overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У серпні\~2018\~року [PERSON]звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною заявою, в якій просила визнати свою матір [PERSON] недієздатною та встановити над останньою опіку, призначивши її опікуном. Заявник надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, просила заяву задовольнити. Представник органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також надав до суду подання Соборної районної у місті Дніпрі ради про можливість призначення [PERSON] опікуном над своєю матір'ю [PERSON] У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом по народження серії ІІІ-КИ № 429839 виданого 13 липня 1982 року відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська (а.с. 9) та свідоцтовом про одруження серії І-КИ №08004, відповідно до якого [PERSON] після одруження взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 4), а отже відповідно до ст. 296 ЦПК України може бути заявником у цивільній справі даної категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки з висновку судово-психіатричної експертизи від 15 листопада 2018 № 13 вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі деменції внаслідок хвороби Альцгеймера, внаслідок чого за своїм психічним станом на даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому існує передбачена законом підстава для визнання її недієздатною. За таких обставин, вимоги заяви у відповідній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про призначення опіки над [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суду надано\~подання Соборної\~районної у\~місті Дніпрі\~ради про можливість призначення заявника опікуном над [PERSON] з наведенням відповідного мотивування. Оскільки судом не було встановлено будь-яких обставин, що спростовували б висновки районної ради, суд вважає за необхідне вимоги заявника та подання задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

у серпні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 1990 року, неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя у них не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, фактично подружні відносини між ними припинилися з березня 2018 року, часто стали виникати сварки, можливість зберегти сім'ю втрачена. Через органи РАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб. У зв'язку з наведеним позивач просить не надавати строк для примирення та шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач у позовній заяві зазначила, що просить розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити, відповідач в судове засідання не з'явився вдруге, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.32). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 02 вересня 1990 року зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4). Згідно довідки Селещинського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавської області №1044 від 30.08.2018 р., позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: [PERSON],1968 р.н. - чоловік (а.с.7). За повідомленням виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області№345 від 10.09.2018 р. відповідач по справі [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 28.11.1988 р. по даний час (а.с.13). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони втратили почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння, шлюбні відносини припинились з березня 2018 року, що свідчить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Прізвище позивачки [PERSON] після розірвання шлюбу залишити - [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. При зверненні до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у її оформленні оскільки, не надано відповідні документи, які підтверджують право власності спадкодавиці на спадкове майно. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Відповідно до листа приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області від 12.07.2018 року № 87/01-16 позивачем пропущено строк подачі заяви та не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 08 грудня 2014 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №38. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з червня 2018 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. Спори про місце проживання дитини та про поділ спільного майна подружжя відсутні. На примирення не згодна. В звязку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві додатково пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна. Спори про місце мешкання сина та поділ спільного майна подружжя відсутні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не погодився. Вказав, що спори про місце мешкання дитини та про поділ спільного майна відсутні. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 08 грудня 2014 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №38. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 10 серпня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №163. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку Вікторію, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з червня 2018 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. На примирення не згодна. Спори щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутні. В звязку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково зазначила, що спори про місце мешкання дитини та поділ спільного майна подружжя відсутні, на примирення не погоджується. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю. На примирення не погодився. Вказав, що спори про місце мешкання дитини та про поділ спільного майна відсутні. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 10 серпня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №163. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку Вікторію, [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 18 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №165. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися. Сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя та несумісність характерів. Спори про місце проживання дитини та про поділ спільного майна подружжя відсутні. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві додатково пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна. Спори про місце мешкання доньки та поділ спільного майна подружжя відсутні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не погодився. Вказав, що спори про місце мешкання дитини та про поділ спільного майна відсутні. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 18 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №165. Від шлюбу мають мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що12.08.1995 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя, актовий запис №1009. Від шлюбу сторони малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами припинені у зв'язку з втратою почуття любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Судові витрати просить покласти на неї. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі з 12.08.1995 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя, актовий запис №1009 від 12.08.1995, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що шлюбні відносини між сторонами не склалися через несумісність характерів, різні погляди на життя, подальше спільне життя з чоловіком та збереження шлюбу буде суперечить її інтересам, що визнається відповідачем, який визнавши позов. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки та відповідача, примирення між сторонами є неможливим, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 29.06.1990 року, зареєстрованого у Відділі запису актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис 1348. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із відсутністю взаєморозуміння, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер.\~\~Позивач вважає, що їх сім'я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, на примирення не згоден. Просить після розірвання шлюбу залишити їх шлюбне прізвище «Скоріна». Майнових спорів немає. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 29.06.1990 року у Відділі запису актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис 1348 від 29.06.1990 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка,\~ \~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно\~\~розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved