overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те що вони перебувають в шлюбі з 01.03.2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей не має. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного. В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя, а тому не ненадає термін для примирення. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини не підтримують з червня 2017, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 9). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 10). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейне життя. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 20). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 23.03.2004 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач зявилася, позовну заяву підтримала і просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін в плані влаштування власного життя. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, часто виникали сварки. Крім того, протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов вона підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданий Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 71. Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї. Крім того, протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, а тому, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини, після смерті її батька [PERSON], який помер 24 серпня 2004 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 24 серпня 2004 року помер її батько [PERSON] після його смерті відкрилася спадщина. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що вона не знала про наявність двох сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії РВ №0073996 та серії РВ №0073996. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини вона змушена звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 27.12.2018 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 08.02.2018 року, яким позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.09.1959 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON], помер 24 серпня 2004 року в с. Мала Мощаниця, Здолбунівського району, Рівненської області. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Здолбунівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], який помер 24 серпня 2004 року спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви тривалістю 60 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 2 по вул. Заводська, 5 в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником вказаної квартири. В будинку зареєстрований онук позивачки [PERSON]. Однак, у 2002 році [PERSON] виїхав до Росії з своєю матірю, та адреса їх місця проживання невідома. Позивачка належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернулася до суду. Позивачка, звернулася з заявою, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до п. 1 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно довідки про склад сімї від 18.01.2018 року № 782, [PERSON] зареєстрований у [INFO]. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов від 18 січня 2018 року [PERSON] проживає у Росії. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] з 2002 року не проживає з позивачем, а тому він втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 2 по вул. Заводська, 5 в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2016 року. Сімейне життя у них не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, через що в сімї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Можливість збереження шлюбу відсутня. Подружні відносини припинилися з вересня 2017 року та спільного господарства не ведуть. У зв`язку з наведеним позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та просить не надавати строк для примирення. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, відповідач позов визнав (а.с.20-22). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст.ст. 200, ч.4, 206 ч.4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін на підготовчому судовому засіданні та дослідивши надані письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 24 вересня 2016 року зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та Бунас (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Згідно відмітки у паспорті позивача та довідки виконавчого комітету Базилівщинської сільської ради Машівського району Полтавської області [PERSON] зареєстрована та проживає у [INFO] (а.с.5,7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони втратили почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння, подружні відносини припинилися з вересня 2017 р., спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між позивачем та відповідачем слід розірвати. За проханням позивачки після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст.141,142 ЦПК України позивачу слід повернути судовий збір в сумі 352,40 грн. з державного бюджету та 352,40 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 21 листопада 2014 року перебуває із [PERSON] у шлюбі. Подружнє життя із відповідачем не склалося з наступних причин, не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~ У судовому засіданні встановлено, що з 21 листопада 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції актовий запис № 2465 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 090393 від 21.11.2014 року (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 2003 року. Мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки в них різні характери, ставлення до життя. З відповідачем разом не проживають понад пів року. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 21.11.2003 року у Михайлівсько-Рубежівській сільській раді Київської області Києво-Святошинського району, актовий запис № 17. У судове засідання позивач не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Просила суд задоволити позов та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу районного суду не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved