Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У серпні 2017 року Полтавський обласний центр зайнятості звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, та просить стягнути з останнього на свою користь кошти у розмірі 2 289 грн. 45 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] був зареєстрований в полтавському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу 28.10.2015 р. на підставі заяви відповідача [PERSON] йому було надано статус безробітного. З 04.11.2015 р. відповідачеві [PERSON] було призначено виплату допомоги по безробіттю. З 29.11.2016 р. було припинено реєстрацію відповідача у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин служби зайнятості протягом 30 робочих днів. В ході звірки з даними ДПС України, Полтавським міському центрі зайнятості знаходився у трудових відносинах з Комунальним закладом «Дитячо-юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради. Вказані відомості були документально підтверджені в ході проведення перевірки Полтавським міським центром зайнятості факту перебування Відповідача в трудових відносинах з КЗ «Дитячо - юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради. В ході перевірки було встановлено, що Відповідачем 19.09.2016 р. подано заяву про прийняття на роботу в КЗ «Дитячо - юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради на посаду тренера - викладача з дзюдо. Наказом КЗ «Дитячо - юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради від 19.09.2016 р. № 78-К відповідача прийнято на посаду тренера - викладача з дзюдо з 20.09.2016 р. Відповідач на підставі ст.. 43 Закону 5067-VІ з 01.11.2016 р. по 13.03.2017 р. перебував на обліку як безробітний, а на підставі ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону 1533-ІІІ з 08.11.2016 р. по 27.01.2017 р. отримував в РЦЗ виплату допомоги безробіттю, що підтверджується витягом з наказів по особі відповідача від 20.04.2017 р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. № 5067-\\Т до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контакту). Таким чином, Відповідач не мав права з 20.09.2017 р. перебувати на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості, так як з цієї дати він був працевлаштований в КЗ «Дитячо - юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради. За період перебування на обліку у Полтавському міському центрі зайнятості з 20.09.2016 р. по 17.10.2016 р. відповідачем отримано допомогу по безробіттю на загальну суму 2369, 86 грн. Отже, відповідачем підлягає поверненню допомога по безробіттю з моменту виникнення обставини, що впливає на умови виплати відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (з 20.09.2016 р., тобто, з дня працевлаштування) в сумі 2289, 45 грн. Наказ про повернення відповідачем допомоги по безробіттю було видано 11.07.2017 р. за № 106 та надіслано відповідачеві, однак на даний час кошти відповідачем не повернуто. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконферензвязку, представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути:особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Судом встановлено, що 28.10.2015 року [PERSON] звернувся до Полтавського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та сприянні у працевлаштуванні (а.с. 8,9,10). З метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття було здійснено розслідування обґрунтованості виплати відповідачу допомоги по безробіттю. За результатами розслідування складеного акт №593 від 28.11.2016 року, яким встановлено, що відповідач перебував в трудових відносинах з КЗ «Дитячо - юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради у період з 20.09.2016 р. (а.с. 13). Відповідно до норм ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону N 1533-III є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Наказом Полтавським міським центром зайнятості № 106 від 11.07.2017 року прийнято рішення про повернення відповідачем отримуваних ним щомісячних кошті по безробіттю в загальній сумі 2 289 грн. 45 коп., про що направлено письмове повідомлення, проте нині кошти не повернуті (а.с.15,16, 17). Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved