Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування належним їй житловим будинком, який знаходиться у [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона є власником будинковолодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] . Крім неї у житловому будинку зареєстрований але фактично не проживає її колишній зять [PERSON] , з яким її дочка [PERSON] розлучилася у березні 2014 року. Останній після розлучення в березні 2014 року покинув її житловий будинок та виїхав в невідомому напрямку. На даний час місце його проживання невідоме. У добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації в будинку не бажає, чим порушує майнові права позивача. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. Разом з тим, будучи раніше допитаною у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, справи у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, правом на подачу відзиву на позов не скористався. На підставі письмової заяви позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2018 (а.с.6). Шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірваний 20 березня 2014 року, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 20.03.2014 (а.с. 7). У належному позивачці будинку зареєстрований як член сім`ї її колишній зять - відповідач по справі [PERSON] . Останній у будинку не проживає більше шести років, що підтверджується довідкою № 61 виданої Камінською сільською радою 17.02.2020, актом обстеження домоволодіння по [ADDRESS] , складеного комісією Камінської сільської ради від 05.02.2020 (а.с.8-9). Крім цього, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала суду показання про те, що товаришує з дочкою позивачки - [PERSON] . Їй достовірно відомо, що відповідач у належному позивачці будинку не проживає більше шести років. Після того як останній побив [PERSON] , він покинув будинок позивачки, місце його проживання невідоме. На даний час з позивачкою проживає дочка з сім`єю. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає в [ADDRESS] та являється сусідом позивачки. Йому достовірно відомо, що відповідач [PERSON] проживав у будинку позивачки, однак вже більше шести років там не проживає. В с. Камінь він його жодного разу не бачив. Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає у належному позивачці житловому будинку з 2014 року, його майна та речей у вказаному будинку не має, будь-яких інших доказів про те, що відповідач не проживає у житловому будинку позивачки з поважних причин судом не здобуто. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку позивачки. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved