Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У серпні місяці 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що 13.02.2010 року померла його дружина, [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що на підставі договору дарування від 31.07.2000 року на праві власності померлій дружині належала квартира [ADDRESS]. Після смерті дружини, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що спадкоємцем не наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно. За отриманням дублікату договору дарування [PERSON], звернувся до нотаріуса в усній формі, на що останній повідомив, що дублікат договору дарування є окремим правовстановлюючим документом, який підлягає державній реєстрації в порядку, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким не передбачено реєстрацію права за померлою особою. Одночасно до нотаріальної контори звернулися діти померлої [PERSON], який прийняв спадщину та [PERSON], яка подала заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, його представник направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2010 року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON] Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом є діти, [PERSON], який прийняв спадщину та [PERSON], яка відмовилася від спадщини на користь позивача. На підставі договору дарування від 31.07.2000 року на праві власності померлій дружині належала квартира [ADDRESS]. Після смерті дружини, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що спадкоємцем не наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно. Оригінал договору дарування від 31.07.2000 року був втрачений та дублікат договору дарування є окремим правовстановлюючим документом, який підлягає державній реєстрації в порядку, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким не передбачено реєстрацію права за померлою особою, у звязку з чим позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказану вище квартиру. Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Так, в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved