Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції, [PERSON], [PERSON], у якому просив звільнити з-під арештуквартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладеного старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції [PERSON] постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії ВП № 40410138 від 24.10.2013 року. На обґрунтування своїх вимог послався на те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 40410138 від 24.10.2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції [PERSON] накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS].Боржником у виконавчому провадженні є [PERSON]Однак, квартира, на яку державним виконавцем накладено арешт, належить на праві приватної власності не боржникові, а йому.Про накладення арешту на вказану квартиру він дізнався лише 20 січня 2013 року від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], який відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення договору іпотеки квартири.Вважає, що його право є порушеним, оскільки він мав намір укласти договір іпотеки, але у зв'язку з тим, що державним виконавцем накладено арешт на квартиру, він позбавлений такої можливості. У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Червоноградської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства Червонограджитлокомунсервіс в особі Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс», приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.08.2016 року, просила визнати за нею право власності на квартиру № 28 на вул. Клюсівська, 13 у м. Червонограді в порядку спадкування за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON] 25.11.2005р. і зареєстрований у реєстрі за № 1-2762, після смерті [PERSON], яка померла 08.02.2007р;визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу [PERSON] 30.05.2013 р. і в цей день зареєстрований у реєстрі за № 595; визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] І5.10.2014р.,зареєстрований у реєстрі за № 4314; витребувати від [PERSON] належну їй в порядку спадкування квартиру № 28 на вул. Клюсівська, 13 у м. Червонограді Львівської області та повернути цю квартиру у її законне володіння; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру №28 на вул. Клюсівська, 13 у м. Червонограді Львівської області за[PERSON] Вимоги обгрунтовані тим, що вона разом із сім'єю проживає у м. Червонограді на вул. Клюсівській, 15/34.На вул. Клюсівська, 13/28 проживала сім'я [PERSON].На підставі рішення приватизаційного органу 21.06.1993р. на ім'я [PERSON] було виданосвідоцтво про право власності на цю квартиру в порядку приватизації.Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] успадкувала вказану квартиру та зареєструвала за собою право власності на цю квартиру, про що їй було видано реєстраційне посвідчення від 12.10.2001р. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, як і реєстрація права власності на цю квартиру за [PERSON] недійсними не визнані і не скасовані. По даних Червоноградського МБТІ, квартира рахується у власності померлої [PERSON] Після відкриття спадщини внаслідок смерті батька, його син [PERSON] відмовився від своєї частки у спадковому майні, про що подана ним заява у спадковій справі після смерті [PERSON], який помер11.03.2001 року. 25.11.2005 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 1-2762, яким вона заповіла їй, зокрема[ADDRESS] на вул. Клюсівській, 13 у м. Червонограді.08.02.2007 р. [PERSON] померла.06.07.2007 року вона подала у Червоноградську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], за якою була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] Коли 21.12.2013 р. вона звернулася за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], отримала відмову державного нотаріуса [PERSON]Нотаріус обгрунтувала свою відмову тим, що успадкована нею квартира, яка належала на праві власності [PERSON], на момент її смерті вже за нею не зареєстрована, а зареєстрована за іншою особою.Весь час у спірній квартирі продовжував проживати [PERSON] Рішенням Червоноградського міського суду від 19.03.2013 року визнано недійсним видане у 1993 році батькові [PERSON] свідоцтво про право власності на спірну квартиру. За заявою [PERSON] та з урахуванням вищевказаного судового рішення рішенням приватизаційного органу № 23 від 15.04.2013 р. анульовано приватизацію спірної квартири у 1993 року, а рішенням № 32 від 24.05.2013р. - приватизовано цю квартиру на [PERSON] та видано свідоцтво про право власності на квартиру, як одноосібномувласнику. Рішенням Апеляційного судуЛьвівської області від 18.11.2013 року вищевказане рішення Червоноградського міського суду від 19.03.2013 року було скасоване, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] до бюро приватизації КП «ЧЖКС» про скасування виданого 1993 року його батькові свідоцтва про право власності в порядку приватизації відмовлено.На підставі цього рішення приватизаційний орган КП «ЧЖКС» рішенням № 2 від 13.01.2014р. анулював видане [PERSON] 24.05.2013 року свідоцтво про право власності і відновив приватизацію квартири, що була здійснена у 1993 році. [PERSON] з метою позбавлення її права на спадкове майно, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру в порядку приватизації, яке йому видали 24.05.2013 року, зареєстрував за собою право власності на цю квартиру.Після цього квартира була переоформлена на [PERSON], з якою 30.05.2013 року у м. Дрогобичі Львівської області було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицькогонотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за №595.На підставі цього договору купівлі-продажу квартира була зареєстрована на праві власності за [PERSON], проте в ній продовжував проживати [PERSON] 15.10.2013 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності, оформила з [PERSON], за згодою його дружини, договір купівлі-продажу цієї квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 4314.Вважає, що спірну квартиру у такий спосіб штучно вивели з обсягу майна, яке було успадковане нею після смерті [PERSON], ця квартира вибула з її володіння поза її волею внаслідок неправомірних дій [PERSON] та інших осіб, зацікавлених у позбавленні її цього спадкового майна.Її право власності на цю квартиру в порядку спадкування може бути визнане лише судовим рішенням, оскільки квартира зареєстрована на даний час не за заповідачем, нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], про шо вказала у своєму листі від 10.12.2013 року. У вересні 2015 року [PERSON]звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], з участю третьої особи: державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON], у якому просив визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 25.11.2005 року нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON] На обґрунтування своїх вимог послався на те, що в результаті проведеної приватизації спірної квартири у 1993 році, зокрема, він став власником 1/3 частини квартири на вул. Клюсівській, 13/28 у м. Червонограді.11.03.2001 року помер його батько, після смерті якого відкрилась спадщина на майно, яке перебувало у його фактичному володінні.29.10.2001 року його матері було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до даного свідоцтва до неї перейшли всі права та обовязки його батька.Оскільки його батько був власником 1/3 частини квартири № 28 в будинку № 13 на вул. Клюсівській, м. Червоноград, Львівської області, до матері в порядку спадкування перейшло право власності на 1/3 частину даної квартири.Після отримання спадщини його матір стала власником 2/3 частини спірної квартири. 25.11.2005 року нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON] Однак даний заповіт охоплює права, які не належали [PERSON] на момент складання заповіту та яких вона не набула і вмайбутньому.Оскільки [PERSON] була фактичним власником лише 2/3 частини спірної квартири, а в заповіті зробила розпорядження в цілому на цю квартиру, чим порушила вимоги до форми заповіту.Крім цього, заповіт [PERSON] посвідчений нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON] не відповідає дійсному волевиявленню заповідача, оскільки, всупереч вимогам ч. 2 ст. 1247 ЦК України не підписаний особисто заповідачем. Підпис на заповіті від імені [PERSON] зроблений іншою особою, а не власноручно заповідачем.Вважає, що заповіт [PERSON] від 25.11.2005 року, посвідчений нотаріусом Червоноградської держаної нотаріальної контори [PERSON] підлягає визнанню недійсним. Зазначені позови були прийняті судом до спільного розгляду. 22.10.2015 року [PERSON] подала заперечення на позови [PERSON] та [PERSON], у якому просить відмовити у задоволенні цих позовів у звязку із їх безпідставністю та необгрунтованістю. Зазначає, що [PERSON] при обгрунтуванні своїх вимог посилається на ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», однак в порядку, визначеному цією статтею, може бути знято арешт, накладений лише в порядку виконання судового рішення. [PERSON] предявив позов лише про зняття арешту зі спірної кватири, не заявляючи вимоги про визнання за ним права власності на неї. Отже, йдеться лише про оскарження дій державного виконавця, який виніс постанову про накладення арешту, що є скаргою на дії державного виконавця. Червоноградський міський суд в порядку ст. 154 ЦПК України не вправі вивільняти спірну квартирі з-під арешту, накладеного Апеляційним судом Львівської області. Щодо позову [PERSON], зазначила, що розпорядження заповідача на частку [PERSON], про яку на момент складання заповіту не йшлося в жодному правовстановлюючому документі щодо цієї квартири, не може бути порушенням вимог щодо форми заповіту. Те, що цей заповіт заповідач особисто не підписувала, а за неї це зробила інша особа - не відповідає дійсності і є надуманим лише з метою затягування розгляду справи, як і позов про визнання цього заповіту недійсним. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, у задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] просив відмовити. [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, у задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] просила відмовити. [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні зустрічний позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. У задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] просили відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] разом працювали. Після смерті чоловіка [PERSON] повідомила, що [PERSON] є її нерідним сином. Вона розповідала, що син свою квартиру продав чи пропив. [PERSON] попросила відвести її до нотаріуса, щоб скласти заповіт. На кого вона склала заповіт йому не було відомо, але він знав, що не на сина. У нотаріуса разом з нею не був, чекав у коридорі, документів не бачив. [PERSON] розповідала, що син її бє, забирає гроші, бачив у неї синці на руках. Востаннє спілкувався з [PERSON] за два тижні до її смерті, вона була при здоровому глузді. Представники Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції, Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» та приватний нотаріус Дрогобицького нотаріального округу [PERSON] подали клопотання, у яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, щодо вирішення позовних вимог поклалися на думку суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON]Я та [PERSON] з огляду на таке. Судом установлено, що 06.04.1993 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись із заявою до органу приватизації про передачу в особисту (спільну, сумісну часткову) власність, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»[ADDRESS] в будинку № 13 на вул. Клюсівській в м. Червонограді Львівської області (далі спірна квартира), що підтверджується копією заяви. Згідно з копією витягу з рішення Бюро приватизації КП «ЧЖКС» № 16 від 21.06.1993 року управління житлово-комунального господарства вирішило приватизувати громадянам [PERSON], сімя з 3 чоловік квартиру № 28 в буд. № 13 за адресою: вул. Клюсівська, м. Червоноград. На підставі рішення приватизаційного органу Червоноградського управління житлово-комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля»\~[PERSON] було видано свідоцтво на право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: вул. Клюсівська, 13/28, м. Червоноград, Львівська обл., що підтверджується копією цього свідоцтва. Після смерті [PERSON], який помер 11.03.2001 року, спірну квартиру успадкувала [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 09.10.2001 року та копією реєстраційного посвідчення на квартиру від 12.10.2001 року. [PERSON] відмовився від своєї частки спадщини за законом, що залишилася після смерті [PERSON], на користь [PERSON], що підтверджується копією заяви [PERSON] від 09.04.2001 року у спадковій справі, заведеній у звязку зі смертю [PERSON] 25.11.2005 року [PERSON] було складено заповіт, згідно з яким належну їй на праві власності квартиру № 28 в будинку № 13 на вул. Клюсівській в м. Червонограді, Львівської області, а також все майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося, і на що буде мати законне право, в тому числі грошові вклади, що зберігаються в ощадбанку, заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1-2762. [PERSON] померла 08.02.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії\~\~1 СГ № 072499 від 08.02.2007 року. 06.08.2007 року [PERSON] звернулась у Червоноградську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджуться копією даної заяви. Згідно з копією рішення Бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 11 від 28.02.2012 року «Про внесення доповнення до рішення» було вирішено внести доповнення до п. 6 рішення № 16 приватизаційного органу Червоноградського УЖКГ від 21.06.1993 року та викласти у такій редакції: [PERSON], [PERSON], [PERSON] сімя з 3 чоловік, квартира з 3\~\~кімнат, загальною площею\~57,1 кв. м. квартира №28 в буд. № 13 за адресою: вул. Клюсівська, м. Червоноград. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2013 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 28 на вул. Клюсівська, 13 в м. Червонограді Львівської області, видане приватизаційним органом Червоноградського управління житлово-комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» згідно рішення № 16 від 21.06.1993 року. Згідно копії рішення Бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 23 від 15.04.2013 року було вирішено анулювати п. 6 рішення Приватизаційного органу Червоноградського УЖКГ від 21.06.1993 року за № 16 і видане свідоцтво про право власності на квартиру вважати недійсним на підставі заяви та рішення суду. Згідно копії рішення бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 32 від 24.05.2013 року було вирішено приватизувати громадянам [PERSON], сімя з 1 чоловіка квартиру №28 в буд. № 13 за адресою: вул. Клюсівська, м. Червоноград. 24.05.2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру № 5508, що за адресою: м. Червоноград, вул. Клюсівська, 13/28, що підтверджується копією даного свідоцтва. Постановою державного виконавця Гартенберга О.І. від 24.10.2013 року накладено арешт на квартиру № 28 на вул. Клюсівській, 13 у м. Червонограді, що належить боржнику [PERSON], що підтверджується копією вказаної постанови. Рішенням Апеляційного судуЛьвівської області від 18.11.2013 року скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2013 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Бюро приватизації КП «ЧЖКС» про скасування свідоцтва про право власності на квартиру. За договором купівлі-продажу квартири від 30.05.2013 року,посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] за ціною та на умовах, передбачених цим договором, передає у власність [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: вул. Клюсівська, 13/28, м. Червоноград, Львівська область. За договором купівлі-продажу квартири від 15.10.2013 року,посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] зобовязалася передати квартиру, яка знаходиться за адресою: вул. Клюсівська, 13/28, м. Червоноград, Львівська область у власність [PERSON], а останній зобовязується прийняти квартиру та сплатити за неї обумовлену грошову суму. Згідно копії заяви від 21.12.2013 року [PERSON] звернулась у Червоноградську державну нотаріальну контору із заявою про отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Відповідно до копії повідомлення державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори від 10.12.2013 року №2211-02-14, згідно даних Державного реєстру речових прав право власності на квартиру №28 в будинку № 13 на вул. Клюсівській в м. Червонограді, Львівської області на даний момент не належить [PERSON], у звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно та провести державну реєстрацію права власності неможливо. Згідно копії рішення бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» № 2 від 13.01.2014 року було вирішено анулювати п. 1 рішення бюро приватизації КП «ЧЖКС» від 24.05.2013 року за № 32 , поновити приватизацію квартири відповідно до п. 6 рішення № 16 приватизаційного органу Червоноградського УЖКГ від 21.06.1993 року, а видане свідоцтво про право власності на квартиру вважати недійсним на підставі заяви, копії рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.11.2013 року. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 1236 ЦК України (далі ЦК) заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, першим абзацом ч. 2 ст. 1247 ЦК заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтею 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. [PERSON], посилаючись на те, що заповіт [PERSON] від 25.11.2005 року, посвідчений нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON], особисто заповідачем не підписаний та не відповідає дійсному його волевиявленню, на підтвердження своїх доводів не подав суду жодного доказу. Слід зазначити, що під час розгляду справи, з метою вирішення питання належності підпису [PERSON] на складеному від її імені заповіті від 25.11.2005 року,ухвалою суду від 03.02.2016 року за клопотанням [PERSON] було призначено судову почеркознавчу експертизу, з покладенням обовязку з оплати витрат на її проведення на [PERSON] Проте зазначену ухвалу суду згідно з листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.08.2016 року було залишено без виконання у звязку з неоплатою витрат на її проведення. Не заслуговують на увагу й доводи [PERSON] про неохоплення заповітом [PERSON] прав на спірну квартиру станом на час посвідчення заповіту 25.11.2005 року, оскільки згідно з ч. 4 ст. 1236 ЦК чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Крім того, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.10.2001 року [PERSON] є одноосібним власником спірної квартири. Твердження [PERSON] про помилкове зазначення в п. 6 рішення бюро приватизації № 16 від 21.06.1993 року про приватизацію квартири лише [PERSON] та що фактично спірна квартира була передана у сумісну часткову власність, крім нього, [PERSON] та [PERSON] є безпідставним та спростовується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 21.06.1993 року, згідно з яким одноосібним власником спірної квартири є [PERSON] й ця обставина не заперечується рішенням Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 11 від 28.02.2012 року «Про внесення доповнення до рішення», оскільки таке не вплинуло на субєктний склад осіб, вказаний у свідоцтві про право власності на квартиру (будинок) від 21.06.1993 року, які набули у порядку приватизації у власність спірну квартиру. Отже, вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. [PERSON], звернувшись 06.08.2007 року до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], прийняла спадщину, до якої увійшла спірна квартира, а отже, відповідно до чинних на той час норм ЦК набула речові права на неї: право володіння та право користування квартирою й, відповідно, право на захист цих прав. Тому скасування Апеляційним судомЛьвівської області від 18.11.2013 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.03.2013 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» про скасування свідоцтва про право власності на квартиру, у звязку з яким новим власником спірної квартири у порядку приватизації став [PERSON], а у подальшому на підставі оспорюваних договорів купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] відповідно є підставою для витребування в останнього на користь [PERSON] спірної квартири, оскільки зазначена квартира вибула з її володіння поза її волею. Саме такий спосіб захисту прав та інтересів [PERSON] є належним. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної квартири, укладених між [PERSON] та [PERSON], між останньою та [PERSON] не підлягають задоволенню. Таке правозастосування відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду України від 21.01.2013 року у справі № 6-164цс12. Відповідно, оскільки відпала правова підстава для державної реєстрації права власності за [PERSON] на спірну квартиру, державну реєстрацію права власності за ним на таку необхідно скасувати, що виключає можливість задоволення його вимоги про звільнення спірної квартири з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця. Щодо вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спірну квартиру, то у такій слід відмовити з огляду на відсутність правових підстав, передбачених ЦК. Посилання [PERSON] на ст. 392 ЦК є безпідставним, оскільки право власності на спірну квартиру у неї не виникало. При цьому необхідно зазначити, що, з огляду на вищезазначені задоволені позовні вимоги [PERSON], остання вправі оформити своє право власності на спірну квартиру в нотаріальному порядку.

Outcome: partial