Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором кредиту. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.08.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачою та обслуговуванням «Прибуткової картки з кредитом», довідки про умови кредитування з використанням картки «new Альфа-Покупка VISA CLASSIC», заяви на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк». За умовами вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 02.08. 2012 року та 28% на торгові операції та 36% на операції зняття коштів, 0,01% річних від суми операцій з розрахунків за товари (роботи, послуги, в торгово-сервісних підприємствах) у пільговий період. На підставі договору факторингу № 2013-1 від 23 грудня 2013 року , укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Проте відповідач відповідно умов кредитного договору свої зобовязання не виконував належним чином, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку у добровільному порядку не погашає. Враховуючи вищезазначені обставини позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним у розмірі в сумі 24400,46 гривень та судові витрати у розмірі 244 гривні. У судове засідання представник позивача не з»явився, надіслали до суду заяву про розгляд даної цивільної справи без їх участі, відповідно до якої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове не засідання не з»явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Як встановлено судом, 02.08.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір№600121486, який складається з анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачою та обслуговуванням «Прибуткової картки з кредитом», довідки про умови кредитування з використанням картки «new Альфа-Покупка VISA CLASSIC», заяви на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк». За умовами вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 02.08. 2012 року та 28% на торгові операції та 36% на операції зняття коштів, 0,01% річних від суми операцій з розрахунків за товари (роботи, послуги, в торгово-сервісних підприємствах) у пільговий період. На підставі договору факторингу № 2013-1 від 23 грудня 2013 року , укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями\~27,\~46 ЦПК України\~передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту\~ст. 27 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 24400,46 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 157471 грн. та прострочені відсотки за користування кредитом у сумі 7220 грн., та пені 1708, 8 грн., суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні цих вимог, оскільки позивачем до позовної заяви додані докази отримання відповідачем карти MasterCard Standard №5441791190121426, проте не надано жодного документу на підтвердження не належного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за укладеним між банком та нею кредитним договором щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом (розрахунку заборгованості, роздруківки платежів за кредитом). Таким чином даний позов є недоведеним, чим обумовлюється відмова у його задоволенні. Крім того, є незрозумілим на підставі чого позивачем була нарахована пеня у розмірі 1708,8 грн. Відповідно до ст. 512\~ ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 513 ЦК України Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~\~ ст. 514\~\~ ЦК\~ України\~ До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 516 ЦК України \~Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Окрім того, враховуючи вищезазаначене, слід звернути увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається чи міг ПАТ «Альфа Банк» відступити право вимоги саме по вказаному кредитному довору на користь позивача, та не надано належні докази, що позивач міг її набути, відтак, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду належних доказів, що вправі вимагати погашення відповідачем на свою користь вказаної ним суми заборгованості. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~57,\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~статті 214 Цивільного процесуального кодексу України\~під час ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~та ст.\~60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд не знадить пістав для задоволення позову. За таких обставин, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати понесені позивачем по даній справі не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed