Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького, 21» про зобов'язання укласти договір з надання послуг з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу. У позові зазначав, що він є власником квартири [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач по справі відмовляється укладати з ним договір з надання послуг з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позивач по справі не звертався до ОСББ «Богдана Хмельницького, 21» з питання укладення договору з надання послуг з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу. Якщо позивач звернеться з даного питання до ОСББ, то договір обов'язково буде укладенй. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. У судовому засіданні позивач суду пояснив, що він звертався до голови ОСББ з усною пропозицією укласти договір, будь-яких доказів на підтвердження факту звернення з даною пропозицією та відмови голови ОСББ укласти договір він не може надати суду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував факт відмови укласти договір. Враховуючи, те, що позивач не надав суду докази, які б свідчили, що він з дотриманням вимог ст. 641 ЦК України зробив відповідачу пропозицію укласти договір з надання послуг з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу, яка містила істотні умови договору і виражала його намір вважати себе зобов'язаним у разі її прийняття, а представник відповідача в судовому засіданні заперечував, що позивач звертався до ОСББ з такою пропозицією, суд приходить до висновку, що позивач не довів факт порушення його прав і ухилення відповідача від укладання договору, а здобуті докази свідчать про те, що фактично Договір з викладеними у ньому умовами, передбаченими законом, позивачем не надавався відповідачу для укладання, тому у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача укласти зазначений договір належить відмовити. Крім цього, обраний позивачем спосіб захисту не ґрунтується на законі, оскільки одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Згідно з цим принципом норми цивільного законодавства не передбачають такого способу захисту як спонукання до укладення договору в судовому порядку. Зокрема, відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів). Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання ОСББ права позивача на укладення договору з надання послуг з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним, а не шляхом зобов'язання особи укласти такий договір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed