overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 12 липня 1997 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у міському відділі РАГС м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 101. Неповнолітніх дітей у них немає. Протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і повага, стали частими сварки. Тривалий час вони проживають окремо, фактично їх сімя припинила своє існування. Відповідачка не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку через органи РАЦС. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 12 липня 1997 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у міському відділі РАГС м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 101. Сторони протягом останніх років спільно не проживають, не ведуть спільне господарство. Стосунки між ними стали неприязними, зникло взаєморозуміння і повага, стали частими сварки. Фактично їх сімя припинила своє існування. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 30 березня 2017 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 48. Спільних дітей у них немає. З часу одруження вони проживали в належному дружині будинку в с. Нагірянка Чортківського району. На початку осені 2017 року відносини між ними почали складатися погано, постійно виникали сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. [PERSON] просить шлюб розірвати, строк для примирення не надавати. Від представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про визнання позову, розгляд справи просила проводити без її участі. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 30 березня 2017 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 48. Спільне життя між сторонами не склалося, між ними постійно виникали сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 3 травня 1980 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували у райвідділі ЗАГСу м. Чорткова Тернопільської області, актовий запис № 47. Неповнолітніх дітей у них немає. З відповідачкою вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сімя фактично розпалася, існує лише формально, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 3 травня 1980 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у райвідділі ЗАГСу м. Чорткова Тернопільської області, актовий запис № 47. На даний час сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Сімя їх фактично розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що січня 2012 року вони з відповідачкою не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обовязки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказував, що кожен з подружжя живе своїм життям. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляду справи у її відсутність, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 31 липня 1993 року, сторони зареєстрували шлюб у Омсукганському районному відділі РАЦС Магаданської області, актовий запис 41 (а.с.7). Шлюб укладено між сторонами вперше (а.с.7). Від шлюбу сторони неповнолітніх спільних дітей не мають. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. [PERSON] таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 12 листопада 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 624. Від шлюбу вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, почуттів поваги один до одного та взаємного порузуміння, різних поглядів на шлюб та сімю. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом не проживають один рік і девять місяців, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 12 листопада 2011 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 624. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 125510, видане 12 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 624. Від шлюбу вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, почуттів поваги один до одного та взаємного порузуміння, різних поглядів на шлюб та сімю. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом не проживають один рік і девять місяців. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 15 березня 2006 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 100. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів та поглядів на сімейне життя. У зв»язку з цим між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 15 березня 2006 року, Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 100. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15 березня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 15 березня 2006 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 240. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів та поглядів на сімейне життя. У зв»язку з цим між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов, зазначивши про це в письмовій заяві. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 серпня 2009 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1169. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вони не мешкають разом з жовтня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 28 серпня 2009 року між ним та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2009 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1169 (а. с. 11). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 12). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з жовтня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 08 вересня 1992 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 20. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 08 вересня 1992 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 20. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 вересня 1992 року [PERSON]та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 236082, видане 16 січня 2018 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 20. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved