Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 11155,40 грн. матеріальної шкоди та понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач перебував з ним у трудових відносинах на посаді головного спеціаліста сектору матеріально-технічного забезпечення. Відповідно до посадової інструкції [PERSON], він є матеріально відповідальною особою, у зв'язку із чим між сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та наказом позивача на відповідача покладено повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввірених йому матеріальних цінностей. Під час проведення членами інвентаризаційної комісії Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - Служба) інвентаризації товарно-матеріальних цінностей по рахунку 235 «Паливо, горючі і мастильні матеріали» встановлено, що [PERSON] здійснено видачу талонів на бензин А-95 в обсязі 460 літрів не працівникам Служби, у зв'язку із чим фактична нестача товарно-матеріальних цінностей, а саме пального (бензину А-95) у відповідача складала 460 літрів, що також підтверджується аудиторським звітом та довідкою залученого спеціаліста у позаплановій перевірці Національним агентством з питань державної служби. З метою проведення незалежної оцінки розміру збитків Служба уклала з суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «МАКСІМА КАПІТАЛ» договір про надання експертно-оціночних послуг, за які було сплачено 1500 грн. Таким чином, загальний розмір завданої [PERSON] матеріальної шкоди становить 11155,40 грн., з яких 9655,40 грн. - розмір збитків, внаслідок нестачі талонів на бензин А-95, та 1500 грн. - розмір понесених Службою збитків для оцінки нанесеної матеріальної шкоди. В добровільному порядку відповідач вказану матеріальну шкоду відшкодувати відмовляється, а тому позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що наказом Служби від 20.11.2014 № 47-к відповідач був призначений на посаду головного спеціаліста сектору матеріально-технічного забезпечення та звільнений із займаної посади за власним бажанням наказом Служби від 25.11.2015 № 361-к. 20.11.2014 між Службою та [PERSON] був укладений договір № 1 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Наказом від 20.11.2014 № 17 на [PERSON] покладено повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей, які належать Службі. Пунктом 3 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність передбачено, що [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності таких цінностей, які він особисто одержав за накладною чи іншим бухгалтерським документом. Згідно з договором про закупівлю нафтопродуктів за державні кошти від 28 липня 2015 року № 13 ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» зобов'язалося у 2015 році поставити Службі бензин автомобільний марки А-95 в обсязі 7 194 літрів вартістю 147 980,58 гривень. Відповідно до видаткової накладної від 03.08.2015 № 127789 ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» передало Службі 2 910 літрів пального (бензин А-95) вартістю 59 858,70 грн. (ціна за 1 літр - 20,57 грн), у тому числі ПДВ - 9 976,45 гривень. Зазначена видаткова накладна містить відмітку про те, що по довіреності від 03.08.2015 №23 [PERSON] отримано пальне, що підтверджується його підписом. Відповідно до наказу Служби від 10.09.2015 №71 була розпочата інвентаризація основних засобів, нематеріальних активів та товарно-матеріальних цінностей. 25.09.2015 року членами інвентаризаційної комісії проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей по рахунку 235 «Паливо, горючі і мастильні матеріали» у матеріально-відповідальної особи [PERSON], за результатами якої складено інвентаризаційний опис від 25.09.2015 № 8. За результатами інвентаризації станом на 25.09.2015 встановлено наявність у [PERSON] талонів на бензин А-95 на 1 650 літрів. Згідно оборотної відомості по рахунку 235 «Паливо, горючі і мастильні матеріали» за період з 01 по 30 вересня 2015 року станом на 01.09.2015 залишок пального (бензин А-95) складав 2 910 літрів пального (бензин А-95), протягом вересня рух пального за даними бухгалтерського обліку відсутній. Відповідно до копій відомостей обліку видачі талонів на бензин марки А-95 Службою за II півріччя 2015 року водію сектору матеріально-технічного забезпечення [PERSON] станом на 25.09.2015 видано талони на бензин в обсязі 800 літрів. Також у відомостях містяться відмітки про видачу талонів на бензин марки А-95 в обсязі 460 літрів із зазначенням підписів, однак без розшифрування реквізитів посадових осіб Служби, яким видано такі талони. Відповідно до аудиторського звіту за результатами внутрішнього фінансового аудиту відповідності використання паливно-мастильних матеріалів Службою рекомендовано відповідальним посадовим особам здійснити у межах своїх повноважень заходи щодо відшкодування матеріально-відповідальною особою, а саме головним спеціалістом сектору матеріально-технічного забезпечення [PERSON] збитків від нестачі. Згідно довідки залученого спеціаліста у позаплановій перевірці Національним агентством України з питань державної служби в Державній службі України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної організації, заступника начальника відділу контролю у сфері соціального захисту населення Департаменту контролю у соціальній сфері та культурі Держфінінспекції України [PERSON] стосовно дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та інших нормативно-правових актів з питань державної служби [PERSON] здійснено видачу талонів на бензин А-95 в обсязі 460 літрів не працівникам Служби. 27.11.2015 між позивачем та суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «МАКСІМА КАПІТАЛ» укладено договір № 597/43 про надання експертно-оціночних послуг, за які було сплачено 1500 грн. За результатами надання експертно-оціночних послуг був складений звіт про оцінку розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі в особі Служби, внаслідок нестачі у матеріально-відповідальної особи талонів на 460 літрів бензину А-95 у сумі 9 655,40 грн. За приписами ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Згідно з роз'ясненнями викладеними в п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено з особами, які виконують роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання та відпуску матеріальних цінностей. Відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста сектору матеріально- технічного забезпечення одним із його завдань та обов'язків є керування роботами, що безпосередньо пов'язані зі збереженням, прийманням, відпуском та застосуванням у процесі роботи переданих йому матеріальних цінностей. Зокрема, головний спеціаліст сектору матеріально-технічного забезпечення приймає згідно видаткових накладних придбані Службою матеріальні цінності, здійснює їх зберігання (зберігає талони на бензин, картриджі до принтерів, канцелярське приладдя, комп'ютерне обладнання тощо), здійснює у разі потреби їх відпуск під розпис працівникам Служби. Розділом 4 посадової інструкції головного спеціаліста сектору матеріально- технічного забезпечення передбачено, що він несе відповідальність за правопорушення, вчинені у процесі своєї діяльності, нанесені матеріальні збитки, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку та за завдання матеріальної шкоди. В ході судового розгляду встановлено, що посада, яку обіймав відповідач належить до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, а тому відповідно між сторонами було укладено такий договір. Відповідно до ч. 4 ст. 135-3 КЗпП України законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір. Згідно з п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. № 116, розмір збитків від нестачі матеріальних цінностей, що призвело до завдання майнової шкоди державі, визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. На виконання вказаних приписів Служба уклала з суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «МАКСІМА КАПІТАЛ» договір від 27.11.2015 № 597/43 про надання експертно-оціночних послуг для проведення незалежної оцінки розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, за що позивачем було сплачено 1500 грн. Враховуючи те, відповідач, як матеріально відповідальна особа, всупереч своїй посадовій інструкції видав талони на бензин А-95 в обсязі 460 літрів не працівникам Служби, то суд приходить до висновку про те, що останній такими своїми діями спричинив позивачу матеріальну шкоду в розмірі 9655,40 грн., яка відповідно до ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 134 КЗпП України підлягає відшкодуванню в повній мірі. Також відповідачем мають бути відшкодовані збитки понесені позивачем на проведення незалежної оцінки, з метою визначення розміру завданої шкоди. За правилами ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 45, 46, 60, 61, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved