overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2004 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з матірю, прізвище відповідачці залишити [PERSON]. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка проти позову не заперечувала, надала суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 31.07.2004 року в Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 461. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з серпня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають разом. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання малолітньої доньки сторін [PERSON], [INFO] необхідно визначити з матірю. Згідно ст. 113 СК України прізвище відповідачки [PERSON] необхідно залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2005 року. Сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дитини залишити з відповідачкою, прізвище їй залишити [PERSON]. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка проти позову не заперечувала, надала суду заяву про визнання позову. \~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 09.04.2005 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 170. 04.09.2005 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з травня 2015 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини\~\~життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача.\~\~ Місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матірю [PERSON]. Згідно\~ст. 113 СК України\~прізвище відповідачки [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернувся представник позивача з позовом до [PERSON] в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 168 872,73 грн. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що між ПАТ Український бізнес банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №МР-007 від 30.03.2012 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 240 000 грн. строком користування до 30 березня 2017 року. Платою за користування кредиту є відсотки у розмірі 15% річних. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість станом на 30.07.2015 року у сумі 168 872 грн. 73 коп., з яких: сума заборгованості по кредиту 134 213 грн. 77 коп., сума заборгованості за процентами у сумі 22 562 грн. 96 коп., сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії у розмірі 12 096 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач\~ в суд не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору №МР-007 від 30.03.2012 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 240 000 грн. строком користування до 30 березня 2017 року. Платою за користування кредиту є відсотки у розмірі 15% річних. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №МР-007 від 30.03.2012 року, укладеного між ПАТ Український бізнес банк та [PERSON] встановив, що станом на 30.07.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 168 872 грн. 73 коп., з яких: сума заборгованості по кредиту 134 213 грн. 77 коп., сума заборгованості за процентами у сумі 22 562 грн. 96 коп., сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії у розмірі 12 096 грн. 00 коп. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання, повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] \~ \~ Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернувся представник позивача з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 213781,52 грн. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 25.06.2013 року між ПАТ Український бізнес банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №КСИПФ/21635.2, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 200000 грн. строком користування до 24 червня 2028 року. Платою за користування кредиту є відсотки у розмірі 15% річних. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість станом на 31.07.2015 року у сумі 213781,52 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 185555,57 грн., сума заборгованості за процентами 28225,95 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач\~ в суд не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення, розміщене на офіційному веб-порталі Дзержинського міського суду, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору №КСИПФ/21635.2 від 25.06.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 200000 грн. строком користування до 24 червня 2028 року. Платою за користування кредиту є відсотки у розмірі 15% річних. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №КСИПФ/21635.2 від 25.06.2013 року, укладеного між ПАТ Український бізнес банк та [PERSON] встановив, що станом на 31.07.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 213781,52 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 185555,57 грн., сума заборгованості за процентами 28225,95 грн. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] \~ \~ Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернувся представник позивача з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 378731,04 грн. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 11.12.2012 року між ПАТ Український бізнес банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №КИПНФ/1007448.1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 350000 грн. строком користування до 11 грудня 2027 року. Платою за користування кредиту є відсотки у розмірі 18,2% річних зі сплатою щомісячної комісії 0,3% від суми кредиту. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість станом на 29.07.2015 року у сумі 378731,04 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 310018,04 грн., сума заборгованості за процентами - 56112,72 грн., сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії - 12600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач\~ в суд не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення, розміщене на офіційному веб-порталі Дзержинського міського суду, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору №КИПНФ/1007448.1 від 11.12.2012 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 350000 грн. строком користування до 11 грудня 2027 року. Платою за користування кредиту є відсотки у розмірі 18,2% річних зі сплатою щомісячної комісії 0,3% від суми кредиту. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №КИПНФ/1007448.1 від 11.12.2012 року, укладеного між ПАТ Український бізнес банк та відповідачем встановив, що станом на 29.07.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 378731,04 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 310018,04 грн., сума заборгованості за процентами - 56112,72 грн., сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії - 12600 грн. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON]\~ \~ Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 06 вересня 2003 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №097421, актовий запис №775. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Неплюхіна») [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 06 вересня 2003 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №097421, актовий запис №775. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей сина, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. Відновлення сімї вважають неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 06 липня 2002 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис №413. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 06 липня 2002 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис №413. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 11 червня 2013 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Виконавчому комітеті Келебердянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №133454, актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб видався невдалим. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити \~заочне рішення на підставі \~наявних \~у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Мотренко») [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 11 червня 2013 року у Виконавчому комітеті Келебердянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №133454, актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №191202, актовий запис №94 Шлюб видався невдалим. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved