Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.10.2006 року між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір, за яким він отримав кредит на споживчі цілі у сумі 6435,00 грн. строком на 12 місяців, до 08.10.2007р., відсоткова ставка 2,09% в місяць. У липні 2013 року позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, однак коли позивачем було заявлено клопотання про застосування позовної давності, представник банку подав заяву про залишення позову без розгляду, яка була задоволена судом ухвалою від 06.12.2013р. У липні 2017 року позивач отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, з якої дізнався, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинив 07.11.2016р. виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 63151,55 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги. Ураховуючи викладене, позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 07.11.2016р. таким, що не підлягає виконанню. ПАТ КБ «ПриватБанк» надав заперечення проти позову, вказуючи, що для вчинення виконавчого напису банк надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують заборгованості за кредитним договором. Діючим порядком вчинення нотаріальних дій встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012р. №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. З урахуванням цього виконавчий напис нотаріуса може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності у боржника документа кредитора про одержання виконання в повному обсязі. З урахуванням цього у задоволенні позову просить відмовити. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надала письмові пояснення по справі, посилаючись на те, що наведені позивачем обставини не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Предметом спору у даній справі є дійсний розмір заборгованості позивача або його відсутність, а не дотримання нотаріусом формальностей, передбачених чинним законодавством при вчиненні виконавчого напису. Нотаріус вважає, що у вказаному договорі не передбачений строк його дії, він укладений на невизначений час і у кредитора виникає право вимоги за цим договором в будь-який час. При цьому вказує, що в разі визначення у відповідному договорі строку його дії, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у підпунктах 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку з моменту закінчення строку дії договору. З наведених підстав, приймаючи до уваги, що позивач не спростовує розміру його боргу і не наводить доказів відсутності заборгованості, просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з'явилася, звернулася із заявою розглянути справу без її участі, з урахуванням письмових пояснень по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги зміст заперечень відповідача проти позову та пояснень третьої особи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.10.2006р. міжПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNH4КР42400682, за умовами якого останній отримавспоживчий кредит у розмірі 6435,00 грн. строком на 12 місяців, по 08.10.2007р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом 2,09% в місяць. Позичальник зобов'язався на погашення кредиту надавати банку щомісяця грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 612,95 грн. до погашення заборгованості. Згідно п.4.2 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць. У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталося до суду з позовом до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Ухвалою суду від 06.12.2013р. позовну заяву залишено без розгляду за заявою представника позивача. 07.11.2016р. приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинив виконавчий напис, згідно якого пропонує стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 63151,55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 6435,00 грн., заборгованості по відсоткам у сумі 17908,17 грн., пені у сумі 35801,16 грн., штрафу у сумі 3007,22 грн., а також витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису у сумі 1700,00 грн., всього 64851,55 грн. Про виконавчий напис позивач дізнався лише у липні 2017 року після отримання 07.07.2017р. постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, та ознайомлення 23.07.2017р. з матеріалами виконавчого провадження. Даний виконавчий напис позивач вважає таким, що вчинений з грубим порушенням порядку вчинення та строків, встановлених чинним законодавством, а тому просить суд визнати виконавчий напис №9855 від 07.11.2016р., таким що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У пунктах 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно пояснень відповідача, до заяви про вчинення виконавчого напису за кредитним договором від 08.10.2006р. №DNH4КР42400682 банком було надано розрахунок заборгованості станом на 07.10.2016р. З наданої відповідачем копії цього розрахунку вбачається, що загальний залишок заборгованості за кредитом становив 6435,00 грн., заборгованість за процентами становила 17908,17 грн., загальна сума пені - 35801,16 грн., штраф 500,00 грн. фіксована частина і 3007,22 грн., а всього 63651,55 грн. Тобто, загальний розмір боргу у сумі 63651,55 грн. складається, в тому числі, із заборгованості за штрафами у сумі 500,00 грн. і у сумі 3007,22 грн. Виконавчий напис вчинено на загальну суму заборгованості за кредитним договором у сумі 63151,55 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6435,00 грн., заборгованості по відсоткам у сумі 17908,17 грн., пені у сумі 35801,16 грн., штрафу у сумі 3007,22 грн. Тобто, виконавчий напис вчинено без урахування фіксованої частини штрафу у сумі 500,00 грн. При цьому відповідачем та приватним нотаріусом не спростовано доводи позову, що до заяви про вчинення виконавчого напису не було надано документ, який би містив обов'язок [PERSON] сплачувати штраф, тобто документ, який би підтверджував безспірність заявленої стягувачем заборгованості. Копія кредитного договору, на якій згідно пояснень нотаріуса було вчинено виконавчий напис, таких умов не містить. З огляду на викладене, суд також вважає необґрунтованими доводи приватного нотаріуса, що виконавчий напис вчинено на суму, меншу на 500,00 грн. від зазначеної у розрахунку заборгованості, з тих підстав, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами (а ПАТ КБ «ПриватБанк» у даному випадку просив вчинити виконавчий напис про стягнення боргу частинами), виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника. Судом також встановлено, що на час звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). З'ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту, є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов'язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Так, [PERSON] на підставі кредитного договору №DNH4КР42400682 від 08.10.2006р. отримав кредит у розмірі 6435,00 грн. строком на 12 місяців, до 08.10.2007р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом 2,09% в місяць. Кредитний договір складається з заяви позичальника, підписанням якої він надав свою згоду, що ця заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особамТарифами складає кредитно-заставний договір. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем було здійснено лише один платіж на погашення заборгованості за кредитним договором 06.05.2009р. у сумі 488,00 грн. Згідно виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення, становить дев'ять років одинадцять місяців двадцять дев'ять днів, а саме, з 08.10.2006р. по 07.10.2016р. Таким чином, виконавчий напис №9855 від 07.11.2016р.було вчинено після закінчення строку для пред'явлення права на вимогу, всупереч вимогам п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат по оплаті судового збору у сумі 640,00 грн. з відповідача. Вимога про стягнення судових витрат на правову допомогу у сумі 2700,00 грн., яка згідно розрахунку складається з вартості 1 години ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (617,60 грн.), вартості 2 годин підготовки позовної заяви (1235,20 грн.), вартості 1 години участі у судовому засіданні (617,60 грн.), організаційних витрат та витрат на транспорт (229,60 грн.), не обґрунтована і не підтверджена належними доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: approved