Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У серпні 2017 року позивач\~[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 4 по вулиці Миколи Міхновського ([PERSON]) в місті Харкові. Ухвалою судді від 08.09.2017 відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що\~позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: місто Харків, вулиця Миколи Міхновського ([PERSON]), будинок № 4. Зазначений будинок належить їй на праві приватної власності, розмір частки складає 10/100, на підставі договору дарування. В літку 2015 року у спірному будинку був зареєстрований її брат - [PERSON], реєстрація якого носила формальний характер, фактично за місцем реєстрації відповідач ніколи не проживав, ніяких родинних відносин сторони не підтримують, місцезнаходження відповідача невідомо. За весь час відповідач у спірний житловий будинок не намагався вселитися, незважаючи на відсутність перешкод для цього. За вказаною адресою відповідач у добровільному порядку з реєстрації не знявся, а власник будинку несе витрати по його утриманню та по сплаті комунальних платежів за особу, яка в будинку не проживає. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником 10/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Миколи Міхновського ([PERSON]), будинок № 4 на підставі договору дарування № 206, виданого 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7373672 від 31.07.2013. У вказаному будинку разом із позивачем зареєстрований її брат, відповідач по справі [PERSON]. З 2015 року, відповідач не цікавиться житловим приміщенням, не приймав участі в сплаті комунальних послуг, не навіщає житловий будинок. На доказ того суду надані заяви свідків [PERSON] та [PERSON], які посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], з яких убачається, що відповідача [PERSON], одразу після реєстрації з 2015 року в будинку № 4 по вулиці Миколи Міхновського ([PERSON]) в місті Харкові, ніхто не бачив, ніяких особистих речей в будинку не має. Отже, відповідач ніколи не проживав у спірному будинку, не приймав участі в капітальному ремонті, як фізичну так і матеріальну допомогу не надавав. Вказані свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань. З довідки КЗОЗ «Харківської міської поліклініки № 25» № 01/021-1048 від 04.12.2017 вбачається, що за адресою реєстрації: м. Харків, вулиця Миколи Міхновського ([PERSON]), будинок № 4, відповідач [PERSON] за медичною допомогою не звертався та дільничного лікаря не викликав. Стаття 319 ЦК України закріпляє право власника володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, позивач самостійно несе всі витрати по підтриманню будинку № 4 по вулиці Миколи Міхновського ([PERSON]) в місті Харкові в належному стані та сплачують комунальні послуги за відповідача, що підтверджується квитанціями по сплаті комунальних послуг. Реєстрація відповідача в будинку № 4 по вулиці Миколи Міхновського ([PERSON]) в місті Харкові перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі реалізовувати права власності та розпорядження частки належного будинку та призводить до додаткових витрат по сплаті комунальних послуг за особу, яка в будинку не проживає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. п. 3,7 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особливого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, факт не проживання відповідача [PERSON] у спірному жилому будинку без поважних причин понад двох років знайшов своє підтвердження зібраними по справі доказами, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved