Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованість 81612 грн. 19 коп., а також стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», витрати по сплаті судового збору в сумі 1224 грн. 18 коп., аргументуючи тим, що після укладання кредитного договору 14.06.2014 р. між сторонами згідно якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 53721 грн. 12 коп. відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 19.10.2015 р. Представник позивача у судове засідання не з'явився повторно, надавши клопотання в якому просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 20, 27, 31). Відповідач повторно у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.29, 30, 32, 33). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні, 14.06.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» [PERSON] уклали кредитний договір № 500947044 відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 53721грн. 12 коп. (а.с. 3а-7) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи відповідач належним чином умови договору не виконав в результаті чого станом на 19.10.2015 р. має прострочену заборгованість за кредитом 53721 грн. 12 коп. за відсотками 9370 грн. 61 коп., по комісії 18520 грн. 46 коп. (а.с. 10, 11) Позивачем на виконання умов кредитного договору відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана (а.с.12-14). Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у раз: невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту і та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошові сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушенні боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved