overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO]. У судове засідання позивач не з»явилась, подала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій, будучи сповіщеним про розгляд справи про позбавлення його батьківських прав відносно свого сина- позовні вимоги визнав, частково заперечуючи проти викладених у позові обставин та вважав за можливе розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справи за її відсутності, позов відповідачем визнано, подала письмові заперечення щодо деяких обставин, викладених у позовній заяві. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду сповіщений у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 03.11.2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, [INFO] у них народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого вони записані батьками дитини/ а.с. 6/ 20.05.2009 року шлюб між сторонами було був розірвано, що підтверджується наявним в справі свідоцтвом про розірвання шлюбу/ а.с.7/ Після розірвання шлюбу спільна дитина залишилася проживати з позивачем. 12 жовтня 2010 року рішенням Київського районного суду м. Харкова з [PERSON] було стягнуто на користь позивача для утримання сина аліменти у розмірі 500грн. щомісячно./ а.с. 8/ Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не приймає участі у вихованні, спілкуванні та розвитку дитини, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позовні вимоги відповідачем визнані, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, вказуючи на те, що його батьки, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Він народився під час перебування в шлюбі, 27.06.1998 року, після його розірвання та по теперішній мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. З 04.08.2015 року позивач навчається в ФДБОУ ВО «ЮРГПУ (НПІ) імені [PERSON]» м. Новочеркаськ Ростовської області Російської Федерації, є студентом першого курсу. Відповідач добровільно допомоги на навчання дитини не надає, позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги для забезпечення навчання. Просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в сумі 1000 грн. щомісячно з дня звернення до суду та до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~\~ст. 199 Сімейного Кодексу України,\~\~якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги,\~\~батьки зобовязані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови,\~\~що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно\~\~ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів. Згідно з копією свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO]. (а. с. 3-4), яка є студентом першого курсу ФДБОУ ВО «ЮРГПУ (НПІ) імені [PERSON]» м. Новочеркаськ Ростовської області Російської Федерації (а. с. 6). Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що житлове приміщення в квартирі [ADDRESS] належить їй на праві власності. У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації з квітня 2013 року, витрат за комунальні послуги не несе в зв'язку з чим просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач з представником позов підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що в житловому приміщенні в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який є колишнім цивільним чоловіком позивача та батьком [PERSON] Вказане житлове приміщення належить позивачу на праві власності. Як вбачається з акту, наданого стороною позивача, складеного комісією ЖЕД-302, відповідач не проживає у вказаній квартирі з квітня 2013 року. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 13). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнав (а.с.14 ). Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 грудня 2011 року. Сторонам присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.2). Згідно свідоцтва про народження у подружжя народилися [INFO] року донька [PERSON] (а.с.3), [INFO] року донька [PERSON] (а.с.4). Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, ухиляється від їх матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/3 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась у суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сімя розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. В судове засідання відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії VS-HO №358533 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Ситніковою) [PERSON], [INFO], 14.08.1993 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі записів актів цивільного стану м. Артемівська Донецької області. Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовною, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась у суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сімя розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №166527 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Сергієнко) [PERSON], [INFO], 22.07.2011 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовною, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову посилається на те, що 11.05.2000 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх 7 років. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.05.2000 року. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, протягом останніх 7 років проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 04.12.2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис за №971. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила суду, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 04.12.2004 року. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Всього прожили в шлюбі 11 років, та з літа 2014 року стосунки між ними погіршились та вони припинили жити разом, так як відповідач зловживав алкогольними напоями та ображав її. На теперішній час шлюб зберегти не має можливості, оскільки вона проживає з іншим чоловіком, з яким в подальшому хоче оформили офіційно стосунки. Спору про місце проживання дітей немає, діти проживають з нею. Після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище та просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позов визнав та пояснив суду, що шлюб зберегти не можливо, оскільки від сторонніх людей дізнався, що позивачка проживає з іншим чоловіком. Спору про місце проживання дітей не має, оскільки вони залишаються жити разом із матірю, але бажає приймати участь у їх вихованні та утриманні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 04.12.2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №971. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖД №129423. /а.с.6/ Від шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І ЖД №043050 та серії І ЖД №153354. /а.с.8,7/ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні ще з літа 2014 року, на теперішній час у позивача інша сімя, тому збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам дітей, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася в суд із вказаним позовом. Зазначала, що відповідач є її батьком, однак шлюб між батьками розірвано на підставі рішення Крижопільського районного суду від 24.02.2014 року. Вона навчається на першому курсі денної форми навчання Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету ДПС України і їй потрібна матеріальна допомога, оскільки самостійного заробітку не має і на даний час перебуває на утриманні матері. Тому змушена звернутися до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період свого навчання в розмірі 30 % від всіх видів доходів відповідача щомісячно починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ннею двадцяти трьох років. В судове засідання позивач не зявилася подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити та провести слухання справи у її відсуттність. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та визнав повністю позовні вимоги.\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] є студенткою Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету ДПС України денної форми навчання та потребує матеріальної допомоги, термін навчання закінчується у 2018 році, що підтверджується копією договору укладеним між матірю позивача та навчальним закладом №75 від 14.08.2015 року (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, від 08.07.2011 року, позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок, тому на підставі статті 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. Враховуючи наведене і

Outcome: approved