Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У січні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тростянецької міжгосподарської шляхо-будівельної пересувної механізованої колони №51 (далі-МШБПМК №51) про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобов'язання сплатити страхові внески, стягнення моральної шкоди. Зазначив, що з ним не проведено розрахунок при звільненні, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з 1 січня 2015 року по 23 вересня 2015 року в сумі 11374,02 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення, виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі 96,03 грн., та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. Просив також зобов'язати МШБПМК №51 сплатити страхові внески та обов'язкові податки та платежі при виплаті йому заробітної плати. В судовому засіданні позивач підтримав позов по наведених в позовній заяві підставах, погодився із запереченнями представника відповідача в частині розміру середньоденного заробітку в сумі 62,52 грн., з якого і просить визначити середній заробіток за весь час затримки розрахунку. В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати, частково визнав вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вважаючи вірно розрахований середньоденний заробіток в сумі 62,52 грн. та не визнав вимогу про стягнення моральної шкоди, посилаючись на їх безпідставність. Не заперечив проти зобов'язання сплатити страхові внески та обов'язкові податки та платежі при виплаті йому заробітної плати. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши наявні докази, вважає, що позов про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягає до задоволення, позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, згідно з ст. 116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівникові перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що позивач 27.07.2007 року прийнятий на роботу в МШБПМК №51 на посаду інженера виробничого відділу, 01.06.2011 року його переведено на посаду головного інженера, 23.09.2015 року звільнений з роботи за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.01.2015 року по 23.09.2015 року в сумі 11374,02 грн., що визнається відповідачем та підтверджується довідкою МШБПМК №51 №56 від 08.12.2015 року. Таким чином, на день звільнення позивача йому належало виплатити 11374,02 грн. Частинами 1,2 ст. 117 КЗпП України встановлено ,що у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно роз'яснень наданих у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. У п. 21 вказаної Постанови роз'яснено ,що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року. Обчислення середньої заробітної плати у випадку її збереження, остання обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана виплата, включаючи усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, та проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Сторонами по справі узгоджена сума одноденного заробітку в розмірі 62,52 грн. та кількість робочих днів за період з 23.09.2015 року по 26.01.2016 року, що складає 84 робочих днів. Відповідно на день ухвалення рішення 27.01.2016 року кількість робочих днів становить 85. Cередній заробіток за час затримки розрахунку визначений за погодженням сторін по справі складатиме суму 4138 грн. 46 коп. (62,52 грн. х 85 днів - 1175,74 грн.), де 1175,74 грн. сума нарахувань за час перебування на обліку в Тростянецькому РЦЗ. Згідно із статтею 237-1 Кодексу законів про праця України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, для відшкодування моральної шкоди працівнику повинен бути наявний факт порушення його законних прав. До такого факту належить будь-яке суб'єктивне право, яке виникло на підставі закону, підзаконного акта, угоди, трудового договору, іншої угоди між сторонами трудових правовідносин і має чинність. Факт порушення відповідачем законних прав позивача та спричинення цим моральної шкоди позивачу суд вважає доведеним і з урахуванням встановлених обставин справи, вважає достатнім для відшкодування моральної шкоди позивачу 300 грн., які підлягають стягненню з відповідача, задовольнивши в цій частині позовні вимоги частково. Відповідно до п. 171.1. ПКУ особою, відповідальною за нарахування, утримання та оплату (перерахування) до бюджету з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, тому при виплаті суми заборгованості позивачу обов'язок утримати податки покладається на відповідача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, було звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача і його розмір становить 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial