overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1998 р. перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, який був припинений з 2002 року. Від спільних відносин мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивачка до суду не зявилася, надала заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони знаходилися в фактичних шлюбних відносинах, від яких мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження якого відповідач вказаний батьком (а.с.2). [PERSON] також встановлено відповідним свідоцтвом (а.с.3). Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.5). У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обовязку батьків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, за станом здоровя і матеріальному становищу останній взмозі сплачувати аліменти. Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки позивачка звільнена від їх сплати при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 19 жовтня 2007 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітнб доньку Анастасію, [INFO] Подружнє життя між ними припинено, внаслідок відсутності між ними взаємопорозуміння. За час їхнього проживання зникло почуття довіри і любові, у них склалися різні інтереси, різні відношення до життя та сімї. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася, примирення не можливе. Спору про місце проживання дитини, про розподіл майна між ними не виникає. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала, справу просила слухати за її відсутністю, не заперечує проти заочного винесення рішення (а.с.14). Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, причини неявки суду не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 19.10.2007 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Має дійсне прагнення до розірвання шлюбу, строк для примирення просила не надавати. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сімю. Сварки та суперечки призвели до втрати почуття кохання та поваги, внаслідок чого, між сторонами склалися неприязні відносини, примиритися вони не бажають. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у звязку з розпадом сімї, тому шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 21 червня 2012 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Після укладення шлюбу відповідачем було визнано батьківство за її дитиною - [PERSON] Від шлюбних відносин вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років їх сімейне життя стало погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В сім'ї постійно виникають сварки та суперечності, що негативно впливає на дітей. Шлюб носить формальний характер і сім'я розпалася, примирення не можливе. Спору про місце проживання дітей, про розподіл майна між ними не виникає. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала, справу просила слухати за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 21.06.2013 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, в свідоцтві про народження яких відповідач вказаний батьком (а.с.7, 8). Мають дійсне прагнення до розірвання шлюбу, строк для примирення позитивного результату не надав. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сім'ю. Сварки та суперечки призвели до втрати почуття кохання та поваги, внаслідок чого, між сторонами склалися неприязні відносини, примиритися вони не бажають. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у зв'язку з розпадом сім'ї, тому шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого мають п'ятеро неповнолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, домовленості щодо утримання дітей між ними не досягнуто. Аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Сторони до суду не зявилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутністю, позивачка на позовних вимогах наполягає, відповідач з вимогами згоден (а.с.16, 17). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони знаходилися в цивільному шлюбі, від якого мають п'ятеро малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження яких відповідач вказаний батьком (а.с.3). Діти проживають разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.5). У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей та інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обовязку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, за станом здоровя і матеріальному становищу останній взмозі сплачувати аліменти. Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки позивачка звільнена від їх сплати при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності від 23 жовтня 1989 року, виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів за реєстровим № 2-1807, згідно якого вона є власницею 11/100 частки домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Заява обґрунтована наявністю орфографічних помилок у свідоцтві про право власності. Встановлення даного факту необхідно заявниці для розпорядження даним майно. В судове засідання заявниця не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність Представник Миколаївської міської ради надала заяву про слухання справи у її відсутність Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. У відповідності до копії свідоцтва про право власності на домоволодіння (дублікат від 04 травня 2001 р.), 11/100 частки будинку [ADDRESS], належить на праві приватної власності «[PERSON]». Зазначено, що свідоцтво видано на підставі: «решения исполкома Ленинского районного совета народньіх депутатов № 82 от 26.04.1991 г. взамен решения Ленинского районного суда г. Николаева от 23.10.1989 г. дело № 2-1807» З даної копії дублікату свідоцтва про право власності вбачаються орфографічні помилки: а саме надруковано з помилками «народньіх депутатов». Відповідно до копії технічного паспорту на зазначений будинок, який виготовлений станом на 29 липня 2015р., власником будинку [ADDRESS], є [PERSON]. Між тим, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка сформована 11 січня 2017р. вбачається, що власником 11/100 частки домоволодіння [ADDRESS], є [PERSON], на підставі договору дарування 11/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, серії та номер: 1800, виданого 17 серпня 2016р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В. Право власності [PERSON], на підставі дублікату свідоцтва про право власності на домоволодіння, серія та номер б/н, виданого 04 травня 2001 р. Ленінським районним виконавчим комітетом Миколаївської міської ради припинено 17 серпня 2016р., відомості внесені до реєстру приватним нотаріусом Ємельяновою Наталею Валеріївною, індексний номер рішення: 30971179. В силу вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Однак, враховуючи, що теперішнім власником 11/100 частки домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], є [PERSON], що спростовує наявність будь-яких правих наслідків та майнових прав на будинок у [PERSON], а тому в задоволенні її заяви слід відмовити через недоведеність.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Мешкають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач (а.с.5). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Мешкають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів на дитину у розмірі ? частини всіх видів доходу, просив розглянути справу в його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.12). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 15.10.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На данний час малолітня донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги в утриманні доньки не надає, проживає окремо. На підставі зазначеного, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2016 направлено судове доручення до Браварського міськрайонного суду Київської області. На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2016 надійшли матеріали виконання судового доручення, разом із заявою [PERSON], в якій останній позов визнав у повному обсязі, проти стягнення аліментів у розмірі визначеному позивачкою не заперечує. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживають з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 28.08.2010 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. У червні 2016 року сім*я фактично розпалася та сторони проживають окремо. З цього часу малолітня донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач допомоги в утриманні доньки не надає, не приймає участі у її вихованні, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не запречував. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживають з позивачем.

Outcome: approved