Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадщину за законом. В обґрунтування позову посилався на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності йому, [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є [PERSON] , яка спадщину отримала шляхом фактичного вступу у права спадкування, проте свої спадкові права не оформила. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після [PERSON] є позивач. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину після смерті матері, проте отримав свідоцтво про право власності на спадщину за законом лише на 1/3 частину зазначеної квартири. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної контори Шугаєвою Н.С. від 23 листопада 2019 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , оскільки за життя [PERSON] не оформила спадкові права після сина [PERSON] а [PERSON] не надав докази проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті. За таких обставин, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог остаточно просив суд визнати факт проживання однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , з сином [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] на час відкриття спадщини. Ухвалою від 27 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с.28). Ухвалою від 01 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ після [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.37). Ухвалою суду від 24 червня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.132). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, пояснивши, що спірна квартира була єдиним житлом [PERSON] , в якій він завжди проживав і був зареєстрованим. Проте був знятий з реєстрації у зв`язку із засудженням. Після звільнення з місць позбавлення волі у 2001 році, він став проживав з матір`ю [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Проживали вони однією сім`єю до смерті брата. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, оскільки позивачем не вірно обраний спосіб захисту, а саме вимоги встановлення факту проживання зі спадкодавцем підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 липня 1998 року (а.с.6). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його мати [PERSON] , яка за своє життя спадкових прав не оформила. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є її син [PERSON] . Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину після смерті матері. [INFO] [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с.10,111). Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної контори Шугаєвою Н.С. від 23 листопада 2019 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] , оскільки за життя [PERSON] не оформила спадкові права після сина [PERSON] , а [PERSON] не надав доказів проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті (а.с.15). Згідно вимог ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», п. 23, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Факт постійного проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та підтверджується письмовими доказами, копією наданої спадкової справи, показами допитаних свідків. Так, свідок [PERSON] суду показала, що вона є рідною сестрою [PERSON] [PERSON] проживав завжди разом із [PERSON] , окрім періоду коли відбував покарання та служив у армії. На день своєї смерті вони проживали разом, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є другом дитинства позивача і їх сусідом, все життя він проживає у будинку [ADDRESS] і знає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Останній завжди проживав в квартирі [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] . Після звільнення з місць позбавлення волі десь у 2001 році, у свідка була розмова з [PERSON] і останній сказав, що займається поновленням паспорту та пропискою. [PERSON] та [PERSON] до самої смерті останнього проживали разом, мали спільний бюджет. Також їм допомагав і [PERSON] . Підсумовуючи наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , яка померла [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] , доведеними. Щодо вимог про встановлення факту прийняття спадщини, то в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи результат розгляду справи, вимоги ст.141 ЦПК України, клопотання позивача залишити судові витрати за ним, суд вважає віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: partial