Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У січні 2019 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просили ухвалити рішення, яким: - визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка [PERSON][ADDRESS]; - судові витрати покласти на законного представника відповідача [PERSON]. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачі\~зазначили,\~що [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~є співвласниками\~приватизованої квартири,\~розташованої за\~адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Академіка [PERSON][ADDRESS].\~19.10.2009\~року [PERSON],\~яка є\~матірю [PERSON],\~[INFO],\~була зареєстрована\~за адресою:\~[INFO] [PERSON][ADDRESS].\~За вказаною\~адресою було\~зареєстровано і\~її неповнолітнього\~сина -\~[PERSON],\~[INFO].\~Наприкінці 2013\~року [PERSON]\~та її\~неповнолітній син\~[PERSON],\~[INFO],\~виїхали з\~вказаної квартири,\~забравши свої\~речі,\~та більше\~в ній\~не проживали. У червні\~2014\~року [PERSON]\~та її\~неповнолітній син\~[PERSON],\~[INFO]\~виїхали з\~України.\~Після виїзду\~з місця\~реєстрації [PERSON]\~та її\~неповнолітній син\~-\~[PERSON],\~[INFO],\~з реєстрації\~самостійно не\~знялися,\~свою дитину\~[PERSON]\~самостійно з\~реєстрації \~не зняла,\~чим порушує\~майнові права\~та інтереси\~позивачів,\~як співвласників.\~Згідно рішення\~Красногвардійського районного\~суду м.Дніпропетровська\~по справі\~№204/8250/15-ц\~[PERSON]\~визнана такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням\~за адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Академіка [PERSON][ADDRESS].\~Неповнолітній син\~[PERSON]\~ \~[PERSON]\~залишається зареєстрованим\~у квартирі\~позивачів.\~[PERSON],\~як законний\~представник свого\~сина [PERSON],\~[INFO],\~з моменту\~виїзду з\~квартири жодної\~участі в\~утримані житла\~не приймала,\~за користування\~комунальними послугами\~не сплачувала\~ні за\~себе,\~ні за\~свого сина,\~чим порушує\~майнові права\~та інтереси\~позивачів. [PERSON], [INFO], ніяких майнових прав на житлове приміщення приватизованої квартири, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка [PERSON][ADDRESS] не має, у звязку з чим, позивачі змушені звернутися до суду. Судом вірно визначено найменування третьої особи як Управління служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник третьої особи Управління служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що неповнолітня особа не може бути позбавлена права користування житловим приміщенням, за відсутності доказів того, що у останнього є інше житлове приміщення. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду надали на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник законного представника [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що неповнолітня дитина не може бути виселеною та позбавлена свого житла. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог також заперечував. Вислухавши позивача [PERSON], представника третьої особи Управління служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 листопада 1996 року, виданого ВАТ Будівельно-монтажний трест № 17, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON], та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (арк.с.14). Відповідно до Акта домової комісії про засвідчення факту проживання від 12.02.2015 року, домова комісія будинку № 22, що розташований по вул. М.К. Янгеля в м. Дніпропетровську, засвідчила факт, що [PERSON] зі своїм сином [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зі слів сусідів не проживає з кінця 2013 року. Особистих речей [PERSON] в квартирі не має (арк.с.15). З Акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи від 25.01.2016 року вбачається, що [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], в помешканні, що розташоване в [ADDRESS] зі слів сусідів не проживає з кінця 2013 року. Встановлено, що у квартирі підліткові речі чоловічої статі, жіночі речі особистого характеру [PERSON] відсутні (арк.с.16). Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року [PERSON] визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 231 у будинку № 22 по вул. Академіка Янгеля у м. Дніпропетровську (арк.с.17). Відповідно до посвідчення особи тимчасового мешканця Держави Ізраїль, виданого 25.02.2016 року, [PERSON] отримала дозвіл на тимчасове проживання до 28.02.2017 року (арк.с.22 зворот). З Додатку до посвідчення особи тимчасового мешканця Держави Ізраїль, виданого 25.02.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] - тимчасовий мешканець до 28.02.2017 року (арк.с.23). Згідно свідоцтва про народження серії І-РА № 544397 [PERSON], [INFO] є неповнолітньою особою (арк.с.27). Відповідно до відповіді Управління служи у справах дітей Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 13.03.2019 року, [PERSON], [INFO], не має статусу дитини сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, і питання зняття його з реєстрації місця проживання, не може бути розглянуто комісією з питань захисту прав дитини оскільки не відноситься до її повноважень (арк.с.138). Згідно Довідки № 6035 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] вбачається, що до складу сімї/зареєстрованих входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (арк.с.134). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року\~у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за\~змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв'язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Недопустимим в правовому суспільстві є свавільне виселення особи із житлового приміщення. Щоб захистити особу від свавілля, недостатньо забезпечити формальну можливість мати змагальне провадження для оскарження застосування положення закону в її справі. Якщо ухвалене в результаті судове рішення не містить обґрунтування або доказової бази, виникле втручання\~у гарантоване Конвенцією право може стати непередбачуваним та, як наслідок, не відповідати вимозі законності (рішення у справі «Лупса проти Румунії», заява № 10337/04, пункти 41-42; та рішення від 24 квітня\~\~ 2008 року у справі «C. G. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07, пункти 42, 46 та 49-50). Згідно з Конвенцією про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.\~Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй від 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Так, судом встановлено, що\~реєстрація місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в грудні 2009 року проведена згідно з вимогами чинного законодавства, та позивачем не оспорюється. На той час усі зареєстровані особи мали родинні стосунки між собою. [PERSON] мешкав разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою позивача, а саме: [ADDRESS]. Враховуючи, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], за обєктивних підстав, не може проживати за зазначеною адресою. Таким чином, встановлено, що реєстрація неповнолітнього [PERSON], [INFO], проведена згідно з вимогами чинного законодавства, однак останній у звязку з життєвими обставинами, які склалися у його матері [PERSON], та остання не має можливості проживати за адресою: [INFO], неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матірю, іншого постійного житла неповнолітня дитина\~не має, доказів на підтвердження наявності у неповнолітнього іншого житла позивачами надано не було, а тому, відсутні правові підстави для визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, при цьому задоволення вимог позивача призведе до порушення розумного\~\~балансу інтересів сторін та порушення прав неповнолітньої дитини, буде суперечити проаналізованим положенням національного та міжнародного законодавства. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивачами, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог, чим останні не виконали вимоги Закону. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed