Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.12.2019 на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 4000,00 грн. на 2318,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.12.2019 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.04.2019 до досягнення дитиною повноліття. За період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІТС» (далі ТОВ «ІТС»), а саме з 01.01.2018 по 31.10.2018 його середньомісячна заробітна плата склала 7443,17 грн. В теперішній час, за період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю Морське агентство «ІСМА» (далі ТОВ Морське агентство «ІСМА») з 07.11.2018 по 30.06.2020, після утримання всіх передбачених законодавством податків та зборів, його середньомісячна заробітна плата складає 7248,10 грн. Таким чином, виплата аліментів розміром 4000,00 грн. складає 57% усіх його доходів. Будь-яких доходів за останні три роки він не отримував і перспектив на отримання не має. В той самий час, матеріальний стан відповідача є набагато кращим ніж його матеріальний стан, оскільки лише за фактом реалізації електроенергії за договором про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №12415312 та договором про купівлю-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом від 01.01.2019 №СГ/174, які укладені між ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія» та відповідачем, остання отримує більше 10000,00 грн. щомісячно. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача. Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву в якому повністю не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підкріплені жодними належними і допустимими доказами та ґрунтуються на припущеннях та домислах. Відповідач вважає, що за допомогою даного позову позивач намагається уникнути обов`язку матеріально утримувати дитину, забезпечувати сину належні умови для проживання, навчання, лікування тощо. Ухвалюючи рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, суд у справі №489/2081/19 обґрунтовано виходили з того, що позивач має дохід за місцем роботи та як учасник господарських товариств має право на отримання дивідендів і це підтверджено відповідними доказами. На теперішній час обставини, які встановлювались судом при прийнятті рішення про стягнення аліментів на утримання дитини та були підставою для прийняття такого рішення, не змінились. Отже, підстав, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, що передбачені статтею 192 СК України, у позивача немає, а тому позов не може бути задоволено. Також відповідачем зазначено, що вона самостійно виховує дітей, в тому числі на її утриманні також знаходиться повнолітня спільна дитина сторін 1998 року народження, яка не має самостійного заробітку, оскільки син навчається у Національній музичній академії у м. Києві на денній формі навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022 та у Національній академії внутрішніх справ на заочній формі навчання з вересня 2019 року, тому теж потребує матеріальної допомоги на навчання, харчування, придбання музичних інструментів, забезпечення одягом тощо. Відповідач з 08.11.2018 зареєстрована у державній службі зайнятості як безробітна та її дохід за період з 08.11.2018 по 28.02.2019 становить 8836,69 грн. Також вона має несистематичні доходи за договором купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом, укладеним з ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія». Натомість позивач є засновником двох суб`єктів господарювання ТОВ «ІТС» та ТОВ Морське агентство «ІСМА», видом діяльності яких є діяльність у сфері транспорту. Позивач працевлаштований, отримує заробітну плату, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати та дивідендів, на його утриманні нікого немає, сімейний стан не змінився. Відповідач також вказала, що витрачає досить великі кошти на утримання дитини. Крім того, у серпні та вересні цього року дитина пройшла лікування зубів у клініці «Айлама», стоматологічні послуги якої є досить коштовними і до кінця цього року планується встановлення [PERSON] брекет-системи. Враховуючи вищевикладене, просить суд залишити позовні вимоги без задоволення. Позивач надав до суду пояснення на відзив в яких зазначив, що відповідачем не враховано, що єдиним джерелом його доходу є постійна робота в ТОВ «ІСМА», де він і отримує заробітну плату, розмір якої підтверджено належними доказами. Крім того, він не погоджується з твердженням відповідача відносного того, що на її утриманні знаходиться повнолітній син сторін, оскільки останній фактично не отримує від відповідача абсолютно ніякої матеріальної допомоги, натомість така допомога надається йому саме з боку позивача. Щодо наявності у відповідача несистематичних доходів за договором купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом, то у позивача відсутня інформація щодо розміру таких доходів. Одночасно у відзиві відповідач не згадала про те, що відповідно до даних розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вона з 21.12.2019 є одним із засновників Приватного підприємства «Метеор-Юг» з розміром внеску у статутному капіталі 50%. За таких обставин, позивач вважає правильним призначення аліментів на утримання дитини у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на 30.09.2020 дорівнює 2318,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої\~статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, з 11.09.1998 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено запис за № 224. Від спільного\~шлюбу\~мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №224. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі №489/2081/19 від 23.12.2019 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17.03.2020. Крім того, на утриманні позивача перебуває син сторін [PERSON] , 1998 року народження, який навчається у Національній академії у місті Києві на денній формі навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022 та у Національній академії внутрішніх справ на заочній формі навчання з вересня 2019 року. Позивач з 08.11.2018 зареєстрована у державній службі зайнятості як безробітна та її дохід за період з 08.11.2018 по 28.02.2019 становить 8\~836,69 грн. Також позивач має не систематичні доходи за договором купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом, укладеним з ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія». Відповідач є засновником двох суб`єктів господарювання ТОВ «ІТС» та ТОВ Морське агентство «ІСМА», видом діяльності яких є діяльність у сфері транспорту. [PERSON] має місце роботи у ТОВ Морське агентство «ІСМА», де отримує заробітну плату. Наведені вище обставини були встановлені постановою Миколаївського апеляційного суду 17.03.2020, яка набрала законної сили, а\~тому відповідно до вимог частини четвертої\~статті 82 ЦПК України\~не доказуються. За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із частиною першої\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). За положеннями частини третьої статті 181 наведеного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до частини першої\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~(далі Постанова) вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із пунктом 23 Постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша і друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Слід зазначити, що звертаючись до суду про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на погіршення його матеріального стану. Згідно наданої позивачем довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням №1908/20-26 від 19.08.2020, виданої ТОВ Морське агентство «ІСМА», вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача за 2019 рік становить 8762,17 грн. В той час як згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням №1908/20-27 від 19.08.2020, виданої ТОВ Морське агентство «ІСМА», розмір заробітної плати позивача за 2020 рік становить 8700,00 грн. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що середньомісячний розмір заробітної плати позивача станом на липень 2020 року в порівнянні з 2019 роком суттєво не зменшився, оскільки різниця складає лише 62,17 грн. При цьому, як вже зазначалось, Миколаївським апеляційним судом у справі №489/2081/19 досліджувалось питання щодо розміру заробітної плати та доходів [PERSON] , на які останній посилався як на підставу для скасування рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.12.2019. Так Миколаївський апеляційний суд погодився, що ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач має дохід за місцем роботи та як учасник господарських товариств має право на отримання дивідендів, виходячи з того, що [PERSON] має достатню платоспроможність, отримує мінливий дохід, його стан здоров`я дозволяє нести витрати на утримання сина, інших осіб на утриманні відповідач не має, за такого суд дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів у сумі 4000,00 грн. відповідає нормам закону та є достатнім для дитини відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину. Таким чином, посилання позивача на те, що при стягненні з нього аліментів на користь відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. призводить до стягнення з нього суми, що перевищує 50% від всіх його доходів, фактично зводяться до незгоди з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції. Також, суд не приймає до уваги посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру аліментів, отримання позивачем доходів за договором купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом, укладеним з ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія», оскільки вказані доводи та твердження позивача були предметом перевірки та дослідження при ухваленні рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, та, відповідно, не свідчать про покращення матеріального становища відповідача. Не заслуговують на увагу й посилання позивача на те, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , оскільки такі обставини не звільняють позивача від утримання неповнолітньої дитини, на утримання якої стягуються аліменти за рішенням суду, та не є підставою для зменшення розміру таких аліментів. Твердження позивача про те, що відповідач є одним із засновників Приватного підприємства «Метеор-Юг» з розміром внеску у статутному фонді 50% також не може бути прийняте судом, оскільки не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. В той же час матеріали справи не містять інших доказів, що підтверджують наявність змін в матеріальному або ж сімейному становищі сторін, погіршення стану здоров`я позивача. Виходячи із встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів, зважаючи на те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів майновий та сімейний стан сторін не змінився, доказів погіршення або поліпшення здоров`я сторін матеріали справи не містять, доводи позивача фактично зводяться, до незгоди з ухваленим судовим рішенням, яке було залишено судом апеляційної інстанції без змін, суд вважає, що об`єктивні підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, за такого, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed