overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 28 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м.Миколаєві, актовий запис № 264. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу малолітню доньку Олександру, [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2010 року. Спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 28 серпня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м.Миколаєві, актовий запис № 264. Мають від шлюбу малолітню доньку Олександру, [INFO], на утримання якої відповідач сплачує аліменти за рішенням суду. Сторони припинили подружні стосунки з травня 2010 року, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, тривалий час проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 01.06.2002 року вона одружилася з відповідачем і проживала разом з ним до 01.06.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з червня 2014 року подружні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинилися, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 01.06.2002 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 01.06.2002 року, (а.с. 6)) до 26.08.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 05.07.2005 року (а.с. 5)). Відповідач кошти на утримання неповнолітнього сина надавав в добровільному порядку, але нерегулярно, проживає окремо з червня 2014 року, вихованням дитини не займається. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 19.10.2002 року вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 31.05.2012 року шлюб між подружжям було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 19.10.2002 року (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 19.10.2002 року, (а.с. 3)) до 31.05.2012 року (рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 5)). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.06.2003 року (а.с. 4)). Відповідач кошти на утримання неповнолітнього сина надавав в добровільному порядку, але нерегулярно, проживає окремо, вихованням дитини не займається, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, яку 19 грудня 2014 року уточнила, та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до настання дитини 3-х літнього віку. В обґрунтуванні позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, до того ж дитина часто хворіє, що вимагає додаткових витрат. На даний момент, позивачка постійної роботи не має, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Оскільки, їй тяжко самій утримувати дитину, то вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, де вказав, що уточнені позовні вимоги визнає частково, сплачувати аліменти на утримання дитини згоден, проти стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку заперечує та просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 2006 року, Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2014 року вищезазначений шлюб було розірвано. Відповідач являється батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, через що рівень її матеріального забезпечення значно зменшився. Тому суд вважає необхіднім стягнути у судовому порядку з відповідача аліменти та утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму та аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки відповідач має можливість сплачувати саме таку частку від свого доходу, а позивачка не надала доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила призначити відповідачу аліменти на її користь, на утримання сина - [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На сьогоднішній час позивачка постійного доходу не має, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, закінчилась. Тому вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком, [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на користь їх спільної доньки – [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Матеріальну допомогу відповідач на утримання дитини не надає. Донька проживає разом з позивачкою, знаходиться на її вихованні та утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з’явилася, але надала суду заяву, де просила справу розглядати без її участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з’явився, але надав суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком, [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення вищого навчального закладу або до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування заяви зазначає, що спільний з відповідачем син - [PERSON] проживає з позивачкою та навчається у Дніпропетровському національному університеті ім. О. Гончара на другому курсі денної форми навчання. Утримання сина вимагає значних витрат. З відповідача згідно рішення суду стягувались аліменти у розмірі ? від всіх видів заробітку до повноліття сина. Однак, зараз він матеріальної допомоги не надає, заробітної плати позивачки не вистачає для повноцінного утримання сина. Тому, позивачка вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 198 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 9), який навчається у Дніпропетровському національному університеті ім. О. Гончара на 2 курсі денного відділення (а.с.4). Відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Тому, враховуючи можливість відповідача та необхідність в забезпеченні [PERSON], з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-25 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 22 квітня 2011 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 800 грн. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов частково, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 24 лютого 2007 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідачка з листопада 2012 року не проживає у спірному будинку без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідачки у будинку немає. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право користуватися будинком [ADDRESS] Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2000 року належить на праві власності будинок [ADDRESS]. У будинку зареєстровані позивачка та відповідачка, що підтверджується довідкою квартального комітету № 7 від 17 серпня 2014 року. Остання не проживає у спірному будинку з листопада 2012 року. Позивачка зареєструвала відповідачку на прохання своїх знайомих, однак відповідачка ніколи у будинку не проживала. Речей відповідачки у будинку немає. Не проживання відповідачки у будинку підтверджується актом від 13 серпня 2014 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивачки з відповідачки судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial