Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги у розмірі 16811 грн. 26 коп., що сумарно становить основний борг, інфляційну складову боргу та 3 %, яка утворилася внаслідок несплати відповідачем грошових коштів за надані протягом 01.10.2015-30.11.2016 житлово-комунальні послуги у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності останньому. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, зазначаючи, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі, тому не міг отримувати житлово-комунальні послуги. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що визнається сторонами у справі. Будинок [ADDRESS] перебуває у віданні з обслуговування житлово-експлуатаційної організації - ТОВ «Рада 6», яким здійснюється надання, зокрема, у вказаному будинку, послуг з опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до встановлених тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.06.2015 N 591 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо» /а. с. 25/. Договором про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території надання комунальних послуг, укладеного сторонами 01.11.2008, погоджено умови забезпечення позивачем комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, вивезення побутових відходів тощо) та умови своєчасної оплати відповідачем як споживачем цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором, та угодою про внесення змін та доповнень до договору «Про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій» /а. с. 11-16, 17, 18/. Згідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за надані експлуатаційні витрати, опалення та консьєржа квартири [ADDRESS], жодних своїх розрахунків або квитанцій про сплату відповідачем не надано. Подана до суду представником відповідача копія заяви від 04.05.2016 не свідчить про те, що зазначена квартира відповідача не була відключена від отримання послуг у передбаченому законом порядку /а. с. 70/. Так, згідно з пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, споживач має право на несплату вартості ненаданих послуг з холодного і гарячого водопостачання за період тимчасової відсутності споживача та членів його сім'ї за умовою відключення виконавцем послуг холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення надання послуг згідно з письмовою заявою споживача. Ррозрахунок заборгованості відповідачем не спростований, посилання на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає, комунальними послугами не користується, не є підставою для його звільнення від належного виконання договору та витрат по утриманню майна. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач є користувачем усіх комунальних послуг, при цьому ухиляється від сплати за надані житлово-комунальні послуги та своїми діями порушує вищевказані норми чинного законодавства, згідно яких власники зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, а доводи відповідача про непроживання у квартирі правового значення для вирішення спірних правовідносин, що виникли між сторонами, не мають. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, колегія суддів вважає, що, крім наявної заборгованості, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягненню також підлягають заявлені позивачем 3 % річних з простроченої суми в розмірі 251,69 грн., інфляційні втрати в розмірі 733,83 грн. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1379 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved