Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У січні 2015р. [PERSON] звернулася до суду з уточненим та доповненим позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Одеської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» (далі ПАТ «Укргазбанк»), посилаючись на те, що з 02 березня 2005 року працювала на посаді бухгалтера контролера Одеської філії АБ «Укргазбанк». 03 липня 2013 року в результаті реорганізації її було переміщено на посаду головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продаж відділення №197/15 АБ «Укргазбанк». Наказом виконуючого обовязки Голови Правління ПАТ «Укргазбанк» [PERSON] від 22 грудня 2014 року №452 - П її було звільнено з займаної посади з 22 грудня 2014 року на підставі п.6 ст.36 КЗпП України у звязку з відмовою від продовження роботи зі зміною істотних умов праці, хоча вона не відмовлялася від роботи в ПАТ «Укргазбанк», а лише не була згодна з розміром оплати праці. Із наказом виконуючого обовязки Голови Правління ПАТ «Укргазбанк» [PERSON] від 22 грудня 2014 року №452 - П про її звільнення, позивач не погоджується та вважає його незаконним, оскільки фактичної зміни істотних умов праці на підприємстві не відбулося, крім того, в день звільнення вона перебувала на лікарняному, ї їй не було видано трудову книжку та не проведено остаточного розрахунку. Крім того, позивачка вважає, що незаконним звільненням їй була спричинена моральна шкода, оскільки незаконне звільнення призвело до втрати нею нормальних життєвих звязків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя та життя її сімї. Моральну шкоду вона оцінює у 20000,00грн. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обовязки Голови Правління ПАТ «Укргазбанк» від 22 грудня 2014 року №452 - П в частині звільнення її з посади головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення №197/15 (А) АБ «Укргазбанк» згідно п.6 ст.36 КЗпП України; поновити її на посаді головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення №197/15 (А) АБ «Укргазбанк»; стягнути з ПАТ «Укргазбанк» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення до дати постановлення рішення суду, з розрахунку 160,52 грн. за один робочий день вимушеного прогулу; стягнути з ПАТ «Укргазбанк» на її користь середній заробіток за затримку трудової книжки при звільненні в сумі 1605,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.; зобовязати відповідача розрахувати та здійснити виплати на її користь згідно лікарняних листів; допустити негайне виконання рішення щодо поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укргазбанк» були залишені без задоволення (а.с.115-117,143146). Ухвалою Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укргазбанк» були залишені без задоволення (а.с.115-117,143146). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 22 вересня 2015року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 12 листопада 2015 року скасовані, справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с.176-178). Ухвалою суду від 20 липня 2016 року справа була прийнята до провадження та призначене судове засідання (а.с.181). рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 22 вересня 2015року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 12 листопада 2015 року скасовані, справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с.176-178). Ухвалою суду від 20 липня 2016 року справа була прийнята до провадження та призначене судове засідання (а.с.181). Ухвалою суду від 01 листопада 2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог було залучено [PERSON] (а.с.196). Представник позивачки, діючий за довіреністю від 10 січня 2015 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с.24). Представник ПАТ «Укргазбанк», діюча за довіреністю від 12 серпня 2015 року №347 у судовому засідання позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, надав раніше письмові заперечення на позов, в обґрунтування яких зазначала, що дискримінаційного характеру наказу щодо звільнення відповідачки з роботи немає, оскільки із значним зниженням обсягів кредитування, зменшення обсягів робіт та операційного навантаження працівників, з метою оптимізації структури доходів і витрат, раціоналізації робочих місць та з метою приведення у відповідність трудового потенціалу потребам банку, згідно з наказом №556 від 06 жовтня 2014 року по системі ПАТ «Укргазбанк» було прийнято рішення про скорочення штату працівників. Цим наказом було скорочено співробітників різних підрозділів банку, а також змінено істотні умови праці позивачки зі встановленням робочого дня тривалістю чотири години з 09:00 до 13:00. Стверджувала, що 22 жовтня 2014р. [PERSON] була ознайомлена з попередженням про наступні зміни істотних умов праці. 15 грудня 2014р. позивачці було надано лист про зміни істотних умов праці, що будуть введені з 22 жовтня 2014р. та про те, що в разі , якщо вона змінила своє ставлення до зміни умов праці та має намір працювати за новими умовами, про це необхідно було повідомити роботодавця письмово. Вказувала, що на цьому листі [PERSON] власноруч написала, що не згодна на роботу зі зміненими умовами праці. Усі ці обставини надали відповідачу підстав для звільнення її з роботи за п.6 ст.6 КЗпП України. Зважаючи на те, що в день звільнення позивачка не зявилася до департаменту управління персоналом та не надала заяву про отримання трудової книжки, 22 грудня 2014 р. їй було надіслано листа про необхідність звернутись до банку за отриманням трудової книжки. Однак відповідачка відмовилась від отримання пакету. На думку відповідача, [PERSON] своїми діями умисно перешкоджала банку у виконанні обовязку про врученню їй трудової книжки при її звільненні з роботи, штучно створюючи прострочення в отриманні трудової книжки (а.с.42-45, 191). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] в судове засідання не з,явився, про час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ «Укргазбанк», є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку і діє на підставі Статуту, затвердженого черговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «Укргазбанк». З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу №43/1 від 02 березня 2005р. позивачка 02 березня 2005р. була прийнята на посаду бухгалтера контролера операційного відділу ОФ ВАТ АБ «Укргазбанк»,, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.7-15). Наказом №210-11 від 03 липня 2013р. [PERSON] переведено на посаду головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення №197/15 АБ «Укргазбанк» (а.с.14). Встановлено, що 06 жовтня 2014 року головою правління ПАТ «Укргазбанк», у звязку із змінами в організації виробництва і праці, значним зменшенням обсягів робіт та операційного завантаження працівників, було видано наказ №556 про скорочення штату працівників. Вказаним наказом з 08 грудня 2014 року було скорочено посаду головного економіста Рівненської обласної дирекції Управління корпоративних банкінгу Відділу аналізу кредитних заявок, посаду начальника відділу Відділення №100/17 (А) Управління роздрібних продажів Відділу продажів МСБ та посаду заступника директора Одеської обласної дирекції. Пунктом третім наказу про скорочення штату працівників з 08 грудня 2014 року змінено істотні умови праці [PERSON], а саме, встановлено неповний робочий день тривалістю 4 години з 9-00 по 13-00 з понеділка по пятницю з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (а.с.46-49). 22 жовтня 2014року [PERSON] було попереджено про наступні зміни істотних умов праці, відповідно до наказу про скорочення штату працівників, про що свідчить власноручно написані [PERSON] зауваження на тексті попередження, з яких вбачається, що вона не згодна зі змінами істотних умов праці, оскільки є одинокою матірю, що унеможливлює її звільнення, погіршення матеріального становища заборонено законом, в звязку із гарантіями, передбаченими ст.184 КЗпП України (а.с.22,50). З матеріалів справи вбачається, що позивачка з 17 грудня 2014 року по 05 січня 2015 року знаходилася на лікарняному, що підтверджується листами непрацездатності серії АГЕ №391651 від 17 грудня 2014 року та серії АГГ №762862 (а.с.17,18). З змісту листа директора департаменту управління персоналом вбачається, що відповідач був повідомлений про знаходження позивачки на лікарняному (а.с.51). Встановлено, що позивачка має на утриманні доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про отримання допомоги від 16 жовтня 2014 року №4149 позивачці, як одинокої матері була призначена з 01 травня 2010 року по 31 травня 2028 року допомога на доньку [PERSON], [INFO] (а.с.19). Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років ( до шести років-частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням. Обовязкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. В матеріалах справи відсутні докази щодо запропонування відповідачем іншої роботи позивачці, як одинокій матері на утриманні якої знаходиться малолітня дитина. Судом встановлено, що 06 січня 2015 року позивачка подала на імя Голови Правління ПАТ «Укргазбанк» заяву, якою повідомила останнього про її знаходження з 17 грудня 2014 року по 05 січня 2015 року на лікарняному, що підтверджується листами непрацездатністю, які вона надає разом з заявою, та про те, що вона ніколи не відмовлялася від роботи в АБ «Укргазбанк» і з 06 січня 2015 року приступає до роботи (а.с.23). Наказом Голови Правління ПАТ «Укргазбанк» від 22 грудня 2014 року за №454-11 позивачка була звільнена з посади головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення №197/15 (А) АБ «Укргазбанк» у звязку із відмовою від продовження роботи зі зміною істотних умов праці, з виплатою грошової компенсації за невикористані 22 календарних дні щорічної відпустки, а також 10 календарних днів за 2013 рік та 10 календарних днів за 2014 рік додаткових відпусток, як одинокій матері, яка виховує дитину віком до 18 років згідно ч.1 ст.83 КЗпП України та вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, відповідно до ст.44 КЗпП України (а.с.16). Отже, [PERSON], будучі одинокою матірю, маючі на утриманні малолітню дитину, була звільнена за вказаним вище наказом у період знаходження на лікарняному. 22 грудня 2014 року відповідачем на адресу позивачки було направлено листа з проханням зявитися до департаменту управління персоналом для отримання трудової книжки, але остання відмовилася від отримання, що підтверджується конвертом (а.с.53,54,55). Судом встановлено, що формування штатного розкладу на 2015 рік в АБ «Укргазбанк» проводилось заздалегідь, тому посада головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення №197/15 була передбачена в штатному розкладі станом на 01 січня 2015 року, та 05 січня 2015 року скорочена у звязку із звільненням 22 грудня 2014 року позивачки, як головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення №197/15, що підтверджується інформаційною довідкою, наданої директором департаменту управління персоналом, наказом №1ШР від 05 січня 2015 року про зміни №1 до штатного розкладу АБ «Укргазбанк» стосовно відділення №197/15 та змінами №1 до штатного розкладу АБ «Укргазбанк» (а.с.74,75,76,77-92). В силу п.6 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці. З розяснень викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) від 6 листопада 1992 року №9 вбачається, що припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Змінами в організації виробництва і праці є, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. З змісту п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) від 6 листопада 1992 року №9 вбачається, що згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміну істотних умов трудового договору проведено не у звязку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обовязку поновити працівникові попередні умови праці. Отже, зі змісту викладеного вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Крім того, з змісту ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08 червня 2011 року вбачається, що « Звільняючи позивачку з роботи за п.6 ст.36 КЗпП Украхни, відповідач не взяв до уваги, що зміна істотних умов праці є лише наслідком змін в організації виробництва та праці й лише за наявності останніх допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Одне лише зменшення розміру заробітної плати не може породжувати змін істотних умов праці в організації виробництва та праці (а.с.123-125). Аналогічна позиція викладена і в ухвалі судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року, в якій зазначено, що власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці, а саме: системи та розміри оплати праці, зменшувати надані пільги, змінювати режим роботи, встановлювати або скасовувати неповний робочий час, суміщення професій, змінювати розряди й найменування посад тощо (частина ст..32 КЗпП України) лише у випадках змін в організації виробництва і праці. Якщо ж такі зміни не вводяться, власник не має права змінювати істотні умови праці (а.с.126-129). Судом встановлено, що наказом голови правління ПАТ «Укргазбанк» за №556 від 06 жовтня 2014 року було скорочено 08 грудня 2014 року штат працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці, а саме зменшенням кількості клієнтів сегменту МСБ та корпоративних клієнтів, як наслідок зменшення завантаженості працівників, відповідно до додатку 1 до цього наказу, зменшенням кількості клієнтів і договорів з організації перевезень та інкасації, як наслідок зменшення завантаженості працівників, відповідно до додатку 2 до цього наказу. Крім того, вказаним наказом з 08 грудня 2014 року у звязку із значним зменшенням кількості клієнтів сегменту МСБ було змінено істотні умови праці [PERSON] та встановлено неповний робочий день тривалістю 4 години з 9-00 по 13-00 з понеділка по пятницю з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Суд вважає, що з змісту вказаного наказу вбачається, що фактично підставою для звільнення позивачки згідно п.6 ст.36 КЗпП України зявилися такі зміни в організації виробництва і праці, які призвели не до зміни трудової функції позивачки при збереженні її посади, а до ліквідації її трудової функції у звязку зі скороченням цієї посади. Даний факт підтверджується наказом голови правління ПАТ «Укргазбанк» за №556 від 06 жовтня 2014 року про скорочення штату, та наказом №1ШР від 05 січня 2015 року про зміни №1 до штатного розкладу АБ «Укргазбанк» стосовно відділення №197/15 щодо скорочення посади позивачки. Таким чином, з змісту вказаного наказу вбачається, що у звязку з зменшенням кількості клієнтів сегменту МСБ було проведене скорочення штату ПАТ «Укргазбанк» у тому числі посади позивачки, шляхом введення змін в умови її праці. Питання про розірвання трудового договору з працівником, посада якого скорочена, повинно вирішуватися не в порядку передбаченому п.6 ст.36 КЗп П України, а згідно з п.1 ст.40 . Таким чином, сукупність наведених доказів та встановлених судом обставин дозволяє зробити висновок про незаконність звільнення позивачки та обґрунтованість її вимоги про поновлення на роботі. Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» та п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п.5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Середньомісячна заробітна плата позивача за два останніх місяця складає 3014,98 (3240,09 +2789,88 : 2) грн. Середньоденна заробітна плата складає (3240,09 +2789,88) : 61 = 98,85грн. х 724 дн. = 71567,40грн. Отже, виходячи з наданої суду довідки про середній заробіток позивача стягненню підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 71567,40грн. Крім того, відповідач повинен провести нарахування та оплату лікарняних листів, які позивачка надала відповідачу. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Також суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП України, оскільки внаслідок порушення відповідачем трудових прав позивача, що встановлено в судовому засіданні, позивач зазнав моральних страждань, повязаних з допущеною відносно нього несправедливістю, було втрачено його нормальні життєві звязки, оскільки він був позбавлений можливості заробляти гроші, і все це вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача в відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення з ПАТ «Укргазбанк» на її користь середнього заробітку за затримку трудової книжки при звільненні в сумі 1605,20 грн., то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачка не довела вину підприємства у затримці її трудової книжки. З матеріалів справи вбачається, що відповідач направляв до позивачки листи з проханням з,явитися та отримати трудову книжку, але остання відмовлялася (а.с. 53-55). Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що те, що звільнення позивачки керівництвом ПАТ «Укргазбанк» проведено з порушенням норм трудового законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Outcome: partial