Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 грудня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений безвідсотковий договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 11 000 грн. На підтвердження укладення вищевказаного договору позики, відповідачем була надана розписка, що посвідчує отримання ним грошової суми та підтверджує зобовязання повернути позику у строк до 31 грудня 2015 року. Однак, відповідач, всупереч взятим на себе зобовязанням, у строк до 31 грудня 2015 року кошти не повернув. Більше того, на даний час відповідач всіляко уникає зустрічей з позивачем, та не відповідає на його телефонні дзвінки, що свідчить про ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобовязань. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість на загальну суму 12 990 грн., з яких 11 000 грн. основна заборгованість, 1811,73 грн. пеня, 123,52 грн. 3% річних, 55, 00 грн. інфляційні витрати. Позивав в судове засідання не зявився. Про час, день та місце слухання справи повідомлений. Направив до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що ним були надані позивачу послуги з реєстрації сайту, крім цього, позивачем був зіпсований відповідачу телефонний апарат. А тому, просив при вирішенні питання про стягнення боргу по розписці врахувати вказані обставини та вирахувати вартість робіт по послугах з реєстрації сайту та ремонту телефонного апарату із загальної заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 11 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений безвідсотковий договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 11 000 грн. На підтвердження укладення вищевказаного договору позики, відповідачем була надана розписка, що посвідчує отримання ним грошової суми у розмірі 11 000 грн. та підтверджує його зобовязання повернути позику у строк до 31 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. Згідно з п.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач всупереч взятим на себе зобовязанням, у строк до 31 грудня 2015 року кошти не повернув. Цим самим, відповідач порушив п.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Разом з цим, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що ним були надані послуги з реєстрації сайту, а тому розмір заборгованості необхідно зменшити з врахуванням витрат на реєстрацію сайту, оскільки відповідачем не надану суду жодних допустимих та переконливих доказів на підтвердження своїх доводів. Крім цього, відповідач не позбавлений права звернутись до суду із окремим позовом з приводу зазначених ним вимог до позивача. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд, також, приходить до висновку по відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, оскільки їх розмір позивачем не обґрунтований та не надано до належного розрахунку таких штрафних санкцій. За ст. 88 ЦПК судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 1046, 1047,

Outcome: approved