overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON], діючи в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому прохає надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], без згоди батька дітей [PERSON]\~ Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.04.2017 року позов [PERSON] задоволено повністю, надано дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS], без згоди батька [PERSON]. Після ухвалення рішення було встановлено, що питання про розподіл судових витрат в частині судового збору судом вирішено не було. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони та представник третьої особи до суду не зявились, що відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України не є перешкодою для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ст.214 ЦПК України до кола питань, які суд вирішує під час ухвалення рішення, віднесено, зокрема, розподіл між сторонами судових витрат. Так, позивач на підставі п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є звільненою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Виходячи із змісту ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу окремо. Статтею 4 вказаного Закону визначено, що за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру, до кола яких відносить предявлений [PERSON] позов, сплачується судовий збір за ставкою, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач є звільненою від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір розміром 640 грн. (1600 х 0,4). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалось через різні погляди на шлюбні відносини та сім'ю. Вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вона зазначила, що не заперечує проти задоволення позову та просить не змінювати прізвище не дошлюбне. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Позивач у позовній заяві зазначив, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Зазначив, що примирення між ними неможливе. З заяви відповідача вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. У своїй заяві відповідач просила не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінювати прізвище відповідача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У судовому засіданні позивач та відповідач зазначили, що вони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Зазначили, що примирення між ними неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. У судовому засіданні відповідач просила не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблений актовий запис №875 від 27 вересня 2011 року, між ним та [PERSON] посилаючись на різні погляди на життя та на сімейні відносини, відсутність шлюбно-сімейних стосунків. Мають дитину, [PERSON], [INFO]. 07.09.2017 року у повторному автоматизованому розподілі справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв'язку з відстороненням судді Петренко Н.О. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнає повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2011 року, про що міськимВідділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 875 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 3). Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Заява щодо зміни прізвища відповідачем не надавалася. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що з 07 листопада 2014 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через протилежні погляди на сімейне життя та його цінності. Між ними втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини припинили з листопада 2015 року. Відновлення шлюбу неможливе. За їх спідньою згодою син залишиться проживати з відповідачкою. У судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Петренко) [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, вони не бажають зберігати шлюб, про що свідчать їх заяви, - збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 01.03.2010 року він працює обрубщиком в зварювально-збірному виробництві. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 18 січня 2017 року за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 20284,06 грн., про це свідчить довідка від 18 січня 2017 року №76, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 20284,06 грн. В судове засідання позивач не зявився, звернувся із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Судом встановлено, що з 01.03.2010 року він працює обрубщиком в зварювально-збірному виробництві. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 18 січня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 20284,06 грн., про це свідчить довідка від 18 січня 2017 року №76, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості. Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 20284,06., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 17.12.1985 року він працює токарем в зварювально-збірному виробництві. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 19 червня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 58652,17 грн., про це свідчить довідка від 19 червня 2017 року №609, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 58652,17 грн. В судове засідання позивач не зявився, звернувся із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Судом встановлено, що з 17.12.1985 року він працює токарем в зварювально-збірному виробництві. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 19 червня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 58652,17 грн., про це свідчить довідка від 19 червня 2017 року №609, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості. Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 58652,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 27.08.1996 року він працює інженера-конструктора першої категорії в відділі головного конструктора. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 18 січня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 26875,89 грн., про це свідчить довідка від 18 січня 2017 року №68, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 26875,89 грн. В судове засідання позивач не зявився, звернувся із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Судом встановлено, що з 27.08.1996 року він працює інженера-конструктора першої категорії в відділі головного конструктора. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 18 січня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 26875,89 грн., про це свідчить довідка від 18 січня 2017 року №68, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості. Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 26875,89 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 06.08.1994 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично між ними припинені з травня 2015 року, [PERSON] просить суд шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, подавши заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 06.08.1994 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 06.08.1994 року [NUMBER] актовий запис 1241, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінської районної центральної адміністрації (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] актовий запис № 1124, відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського РУЮ у м. Києві (а.с. 4). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що у період з літа 2011 року по вересень 2016 року він проживав з [PERSON] та перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах. У період відносин народилася донька [PERSON],12.11.2012 року. З грудня 2016 року позивач не може спілкуватися з дитиною через вчинені перешкоди її матір`ю та рідними доньки. Просить визначити час для спілкування з донькою. Позивач в судовому засіданні підтвердив викладені у позовній заяві факти, просив позов задовольнити. Відповідач у справі [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що побачення доньки з батьком повинні бути обмежені, зважаючи на її малолітній вік. Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради надав до суду висновок про необхідність участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON],12.11.2012 року, її батьком є [PERSON], матір`ю [PERSON].(а.с.8). Згідно до наданої характеристики ПП «Ізюмжитлосервіс» від 28.11.2016 року стосовно [PERSON], за час мешкання за адресою [ADDRESS] скарг від сусідів не надходило. (а.с.9). Довідками Ізюмської міської лікарні зазначено, що гр. [PERSON] на обліку у психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває.(а.с.11). У відповідності до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи ситематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахування віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням інтересів дитини, матеріального становища відповідача, зміни сімейного стану, суд задовольняє позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved