Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів із вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 18817,21 доларів США, пені в розмірі 17518,11 грн., посилаючись на те, що 24.12.2007 року між відповідачем [PERSON] і Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») було укладено кредитний договір № 11273701000, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 55000,00 доларів США, а відповідач був зобов'язаний його повернути не пізніше 22.12.2017 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,90 % річних. Також, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №П/11273701000 від 24.12.2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався також на те, що між ним та відповідачами було укладено договори, умови яких відповідачі не виконують, що і стало причиною звернення до суду. Вказував, що Відповідачі були повідомлені про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів, однак на час звернення до суду кредитна заборгованість відповідачами погашена не була. У зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №30-2/44144 від 28.09.2015 року не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.73-74). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України представнику позивача зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, дату і місце судового засідання повідомлялись належним чином (а.с.70-72), причини неявки відповідач [PERSON] суду не повідомив, відповідач [PERSON] повторно надала клопотання про відкладення судового засідання, вказуючи в ньому, що сторонам по справі необхідний час для укладання мирової угоди по справі, проте доказів проведення будь-яких переговорів із банківською установою до суду не надала. Крім того, як вже було зазначено вище, від представника позивача по справі надійшло клопотання, в якому вона просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, часу для обговорення умов мирової угоди із відповідачами у суду не просила, у зв'язку з чим ухвалою суду від 05 листопада 2015 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку, визнавши при цьому неявку відповідачів з неповажних причин. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. з матеріалів справи вбачається, що у Статут АКІБ «УкрСиббанк» були внесені зміни, відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № 11273701000 від 24.12.2007 року, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 55000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22.12.2017 року. Крім того, відповідно до кредитного договору, відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 13,90 % річних. За умовами договору передбачався інший розмір процентної ставки (п.1.3.2 кредитного договору), а саме у випадку порушення [PERSON] кредитної дисципліни (неналежного виконання умов кредитного договору) процентна ставка встановлюється у подвійному розмірі (п.5.2 кредитного договору, п.1.5 додаткової угоди №1). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку та сплачуються щомісячно у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Згідно з п.4.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів за кредит [PERSON] повинна сплатити банку додатково пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі у термін встановлений графіком погашення в кредитному договорі, але не пізніше 22.12.2017 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] не здійснено погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, у строки встановлені кредитним договором, чим порушено договірні зобов'язання. Відповідно до розділу 6 кредитного договору передбачено право дострокової вимоги повернення кредитних коштів, в разі порушення позичальником термінів погашення кредиту. Як вбачається із матеріалів справи, позивач направляв відповідачам вимоги від 30.06.2015 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості, а у разі непогашення - про дострокове повернення кредиту та процентів у повному обсязі. (а.с.28-37). Статтями 525,526,530 ЦК України встановлено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 10.08.2015 року заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить: 17588,81 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4296,84 дол. США за період з 28.10.2014 року по 10.08.2015 року. 1228,40 доларів США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 970,68 дол. США у період з 01.03.20145 року по 31.07.2015 року. 16204 грн. 20 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту у період з 25.11.2014 року по 10.08.2015 року. 1313 грн. 91 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів у період з 27.02.2015 року по 10.08.2015 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальником було укладено договір поруки № П/11273701000 від 24.12.2007 року з відповідачем - [PERSON]. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною (а.с.26-27). Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відносно валюти грошових коштів, які необхідно стягнути на користь позивача суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами. Згідно зі ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до вказаних норм, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). Положеннями п.12 «Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. У зв'язку із вищезазначеним, суд вважає обґрунтованою необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором та проценти саме у валюті - долар, при цьому вважає, що вказані кошти повинні бути сплачені відповідачем у доларах США без конвертації у гривню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 3654 грн. 600 коп., також підлягають задоволенню в частковому порядку. На підставі викладеного й

Outcome: approved