Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У січні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення на їх користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні. В обґрунтування позову зазначили, що позивач [PERSON] працював у ПАТ «Азовзагальмаш» у період з 18.04.2011 року по 24.11.2014 року, позивач [PERSON] - у період з 09.07.2010 року по 24.11.2014 року, а позивачка [PERSON] - у період з 05.01.2011 року по 19.11.2014 року. 24.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України, а [PERSON] - 19.11.2014 року за власним бажанням у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку за ст. 38 КЗпП України. За період часу з серпня 2014 року по день звільнення [PERSON] була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 41818,40 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 36486,45 грн., вихідна допомога в сумі 13332,60 грн. Крім того через затримку виплати заробітної плати на його користь має бути виплачена компенсація в розмірі 29,98 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України вважає, що йому має бути сплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2014 року по 12.01.2015 року в сумі 12635,59 грн. На підставі викладеного, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з серпня по листопад 2014 року в сумі 41818,40 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 36486,45 грн., вихідну допомогу в сумі 13332,60 грн., компенсацію за час затримки виплати заробітної плати в сумі 29,98 грн., а також середній заробіток за період з 25.11.2014 року по 12.01.2015 року в сумі 12635,59 грн. [PERSON] за період часу з серпня 2014 року по день звільнення була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 36000,26 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 27177,92 грн., вихідна допомога в сумі 14572,80 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України вважає, що йому має бути сплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2014 року по 12.01.2015 року в сумі 13432,22 грн. На підставі викладеного, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з серпня по листопад 2014 року в сумі 36000,26 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 27177,92 грн., вихідну допомогу в сумі 14572,80 грн., а також середній заробіток за період з 25.11.2014 року по 12.01.2015 року в сумі 13432,22 грн. Крім того, просив стягнути на його користь також і понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. [PERSON] за період часу з вересня 2014 року по день звільнення була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 2849,73 грн., не виплачена доплата за суміщення професій в розмірі 20,25 грн., оплата у зв'язку із простоєм підприємства в сумі 140,48 грн. Крім того через затримку виплати заробітної плати на її користь має бути виплачена компенсація в розмірі 58,38 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України вважає, що їй має бути сплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.11.2014 року по 12.01.2015 року в сумі 1174,40 грн. На підставі викладеного, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з вересня по листопад 2014 року в сумі 2849,73 грн., доплату за суміщення професій в розмірі 20,25 грн., оплату у зв'язку із простоєм підприємства в сумі 140,48 грн., компенсацію за час затримки виплати заробітної плати в сумі 58,38 грн., а також середній заробіток за період з 20.11.2014 року по 12.01.2015 року в сумі 1174,40 грн. Крім того, просила стягнути на її користь також і понесені нею судові витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. У ході судового розгляду позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2014 року по 13.02.2015 року в сумі 23528,34 грн. Інші позовні вимоги просив залишити без розгляду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] також уточнили позовні вимоги: [PERSON] просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2014 року по 13.02.2015 року в сумі 25011,72 грн., а [PERSON] - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.11.2014 року по 13.02.2015 року в сумі 2091,90 грн. Іншу частину позовних вимог просили залишити без розгляду. Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 13.02.2015 року залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та компенсації за затримку виплати заробітної плати, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, а також позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі, доплати за суміщення професій, компенсації за затримку виплати заробітної плати та оплати через простой підприємства. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, надавши письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнала та вказала, що 29.01.2015 року [PERSON] та [PERSON] була повністю виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 79984,10 грн. та 59634,47 грн. відповідно. 02.02.2015 року повністю проведено розрахунок і з позивачкою [PERSON] в сумі 4324,37 грн. Таким чином вважає, що обов'язок підприємства щодо повного розрахунку при звільненні перед позивачами виконаний. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. У зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 18.04.2011 року по 24.11.2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с. 12-13). 24.11.2014 року [PERSON] був звільнений з підприємства у зв'язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач [PERSON] у період з 09.07.2010 року по 24.11.2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с. 21-25). 24.11.2014 року [PERSON] також був звільнений з підприємства у зв'язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. [PERSON] у період з 05.01.2011 року по 19.11.2014 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у її трудовій книжці (а.с. 28-33). 19.11.2014 року [PERSON] була звільнена з підприємства за власним бажанням у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку згідно ст. 38 КЗпП України. За період роботи позивачів на підприємстві їм нараховувалась заробітна плата. З наданого відповідачем розрахункового листа [PERSON] за грудень 2014 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед ним за період його роботи з серпня 2014 року по листопад 2014 року складає 79984,10 грн. З наданого відповідачем розрахункового листа [PERSON] за грудень 2014 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед ним за період його роботи з серпня 2014 року по листопад 2014 року складає 59634,47 грн. З наданого відповідачем розрахункового листа [PERSON] за грудень 2014 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед нею за період її роботи з вересня 2014 року по листопад 2014 року складає 4324,37 грн. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було та згідно з платіжним дорученням від 29.01.2015 року і відомості виплати заробітної плати остаточний розрахунок із позивачами [PERSON] та [PERSON] був проведений лише 29 січня 2015 року, що підтверджується також і виписками з карткових рахунків, та виплачено [PERSON] 79984,10 грн., [PERSON] - 59634,47 грн., тобто з порушеннями передбачених законом строків розрахунків з працівником при його звільненні. [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 4324,37 грн. було виплачено також з порушенням встановлених строків - 02.02.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням від 02.02.2015 року, відомістю виплати заробітної плати та випискою з карткового рахунку. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів, суд керується наступним. Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз'яснив, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Такі ж правові позиції наведені в постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11. Позивачами [PERSON] та [PERSON] заявлено позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2014 року по 13.02.2015 року, а позивачкою [PERSON] - за період з 20.11.2014 року по 13.02.2015 року. Між тим суд зазначає, що середній заробіток розраховується за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення і по день фактичного розрахунку. Таким чином середній заробіток, що підлягає стягненню на користь позивачів, розраховується за такі періоди: відносно [PERSON] та [PERSON] - з 25.11.2014 року по 29.01.2015 року, відносно [PERSON] - з 20.11.2014 року по 02.02.2015 року. З довідки бухгалтерії ПАТ «Азовзагальмаш» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці роботи становить 619,51 грн., середньоденна заробітна плата [PERSON] - 663,87 грн., а середньоденна заробітна плата [PERSON] - 67,08 грн. При цьому суд зазначає, що ці розрахунки зроблені відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно вказаного позивачем [PERSON] графіку роботи кількість робочих днів за період з 25.11.2014 року по 29.01.2015 року складає 46 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON], а саме за період з 25.11.2014 року по 29.01.2015 року складає - 28497,46 грн. (46 днів х 619,51 грн.). Згідно вказаного позивачем [PERSON] графіку роботи кількість робочих днів за період з 25.11.2014 року по 29.01.2015 року складає 46 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON], а саме за період з 25.11.2014 року по 29.01.2015 року складає - 30538,02 грн. (46 днів х 663,87 грн.). Згідно вказаного позивачкою [PERSON] графіку роботи кількість робочих днів за період з 20.11.2014 року по 02.02.2015 року складає 51 день. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON], а саме за період з 20.11.2014 року по 02.02.2015 року складає - 3421,08 грн. (51 день х 67,08 грн.). За таких обставин та положень закону, суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які підлягають задоволенню, складають: на користь [PERSON] - 28497,46 грн., на користь [PERSON] - 30538,02 грн. та на користь [PERSON] - 3421,08 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, витрати на правову допомогу, понесені позивачами [PERSON] та [PERSON], а саме: за складання позовної заяви складають по 250 грн. Позивач має право на відшкодування судових витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Виходячи з наведеного, суд вважає обґрунтованою у відшкодування судових витрат на користь [PERSON] суму в розмірі 250 грн., та на користь [PERSON] - 250 грн., які підлягають стягненню на їх користь з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: partial