Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позову вказує, що в квітні 2020 року позивач дізналась із Єдиного реєстру боржників та Реєстру виконавчих проваджень про наявність відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 10839 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором із забезпеченням заставою та можливістю перенесення платежу № 1502/4488DCLRKZPT від 15.09.2014, укладеним між позивачем та ПАТ «Платинум банк». Відповідно до виконавчого напису № 10839 стягнення заборгованості проводиться за період з 05.11.2017 по 12.11.2019, сума заборгованості складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 7 046,53 грн, суми заборгованості за відсотками - 3 344,00 грн, суми плати, що здійснена стягуване за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн, а всього 10 690,53 грн. Вважає, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, заборгованість яка стягується з позивача не є безспірною. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2020 цивільну справу № 755/11452/20 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватний нотаріус, Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано за підсудністю на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.10.2020 цивільну справу № 755/11452/20 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватний нотаріус, Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Курічової В.М. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2021 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Н.С., витребувано докази у приватного нотаріуса, установлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі роз`яснено право подати письмові пояснення. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач та третя особа були належним чином повідомленими про день, час та місце проведення судового засідання, в засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили. Відповідач відзив на позов не подав. Третя особа письмові пояснення щодо позову не подала, витребувані судом документи також не подала. Оскільки відповідач відзив не подав, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. 15.09.2014 між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] укладено кредитний договір із забезпеченням заставою та можливістю перенесення платежу № 1502/4488DCLRKZPT, за умовами якого [PERSON] отримала суму кредиту 12 551,24 грн, строком кредитування на 65 платіжних періодів, фіксована процента ставка за користування кредитом 0,0001% річних, комісія за надання кредиту 00,00 грн, комісія за обслуговування кредиту 176,00 грн, дата останнього платежу 18.02.2020. Згідно витягу з договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА від 02.10.2019 укладеного між ТОВ «ФК «Аланд» та ТОВ ФК «Кредит - Капітал» право вимоги за кредитним договором № 1502/4488DCLRKZPT, укладеним 15.09.2014 між [PERSON] та ПАТ «Платинум банк» перейшло до ТОВ «ФК «Аланд». 12.11.2019 ТОВ «ФК «Аланд» на адресу [PERSON] направлено письмову вимогу про негайне виконання зобов`язання за кредитним договором № 1502/4488DCLRKZPT від 15.09.2014 в сумі 10 390,53 грн. Згідно виписки з рахунку [PERSON] із зазначення суми заборгованості та строків її погашення заборгованості за кредитним договором № 1502/4488DCLRKZPT від 15.09.2014, наданою директор ТОВ «ФК «Аланд» Пилипенко А.М., станом на 11.03.2020 заборгованість перед ТОВ «ФК «Аланд» становить 10 390, 53 та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 13.03.2020 вчинила виконавчий напис № 10839 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 1502/4488DCLRKZPT від 15.09.2014, укладеним із ПАТ «Платинум банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА, укладеного 02.10.2019. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.11.2017 по 12.11.2019, сума заборгованості складається з: 7 046,53 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 3 344,00 грн - сума заборгованості за процентами, 300,00 грн - сума плати, що стягнена за вчинення виконавчого напису, загальна сума заборгованості складає 10 690,53 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 21.04.2020 відкрито виконавче провадження № 61882695 з виконання оспорюваного виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями, доповнено такою нормою: «кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ці зміни внесено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, згідно з якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначену постанову апеляційного суду проголошено 22.02.2017, а отже, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Отже, на час вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, тому він має бути визнаний таким, не підлягає виконанню. Позивач в обґрунтування позову також зазначає, що відповідач не надав нотаріусу доказів того, що саме відповідачу належало право вимоги відносно кредитного договору, який був укладений між ПАТ «Платинум банк» та позивачем, не надав належних та допустимих доказів того, що заборгованість є безспірною, а тому нотаріусом вчинено виконавчий напис з недотримання передбачених законодавством умов вчинення виконавчого напису. Так Верховний Суд України в постанові від 05.07.2017 у по справі №754/9711/14-ц зазначив, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, зокрема таким документом є засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яку у цій справі стягував нотаріусу не надав. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17, Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд установив, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість боржника перед стягувачем не була безспірною, позивач не був повідомлений про наявність такої заборгованості. На підставі викладеного суд дійшов висновку задовольнити позов та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при поданні позову понесла судові витрати в сумі 840,80 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складається з судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved