Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

у своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь 7000 грн. боргу та судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що розпискою від 05.11.2016 року відповідачка [PERSON] визнала факт грошової заборгованості перед ним у розмірі 7000 грн. та зобовязалась повернути борг до 20.12.2016 року. Наявність розписки у позивача від 05.11.2016 року і відсутність у відповідачки [PERSON] розписки позивача про повернення боргу свідчить про наявність у відповідачки не виконаного боргового грошового зобовязання перед позивачем у розмірі 7000 грн. У добровільному порядку відповідачка відмовляється виконати боргові зобовязання, а тому позивач просить суд винести рішення про стягнення боргу та судових витрат по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] пояснили, що розписка відповідачкою була написана власноручно через тиждень-півтора після отримання вказаної суми грошей у присутності свідків. Факт передачі грошей ніхто підтвердити не може, так як нікого при передачі грошей не було. Крім того представник [PERSON] вказав на те, що позивач взагалі міг подати позов про стягнення боргу в Євро чи доларах США, а подав тільки про стягнення боргу в гривнях. Позовні вимоги підтримують у повному обємі і вважають, що розписка написана відповідачкою підтверджує, як факт отримання коштів, так і наявність боргових зобовязань. Просять суд задоволити позовні вимоги у повному обємі. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що відповідачка ніяких коштів у позивача не позичала, ніяких коштів він їй не передавав, і розписки про отримання таких коштів вона не писала. Тому просить суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Розпискою/а.с.16/ підтверджено, що відповідачка [PERSON] зобовязалась повернути позивачу [PERSON]Я, 7000,00 «чогось» до 20.12.2016 року. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує. Згідно ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ж ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей визначених родовими ознаками. У ч.2 ст.1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позивач [PERSON] не надав достатньо доказів того, що відповідачка [PERSON] отримала від нього кошти в сумі 7000 грн., які повинна була повернути. Також позивач [PERSON] не довів, що між ним та відповідачкою [PERSON] 05.11.2016 року було укладено договір позики, і відповідачка повинна була виконати його до 20.12.2016 року. Крім того, ні в судовому засіданні, ні в матеріалах справи не здобуто доказів того, що саме відповідачка зобовязалась віддати позивачу до 20.12.2016 року. Не здобуті такі докази судом і в судовому засіданні. А тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні позов слід відмовити. Питання судових витрат, повязаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.1047, 1049 ЦК України та

Outcome: dismissed