Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

у серпні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, про що Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, зроблено відповідний актовий запис № 1911. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, позивач та відповідач припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства та проживали окремо один від одного з вересня 2013 року. 02.03.2015 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. На даний час дитина проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. За час проживання окремо відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на виховання спільної дитини. Відтак відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, також зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, зроблено відповідний актовий запис № 1911, проте 02.03.2015 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 11-12). Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Як встановлено в ході розгляду справи, дитина проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. За час проживання окремо відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на виховання спільної дитини. Відтак відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, розмір аліментів зазначений позивачем у позовній заяві є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дітей, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved