Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У січні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що вона із відповідачем перебували у шлюбі з 30.07.2015 року та від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка зазначає, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не проявляє батьківської уваги, участі у вихованні сина не приймає, тобто дитина знаходиться повністю на її утримані. Оскільки добровільно про сплату аліментів на утримання дитини з відповідачем домовитися їй не вдалося, вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 03.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В жовтні 2019 року позивачка звернулась із заявою до Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина. У січні 2020 року позивачка звернулась із заявою до Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про надання довідки розрахунку заборгованості по аліментам. 16.01.2020 року позивачкою отримано довідку розрахунку заборгованості по аліментам, відповідно до якої станом на 01.01.2020 року за відповідачем числиться заборгованість по аліментам у розмірі 67682,99 грн. Як зазначає позивачка, та згідно зазначеної довідки вбачається, що відповідач протягом тривалого часу не сплачує аліменти на утримання дитини, тобто фактично не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] . Зазначає, що матеріальним забезпеченням малолітнього сина займається виключно вона без жодної допомоги з боки відповідача. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2019 року визначено [PERSON] спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні з дитиною, шляхом встановлення днів зустрічей батька з дитиною: перша та третя суботи кожного місяця з 16 год. 00 хв. у присутності матері, громадянки [PERSON] . Позивачка зазначає, що жодного разі відповідач з березня 2019 року по день подання цієї позовної заяви сина не відвідав, не цікавиться станом його здоров`я, не приймає жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Враховуючи вищевикладене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач заперечує стосовно задоволення позову, оскільки позивач не надала жодних належних та допустимих доказів того, що задоволення її позову та позбавлення його батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Також відповідач зазначає, що надана позивачкою довідка розрахунку заборгованості від 16.01.2020 року не є належним та допустимим доказом його начебто ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки рішення про стягнення аліментів приймалось без його участі, так як він постійно мешкає в місті Лінц, Австрія та не міг з поважних причин з`явитися до суду та надати свої пояснення щодо того, що його матеріальне становище змінилось, так як через пандемію короно вірусу він втратив роботу в Австрії та повернувся в Україну. Як зазначає відповідач, отримавши довідку про заборгованість та ознайомившись з рішенням суду про стягнення аліментів, він 19.06.2020 року в добровільному порядку, за весь період починаючи з грудня 2018 року і по червень 2020 року сплатив 50% прожиткового мінімуму щомісячно на утримання дитини і ця сума склала 16 165,00 грн. Також відповідач зазначає, що акти в кількості 19 штук, які додала до позову в якості доказів позивачка надруковані заздалегідь з однаковим текстом і в них лише вписані дати, прізвища, ім`я, по-батькові сусідів та дати складання. При цьому, час зазначено один і той самий 21 год. 00 хв. До даних доказів просить віднестися критично, оскільки саме в результаті того, що позивачка чинила перешкоди у спілкуванні з сином, він був вимушений звертатись до суду (а.с.42-47). 23.01.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 23-24). 30.06.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 53-54). У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили його задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Представник служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації просив розглядати справу без присутності представника служби (а.с.83). Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Судом встановлено, що згідно заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 03.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що під час подання позовної заяви про стягнення аліментів, позивачка [PERSON] вказала, як адресу проживання відповідача [PERSON] , адресу свого проживання, тому відповідач не знав і не міг знати про поданий позов, оскільки він проживав у Австрії. Даний факт не спростований ні позивачем ні її представником. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з дитиною - задоволено частково. Визначено [PERSON] спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні з дитиною, шляхом встановлення днів зустрічей батька з дитиною: перша та третя суботи кожного місяця з 16 год. 00 хв. у присутності матері, громадянки [PERSON] (а.с. 7-8). Отже, судом встановлено, що у жовтні 2018 року відповідач по даному позову [PERSON] у зв`язку із тим, що позивачка по даному позову [PERSON] чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною, звернувся до суду із відповідним позовом, а у грудні 2018 року (тобто майже через два місяця після позову [PERSON] ) позивачка по даному позову звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, тому суд критично оцінює посилання позивачки про те, що відповідач не проявляв батьківської уваги, не приймав участі у вихованні сина, у зв`язку із чим, вона подала позов до суду про стягнення аліментів, оскільки як встановлено судом, позивачка по даному позову чинила перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Судом встановлено, що згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] - [PERSON] станом на 01.01.2020 заборгованість зі сплати аліментів складає 67 682,99 грн. (а.с.11). У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вказана заборгованість утворилась у зв`язку із тим, що відповідачу було проведено хірургічне втручання у Австрії та він перебував тривалий час на лікуванні, що підтверджується епікризом виданого Ткаченку Євгену у «Kepler Universitats Klinikum» у місті Лінц, Австрія 07.09.2020 року проведено операцію (а.с.70-73). При цьому, представник відповідача зазначив, що саме у зв`язку із хірургічним втручанням та перебуванням відповідача на лікуванні він не міг бачитися з сином після винесення судом рішення про встановлення способу спілкування батька із сином. Судом встановлено, що [PERSON] 09.07.2020 року, 10.07.2020 року, 05.08.2020 року, 06.09.2020 року, 06.10.2020 року, 04.11.2020 року сплачено частково аліменти по ВП60596933 (а.с.61- 66). Судом встановлено, що згідно висновку №107-40/8462 від 24.12.2020 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 84-85). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини за нормами ст. 141, 150 157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживались до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Право звернення до суду з даним позовом та правові наслідки позбавлення батьківських прав врегульовані нормами ст. 165-166 СК України. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавленні батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав, як вже зазначалось вище, є винятковим та крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. А тому, в даному спорі, під час судового розгляду справи судом не встановлено, що відповідач [PERSON] умисно ухиляється, повністю не виконує або не бажає виконувати батьківські обов`язки. Суд при прийнятті рішення по даному позову приймає до уваги рекомендації, які викладені у висновку органу опіки та піклування, а тому відмовляє у задоволенні позову. На підставі ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 19, 141, 164, 180-183, 191, 193 СК України, ст. ст. 1, 2, 17 Закону України «Про охорону дитинства», п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківська, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed