Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У серпні 2020 р. [PERSON] звернулася до суду з цим позовом,в якому зазначає,що в період з березня по травень 2019 р.вона підтримувала близькі стосунки з відповідачем [PERSON] , [INFO] народила дитину [PERSON] ,біологічним батьком якого є відповідач [PERSON] . Оскільки дитина народилася у шлюбі з [PERSON] ,у актовому записі про народження дитини № 1638 від 04.12.2019 р.він був вказаний батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.07.2020 р.було ухвалено виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису № 1638 від 04.12.2019 р. про народження [PERSON] ,який народився [INFO] . Відповідач [PERSON] своє батьківство щодо дитини визнавав,проте не бажає його оформити документально,оскільки це матиме наслідком виникнення у нього відповідних обов`язків батька щодо дитини. Просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] ,який народився [INFO] ,внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини,вказавши у графі «батько»- [PERSON] ,громадянин України. Крім того,просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно,до повноліття дитини,починаючи з дня подання позову до суду,оскільки обов`язком батька є матеріального утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також позивачка зазначає,що у зв`язку з доглядом за дитиною до 3-х років вона на теперішній час не працює,не має можливості утримувати себе має право на утримання від батька дитини. Посилаючись на викладені обставини справи, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача,до досягнення дитиниою [PERSON] , [INFO] ,віку 3-х років,тобто до [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.09.2020 р.відкрито загальне позовне провадження у справі. 30.09.2020 р.до суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] ,за змістом якого відповідач не визнав позов у повному обсязі та вважав заявлені вимоги безпідставними та надуманими. Вказував,що позивачка [PERSON] в період з 19.07.2019 р.перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ,та у період шлюбу [INFO] народила дитину [PERSON] ,батьком якого у актовому запису та свідоцтві про народження був записаний [PERSON] ,з яким позивачка не розірвала шлюб і після оспорення останнім батьківства щодо народженої нею дитини. Наголошує на тому,що ніколи не визнавав свого батьківства щодо дитини позивачки [PERSON] ,не пам`ятає,щоб вони з позивачкою зустрічалися у березні-травні 2019 р.,проте обізнаний,що у той період часу позивачка зустрічалася з кількома хлопцями,тому достовірно вона не може знати,що саме [PERSON] є батьком народженої нею дитини. Вважав,що оскільки наразі позивачка залишилася без засобів для існування,її чоловік [PERSON] після оспорювання батьківства не бажає утримувати її і дитину, за відсутності відомостей про інших чоловіків,з якими вона мала статевий зв`язок, позивачка вирішила позиватися саме до нього. Ухвалою суду від 17.02.2021 р.було призначено про справі судову молекулярно-генетичну експертизу,висновок якої надійшов до суду 21.05.2021 р. 13.09.2021 р.до суду надішла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Вишнякової І.О.,за змістом якої [PERSON] визнає частково позов [PERSON] та не заперечує проти задоволення заявлених вимог про визнання батьківства та стягення аліментів на утримання дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною віку 3-х років зауважила,що позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON] ,на якого і покладається обов`язок утримувати дружину,відповідач [PERSON] невзмозі одночасно сплачувати аліменти на дитину та аліменти на утримання позивачки,оскільки це поставить відповідача у скрутне матеріальне становище,а доказів протиженого позивачка суду не надала. Третя особа Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) пояснень щодо позову або відзиву до суду не подавав,про свою участь у розгляд справи суд не повідомляв. Ухвалою суду від 13.09.2021 р.закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні у вступному слові позивачка та її представник адвокат Тульчевська Н.В. вимоги позовної заяви підтримали , просили задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновок генетичної експертизи, який підтвердив, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , є достовірним та достатнім доказом батьківства відповідача щодо дитини ,тому відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття,а також утримувати позивачку як матір дитини,незважаючи на те,що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. У заяві від 09.12.2021 р.позивачка додатково повідомила про те,що нею понесені витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 7614 гр.,сплачені кошти на професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги від 15.05.2020 р.та акту (розрахунку)надання правової допомоги у загальному розмірі 10400гр.,про що долучено квитанції,в порядку розподілу судових витрати просить стягнути їх з відповідача на свою користь. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились,надали заяву про розгляд справи без їх участі. Також у заяві від 22.12.2021 р.щодо розподілу судових витрат представник відповідача адвокат Вишнякова І.О.зазначила,що позивачкою в порушення вимог ст.134 ЦПК України разом з позовом не було подано заяву про попередній(орієнтовний) рорахунок суми судових витрат,які вона понесла і очікує понести в зв`язку з розглядом справи,що є підставою відмовити їй у відшкодуванні вказаних витрат.Крім того,зауважила,що заявлена сума витрат на правничу допомогу є явно завищеною та фінансовий стан відповідача не дозволяє йому оплатити витрати на правничу допомогу у згадуваному вище розмірі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився ,причин неявки не повідомив,заяв процесуального змісту до суду не подавав,що не перешкоджає розгляду справи без його участі. Всебічно вивчивши обставини справи, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню,виходячи з наступного. Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України,завданнями цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.07.2020 р.у цивільній справі № 336/506/20 провадження 2/336/1280/2020 було встановлено,що з 19.07.2020 р. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В період шлюбу [INFO] позивачка [PERSON] в м.Запоріжжі народила дитину [PERSON] ,батьком якого в актовому записі про народження та у свідоцтві про його народження був вказаний [PERSON] . Вказаним рішенням зобов`язано Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису № 1638 від 04.12.2019 р.про народження [PERSON] ,який народився [INFO] ,оскільки під час розгляду справи [PERSON] було доведено,що він не являється біологічним батьком дитини. Рішення набрало законної сили 13.08.2020 р., відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України при розгляді даної справи встановленні цим рішенням обставини повторно не доказуються. З наданого витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України вбачається,що станом на 28.01.2021 р.(дата формування витягу),в актовому запису № 1638 від 04.12.2019 р.про народження [PERSON] , [INFO] ,у графі «відомості про батька» інформація відсутня. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу,шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний ,про що 29.01.2021 р.був зроблений актовий запис № 09,після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище йому « [PERSON] »,їй « [PERSON] ». Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судової молекулярно-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial