Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2012 року з відповідача [PERSON] , уродженця м. Києва на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що розмір аліментів визначений рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2012 року, є меншим ніж встановлений законом та є недостатнім для утримання дитини. Оскільки батько дитини є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки усіх видів заробітку. 02.09.2019 року від представника відповідача надійшли пояснення на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не надала жодних доказів наявності підстав для збільшення розміру аліментів, а також наявності у [PERSON] можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справ повідомлений належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справ повідомлений належним чином. Проте, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у її задоволенні. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2012 року з відповідача [PERSON] уродженця м. Києва на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач просила змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2012 року на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір до 1/3 астки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. З наданих відповідачем матеріалів, вбачається, що на даний час відповідач ніде не працює, що стверджується копією трудової книжки. Також вказав, що на утриманні відповідача знаходиться троє неповнолітніх дітей та дружина відповідача. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Посилання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів. Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed