Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги, мотивуючи його тим, що 04 липня 2012 року між сторонами укладено договір на ведення цивільної справи в суді. Оскільки коштів задля захисту власних інтересів у [PERSON] не було, навіть коштів для сплати судового збору, більш того, спірним майном померлого користувалася та користується його колишня дружина [PERSON], було досягнуто згоди на укладення угоди між сторонами та оплати гонорару у розмірі 50 відсотків від ринкової вартості спірного майна, а саме квартири [ADDRESS]. Жодних грошових коштів сплачено не було. Відповідно до умов договору позивачем було сплачено судовий збір до суду у розмірі 3220 грн. 00 коп. підготовлено та подано позовну заяву з додатками щодо встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування до суду. Ухвалою суду провадження було відкрито та призначено справу до розгляду. В процесі розгляду справи було залучено у якості співвідповідача, окрім Київської міської ради, [PERSON] та на протязі більш як півроку було проведено 6 судових засідань. Жодного разу відповідачка не брала участі у судових засіданнях, її інтереси представляли позивач та її колега - адвокат [PERSON] на підставі довіреності від відповідачки. 08.04.2013 року було проголошено рішення, яким було задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано за нею право власності на спірне майно. 15.04.2013 року [PERSON] стало відомо, що відповідачка скасувала довіреність на представлення інтересів та отримала власноруч копію рішення по справі. Позивач неодноразову зверталась до відповідачки щодо пояснення причин такої поведінки та виконання зобов'язань за договором між ними, проте відповідач не брала слухавку, коли брала - посилалася на погане самопочуття. Орієнтовна вартість квартири [ADDRESS] складає 1080000 грн. 00 коп. Отже, зі спливом тримісячного строку з дня набрання чинності рішення суду, ухваленого на користь [PERSON], а саме з 04.10.2013 року, у останньої виникло грошове забезпечення щодо сплати позивачці 540000 грн. 00 коп. За період з 04.10.2013 року по 28.07.2014 року [PERSON] повинна сплатити на користь позивачки також 3% річних за невиконання зобов'язань за договором про надання правової допомоги. Отже загальна сума боргу [PERSON] перед позивачем становить 553226 грн. 30 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку у зв'язку із невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов'язань. Позивач та її адвокат [PERSON], що діє на підставі договору в судовому засіданні позовну заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити, стягнути з відповідачки на користь позивачки заборгованість за договором про надання правової допомоги, що складає 553226 грн. 30 коп. Позивач [PERSON] суду пояснила, що вважає, що вона належним чином та в повному обсязі виконала свої зобов'язання передбачені спірним договором на момент винесення рішення Деснянським районним судом м. Києва, та до моменту коли відповідачка в односторонньому порядку скасувала довіреність від 06.07.2012 року. Доказів та обґрунтування неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором відповідачкою суду не надано. Зазначила, що первинна редакція договору на ведення цивільної справи в суді від 04.07.2012 року була нею змінена у зв'язку із тим, що при виготовленні вказаного договору не вірно було зазначено ім'я відповідачки. Рішення прийняте на користь [PERSON] лише завдяки її знанням як адвоката та поданням належних доказів. Апеляційний розгляд проведено та залишено рішення без змін - лише завдяки тому, що були зібрані безспірні докази по справі. Після постановлення рішеня у справі вона пропонувала зустрітися з [PERSON] для укладення мирової угоди, щоб уникнути оскарження рішення суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно та належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про що в справі свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в обґрунтування своїх заперечень пояснив, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі. Самі лише докази укладання угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав. На думку представника відповідача, [PERSON] не в повній мірі розуміла умови укладеного договору в силу свого похилого віку та оскільки гонорар адвоката є явно завищеним. Вважає, що заява позивача не містить конкретно викладених обставин та доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, що підтверджують кожну викладену ним обставину. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю. Звернув увагу суду на те, що договором не визначено, в якій саме справі має представляти інтереси позивач, протягом якого часу, отже стверджувати, що нею виконано договір - неможливо. Крім того, якщо вважати, що вказаний договір стосується надання правової допомоги у справі за позовом [PERSON] до КМР, [PERSON], про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності - позивач приймала участь у справі лише в суді першої інстанції - на підставі зовсім іншого договору та довіреності. Як повідомила відповідач - у звязку з тим, що позивач після постановленння рішення Деснянським районним судом повідомила про необхідність укладення мирової угоди та сплати [PERSON] коштів - вона скасувала довіреність на імя позивача. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позову з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що 04.07.2012 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено договір на ведення цивільної справи в суді, (а.с. 7,8). Відповідно до п 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе обов'язок представляти інтереси клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, виконувати в зв'язку з цим від імені клієнта всю необхідну роботу, надавати послуги, в тому числі правову допомогу, в обсязі та на умовах передбачених договором. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 вищевказаного договору адвокат приймає на себе обов'язок виконання наступної правової допомоги: представництво інтересів клієнта в судах, установах, організаціях та підприємствах всіх форм власності і вчинення усіх необхідних процесуальних дій, що їх має право вчиняти клієнт, з метою повного задоволення позовних вимог клієнта. При виконанні зазначених в п. 2.1 обов'язків адвокат керується чинним законодавством та цим договором. Відповідно до п. 3.1 клієнт передає адвокату документи або їх копії, необхідні для ведення справи, повідомляє всю відому інформацію, яка стосується справи, своєчасно і в повному обсязі сплачує адвокатський гонорар. Відповідно до п. 4.1 за надання правової допомоги клієнт зобов'язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 50% від ринкової вартості квартири в [ADDRESS] та в строк терміном в три місяці після остаточного винесення рішення по справі. В судовому засіданні судом було досліджено матеріали цивільної справи № 2-336/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю. Як вбачається з матеріалів вищевказаної справи рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.04.2013 року позов [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з квітня 2006 року по червень 2012 року. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. В задоволенні інших вимог відмовлено. Позов [PERSON] залишено без задоволення (а.с. 9-12). Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04.07.2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.04.2013 року залишено без змін (а.с. 13-15). Відповідно до вищевказаних матеріалів справи 18.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на ведення цивільної справи в суді. Відповідно до п. 1.1 договору на ведення цивільної справи в суді клієнт доручає, а адвокат приймає на себе обов'язок представляти інтереси клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування, виконувати в зв'язку з цим від імені клієнта всю необхідну роботу, надавати послуги, в тому числі правову допомогу, в обсязі та на умовах передбачених договором. Згідно п. 4.1 вартість адвокатських послуг (гонорар) та порядок їх сплати встановлюються на договірних засадах між адвокатом та клієнтом і оформлюються окремою письмовою угодою. Відповідно до ст. 47 ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Отже з дослідженого договору на ведення цивільної справи в суді від 04.07.2012 року вбачається що відповідачкою [PERSON] не визначено чи надано позивачці [PERSON] повноваження як свого представника, саме у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, оскільки в матеріалах справи наявний інший договір від 18 вересня 2012 року - про представлення інтересів в суді. Крім того, згідно досліджених в судовому засіданні журналів судових засідань, що містяться в матеріалах цивільної справи № 2-336/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю вбачається, що окрім [PERSON] участь у справі в якості представників [PERSON], приймали [PERSON] та [PERSON], що діяли на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 06.07.2012 року, що зареєстрована в реєстрі за №1-3074, що спростовує твердження позивача, що саме за договором від 04.07.2012 року вона представляла інтереси позивача в суді, адже вказаним договором передбачалася лише особиста участь позивача у наданні послуг відповідачу. З копії заяви наявної в матеріалах цивільної справи № 2-336/13 вбачається, що 12.04.2013 року [PERSON] скасувала довіреність від 06.07.2012 року, посвідчену державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори за р.№ 1-3074, в результаті чого було припинено повноваження [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як представників [PERSON]. Матеріали цивільної справи № 2-336/13 не містять доказів надання [PERSON] в обсязі та на умовах передбачених договором від 04.07.2012 року правової допомоги [PERSON] в судах як першої так і в апеляційній інстанції. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги це - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є змішаним, оскільки містить елементи договорів про надання послуг та доручення. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК Ураїни якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом. Якщо договір розривається достроково, оплата праці адвоката провадиться за фактично виконану роботу. Ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст.ст. 17, 33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Таким чином, саме в договорі про надання правової допомоги визначається порядок обчислення гонорару, при встановленні розміру якого враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші фактори. Отримуваний адвокатом за надання правової допомоги гонорар, який є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, має бути законним за формою і порядком внесення та розумно обґрунтованим за розміром і враховувати наряду з іншими факторами витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ч. 2 ст. 903 ЦК України визначаються наслідки для сторін договору щодо неможливості виконати договір про надання послуг. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Наданими доказами в судовому засіданні позивач не підтвердила належне та повне, як передбачено п. 1.1. договору від 04.07.2012 року на ведення цивільної справи в суді, виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки, з наданого позивачем договору не вбачається за якими саме справами вона має представляти інтереси відповідачки та чи виконувались нею умови даного договору, враховуючи, що в матеріалах справи на яку посилається позивач, наявні інші договори, за якими позивач та інші особи надавали відповідачу правову допомогу, у зв'язку з чим суду неможливо вирішити питання про оплату наданих послуг саме позивачем, також слід зазначити що сторони при укладенні спірного договору не зазначили наслідки розірвання договору на ведення цивільної справи в суді, інших належних та допустимих доказів, в розумінні діючого цивільного процесуального законодавства, позивачем на підтвердження надання послуг саме в межах однієї цивільної справи і саме відповідно до даного договору, а не інших договорів суду надано не було, отже в задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed