Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], в якому просив: зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином [PERSON], [INFO]; визначити наступні способи його участі у вихованні сина [PERSON], [INFO] - особисте спілкування, побачення протягом двох тижнів : з 20 - го числа кожного місяця за місцем проживання його батьків в с. Великий Молодьків, Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Лесі Українки, 42; зобовязати [PERSON] за два дні до дня зустрічі з сином, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини [PERSON], а у разі настання таких змін, повідомляти про це особисто не пізніше наступного дня; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених судових витрат. 03.09.2018 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.12.2018 року винесено ухвалу суду про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та замінено судове засідання підготовчим. 04.12.2018 року протокольною ухвалою суду залучено в якості третіх осіб служби у справах дітей за місце проживання дитини та позивача у справі, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 21.01.2019 року судом залишено без розгляду заяву [PERSON] про направлення справи для розгляду за її місцем проживання та знаходження відповідно до п.8 ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 222 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав вказаних у позові у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду не надсилала про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та вчасно за місцем реєстрації та проживання. Представники служб у справах дітей в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Від служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, причини неявки представників інших третіх осіб суду невідомі. Доповівши позовні вимоги, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження є сторони у справі: батько- Герус [PERSON] та мати - [PERSON]/ а.с.8/. Відповідач 04.05.2016 року змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] /а.с.8/. Сторони з квітня 2015 року до серпня 2017 року проживали у фактичних шлюбних відносин, які згодом було припинено. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] проживає в [INFO], кім. 302/1 без реєстрації, що слідує з довідки Новогребельської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 18.12.2018 № 870 /а.с.51/. Крім цього, до складу сімї відповідача за місцем її проживання входять : вона сама, чоловік [PERSON], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], згідно довідки про склад сімї від 21.12.2018 № 879 /а.с.53/. У звязку з неможливістю вирішення між сторонами, [PERSON] та [PERSON] питання щодо спільного виховання дитини [PERSON], [INFO], шляхом домовленостей, 19 жовтня 2017 року комісією з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації Калинівського району Вінницької області було прийнято рішення № 8/5 про розгляд заяви [PERSON] щодо встановлення порядку побачення батька [PERSON] з дитиною [PERSON]. Як слідує зі змісту даного рішення, [PERSON] (батьку), який проживає за адресою : [INFO], було визначено дні побачень із сином [PERSON], який проживає разом із матірю, [PERSON], а саме, один раз на місяць, другий тиждень місяця на 7 днів за попередньою домовленістю з матірю, за місцем проживання батьків матері: [ADDRESS]; в разі недомовленості брати дитину, рекомендують [PERSON] та [PERSON] винайти можливість порозумітися та дійти згоди між собою щодо спільного виховання дитини; забезпечити право дитини на належне батьківське виховання зі сторони батька так зі сторони матері; не вчиняти перешкод у спілкуванні дитини як з батьком так і з матірю; не перешкоджати у жодному разі, кожній зацікавленій сторони щодо здійснення ним батьківських прав та виконання батьківських обовязків відносно дитини; попереджати та надавати інформацію один одному щодо місця проживання (перебування) дитини, стану її здоровя та в інших випадках, які потребують спільної згоди батьків. Як посилається позивач, деякий час домовленість щодо побачень з сином діяла, однак з 08 червня 2018 року відповідач не надає дитину для побачень, у звязку з чим позивач звертався до органів поліції. Так, з довідки про результати розгляду повідомлення від [PERSON] по факту конфлікту з колишньою дружиною з приводу дитини від 18.06.2018 року вбачається, що 08 червня 2018 року до чергової частини Калинівського ВП надійшло відповідне повідомлення. При розгляді даного повідомлення було встановлено, що [PERSON] 08 червня 2018 року приїхав до колишньої дружини, щоб забрати до себе на декілька днів сина, але по приїзду дитину ніхто не дав, що порушує рішення опікунської ради/а.с.11/. Крім цього, факт існування між сторонами конфлікту щодо спільного виховання дитини [PERSON] стверджує, також, довідка начальника СРПП № 1 Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області за результатами розгляду повідомлення [PERSON] про непорозуміння з [PERSON], якою встановлено, що [PERSON], посилаючись на рішення органів опіки, намагався забрати їхнього спільного сина, проти чого [PERSON] заперечувала/а.с.58/. У відповідності до ст.\~153\~Сімейного\~Кодексу\~України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.\~157\~Сімейного\~Кодексу\~України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом статті 77 ЦПК України належними є\~\~докази,\~\~які містять\~\~інформацію щодо\~\~предмета доказування. Предметом\~доказування\~є\~обставини,\~що\~підтверджують\~заявлені вимоги\~чи\~заперечення\~або мають\~інше\~значення\~для розгляду\~справи\~і\~підлягають встановленню\~при\~ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В судовому засідання позивач та його представник пояснили, що відповідач та її теперішній чоловік чинять перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], відповідач не виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини, перешкоджає побаченню з сином. Натомість позивач посилався на те, що має всі необхідні умови для проживання та виховання сина. Так, з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 19 грудня 2018 року, вбачається, що останній проживає в [INFO] та ним створені належні умови для проживання та виховання сина [PERSON] є окрема кімната, ліжко, постільна білизна, санітарний стан задовільний./а.с.59/. Позивач працює офіційно у ТОВ «АТП БУДІВЕЛЬНИК»/а.с.59./ та характеризується позитивно/а.с.12/. З огляду на наявні докази, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником надано належні та допустимі доказ на підтвердження того, що відповідач чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, проти чого відповідач не заперечила, відзиву на позов не подавала. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, підлягають частковому задоволенню, на підставі наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обовязків щодо виховання дітей, захищає права сімї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. Відповідно до статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці\~зобовязуються\~забезпечити\~дитині такий\~захист\~і\~піклування,\~які\~необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи\~до\~уваги права\~й\~обовязки\~її батьків,\~опікунів\~чи\~інших осіб,\~які\~відповідають\~за неї\~за\~законом,\~і\~з\~ цією\~метою\~ вживають\~всіх \~відповідних\~законодавчих\~ і\~ адміністративних\~заходів.\~Держави\~ учасниці\~\~поважають право\~дитини,\~яка\~розлучається\~з одним\~чи\~обома\~батьками,\~підтримувати\~на\~регулярній основі\~особисті\~відносини\~і прямі\~контакти\~з\~обома батьками,\~за\~винятком\~випадків,\~коли\~це\~суперечить найкращим\~інтересам\~дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оскільки обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у його вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову щодо встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною . При цьому судом враховуються інтереси дитини та встановлюється графік зустрічей, який не буде порушувати режиму його дня та навчання, не відриватиме його від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважатиме нормальному існуванню. За таких\~обставин,\~суд рахує\~за необхідне,\~зобов'язати\~відповідача \~ не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні батька з його сином та визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та особистому спілкуванні з його сином, неповнолітнім [PERSON], а саме, визначити побачення протягом одного тижня ( 7 днів), з 20-го числа кожного місяця за місцем проживання батьків [PERSON] в с. Великий Молодьків, Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Лесі Українки, 42, до початку відвідування дитиною навчального закладу. Крім цього, суд вважає за доцільне, також, задовольнити позовну вимогу щодо зобовязання [PERSON] за два дні до дня зустрічі батька з сином, надати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це особисто не пізніше наступного дня. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial