Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просив суд визнати за ним право власності на автомобіль марки «ВАЗ 2109», 1989 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2013 року [PERSON] , діючи від імені та за дорученням [PERSON] , продала позивачу автомобіль, що підтверджується укладеним у простій письмовій формі договором купівлі-продажу автомобіля. За придбання автомобіля [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 50 000 грн. 00 коп. Позивач пояснив, що під час укладення правочину, сторони нотаріально договір не посвідчували. У 2020 році при проведенні процедури оформлення автомобіля він дізнався, що транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] . Який [INFO] помер. Отже, в інший спосіб позивач не може довести свого права власності на транспортний засіб. Позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. 03.06.2020 року направила на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, просила розгляд справи проводити без її участі. Ухвалою судді від 17.02.2020 року позов [PERSON] залишено без руху для усунення недоліків позову, надано строк для усунення недоліків, та запропоновано залучити до участі у справі спадкоємців померлого власника автомобіля. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 10.03.2020 року. Дослідивши матеріали справи, надані сторонамит докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: Автомобіль марки «ВАЗ 2109», 1989 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , належав [PERSON] (ідентифікаційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на підставі технічного паспорту серії [NUMBER], виданого 28.12.1989 року МРЕВ м. Кременчука Полтавської області. 03.04.2006 року [PERSON] уповноважив [PERSON] , [PERSON] розпоряджатися (керувати, зняти з обліку, продати, передати в оренду, позичку та інше) вказаним транспортним засобом, що підтверджується копією довіреності від 03.04.2006 року, реєстровий номер 4771 (а.с. 7). В сою чергу [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (керувати, зняти з обліку, продати, передати в оренду, позичку та інше) вказаним транспортним засобом, що підтверджується копією довіреності від 24.12.2010 року, реєстровий номер 4677 (а.с. 6). 05.09.2013 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу автомобіля зі [PERSON] , яким передала у власність [PERSON] транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», 1989 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] . Договір було укладено у простій письмовій формі та не посвідчений нотаріально. За придбання автомобіля [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 50 000 грн. 00 коп. Власник автомобіля [PERSON] [INFO] помер. До відкриття провадження у справі, суддя пропонував позивачу залучити до участі у справі спадкоємців померлого. Позивач з цим не погодився, у подальшому, клопотання про залучення до участі спадкоємців не заявив, клопотань про витребування спадкової справи після померлого [PERSON] позивач також не заявляв. Наразі суду не відомо, хто прийняв спадщину після померлого [PERSON] та чи видані їм свідоцтва про право на спадщину, в тому числі на спірний автомобіль, та такі особи до участі у справі не залучені. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (пункт 2 частини 1 статті 208 ЦК України) належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до частини другої статті 220 Цивільного Кодексу України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Пунктом 8 вищевказаного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух», а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Отже, закон не зобов`язує сторони дотримуватися нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу транспортного засобу, хоча вони можуть домовитися про це. Проте продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Цих вимог сторони не дотрималися. Видача [PERSON] позивачу [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля, який нотаріально не посвідчений, та акту прийому-передачі від 05.09.2013 року не дає підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Установивши, що цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС України та зареєстрований за [PERSON] , входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті власника, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль. За таких обставин визнання [PERSON] позову суперечить закону і порушує права інших осіб, тому суд відмовляє у прийнятті заяви про визнання позову.

Outcome: dismissed