійснення якого має одразу ж припинитись, коли це дозволять обставини. При цьому суд враховує положення ст.245 СК України, згідно якої, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров»я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що [PERSON] не працює та не має постійного доходу, є молодою , працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, а також стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а тому визначає розмір аліментів в сумі 350 грн. щомісячно. Оскільки при подачі позову орган опіки та піклування звільнявся від сплати судового збору, тому на підставі ст.88 ЦПК України, судовий з бір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved