Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування 2 000 000 грн. моральної шкоди завданої громадянинові притягненням до кримінальної відповідальності. В обґрунтування позову вказував, що протягом 4 років 3 місяців 12 днів зазнав кримінального переслідування в межах розслідування кримінальної справи №20-3943. У зазначений період його позбавлено волі, застосовано неправомірні обмеження розпорядження належною йому власністю, проведено ряд незаконних слідчих дій, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди. При цьому кримінальне провадження відносно нього закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Враховуючи зазначене, [PERSON] просив суд стягнути з відповідача за рахунок державного бюджету на його користь 2 000 000 грн., на відшкодування заподіяної моральної шкоди та 122 000 грн. сплачених за отриману правову допомогу. Справа судами розглядалась неодноразово, при цьому підставою для скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2018 року і постанови Київського апеляційного суду від 28.03.2019 року у постанові Верховного Суду від 29.08.2019 року та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зазначено необхідність визначитись із суб`єктним складом відповідачів з огляду на те, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. За правилами ч. 3 ст. 51 ЦПК України після спливу строків зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. За твердженням представника позивача, які ґрунтуються на висновках Верховного Суду, Державна казначейська служба України відповідно до законодавства є органом, який здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, тому може бути відповідачем поряд із відповідним державним органом. При цьому, органи, діями яких завдано шкоду є органи досудового розслідування в особі слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві та слідчого відділу Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві, які проводили незаконне досудове розслідування відносно [PERSON] , приймали постанови про порушення кримінальної справи, здійснювали обшуки та затримання позивача, санкціонували клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи ту обставину, що Подільське управління поліції ГУНП в місті Києві та Головне слідче управління НП в місті Києві не є юридичними особами та входять до структури ГУНП в місті Києві, то в якості співвідповідача має бути залучено саме Головне управління національної поліції в місті Києві. Крім того, прокуратура міста Києва, яка підтримувала державне обвинувачення у справі за кримінальним переслідуванням відносно [PERSON] . Таким чином, при новому розгляді за ініціативою представника позивача до участі у справі в якості співвідповідачів залучено Головне управління Національної поліції в м. Києві та Прокуратуру міста Києва. До початку розгляду справи по суті представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог з врахуванням висновку психологічної експертизи та часу перебування справи у судових інстанціях просив стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 3 650 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 122 000 грн. за отримання правової допомоги та 15 000 грн. компенсації витрат пов`язаних з проведенням психологічної експертизи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та з врахуванням вимог заяви про збільшення позовних вимог. Представник Київської міської прокуратури проти позову заперечив вказуючи, що права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбачених Законом «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» завданої позивачу, на його думку, незаконними діями органу досудового розслідування під час розслідування кримінальної справи №20-3943 [PERSON] не набув, такого права у нього не виникло та останнім не доведено. Представник Головного управління Національної поліції в м. Києві в судове засідання не з`явився, подали до суду відзив на позовну заяву у якому заперечили проти позовних вимог вказуючи на те, що законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, і звернення до суду з цивільним позовом не відповідає передбаченому законом порядку для її компенсації. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали до суду відзив на позовну заяву у якому заперечили проти позовних вимог вказуючи на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним, і жодної шкоди позивачеві не завдало, а тому не може нести відповідальність за дії інших суб`єктів. За твердженням останніх не допускається стягнення з Казначейства моральної шкоди та судових витрат, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Вважають, що позивачем не враховано норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» і розмір морального відшкодування позивачем необґрунтовано завищено. Заслухавши пояснення представника позивача, представника Київської міської прокуратури, вивчивши заперечення та відзиви Головного управління Національної поліції в м. Києві, Державної казначейської служби України, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. 18.04.2011 року старшим слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи за фактом фіктивного підприємництва, тобто створення суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «ПРОМАГРОЛІЗИНГ», ТОВ «АГРОПРОМСЕРВІС ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМІНЬ Л» з метою прикриття незаконної діяльності та за фактом підроблення документів податкової звітності ТОВ «ПРОМАГРОЛІЗИНГ», ТОВ «АГРОПРОМСЕРВІС ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМІНЬ Л» за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 358 КК України і присвоєно кримінальній справі реєстраційний № 20-3943. 21.06.2011 року проведено обшук за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS] та обшук в належному йому автомобілі BMW 5321 E60. Згідно протоколів обшуку від 21.06.2011 року із квартири та автомобіля [PERSON] вилучено: грошові кошти у розмірі 74 000 грн., та 519 грн.; телефон «Nokia» 2180 чорного кольору, Nokia» 1616-2 чорного кольору з синіми смужками, «Apple iPhone» чорного кольору та «Nokia» сіро-чорного кольору; ноутбук «MSI» моделі MS-6837D; жорсткий диск Asus № DL 2.5' EXT.HDD/500G. Після проведення обшуку автомобіля його було вилучено та направлено на тимчасове зберігання до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві. 22.06.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. по справі №20-3943 винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за ознаками організації фіктивного підприємництва, тобто створення суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «Промагролізинг», ТОВ «Агропромсервіс Трейд» та ТОВ «Промінь Л» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками в його діях складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України. 22.06.2011 року [PERSON] , який підозрювався у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 205 КК України затримано в приміщенні СУ ГУМВС України в м.Києві в порядку ст. 115 КПК України. Починаючи з 22.06.2011 року, [PERSON] почав утримуватися в ІТТ при ГУ МВС України в місті Києві. 23.06.2011 року старший слідчий СУ ГУ МВС України в м. Києві Безушко А.П. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. 24.06.2011 року Шевченківським районним судом міста Києва продовжено термін затримання підозрюваного [PERSON] до 09 діб, тобто до 01 год. 15 хв.01.07.2011 року. 29.06.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про накладення арешту на грошові кошти в сумі 74 000 грн., які були вилучені під час обшуку за місцем проживання позивача та 519 грн., які були вилучені під час обшуку в належному йому автомобілі. Грошові кошти повернуті лише через 6 місяців після закриття кримінального провадження у 2016 році. 29.06.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за ознаками в його діях організації фіктивного підприємництва ТОВ «Н.Т.К.ОКТАН» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України. Цього ж дня [PERSON] притягнуто як обвинуваченого по справі №20-3943. Цією ж постановою зазначена кримінальна справа об`єднана в одне провадження з кримінальною справою №20-3943 під загальним реєстраційним номером №20-3943. 30.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту відносно обвинуваченого [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України. 12.08.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про визнання та приєднання до кримінальної справи №20-3943 речових доказів, які були вилучені під час обшуку у квартирі позивача ще 21.06.2011 року, а саме належна Позивачу комп`ютерна техніка: Ноутбук «MSI» моделі MS-6837D; жорсткий диск Asus № DL 2.5' EXT.HDD/500G. Всі зазначені речові докази були передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ГУ МВС України в м. Києві. Досудове слідство в даній справі та запобіжний захід відносно [PERSON] неодноразово продовжувались. 01.07.2011 року слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Гаврилюком І.Д. прийнято постанову про накладення арешту на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] та яка на праві власності належить [PERSON] та заборонено виконання з вказаною квартирою будь-яких цивільно-правових угод, її продаж та переоформлення. Цього ж дня, 01.07.2011 року, слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Гаврилюком І.Д. прийнято постанову про накладення арешту на автомобіль марки BMW 532I E60 , 2008 року випуску, який на праві власності належить [PERSON] та заборонено виконання з вказаним автомобілем будь-яких цивільно-правових угод, його продаж та переоформлення. Більше того, цією ж постановою зазначалося, що автомобіль буде зберігатися на штраф-майдані УДАІ ГУМВС України. Повернуто автомобіль власнику стало можливим лише 23.10.2013 року. 15.09.2011 року старший слідчий СУ ГУМВС України в м. Києві Безушко А.П. за погодженням 16.09.2011 року із заступником прокурора міста Києва Шморгуном О.С. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із поданням про накладення арешту на кошти [PERSON] та зупинення видаткових операцій по його рахунку. 19.09.2011 року Шевченківським районним судом міста Києва подання старшого слідчого Безушка А.М. задоволено і прийнято постанову, відповідно до якої накладено арешт на рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] , відкритий у ПАТ «Дельта Банк», зупинивши видаткові операції по рахунку. Станом на 27.09.2011 року на рахунку № [NUMBER] , який був відкритий в АТ «Дельта Банк», знаходилися належні [PERSON] грошові кошти у сумі 600 000 гривень. 21.08.2014 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва по справі №758/9566/14-к скасовано арешт, накладений суддею Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2011 року на рахунок № [NUMBER] , відкритий [PERSON] у ПАТ «Дельта Банк». 29.09.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за ознаками в його діях організації вчинення фінансових операцій з коштами одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації, спрямованих на приховування незаконного походження таких коштів, за ознаками в його діях злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 209 КК України. Цією ж постановою зазначена кримінальна справа об`єднана в одне провадження з кримінальною справою № 20-3943 під загальним реєстраційним номером № 20-3943. 04.10.2011 року постановою старшого слідчого управління ГУ МВС України в місті Києві Безушком А.П. прийнято постанову про притягнення як обвинуваченого [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 - ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27 - ч.1 ст. 209 КК України. 05.10.2011 року [PERSON] пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 - ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27 - ч.1 ст. 209 КК України. 06.10.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в місті Києві Безушко А.П. прийнято постанову про виділення з кримінальної справи №20-3943 кримінальної справи, порушеної за фактом підроблення документів ТОВ «Промагролізинг», ТОВ «Агропромсервіс Трейд», ТОВ «Промінь Л» за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358 КК України в окреме провадження. Виділеному провадженню присвоєно реєстраційний номер № 20-3996. 17.11.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в місті Києві Безушко А.П. перекваліфіковано дії [PERSON] з ч.3 ст. 27 - ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27 - ч.1 ст. 209 КК України на ч. 3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 209 КК України згідно постанови слідчого про перекваліфікацію дій. 17.11.2011 року, старший слідчий СУ ГУМВС України в місті Києві капітан міліції Безушко А.П. приймає постанову про закриття кримінальної справи щодо [PERSON] за ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 209 КК та порушує кримінальну справу щодо [PERSON] за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 209 КК України. 17.11.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за ознаками в його діях організації фіктивного підприємництва ТОВ «Сінергія-С» з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою групою осіб, за ознаками в його діях злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. Цією ж постановою зазначена кримінальна справа об`єднана в одне провадження з кримінальною справою №20-3943 під загальним реєстраційним номером №20-3943. 06.12.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України в частині щодо організації фіктивного підприємництва ТОВ «ПРОМАГРОЛІЗИНГ», ТОВ «АГРОПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» та ТОВ «ПРОМІНЬ Л» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. 07.12.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про виділення з кримінальної справи №20-3943 для проведення додаткової перевірки матеріалів кримінальної справи, порушеної за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Промагролізинг», ТОВ «Агропромсервіс Трейд», ТОВ «Промінь Л», ТОВ «Міксбуд», ПП «БВП-Буд», ТОВ «Автодорінвест» та ТОВ «Кронк МСК» за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.205 КК України в окреме провадження. Виділені матеріали були приєднані до кримінального провадження за реєстраційним номером №20-3996. 07.12.2011 року постановою старшого слідчого управління ГУ МВС України в місті Києві Безушком А.П. прийнято постанову про притягнення як обвинуваченого [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 205, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 209 КК України. Крім того, 07.12.2011 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Безушком А.П. прийнято постанову про виділення з кримінальної справи №20-3943 для проведення додаткової перевірки документів, які були вилучені у [PERSON] під час обшуку у належній йому квартирі 21.06.2011 року. Виділені матеріали були приєднані до кримінального провадження за реєстраційним номером №20-3996. В 2012 році органом досудового слідства складено обвинувальний висновок та направлено до суду. Органами досудового слідства пред`явлено обвинувачення [PERSON] в тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у організації фіктивного підприємництва, тобто створення суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «Н.Т.К. ОКТАН» та ТОВ «СІНЕРГІЯ-С» з метою незаконної діяльності, вчинені повторно, що заподіяли великої матеріальної шкоди державі, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, а також у організації вчинення фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмивання) доходів, спрямованих на приховування незаконного походження таких коштів, джерела їх походження, переміщення, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмивання) доходів, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України. Кримінальна справа №20-3943 перебувала на розгляді в Подільському районному суді міста Києва. 26.07.2012 року постановою судді Подільського районного суду м. Києва змінено запобіжний захід відносно [PERSON] з тримання під вартою на підписку про невиїзд. 08.05.2014 року постановою Подільського районного суду м. Києва № 2607/2476/2012 кримінальну справу №20-3943 направлено прокурору м. Києва для організації додаткового розслідування. Запобіжний захід залишено без змін. При цьому, судом зазначено, що під час провадження досудового слідства обставини справи досліджені поверхово та однобічно, з порушенням вимог чинного законодавства, за наявності численних заяв свідків про надання свідчень під тиском слідчого та внаслідок фальсифікації ним відповідних протоколів, за наявності даних щодо ймовірної причетності працівників правоохоронних органів до зникнення 132 310 грн., наявних у фігурантів справи під час їх вилучення та огляду, відсутності власне допустимих доказів самої події злочину. Також, суд в постанові від 08.05.2014 року зазначив про те, що прослуховування телефонних розмов велось незаконно і не було санкціоноване судом, як того вимагає ст. 31 Конституції України. На додатковому розслідуванні, прокуратурою міста Києва підслідність даної справи була визначена за Подільським УП ГУНП України в м. Києві. 25.06.2014 року СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12014100070004451 від 25.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України. Крім того, 25.06.2014 року СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12014100070004454 від 25.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 209 ч. 2 КК України. Постановою старшого прокурора прокуратури Подільського району міста Києва Коваля Б.В. від 25.06.2014 року, кримінальне провадження №12014100070004451 від 25.06.2014 року об`єднано з кримінальним провадженням №42014100070000134 та присвоєно основний номер останнього. Також, постановою старшого прокурора прокуратури Подільського району міста Києва Коваля Б.В. від 25.06.2014 року, кримінальне провадження №12014100070004454 від 25.06.2014 року об`єднано з кримінальним провадженням №42014100070000134, та присвоєно основний номер останнього. Постановою слідчого СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві від 25.06.2014 року закрито кримінальні провадження №12014100070004451 та №12014100070004454 стосовно позивача та його батька [PERSON] за відсутністю події злочину (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України). Прокурором прокуратури Подільського району м. Києва Муждабаєвим І.Е. 08.10.2014 року вказана постанова слідчого від 25 червня 2014 року про закриття кримінальних проваджень відносно позивача скасована, постанови слідчого про скасування арештів скасовані, а матеріали кримінального провадження №12014100070004451 та №12014100070004454 направлені слідчому для подальшого розслідування. 03.09.2015 року слідчим СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві Міським І.І. прийнято постанову про закриття кримінального провадження в частині, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100070004451 від 25.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100070004454 від 25.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 209 ч. 2 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Запобіжний захід, який обраний відносно [PERSON] скасовано. Речові докази у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100070004451 від 25.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України повернуто власнику відповідно до протоколів вилучення. Речові докази у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100070004454 від 25.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України повернуто власнику відповідно до протоколів вилучення. Продовжено досудове розслідування кримінального провадження №42014100070000134 від 20.06. 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК України відносно інших осіб, які підлягають притягненню до кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 28 Конституції України визначає, що кожен має право на повагу до його гідності, а також те, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Ст. 29 Конституції передбачає право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Ст. 56 Конституції України передбачено право кожної особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частина 2 статті 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, а також в інших випадках, встановлених законом. Стаття 1176 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Частина 2 цієї статті встановлює, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-\-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Частина 6 цієї статті встановлює, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до статті 7 ст. 1176 ЦК України зазначається, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно з п.1 ст.1 та п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до ч.2,3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно із ч.ч. 5,6 ст. 43 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З моменту порушення відносно [PERSON] кримінальної справи та до моменту її закриття у зв`язку з відсутністю події злочину (з 22.06.2011 року по 03.09.2015 року) минуло 4 роки 3 місяці 12 днів. Цей період згідно з Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянином незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є періодом перебування позивача під слідством та судом (притягнення до кримінальної відповідальності) у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 цієї статті роз`яснює, що моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Таким чином, з врахуванням періоду перебування позивача під слідством та судом, згідно з Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянином незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімальний розмір відшкодування завданої моральної шкоди становить 187 639 грн. 20 коп. При цьому, за висновками експерта №2547 від 02.07.2018 року, складеного експертом Київської незалежної судово-експертної установи, ситуація, що пов`язана з незаконним притягненням [PERSON] до кримінальної відповідальності у кримінальній справі №20-3943 є психотравмуючою для нього. Психотравмуючий зміст згаданої ситуації полягає у тому, що вона, уявляючи собою комплексний стресогенний чинник екстремальної дії, викликала та стала підтримувати у [PERSON] інтенсивні негативні переживання (страждання), руйнівні стосовно його психологічного позитивного самопочуття, тобто стосовно почуття повноцінності власної особистості та поваги. [PERSON] внаслідок зазначеної ситуації спричинені страждання, тобто завдано (нанесено) моральну шкоду. Можливий розмір відшкодування нанесеної [PERSON] моральної шкоди (з психологічної точки зору) орієнтовний (можливий) розмір якої може становити 609,36 мінімальних заробітних плат. Згідно цього ж дослідження висновки щодо визначення орієнтовного розміру компенсації моральної шкоди, мають імовірний характер, а також зазначено, що остаточне рішення по цьому питанню є прерогативою суду. У правовій позиції Верховного Суду у справі № 686/23731/15-ц від 20.09.2018 року зазначено, що законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. У п.6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року №35-13/797) зазначено, що «моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи». Отже, будь-яка компенсація не може бути співмірною стражданням. Відповідно, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а згідно ч. 3 ст. 5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Відповідно до ч. 5 ст. 5 Конвенції кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання, здійсненого всупереч положенням цієї статті, має забезпечене правовою санкцією право на відшкодування. Тобто, право на свободу та особисту недоторканність охоплює також право на відшкодування відповідно до п.5 ст.5 Конвенції. Підстави - порушення пунктів 1-4 ст. 5. Це положення ЄКПЛ було порушене в низці справ проти України, зокрема, в рішеннях «Світлорусов проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Корнейкова проти України», а також «Мироненко і Мартенко проти України». При визначенні розміру моральної шкоди заподіяної [PERSON] , суд враховує характер правопорушення, тривалість та глибину моральних страждань, які зазнав позивач, що змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину і відновлення ділової репутації. Таким чином, з урахуванням принципу розумності та справедливості, розмір компенсації моральної шкоди визначається судом у сумі 650 000 грн. Визначаючи розмір компенсації у сумі 650 000 грн., суд враховує, що розмір моральної шкоди не повинен призводити до збагачення потерпілої особи, а є спробою відновлення попереднього стану, пов`язаним з тривалим кримінальним провадженням та компенсацією моральних страждань. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845. Відповідно до пунктів 35, 38 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. За приписами статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави. Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України. В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету України, в тому числі й шляхом безспірного списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду з єдиного казначейського рахунку. За таких обставин суд не бере до уваги твердження відповідача, про те, що Державна казначейська служба жодних прав та інтересів позивача не порушувала, а відтак не може нести відповідальність за дії інших суб`єктів з огляду на те, що недоведеність порушеннь прав позивача Державною казначейською службою України та відсутність у зв`язку з цим підстав для відшкодування завданої позивачу шкоди, не мають значення за змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, оскільки не вимагають встановлення вини Державної Казначейської служби України, якій лише делеговано відшкодування шкоди спричиненої державою. Таким чином, кошти компенсації моральної шкоди мають бути стягнуті з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів Єдиного казначейського рахунку на користь позивача. У відповідності до вимог ст.ст. 139, 141 ЦПК України, суд вважає правильним стягнути з відповідача також витрати, пов`язані з проведенням психологічної експертизи у розмірі 15 000 грн., здійснення якої підтверджено квитанцією від 17.05.2018 року та рахунком на оплату (Т. 2 а.с. 128, 129). За приписами ч. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянином незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. За твердженням представника позивача витрати понесені на правову допомогу склали 122 000 грн., при цьому копії квитанцій, довідок, договорів (Т.1 а.с. 229, 230, 231, 233) долучених до матеріалів справи не містять відомостей та належних реквізитів на підтвердження надання та оплати юридичної допомоги [PERSON] саме у вказаній кримінальній справі. За таких обставин, суд не знаходить підстав для стягнення можливих витрат на правову допомогу. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 3, 19, 28, 29, 56 Конституції України, ст.с. 22, 23, 176, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 13, 43 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду», пунктів 35, 38 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» та,

Outcome: partial