Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від19 листопада 1997 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. 18 грудня 2015 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу [PERSON]. Позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], проте постановою державного нотаріуса від 22.10.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки нотаріусом виявлені розбіжності в заповіті, а саме: заповіт, посвідчений Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 07.04.1999 вчинено на імя [PERSON], а паспорт спадкоємиці видано на імя [PERSON]. Зважаючи на викладене вище, позивач просить встановити факт належності [PERSON] заповіту від 07 квітня 1999 року, складеного [PERSON] та посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстрованим номером 1-14; визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 1997 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. 18 грудня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після померлої [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу [PERSON]. Позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], проте постановою державного нотаріуса від 22.10.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки нотаріусом виявлені розбіжності в прізвищі позивача, зазначеного в заповіті та паспорті, а саме: заповіт, посвідчений Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 07.04.1999 посвідчено на імя [PERSON], а паспорт спадкоємиці видано на імя [PERSON]. Згідно зі\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1299 Цивільного Кодексу України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Так, як в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved