Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ан Гард» про визнання рішення недійсним та скасування реєстраційних записів. В процесі судового розгляду ТОВ «Пістіс» та [PERSON] було залучено до участі у справі в якості третіх осіб. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є співвласником 1/100 часток нежитлових приміщення на підставі договорів купівлі-продажу від 27.09.2016, а саме: приміщення №1, літ. «А-4», загальною площею 7115,2 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 3528,3 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 3367,1 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 3323,2 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що 99/100 часток кожного із зазначених приміщень перейшли відповідачу на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер б/н, виданого 25.05.2017, та протоколу Загальних зборів учасників відповідача, серія та номер: №1 від 24.05.2017. Позивач вважає вказане рішення Загальних зборів незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з тим, що, відчужуючи частки нежитлових приміщень, співвласник зобов'язаний був письмово повідомити позивача про свій намір та отримати письмове погодження на вчинення такого правочину у позивача, оскільки, відчуження майна без згоди позивача суперечить вимогам ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати недійсним рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Ан Гард, оформлене протоколом Загальних зборів учасників №1 від 24.05.2017; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи від 25.05.2017 про реєстрацію за ТОВ «Ан Гард» права власності на 99/100 частки групи приміщень №№1-4. У судовому засіданні, яке відбулося 09.10.2017, ухвалою, занесеною до журналу судового засідання, до спільного розгляду було прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ «Ан Гард» до [PERSON] про визнання права власності. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що ТОВ «Ан Гард» набув право власності на частини приміщень №№1-4 шляхом внесення їх засновником до статутного капіталу на підставі рішення, оформленого протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Ан Гард» №1 від 24.05.2017. Згідно зазначеного рішення учасниками ТОВ «Ан Гард» стали [PERSON] та ТОВ «Пістіс», якими було прийнято рішення сформувати статутний капітал ТОВ «Ан Гард» у розмірі 1 500 000 грн. 00 коп., з яких 2 000 грн. 00 коп. вносить [PERSON], а 1 498 000 грн. 00 коп. вносить ТОВ «Пістіс». Тобто, ТОВ «Пістіс» мало всі необхідні повноваження для його відчуження на користь ТОВ «Ан Гард», шляхом внесення до статутного капіталу останнього. Отже, позивач за зустрічним позовом вважає, що набуття ним права власності на спірні частини приміщень відбулося у порядку, передбаченому законодавством, а тому ТОВ «Ан Гард» є єдиним законним власником 99/100 часток приміщень №№1-4. Позивач за первісним позовом та її представник, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, одночасно зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Щодо задоволення зустрічного позову заперечила, просила відмовити в повному обсязі. Представник ТОВ «Ан Гард» свого представника в судове засідання не направило, про розгляд справи повідомлялося належним чином. Водночас, через канцелярію суду представником ТОВ «Ан Гард» подано заяву, зі змісту якої вбачається, що заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON], просив відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Третя особи - ТОВ «Пістіс» свого представника в судове засідання не направило, про розгляд справи повідомлялося належним чином. Водночас, через канцелярію суду представником ТОВ «Ан Гард» подано заяву, зі змісту якої вбачається, що заперечує щодо задоволення первісного позову, просив відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов підтримує, просив його задовольнити в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Водночас, в матеріалах справи містяться її письмові пояснення, в яких [PERSON] просить відмовити у задоволення первісного позову, задовольнити зустрічний позов та слухати справу у її відсутність. Суд, оголосивши заяву представника позивача, заяву представника відповідача та третьої особи, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, режим спільної часткової власності характеризується тим, що кожному учаснику належить заздалегідь певний розмір частки в праві власності на спільну річ. Розмір цієї частки визначається розміром внеску кожного з учасників або розміром його трудової участі. Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу та іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про господарські товариства», ч. 1 ст. 115 ЦК України. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про господарські товариства», ст. 116 ЦК України, учасник товариства має наступні права: брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом. Судом встановлено, що Протоколом №1 Загальних зборів Учасників ТОВ «Ан Гард» від 24.05.2017 було прийнято рішення, відповідно до якого засновано ТОВ «»Ан Гард»; сформовано статутний капітал Товариства у розмірі 1 500 000 грн. 00 коп. з розподіленням його наступним чином: [PERSON] - грошовий внесок у розмірі 2 000 грн. 00 коп., ТОВ «Пістіс» - майновий внесок у розмірі 1 498 000 грн. 00 коп. Майновий внесок складається із: 99/100 частки групи приміщень №1, літ. «А-4», загальною площею 7115,2 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS], 99/100 частки групи приміщень №2, літ. «А-4», загальною площею 3528,3 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS]; 99/100 частки групи приміщень №3, літ. «А-4», загальною площею 3367,1 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 3323,2 кв.м., реєстраційний номер [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS]. На виконання зазначеного рішення у період з 26.05.2017 по 29.05.2017 за ТОВ «Ан Гард» було зареєстровано право власності на спірні частки приміщень, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, сформованої 31.05.2017. Виходячи з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009, відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Частиною 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Стаття 361 ЦК України визначає, що співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. За правилом ч.ч. 1, 2 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2016 [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником, в тому числі в органах нотаріату України з усіма необхідними їй повноваженнями з питань розпорядження (в тому числі продажу, передачі в оренду, передачу в іпотеку за зобов'язаннями будь-яких третіх осіб), за ціною та на умовах на його розсуд, належним їй на праві особистої приватної власності нерухомим майном, а саме: 1/100 часток приміщень №№1-4. Водночас, 26.05.2017 [PERSON] в інтересах позивача звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрицької А.П., відповідно до якої зазначив, що не заперечує щодо передання ТОВ «Пістіс» 99/100 часток приміщень №№1-4 в статутний капітал ТОВ «Ан Гард». Матеріали справи не містять доказів того, що зазначена вище довіреність на момент написання заяви [PERSON] в інтересах позивача була скасована чи визнана недійсною, як і не містять доказів того, що заява [PERSON] в інтересах позивач була визнана недійсною. Водночас, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому, недотримання вимог ст. 362 ЦК України в разі продажу частки в спільній частковій власності сторонній особі не є підставою для визнання правочину недійсним. У такому разі інший учасник спільної власності у межах установленого законом строку може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав і обов'язків покупця за вчиненим правочином. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 10.10.2012 у справі N 6-106цс12. Переведення прав і обов`язків покупця за договором передбачено положеннями ч. 4 ст. 362 ЦК України, якою встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Отже, законодавець визначив конкретний спосіб судового захисту порушеного переважного права співвласника щодо купівлі частки у майні іншого співвласника, який не може бути змінений особою, переважне право якої було порушено та умови, за яких ця особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Що стосується зустрічних позовних вимог ТОВ «Ан Гард» слід зазначити наступне. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом набув право власності на спірні частини приміщень №№1-4 у порядку, передбаченому чинним законодавством, а тому, з урахуванням того, що право власності на зазначені частини приміщень №№1-4 оспорюється відповідачем за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ «Ан Гард» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, однак, знайшов підстави для задоволення зустрічного позову, то у відповідності до ст. 80 ЦПК України, з [PERSON] необхідно стягнути на користь ТОВ «Ан Гард» судовий збір у розмірі 14 980 грн. 05 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved