Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У січні 2019 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просив стягнути заборгованість за договором кредиту, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідач є членом Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» з 19.12.2013 року на підставі заяви про вступ до союзу. Між відповідачем та філією №1 Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» 20.01.2015 року було укладено кредитний договір №53/15-Ф1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 12 місяців. Відповідно до умов договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,15% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 07.02.2015 року 432 грн., 07.03.2015 року 432 грн., 07.04.2015 року 432 грн., 07.05.2015 року 432 грн., 07.06.2015 року 432 грн., 07.07.2015 року 432 грн., 07.08.2015 року 432 грн. Залишок по кредиту склав 1885,71 грн. У звязку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобовязань втратило інтерес, розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 11.12.2018 року складає 5342,22 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1885,71 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 3456,51 грн. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5342,22 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. У подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, що виникла станом на 27.02.2019 року - залишок за кредитним договором складає 1885,71 грн., нараховані відсотки за користування кредитом відповідно до п.2.1. кредитного договору за період з 08.08.2015 року по 27.02.2019 року в розмірі 3677,13 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач є членом Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» з 19.12.2013 року на підставі заяви про вступ до спілки. Між відповідачем та філією №1 Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» 20.01.2015 року було укладено кредитний договір №53/15-Ф1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 12 місяців. Відповідно до умов договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,15% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 07.02.2015 року 432 грн., 07.03.2015 року 432 грн., 07.04.2015 року 432 грн., 07.05.2015 року 432 грн., 07.06.2015 року 432 грн., 07.07.2015 року 432 грн., 07.08.2015 року 432 грн. Залишок по кредиту склав 1885,71 грн. Станом на 27.02.2019 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 5562,84 грн., яка складається із заборгованості за договором споживчого кредиту у розмірі 1885,71 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом відповідно до п.2.1. кредитного договору за період з 08.08.2015 року по 27.02.2019 року в розмірі 3677,13 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу відповідачем порушувались умови договору споживчого кредиту, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами договору споживчого кредиту проценти. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved