Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 06/27/F від 17 квітня 2006 року, з урахуванням додаткової угоди №4 від 16 жовтня 2009 року до кредитного договору №06/27/F від 17 квітня 2006 року, відповідач отримав кредит в сумі 92426,67 доларів США на комерційні цілі зі сплатою за користування коштами 21% річних строком повернення до 20 лютого 2010 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 16 жовтня 2014 року в сумі 462434,35 доларів США, що еквівалентно 5988524,78 грн. за курсом НБУ на 16 жовтня 2014 року 12,95 грн. за 1 долар США, яка складається з заборгованості за кредитом 92426,67 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 198290,34 доларів США, пені 149623,11 доларів США, а також штрафів 77,22 долари США (фіксована частина), 22017,01 долари США (процентна складова). Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 17 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 06/27/F, копія якого долучена до справи (а.с.11-14), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику безготівковим переказом на рахунок №22020050072582 на строк з до 16 квітня 2007 року кошти в розмірі 130000,00 доларів США на бізнес цілі, зі сплатою за користування кредиту 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (п.1.1 договору). В подальшому 16 жовтня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена додаткова угода №4 до кредитного договору №06/27/F від 17 квітня 2006 року (а.с.15-23), за умовами якої, що так само є обовязковою для сторін згідно ст. 629 ЦК України, текст кредитного договору №06/27/F від 17 квітня 2006 року викладений в новій редакції, за умовами якого банк відкриває відновлювальну кредитну лінію з лімітом в розмірі 92426,67 долари США на строк до 20 лютого 2010 року зі сплатою за користування коштами 21% річних (п.А.1, А.2, А.3, А.6 додаткової угоди). Відповідач за цим договором, отримавши 16 жовтня 2009 року на відкритий банком рахунок №2204050031326 кошти в сумі 92426,67 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку банку (а.с.5-8, 9), зобов'язався повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити проценти за його користування, винагороди відповідно до умов п.2.2.1-2.2.6, п.1.1, п.4.1, 4.2, 4.3, 1.2, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, п.4.4, 4.5, 4.6, 4.13 здійснюючи відповідні погашення з відкритих банком рахунків №26201603067491 (для погашення тіла кредиту, процентів) та №26208600353628 (для сплати неустойки). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.5-10), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останнім не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач вимогу позивача про повернення кредиту не виконав, заборгованість, яка утворилася станом на 16 жовтня 2014 року не повернув, в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачував тіло кредиту, відсотки і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 16 жовтня 2014 року прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 290717,01 доларів США, з яких 92426,67 доларів США тіло кредиту, 198290,34 доларів США проценти. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п.5.1 договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов?язань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3, строків повернення кредиту, передбачених п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, винагороди, передбаченої п.п.2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У випадку, якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати. За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.5.1 договору відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки в межах п?ятирічного строку позовної давності, визначеного п.5.7 договору за період з 16 листопада 2009 року 16 жовтня 2014 року в розмірі 149623,11 доларів США, а також штрафи згідно умов п.5.2, 5.8 договору 77,22 долари США (фіксована частина), 22017,01 долари США (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved