Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову вказала, що у період з 05.01.2011 року по 15.10.2015 року вона працювала у ПАТ «Азовзагальмаш», де починаючи з жовтня 2014 року їй перестали виплачувати заробітну плату. 15.10.2015 року позивач була звільнена з підприємства за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Після звільнення остаточний розрахунок із позивачем проведений не був. 15 грудня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області було винесено судовий наказ про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період роботи з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року у розмірі 77728,54 грн. У зв'язку із тим, що відповідач до теперішнього часу розрахунок із позивачем не провів, на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за весь період затримки, який станом на 14.01.2016 року складає 30902,76 грн. із розрахунку середньоденної заробітної плати 490,52 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який станом на 14.01.2016 року складає 30902,76 грн., а у подальшому виходячи із середньоденного заробітку 490,52 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач у період часу з 05.01.2011 року по 15.10.2015 року працювала у відповідача, що підтверджується записами в її трудовій книжці. 15.10.2015 р. позивач була звільнена з підприємства за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. За період роботи позивача їй нараховувалась заробітна платня. Згідно наданих [PERSON] розрахункових листів за період її роботи з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року, сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обовязкових податків та зборів перед нею складає: жовтень 2014р. 4176,74 грн., листопад 2014р. 5706,53 грн., грудень 2014р. 6159,08 грн., січень 2015р. 3814,50 грн., лютий 2015р. 1234,29 грн., березень 2015р. 6248,28 грн., квітень 2015р. 1367,42 грн., травень 2015р. 7156,90 грн., червень 2015р. 4902,31 грн., липень 2015р. 5325,47 грн., серпень 2015р. 6914,10 грн., вересень 2015р. 2382,83 грн., а всього 77728,54 грн. У грудні 2015 року позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на її користь заборгованості з виплати заробітної плати. 15 грудня 2016 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області був винесений судовий наказ, який набрав законної сили 04.01.2016 року, про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період роботи з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року у розмірі 77728,54 грн. У теперішній час заборгованість по заробітній платі перед позивачем не сплачена, про що свідчить виписка із банківського рахунку [PERSON] Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заборгованість по заробітній платі у сумі 77728,54 грн. з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обовязкові податки та збори. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Станом на день прийняття цього рішення відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем, тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися по день постановлення рішення, як просить позивач. У звязку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з наступного дня після звільнення з 16.10.2015р. по день прийняття рішення судом 19 квітня 2016 року, оскільки фактичного розрахунку до сьогоднішнього часу проведено не було. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, який наданий [PERSON], розмір нарахованої заробітної плати позивача за серпень 2015 року та вересень 2015 року становить 7175,00 грн. та 5578,23 грн. відповідно, а загальна кількість відпрацьованого часу за вказані місяці становить 114,8 години та 98,4 години відповідно. Отже, середньоденний заробіток [PERSON] складає: (7175,00 + 5578,23) : (114,8 + 98,4) = 12753,23 : 213,2 = 59,82 грн., а середньоденний заробіток позивача складає 59,82 х 8,2 = 490,52 грн., що відповідає передбаченому Порядку. Натомість відповідач не представив суду власного розрахунку середньоденної заробітної плати позивача. За даними листу Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13 середньостатистична кількість робочих днів на 2015 рік за період з 16.10.2015р. по 31.12.2015р. складає 55 днів. За даними листу Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 середньостатистична кількість робочих днів на 2016 рік за період з 01.01.2016р. по 19.04.2016р. складає 75 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 16.10.2015р. по 19.04.2016р. складає 63767,60 грн. (130 днів х 490,52 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 63767,60 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,20 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: approved