Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У серпні 2015 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, згідно якої просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з нею, та стягувати аліменти з Відповідача на її користь на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з грудня 2011 року вона перебувала з Відповідачем, [PERSON], у шлюбі. Від шлюбу в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 07.07.2015 року шлюб між ними було розірвано. Після розлучення вона поїхали жити до м. Костянтинівки, Донецької області, де їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної сумісної власності разом з її матірю квартира, розташована за адресою: м. Костянтинівка, вул. Трудова, б. 430, кв. 2. Зазначила, що після розірвання шлюбу колишній чоловік вигнав її з квартири, в якій вони проживали разом однією сімєю, силою забрав дитину та не надав можливості з нею бачитися. Враховуючи наведене, вважає, що грубо порушуються її права як матері дитини. Після повернення до м. Костянтинівки позивач створила для дитини всі необхідні умови для проживання , для збереження її психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку, влаштувалася на роботу, та має можливість забезпечити дитину всім необхідним. Також зазначила, що не чинитиме жодних перешкод батькові у спілкуванні із дитиною. Зазначила, що за місцем свого проживання вона характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, на обліку у лікарів не перебуває. Вважає,що дитина повинна проживати разом з нею. Також зазначила, що у квартирі вона проживає разом зі своєю матірю. вітчимом та рідної сестрою, які дуже добре ставляться до дитини та будуть у всьому допомагати у її вихованні. У липні 2015 року вона звернулася до управління у справах дітей м. Костянтинівки для обстеження умов проживання. Після проведеної перевірки умов проживання управління у справах дітей дійшло висновку, що у квартирі створені усі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Крім того, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн. Враховуючи наведені обставини була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів дитини. Відповідач за первісним позовом, [PERSON], під час попереднього судового засідання 28 жовтня 2015 року звернувся до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, згідно якого просив визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом з ним, та стягувати аліменти з Відповідача на його користь на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з Відповідачем, [PERSON], 24 грудня 2011 року вони уклала шлюб. Від спільного життя в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу відносини у родині було добрими, але потім почали виникати сварки з приводу ведення домашнього господарства та виховання дитини. Дитина зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Під час спільного проживання мати дитини вихованням не займалася та зловживала спиртними напоями. Відповідач неодноразово вчиняла насильство як відносно позивача, так і відносно дитини, у звязку з чим, 08 березня 2015 року він вимушений був звернутися до міліції. За даним фактом було проведено розслідування та відносно [PERSON] було проведено профілактичну бесіду про недопущення антигромадської поведінки та насильства в сімї. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після подання заяви до суду Відповідач повідомила Позивача про те, що вона забере дитину і той ніколи її не побачить. Будучи стурбованим з приводу погроз, 22.06.12015 року він звернувся до дитячого садку № 397, який відвідувала дитина, з заявою, що без його відома доньку нікому не віддавали документи на дитину. В той же день, з відповідною заявою, він звернувся до Красногвардійського РВ УМВС України у Дніпропетровській області. 01.07.2015 року Відповідач вчинила насильство щодо дитини вдаривши її сумкою, що призвело до тілесних ушкоджень дитини. З цього приводу Красногвардійським РВ УМВС України у Дніпропетровській області було розпочате кримінальне провадження № 12015040680001649. Згідно акту СМЕ № 3006 від 02.07.2015 року у Позивача були виявлені легкі тілесні ушкодження. За рішенням суду від 07.07.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки фізичний та психічний стан дитини погіршився позивач був вимушений відвідувати лікарів , доглядати за дитиною та за цим факто своєю заявою від 03.07.2015 року повідомив вихователів дитячого садку № 397. Після цього інциденту дитина декілька днів знаходилася у напруженому психічному стані, постійно плакала та запитувала батька, чому її мама побила? З цього часу дитина почала побоюватися свою матір. Після тог, як [PERSON] виїхала з їх квартири вона забрала разом всі носильні речі дитини. З кінця липня 2015 року Відповідач з дитиною не бачилася, станом її здоровя не цікавилася, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. 28.08.2015року Відповідачка разом з невідомими чоловіками викрала дитину з дитячого закладу № 397 та зникла. Після чого, лише через 45 хвилин після цього працівники дитячого закладу повідомили Позивач про викрадення дитини. З цього приводу він вимушений був звернутися до міліції. Відповідач виїхала разом з дитиною до м. Костянтинівки, після чого, через де-кілько тижнів, позивач виїхав до м. Костянтинівки та забрав дитину. Дитина була виснажена та виглядала недоглянутою, постійно просила їсти та дуже схудла. В обґрунтування того, що дитина повинна проживати разом з ним зазначив, що в нього у власності є домоволодіння № 90, кв. 1 по вул. Г.Сталінграду, у м. Дніпропетровську, яка складається з 3-х житлових кімнат, яка належить йому на праві особистої власності. Дитина має свою окрему кімнату, яка об лаштована та має все необхідне: меблі, ліжко, шафа, стіл і все інше. Позивач є приватним підприємцем, та має можливість забезпечувати дитину всім необхідним. Управлінням у справах дітей було проведено обстеження житлових умов, за результатами якого було складено висновок про наявність всіх необхідних умов для проживання та розвитку дитини. На теперішній час вони з донькою проживають разом. Крім того, у звязку з тим, що Відповідач проживає окремо та ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000,00 грн. Ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та обєднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом, [PERSON], у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Зустрічну позовну заяву визнала частково, позовні вимоги про стягнення аліментів визнала у повному обсязі та не заперечувала проти стягнення з неї аліментів щомісячно у розмірі 1\~000,00 грн., в іншій частині позовних вимог просила відмовити у задоволені з підстав їх необґрунтованості. Додатково суду пояснила, що на теперішній час вона проживає у [INFO]. Разом з нею у квартирі проживає її матір, молодша сестра, та відчим, який у звязку з постійною зайнятістю по роботі, вдома буває дуже рідко. Проживають вони у двокімнатній квартирі. Одна кімната перебуває у її користуванні, а інша кімната у користуванні матері, сестри та вітчима, коли той буває вдома. Вона на теперішній час офіційно працевлаштована, працює продавцем у приватного підприємця, має зарплатню близько 4\~000,00 грн. на місяць, графік роботи з понеділка по пятницю, з 8 години до 16 годин, неробочі дні неділя та субота. Доньку починаючи з 20 вересня бачила лише одного разу, 6 листопада 2015 року. Також зазначила, що 28 серпня 2015 року вона самовільно забрала дитину з дитячого закладу та відвезла до свого місця проживання, оскільки Відповідач не давав їй бачиться з донькою. До дитини ставилася дуже добре. Коли вони проживали у Костянтинівці. 20 вересня 2015 року її матір вийшла на двір з дитиною на руках, в цей час до неї підійшла сестра Відповідача [PERSON], разом з нею був чоловік , вони забрала дитину і поїхали. Вони одразу викликали працівників міліції, які зателефонували на блок-пост при виїзді з місця Костянтинівки, де їх затримали на направили до відділку міліції, але дитини з ними вже не було. Під час сумісного проживання з Відповідачем сварки в них почали виникати, оскільки вона запідозрила його у зраді.01 липня під час сварки вона не навмисно вдарила дитину, оскільки хотіла вдарити сумкою свого чоловіка, а той в цей момент тримав дитину на руках. Зазначила, що на теперішній час допомоги на утримання дитини чоловікові не надає. Представник позивача за первісним позовом, [PERSON], у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі, та просив суд відмовити у його задоволені. Відповідач за первісним позовом, [PERSON], у судовому засіданні позовну заяву визнав частково, щодо позовних вимог про стягнення аліментів не заперечував проти стягнення з нього аліментів щомісячно у розмірі 1\~000,00 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити у задоволені з підстав їх необґрунтованості. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що на теперішній час він проживає у м. Дніпропетровську за місцем своєї реєстрації разом з донькою. Квартира належить йому одноособово на праві приватної власності, крім нього та доньку у квартирі ніхто не проживає. Він працює приватним підприємцем, займається торгівлею автозапчастин на вантажні автомобілі та ритуальними послугами. Чистий його прибуток від здійснення підприємницької діяльності залежить від пори року, влітку прибуток складає приблизно 25\~000,00 грн. на місяць, а взимку прибуток щомісяця становить близько 13\~000,00 грн. Робочий час має вільний, оскільки на нього працюють інші особи. Має можливість весь день приділяти своїй доньці. Донька зараз ходить до приватного дитячого садку «Аістьонок», графік відвідання якого також вільний. Дитячий заклад дуже добрий, в ньому наявні різні програми для розвиваючого виховання дитини. Відносини у них з донькою дуже гарні. 01 липня посварилися з дружиною, він узяв дитину на руки, а дружина вдарила дитину по обличчю сумкою та завдала їй тілесних ушкоджень. Після того, як дружина викрала дівчинку 28 серпня 2015 року він звернувся в міліцію, розслідування досі триває. Крім того пояснив, що він має дитину від першого шлюбу яку забезпечує та надає матеріальні кошти на її утримання у добровільному порядку в залежності від потреб дитини, які кожного місяця різні, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Представник відповідача за первісним позовом, [PERSON], у судовому засіданні позовну заяву не визнав у повному обсязі та просив відмовити у його задоволені з підстав необґрунтованості. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Представник третьої особи служби у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради - [PERSON], просила суд завдольнити первісну позовну заяву, у задоволені зустрічного позову просила відмовити. Допитаний у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є добрим другом сімї. У 2012 році він познайомився з [PERSON], потім познайомився з його дружиною [PERSON] та донькою. Часто бував у них вдома в гостях. Перебуваючи в них вдома почав помічати, що відносини між подружжям почали поступово погіршуватися. [PERSON], як мати, не достатньо приділяла увагу дитині, не займалася її вихованням, в той час як батько постійно турбувався дитиною та проводив з нею весь час. Мати більше часу витрачала на перегляд телевізора та перебування у Інтернеті. Після сварок, мати всю свою злобу висловлювала на дитину, кричала на неї, а батько завжди захищав доньку. Дитина дуже гарно ставиться до батька та більш схильна до нього, хоча і до матері ставиться гарно. Зараз дитина проживає з батьком та дуже гарно себе почуває, почала краще розмовляти, оскільки ходить у гарний дитячий садок. Зазначив, що він був присутнім під час варки, яка мала місце 01.07.2015 року, та бачив як [PERSON] вдарила дитину, хоча намагалася вдарити [PERSON]. Одного разу, він прийшов до них в гості, [PERSON] не було вдома та він побачив як [PERSON] сама сидить і пє алкогольні напої, після чого вона просила його нікому про це не розповідати. Зазначив, що батько забезпечує дитину всім необхідним, в неї все є, навіть облаштував їй окрему ігрову кімнату у квартирі. Допитаний у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він кум [PERSON]. Познайомилися вони у 2007 році коли разом навчалися. У 2010 році познайомився з [PERSON]. Коли народилася [PERSON] він став її хрещенним батьком. До того як дитині виповнився один рік, в їх родині все було гарно. Після дня народження [PERSON] стосунки почали погіршуватися. [PERSON] почала зловживати вживанням алкогольних напоїв, під час спяніння не контролювала себе, поводила себе неадекватно, за дитиною не доглядала, внаслідок чого у родині завжди виникали скандали. 01 липня 2015 року до нього подзвонив племінник [PERSON] [PERSON], та повідомив що в них вдома сталася дуже велика сварка та бійка. Коли він приїхав до них до дому то побачив, що у дитині на обличчі велика гематома. Після 20вересня, коли [PERSON] забрав дитину с Костянтинівки він приїздив до неї навідати ат був здивований тим, що дитина виглядає дуже виснаженою та схудлою. Також зазначив, що ще за часів сумісного проживання їх як родини жодне свято не проходило без скандалу, оскільки [PERSON] полюбляла випити. Дитина завжди хотіла проводити час із батьком, тягнулася до нього, постійно сиділа в нього на руках, і взагалі вона є більш схильною до батька, оскільки той дуже добре до неї ставиться. [PERSON] завжди кричала на дитину по будь-якому незначному випадку, бували навіть випадки, що вона її забувала нагодувати, не приділяли дитині достатньої уваги. Допитаний у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він знайомий з [PERSON] з кінця 2012 року і на теперішній час підтримує дружні відносини з ним та його родиною. Часто бував в нього у гостях, спочатку все було добре, а потім він почав помічати, що його дружини [PERSON] часто не буває поряд з ним. На запитання до [PERSON] що трапилося, бачив, що він не хоче проц. Е розмовляти. Оскільки для нього це складна тема. Одного разу приїхавши у гості побачив, що [PERSON] перебуває у стані алкогольного спяніння. На запитання до [PERSON]. Чому вона пє, той відповів що вона вже постійно систематично випиває а він вже стомився від всього цього. Після цього випадку він ще не один раз бачив [PERSON] пяною. Також зазначив, що часто помічав, що коли дівчинка підходить до матері, оскільки хоче щоб їй приділяли увагу, але [PERSON] відштовхує доньку та продовжує розмовляти по телефону не помічаючи дитини біля себе. Тому, дитина більше часу проводила разом з батьком, постійно перебувала в нього на руках. Взагалі вона більше схильна до батька. 02 липня 2015 року бачив, що у дитини на обличчі гематома. Допитаний у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він знайомий з [PERSON] з 2003 року, коли вони ще працювали водіями на підприємстві. У 2011 році познайомився з [PERSON]. Помічав, що [PERSON] дуже часто кричала на дитину оскільки все їй було не так, все її не влаштовувавло, а [PERSON] намагався її захистити, у звязку з чим виникали сварки. Перебуваючи в них вдома він помічав, що дитини тягнеться до батька, постійно перебуває з ним, та більш схильна до нього. Допитаний у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає у селі Пісчанка, по сусідству з ним проживає сестра [PERSON] [PERSON]. 08 березня 2015 року [PERSON] прийшла до нього і дуже просила відвезти її до Дніпропетровська. Оскільки в її брата в дома щось трапилося. Він погодився та вони поїхали. Того дня він вперше побачив [PERSON], вона перебувала в стані сильного алкогольного спяніння та кидалася на [PERSON], вони постійно сварилися, вона висловлювалася нецензурною лайкою. Після чого викликали міліцію. Ходячи по дму вона втрачала дитину та не знала навіть де перебуває донька. Під час цього конфлікту дитина перебувала з батьком, він її носив на руках та намагався заспокоїти. До цього дня він ані з [PERSON], ані з [PERSON] знайомий не був. Допитана у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її чоловік хрестив [PERSON]. Познайомилась вона з родиною [PERSON] у 2010 році. Після народження дитини спочатку все було добре, але потім все погіршилося. [PERSON] почала зловживати алкоголем та скандалити. 08 березня 2015 року в них стався дуже сильний конфлікт. Помічала, що [PERSON] інколи не приділяє дитині уваги, оскільки зайнята якимись своїми справами. Дитина більше схильна до батька, завжди в нього на руках, вона взагалі є «татусевою донькою». Допитаний у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є племінником [PERSON] та проживав разом з його родиною з вересня 2013 року по вересень 2015 року. Зазначив, що [PERSON] завжди агресивно ставиться до дитини, кожного дня кричала на неї по будь-якому навіть найменшому приводу. Якщо у домі гості та застілля, то вона взагалі забуває за дитину, вона її не цікавить. При вживанні алкогольних напоїв вона не знає міри та не може зупинитися. Відносини в родині були напружені. Коли дитині виповнився один рік, [PERSON] не втримала її на руках та впустила, бо була не твереза. Він помічав, що вона могла випивати навіть сама, їй для цього ніхто не був потрібен. Дитина більш схильна до батька. Після 01 липня 2015 року коли [PERSON] вдарила дитину по обличчю сумкою, [PERSON] не могла заспокоїтися та постійно всіх питала, чому мама мене побила? [PERSON] могла собі дозволити застосувати до дитини фізичну силу, побити її, постійно висловлювала на неї свій негатив. Допитана у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON]. З 2013 року вона кожного дня перебувала у них вдома, оскільки працювала у магазині, який розташований у дворі. Дивлячись, що [PERSON] не вміє виховувати дитину, пояснювала їй як потрібно ставитися до дитини, але все марно. [PERSON] більше часу витрачала на компютер та Інтернет. Якщо у домі застілля то [PERSON] завжди випивала, за дитиною не доглядала, забувала про неї. Останнього часу дитина навіть їздила з [PERSON] по роботі, оскільки не хотіла залишатися вдома, бо [PERSON] було байдуже. 01.07.2015 року сталася сварка, [PERSON] вдарила дитину. Вони викликали міліцію, але [PERSON] не дочекалася міліції та пішла з дому. 3 липня вона поїхала з дому, потім забрала всі речі дитини. [PERSON] завжди кричала на дитину, виражалася нецензурною лайкою, могла навіть відлупцювати її. Дівчинка почала боятися матері, вона тягнулася до батька, проводила з ним багато часу, навіть ліки приймала тільки з батьком. Зазначила, що вона дзвонила матері [PERSON] та просила її аби вона якось вплинула на неї, що треба виховувати дитину, але ніякого результату не було. [PERSON] часто могла випивати сам. Вихованням дитини не займалася, не вчила її писати та рахувати, у дитини дуже погана мова. Після кожної сварки коли вона тверезіла то просила у [PERSON] пробачення, але потім все починалося знову. 08 березня 2015 року вони побилися с [PERSON], вона кричала та лаялася на усіх, загубила дитину, ніхто не міг її заспокоїти. 01 липня 2015 року знову відбулася сварка, вона вдарила дитину сумкою. За час коли вони проживали разом [PERSON] ніде не працювала оскільки відмовлялася знайти роботу або попогати родині. На теперішній час дитина проживає разом з батьком, вона забезпечена і у неї є усе необхідне, батько ї навіть облаштував ігрову кімнату у квартирі. Допитана у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матірю [PERSON]. Зазначила, що її донька гарна мати, при ній вона ніколи не ображала дитину. Після розлучення [PERSON] не дає можливості бачитися з донькою. Останнього разу вона була в них вдома коли [PERSON] виповнився один рік, після того вона до Дніпропетровську не приїздила. Коли дитині виповнився один рік, усі відмічали тв. Випивали. [PERSON] випивала, але трохи шампанського, хоча і годувала дитину груддю до осягнення дитиною півторарічного віку. Інколи вони спілкувалися по скапу. 3 28 серпня 2015 року по 20 вересня 2015 року дитина проживала разом з ними у м. Костянтинівці. 20 вересня підїхала машина з якої вийшла сестра [PERSON] з якимось чоловіком та забрали дитину. Після переїзду [PERSON] до неї до дому інколи вони дозволяють собі випивати вдома пиво разом. Коли дитина проживала разом з ними, [PERSON] добре ставилася до неї, в дитини є все необхідне. Допитана у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є кумою матері [PERSON]. У липні 2015 року [PERSON] попросила її дозволити пожити в неї вдома, тому що в них з чоловіком проблеми та той її вигнав з дому. Колись вона приїздила зі своєю донькою до неї в гості, до доньки ставилася добре. Федіра раніше бачила лише одного разу. В гостях у родині [PERSON] ніколи не була. Коли [PERSON] проживала в неї вдома вона не помічала щоб та вживала алкоголь. Декілька разів за цей період бачилася з дитиною. Допитана у судовому засіданні 17.11.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] та кумою [PERSON], які познайомилися та почали зустрічатися в неї на весіллі. Після 08 березня 2015 року [PERSON] приїхала до неї з синцями на руках. 01 липня 2015 року вони знову посварилася бо [PERSON] не пускав її погуляти разом з дитиною. Після сварки вона знов прийшла до неї до дому та залишилася на декілька днів. Після цього [PERSON] не давав [PERSON] бачитися з дитиною. Під час сумісного проживання стосунки в них були добрі, дитина однаково ставилася до обох батьків. Це все їй відомо зі слів [PERSON]. Допитана у судовому засіданні 03.12.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює медсестрою та вихователем у дитячому закладі № 397. 14 квітня 2015 року сторони по справі привели до садочка малолітню дитину, [PERSON]. Дитина дуже гарна, вихована, розвинена, завжди виглядає охайною, чистою та доглянутою, дуже балакуча та любить розмовляти. Матір дитини приводила її до садочка майже кожного дня, інколи приводив батько. Одного разу вона дзвонила матері дитини, [PERSON], аби вона прийшла до садочку по якомусь питанню, і вона одразу прийшла до садка без зволікань. Дитина дуже гарно ставилася до матері, коли бачила її завжди бігла до неї та обіймала за шию. До батька також бігла назустріч, дитина гарно ставиться до обох батьків, як і вони до неї. З ознаками алкогольного спяніння маму дитину вона ніколи не бачила. Матір завжди вчасно забирала дитину, цікавилася її успіхами, та тим, як вона себе поводила на протязі дня, чи гарно вона поїла, чи виспалася, яка в неї поведінка серед інших дітей в таке інше. Коли 28 серпня 2015 року до садка приїхала матір дитини і виявила бажання її забрати із собою, [PERSON], знаючи що у родині існує конфлікт, і що батько дитини звертався із заявами до дитячого закладу, подзвонила своєму адвокатові з метою отримати консультацію, який повідомив останній, що якщо не має рішення про позбавлення батьківських прав, в неї не має права не віддавати дитину її матері. Після цього вона покликала дитину аби матір її забрала. Коли дитина побачила матір то дуже зраділа, обняла її та почала плакати, та казала що не хоче більше розлучатися з матірю. Допитана у судовому засіданні 03.12.2015 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює вихователем у дитячому закладі № 397, який відвідувала малолітня [PERSON]. Мати поводила з дитиною себе завжди гарно, приводила її до садка. Дитина постійно шукала матір, хотіла до неї. Матір коли приходила до садка, завжди цікавилася дитиною та її поведінкою. Дитина завжди виглядала охайною та доглянутою. Батько також приводив дитину до садка, але рідше аніж матір. Дитина гарно ставиться до обох з батьків. Зазначила, що [PERSON] вона жодного разу не бачила з ознаками алкогольного спяніння. Дитину вона забирала завжди вчасно, дитина жодного разу не чекала на батьків. На її особистий погляд дитина все ж таки більше схильна до матері, оскільки вона є дівчинкою. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, та це не оспорюється сторонами, що 24 грудня 2011 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 863, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №216273. Після укладення шлюбу прізвище Позивача змінено на «Василенко» (а.с.7). Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 391013 виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області 17 липня 2012 року (а.с.10). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року по справі № 204-3662/15-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8-9). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] повернулася проживати до [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 2000 року виданого відділом по приватизації Костянтинівської міської ради квартира, розташована за адресою: м. Костянтинівка, вул. Трудова, б. 430, кв. 2 належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки № 7000 від 09.07.2015 року, яка видана КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка № 1» [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 12). Згідно довідки № 5789 від 10.07.2015 року, яка видана КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» [PERSON] під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 12). Судом встановлено, що [PERSON] працевлаштована та має постійне місце роботи та постійний дохід, що підтверджується трудовою угодою від 30.07.2015 року, укладеною між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Посада згідно угоди продавець продовольчих товарів, заробітна плата складає 2\~000,00 грн., графік роботи: з понеділка до пятниці з 08 години до 16 години, вихідні дні субота та неділя (а.с. 13). Згідно акту обстеження умов проживання від 15 липня 2015 року квартири, у якій проживає [PERSON], яка розташована за адресою м. Костянтинівка, вул. Трудова, б. 430, кв. 2 встановлено, що квартира складається з 2-х кімнат, загальною площею 40,4 кв.м. У квартирі наявні всі необхідні умови для проживання дитини та окреме спальне місце. В квартирі проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відносини у родині добрі (а.с. 15). Згідно характеристики на [PERSON] виданої майстром дільниці за її місцем проживання, остання характеризується позитивно (а.с. 16). Згідно характеристики на [PERSON] виданої завідувачем ДНЗ № 397, остання водить свою доньку, [PERSON], до ДНЗ № 397 м. Дніпропетровська. Дитина почала відвідувати ДНЗ з квітня 2015 року. За цей період [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Дитина завжди охайно одягнена, причесана, чиста та з радістю зустрічала маму, коли вона приходила за нею (а.с. 16). Судом встановлено, та цей факт не оспорюється сторонами, що на теперішній час дитина проживає разом з батьком - [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується довідкою про склад сімї та місце реєстрації № 22568 від 01.09.2015 року, яка видана єдиним абонентським відділом № 2 (а.с. 72). Зазначене домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 27 вересня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого у реєстрі № 2-4607 (а.с. 85-86). Право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано на імя [PERSON] у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2013 року індексний номер № 10108174 (а.с. 87). Згідно технічного паспорту реєстровий № 451п-677-1 від 15.05.2009 року домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з трьох кімнат,загальна площа 61,3 кв.м, житлова площа 33,6 кв.м. (а.с. 88-92). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30 вересня 2015 року у домоволодінні в якому проживає [PERSON], яке розташоване за адресою: [ADDRESS] встановлено, що домоволодіння складається з 3-х житлових кімнат, кухня, санвузол, та коридор. У квартирі наявні всі необхідні умови для проживання дитини та дві окремі кімнати: в одній є спальне місце, шафа, стіл; інша кімната ігрова, є місце для дозвілля та багато іграшок. У домоволодіння проживають тільки [PERSON] та його дитина, [PERSON] Дитина забезпечена всім необхідним для розвитку, навчання та проживання. Батько дбає про дитину та не ухиляється від виконання своїх обовязків (а.с. 51). Згідно медичної довідки № 392245 серії 10 ААД від 03.11.2015 року [PERSON] пройшов психіатричний огляд та протипоказань щодо виконання обовязків опіки над малолітньою дитиною не має (а.с. 146). Згідно довідки № 8816 від 02.11.2015 року виданої КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР [PERSON] під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 147). Згідно характеристики від 02.11.2015 року [PERSON] за місцем свого проживання характеризується виключно з позитивної сторони (а.с. 148). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 245187 (а.с. 93). Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] з 2014 рік загальна сума доходу за завітний період склала 979\~846,00 грн. (а.с. 95-97). Судом встановлено та цей факт не оспорюється сторонами, що 08 березня 2015 року між сторонами у їх родині виникла сварка. В результаті чого [PERSON] викликав працівників міліції для відповідного реагування на зазначену подію. Згідно листа від 22.04.2015 року № 42/3379 Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] повідомлено, що його заява розглянута керівництвом та дільничним інспектором міліції за результатами перевірки проведено профілактичну бесіду з [PERSON] та винесено офіційне застереження щодо недопущення нею насильства в сімї у подальшому (а.с. 74). Згідно довідки, виданої завідувачем ДНЗ № 397 [PERSON] зазначено, що його дитина [PERSON] дійсно відвідує зазначений дитячий заклад № 397 м. Дніпропетровська (а.с. 68). 22 червня 2015 року [PERSON] звернувся до ДНЗ № 397 з заявою про те, щоб його дружині [PERSON] не видавали документи на їх спільну дитину без його відома, оскільки вони розлучаються та вирішується питання про місце проживання дитини (а.с. 69). Судом встановлено, та цей факт не оспорюється сторонами, що 01 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] під час сварки побилися. [PERSON] сумкою вдарила дитину та спричинила їй тілесні ушкодження. За даним фактом [PERSON] 02 липня 2015 року звернувся з заявою до правоохоронних органів, що підтверджується довідкою про прийняття та реєстрацію заяви від 07.07.2015 року (а.с. 73). Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.07.2015 року № 12015040680001649 [PERSON] звернувся до Красногвардійського РВ ДМУ з заявою проте, що 29.06.2015 року невстановлена особа нанесла йому тілесні ушкодження за його місцем проживання (а.с. 50). Згідно листа № 42/7879 від 05.10.2015 року Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на запит № с/2808 від 01.10.2015 року управління-служби у справах дітей повідомлено, що у провадженні відділку знаходиться кримінальне провадження № 12015040680001649 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі заяви поданої [PERSON] за фактом побиття останнього його дружиною [PERSON] Будь-яких відомостей стосовно побиття малолітньої дитини в заяві не вказано (а.с. 49). Під час огляду у судовому засіданні 14 грудня 2015 року речового доказу, долученого до матеріалів справи, диску з відеозаписом з камер спостереження судом встановлено наступне (а.с. 128). З відеозапису вбачається, що між сторонами відбувалася сварка, [PERSON] взяв дитину на руки та почав відходити у протилежному напрямку від [PERSON] при цьому тримав дитину у себе на руках, яка обнявши його за шию була повернута обличчям назад. В цей час, [PERSON] тримаючи у своїх руках сумку замахнулася на [PERSON] та вдарила його по спині, але не влучила в спину та влучила у обличчя дитини, тим самим спричинила їй легкі тілесні ушкодження. Аналогічні дії [PERSON] зафіксовані на фотокартках, які містяться в матеріалах справи (а.с. 112-115). Після події, яка мала місце 01 липня 2015 року [PERSON] знов звернувся до дитячого закладу № 397 з заявою від 03.07.2015 року про те, що у звязку з тим, що [PERSON] нанесла дитині тілесні ушкодження у нетверезому стані, дитина не буде деякий час відвідувати заклад. Крім того, просив не віддавати дитину матері без його відома (а.с.70). Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта [PERSON] № 3006 від 02.07.2015 року встановлено, що у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та набряку мяких тканин в лобній області ліворуч, що спричинені від дії тупого твердого предмету, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. 76-77). Крім того, згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта [PERSON] № 3005 від 02.07.2015 року встановлено, що у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкіряних крововиливів та саден на шиї та грудній клітині, що спричинені від дії тупого твердого предмету, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. 78-79). Згідно заяви від 01 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про викрадення дитини, згідно якої зазначив, що його колишня дружина 28.08.2015 року викрала їх дитину з ДНЗ № 397 (а.с. 81-82). Судом встановлено, що після того, як [PERSON] перевезла дитину до м. Костянтинівки, 20.09.2015 року дитину забрав батько разом зі своєю сестрою та відвіз до м. Дніпропетровську, де на теперішній час проживає разом з донькою. Згідно висновку від 22.09.2015 року, який виданий Костнтинівським МВ ГУ МВС України у Донецькій області встановлено, що 20.09.2015 року до відділку звернулася [PERSON] та повідомила про те, що її колишній чоловік [PERSON] під час сварки у дворі будинку де вони проживають разом з донькою у м. Костянтинівка, забрав дитину у її бабусі [PERSON] та відвіз до м. Дніпропетровська. На теперішній час дитина знаходиться разом з батьком їй нічого не загрожує. (а.с. 46-47). Правовідносини що склалися між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також міжнародно-правовими актами та договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до\~ст. 291 Цивільного Кодексу України\~фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім'єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Приписами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У відповідності до ч. 1\~ст. 160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тобто вирішальними обставинами які впливають на визначення місця проживання дитини яка не досягла віку десяти років є: 1.\~Ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків; 2.\~Прихильність дитини та стан її здоров'я; 3.\~Заборона передачі дитини на проживання тому з батьків хто не має самостійного доходу; 4.\~Висновок органу опіки та піклування та інші суттєві для справи обставини до яких можливо віднести умови проживання, зручність розташування житла та інше. 1. Стосовно ставлення батьків до виховання дитини, то суд вважає, що в цьому обидві сторони є рівнозначними. Суд критично ставиться до показань свідків, які свідчили про те, що Позивач за первісним позовом приділяла уваги та ставилася до виконання своїх батьківських обовязків менше, у порівнянні зі ставленням до дитини її батька. В той же час, судом не встановлено, що Позивач не належним чином виконували свої батьківські обовязки або ухилялася від їх виконання. Показаннями свідків, які виховували дитину у дитячому закладі встановлено, що [PERSON]О гарно ставиться до дитини, доглядає її та виховує, а дитина відповідає матері взаємною любовю. 2. Судом встановлено та цей факт не оспорюється сторонами, що стан здоровя дитини на теперішній час добрий, вона добре себе почуває. Визначити прихильність дитини до когось з батьків суд можливості не має, в силу віку дитину, якій на теперішній час виповнилося три повних роки, її морального та духовного розвиток, які у сукупності не надають суду можливості встановити факт її прихильності до когось з батьків. 3. Судом встановлено, що обидва з батьків працюють та одержують дохід, а тому в цьому відношенні вони є рівнозначними, а заборона щодо передачі дитини одному з батьків відсутня. При цьому, суд не приймає до уваги розмір доходу, який отримує кожен з батьків окремо, оскільки це не може мати вирішальне значення для визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 180 СК У країни кожен з батьків зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а предметом розгляду даної справи є також вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. 4. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради № 2232 від 17.11.2015 року - доцільним є встановлення місця проживання дитини разом з матірю, [PERSON]. Іншими обставинами які на думку суду є винятковими та суттєвими, є умови проживання та житлові умови сторін, які не є рівнозначними, оскільки батько дитини забезпечений житлом краще за матір, у будинку якого дитина має окрему кімнату для проживання, в той час як у квартирі матері, вона не буде забезпечена окремою кімнатою, та буде проживати разом з матірю в одній кімнаті. При цьому суд виходить з того, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Визначальним в даному\~\~випадку для нормального розвитку дитини є\~\~почуття родини та любові. Мати дитини також має необхідні соціально-побутові умови для проживання дитини, а також умови для її матеріального забезпечення. Судом також встановлено, що особисті якості батьків не перешкоджають кожному з них виховувати дитину. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо про те, з ким із них має проживати дитина, суд виходить із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, та перш за все, керується пріоритетом прав дитини, та має на меті ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання та розвитку дитини. Згідно п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року\~з відповідними змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу уваги на її вік та зясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до принципу 6 «Декларації прав дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка є частиною національного законодавства України (надалі Декларація) - дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові а також моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із своєю матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Наявні в матеріалах справи докази вказують на відсутність таких виключних обставин, в тому числі і на відсутність обставин, передбачених ч. 2\~ст. 161 СК України, які б перешкоджали б передачі дитини для проживання разом з її матірю.\~\~\~\~ Згідно\~ст. 19 СК України\~наявність письмового висновку органа опіки стосовно вказаного спору між сторонами є обов'язковим. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради № 2232 від 17.11.2015 року орган опіки та піклування за своїм висновком вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини сторін саме разом з матір'ю, [PERSON] (а.с. 152). Судом встановлено, що [PERSON] працює продавцем з 30.07.2015 року, на обліку у лікаря психіатра та\~нарколога не перебуває, відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] умови проживання визнано задовільними. Відповідно до громадської характеристики, [PERSON] характеризується позитивно. Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини суд враховує вік малолітньої дитини, її стать, оскільки дитина є дівчинкою, забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини як дівчинки, а також те, що до припинення постійного спільного проживання матірю з донькою, [PERSON] піклувалась про стан здоров'я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувала дитину достатнім харчуванням, та іншими речами. Жодних фактів, ознак чи наявність інших випадків, які б давали підстави вважати, що залишення дитини з матір'ю є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання дитини, судом не встановлено. Також суд враховує що [PERSON] має позитивну характеристику, працює, має стабільний заробіток, відповідно до висновку органу опіки та піклування, визнано доцільним проживання дитини з матірю, а виняткових обставин, які б давали підстави розлучити малолітню дитину [PERSON], з матірю відсутні. Позивач за зустрічним позовом наполягаючи на визначенні місця проживання дитини не надав суду достатніх доказів того, що за умовами його проживання з урахуванням саме його доходів, його особистих якостей, обставин його життя, особливостями його відносин з дитиною саме він має перевагу перед матір'ю дитини при визначенні місця її проживання. Задовольняючи позовні вимоги матері дитини суд враховує, що первісним позивачем створені всі умови для нормального розвитку, освіти та виховання доньки, матеріально побутові умови за місцем проживання позивача відповідають вимогам житлового приміщення, містять все необхідне для проживання малолітньої дитини. При цьому, судом не виявлено та не встановлено таких виключних обставин, які за змістом принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року давали б підстави дійти висновку про можливість розлучення дитини з матір'ю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні показання свідків, суд вважає за необхідне зазначити, що допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були заявлені для виклику відповідачем [PERSON], та допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які були заявлені для виклику позивачем [PERSON], зважаючи на те, що кожний із допитаних в судовому засіданні свідків, свідчив про відомі йому обставини справи на користь сторони у справі, яка заявляла клопотання про допит даного свідка, що викликає обґрунтовані сумніви у правдивості та обєктивності їх свідчень, суд критично ставиться до показань цих свідків в даній справі та не приймає їх до уваги. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні показання свідків [PERSON] та [PERSON], які працюють вихователями у дитячому садку, суд вважає встановленим той факт, що мати дитини - [PERSON], належним чином ставилася до виконання своїх батьківських обовязків та приділяла достатньо уваги своїй малолітній дитині для її виховання та розвитку. Суд критично ставиться до показань [PERSON] про той факт, що [PERSON] завдавала тілесних ушкоджень дитині, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що це сталося випадково, та насправді вона намагалася вдарити [PERSON] а не дитину. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту нанесення дитині тілесних ушкоджень відповідачем суду надано не було. Так само суд не приймає до уваги посилання Відповідача на обставини які були встановлені у судовому засіданні після перегляду відеозапису події, яка мала місце 01 липня 2015 року, оскільки з відеозапису вбачається, що сварка виникла між сторонами справи, та [PERSON] намагалася вдарити [PERSON], але випадково влучила в дитину, яка під час сварки знаходилася на руках у [PERSON] Умисного спричинення тілесних ушкоджень дитини з боку [PERSON] судом не встановлено. Таким чином, суд, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради № 2232 від 17.11.2015 року про доцільність визначення місця\~\~проживання дитини з матір'ю, а також вік дитини та її стать, особисті якості батьків, ставлення до дитини обох батьків, їх участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у матері, сталих зв'язків, з метою забезпечення інтересів дитини, яка є дівчинкою та тільки у виключних випадках може бути розлучена зі своєю матірю, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом в частині визначення місця проживання дитини є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому підлягають задоволенню, що обумовлює визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON]. Враховуючи, що задоволення позовних вимог за первісним позовом повністю виключає задоволення вимог за зустрічним позовом, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні його позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком. Щодо вимог про визначення конкретного місця проживання дитини за адресою вказаною позивачем, а саме: [ADDRESS], суд вважає за необхідне зазначити, що діючим законодавством передбачено визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а не визначення місця проживання дитини із зазначенням конкретного місця проживання (адреси) батьків, тому позовні вимоги в частині визначення адреси проживання дитини є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. При цьому визначення місця проживання дитини з\~\~матір'ю не позбавляє батька права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, та цей факт не оспорюється відповідачем, що батько дитини, [PERSON], працює приватним підприємцем, на протязі 2014 року його сукупний дохід склав 979\~846,00 грн. (а.с. 95-97), щомісяця його чистий прибуток складає у літній період в середньому 25\~000,00 грн., у зимовий період в середньому 13\~000,00 грн. Отже суд вважає встановленим той факт, що відповідач має постійний дохід від здійснення підприємницької діяльності. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем предявлені вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн., які Відповідач визнає частково у розмірі 1\~000,00 грн. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень ч. 1 ст. 184 СК України та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи встановлені обставини справи та той факт, що Відповідач має постійний регулярний дохід, суд вважає за доцільне застосувати до виниклих між сторонами правовідносин положення статті 183 СК України, згідно якої,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначені частки заробітку батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти, суд також враховує, що [PERSON] має ще одну дитину від першого шлюбу, яку забезпечує та надає їй матеріальне утримання у добровільному порядку щомісяця в залежності від її потреб, та інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Отже, приймаючи до уваги наявність доказів про розмір доходу Відповідача, враховуючи наявність у відповідача на утриманні іншої дитини та відсутність інших непрацездатних осіб, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, той факт, що місце проживання дитини визначено судом разом з матірю, суд приходить до висновку, що аліменти слід стягувати у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) Відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків на дитину відповідного віку, що на думку суду буде достатнім для утримання дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що задоволення позовних вимог про стягнення аліментів за первісним позовом повністю виключає задоволення вимог за зустрічним позовом, оскільки місце проживання дитини визначено разом з матірю, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні його позовних вимог про стягнення аліментів.\~ Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~\~висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом судовий збір у розмірі 243,60 грн.\~\~ На підставі ст. 291 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 141, 160, 161, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 Конвенції «Про права дитини», принципом 6 Декларації прав дитини, та

Outcome: partial