Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі 2/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття з відповідача [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 11 березня 2005 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. З січня 2013 року відповідач припинив регулярне надання матеріальної допомоги на утримання дітей, діти знаходяться на повному утриманні позивача та за взаємною згодою з відповідачем проживають разом з позивачем. Відповідач має стабільний дохід, так як працює на Державному підприємстві «Поліграфічний комбінат «Україна» налагоджувальником поліграфічного устаткування. Позивачка бажає, щоб відповідач матеріально допомагав їй утримувати дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатні чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 11 березня 2005 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 192 (а.с. 3). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 4), [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Діти проживають разом з матір'ю. Відповідно до довідки про доходи [PERSON], який працює у Державному підприємстві «Поліграфічний комбінат Україна» та займає посаду налагоджувальник поліграфічного устаткування загальна сума аліментів за період з травня 2013 року по квітень 2014 року становить 19 983 грн. (а.с. 22). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу Україна. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, передбачено статтею 185 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, оскільки відповідач маючи неповнолітніх дітей, не належно виконує свої обов'язки щодо їх утримання, то позов підлягає задоволенню, тобто аліменти необхідно стягнути з нього примусово в розмірі 2/5 зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення дітьми повноліття.

Outcome: approved