Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 13.11.2014 року [PERSON] викрав його тачку, а потім наніс йому легкі тілесні ушкодження. Зазначене підтверджується вироком Чернігівського районного суду від 09.07.2015 року. При викраденні тачки відповідач зламав у неї вісь і позивач сплатив 280 грн. за ремонт та 170 грн. за транспортування тачки. Вчиненими злочинами позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили повністю з тих підстав, що тачка належить не позивачу, а його батькам, документи щодо ремонту не відповідають вимогам, які висуваються до бухгалтерських документів, підприємці, які здійснювали ремонт та транспортування тачки не мали права займатися такими видами діяльності, а тілесні ушкодження відповідачем були нанесені у стані сильного душевного хвилювання, спровокованого позивачем, який вдарив дружину [PERSON] та здійснював зйомку у його дворі. Заслухавши сторони, свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Чернігівського районного суду від 09.07.2015 [PERSON] засуджено за викрадення 13.11.2014 садової тачки, що належить позивачу, вартістю 408 грн. та за нанесення позивачу цього ж дня легких тілесних ушкоджень у вигляді синця та забиття мяких тканин лівої нижньої кінцівки. Ці обставини встановлені вироком і доказуванню не підлягають, а тому посилання представника відповідача щодо належності тачки іншій особі та перебуванні відповідача в стані сильного душевного хвилювання, внаслідок якого він не міг усвідомлювати свої дії, є безпідставними. За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до товарного чеку ФОП [PERSON] від 27.01.2015 позивач сплатив 280 грн. за ремонт тачки. За перевезення тачки цього ж дня ним було сплачено 170 грн. ФОП [PERSON] 170 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.01.2015. Таким чином, за виконання робіт необхідних для відновлення тачки позивач сплатив 450 грн., але відповідно до вищезазначеного вироку вартість тачки склала 408 грн. і таким же є розмір спричиненої шкоди позивачу. Тому, оскільки вартість робіт по відновленню тачки перевищила вартість самої тачки до ремонту, суд приходить до висновку, що розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди становить 408 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Суд не погоджується з представником відповідача щодо недопустимості доказів товарного чеку та квитанції, оскільки відсутність даних про облік отриманих коштів підприємцями та невідповідність проведених робіт їх виду діяльності не спростовує факту сплати цих коштів позивачем. За нормами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди судом враховується характер правопорушення, глибина душевних та фізичних страждань потерпілого. Виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем, враховуючи тяжкість отриманих позивачем тілесних ушкоджень, тривалість лікування (а.с.6), необхідно зменшити до 2000 грн.. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог. При цьому, витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, складають 1237 грн., що не перевищує граничного розміру встановленого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який складає 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, так як представник позивача адвокат [PERSON] провів у судових засіданнях по даній справі (включаючи перегляд заочного рішення) більше 3 годин. На підставі викладеного,

Outcome: partial