Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з [PERSON] 1980 року народження (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 17.10.2008 р. по липень 2015 р. (включно) в сумі 85000 грн. 00 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, посилаючись на ті підстави, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2009 р. відповідача зобов'язано сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від усіх доходів щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 17.10.2008 р. до повноліття дитини які відповідач не сплачує при цьому, має постійне місце роботи, є власником кількох підприємств, має депозитні вклади в кількох банківських установах та отримує доходи у вигляді диведендів. За розрахунками позивача за період з жовтня 2008 р. по липень (включно) 2015 р. сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку відповідач повинен сплатити на її користь за законом, складає 117682 грн. 25 коп., враховуючи тяжкий матеріальний стан при сплаті судового збору при подачі позовної заяви суму стягнення заборгованості зменшено на 85000 грн. 00 коп., яка складається: з днів у місяці; доходу за вирахуванням податків та зборів; ? доходу; 30% прожиткового мінімуму на дитину; до сплати; заборгованість; кількість днів; відсоток неустойки (пені) 1% (х 0,01); пеня (неустойка) станом на 01.08.2015 р. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що пеня нараховується у відсотках за кожен день прострочення від дати коли зобов'язання (борг) настав і до дати повного виконання зобов'язання (сплати боргу). Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надавши заперечення у письмовому вигляді, позовні вимоги вважає безпідставними та вважає, неустойка (пеня) за один місяць повинна рахуватися так, де заборгованність за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а також зазначив, що частково і періодично сплачував аліменти за можливістю, але на даний час не має можливості погасити борг. Прдставник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіславши заяви про слухання справи без їх участі (а.с. 104, 126). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2009 р. відповідача зобов'язано сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від усіх доходів щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 17.10.2008 р. до повноліття дитини (а.с. 11, 12), на підставі якого 15.05.2009 р. видано виконавчий лист за №2-507. Ст.14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної вили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві постановою ВП №15673352 від 22.04.2010 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання по виконавчому листу №2-507 від 01.09.2009 р. (а.с. 18). Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві постановою ВП №25998794 від 17.05.2010 р. вікрито виконавче провадження по виконавчому листу №2-507 від 01.09.2009 р. (а.с. 20). На підставі заяви позивача про примусове виконання рішення суду постановою про відкриття провадження відкрито виконавче провадження за ВП №31287945 від 21.02.2012 р. у Подільському районному управлінні юстиції в м. Києві (а.с. 15). Згідно розрахунку заборгованності по аліментам від 11.11.2015 р. по виконачому листу №2-507 від 01.09.2009 р. складеним державним виконавцем Подільського РУЮ у м. Києві складає 52300 грн. 89 коп. (а.с. 103). Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві постановою ВП №48817707 від 14.12.2015 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання по виконавчому листу №2-507 від 01.09.2009 р. (а.с. 125). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2015 р. стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 40000 грн. 00 коп. (а.с. 25). Згідно довідки від 17.09.2015 р. за №1-1709 відповідач працює у ТОВ «Прайм Прінт ЛТД» з липня 2012 р. (а.с. 76). З пояснень відповідача вбачається, що в нього на утриманні є малолітній син [PERSON] [INFO] (а.с. 80). З платіжних документів та довідок, наданих відповідачем, вбачається, що останній частково і періодично здійснював проплати (а.с. 65-70). Ст.20 ч.1 Сімейного кодексу України передбачає, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Виходячи зі змісту статті 196 СК України суд відповідно до вимог статті 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір пені, суд виходить з розрахунку її позивачем за період з 15.10.2008 р. по 31.07.2015 р. за виключенням пені, що була встановлена Святошинським районним судом м. Києва за попередній термін часу та із врахуванням останніх поштових переказів відповідача як боржника: 1000 грн. 00 коп. від 30.07.2015 р., 1000 грн. 00 коп. від 18.06.2015 р., 1500 грн. 00 коп. від 16.05.2015 р. та 1500 грн. 00 коп. від 24.03.2015 р. (аліменти і пеня 50% на 50 %), що становить 117682 грн. 25 коп. (а.с. 7-10). Позивачем розрахунок прводився із формулою із врахуванням ч. 1 ст. 196 СКУ за окремий місяць: ПМі=БМі х 0,01 (1%) х КДі; (1.1), де: і - 1,2,3,4… місяці (за які сформовано заборгованість винною стороною); ПМі - розмір пені за окремий місяць; БМі - борг за окремий місяць; КДі - кількість днів існування заборгованності (кількість днів від дати коли борг повинен був сплачений і до дати погашення такої заборгованості, або до дати прийняття рішення судом). Загальний розмір пені є сума розрахованої за кожний окремий місяць і рік, тобто: П=ПМі+ПМ2+ПМ3+…+ПМn (1.2), де: П - загальний (повний) розмір пені; ПМ1,2,3…, n - пеня за кожний окремий місяць, розрахований по формулі (1.1). У даному випадку, відповідач має значну заборгованість по сплаті аліментів і за тривалий проміжок часу, протягом якого періодично не працював або постійно змінював місце роботи, доказів виникнення заборгованості не з його вини, суду не надав, що свідчить про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла саме з вини відповідача, що є правовою підставою для нарахування на цю суму неустойки (пені) відповідно до правил ст.196 СК України. Заперечуючи проти позову, відповідач не надав обгрунтованих доказів в спростування такого розміру неустойки (пені). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'зку, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог належними доказами і необхідність їх задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 850 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved