Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

У серпні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва з Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшла вказана цивільна справа. Позивач звернувшись до суду із позовом до АТ «Дельта Банк» та з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 21 422,46 грн, проценти за користування цими коштами в розмірі 200 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.03.2013 року між ним та ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк», був укладений кредитний договір №400100043929003, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 240 000 грн на строк до 22.03.2033 року з процентною ставкою 18,9 річних. На забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . На виконання умов кредитного договору ним були здійснені платежі згідно з квитанціями: № 67035 від 12.04.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 20.05.2013 року про сплату 20 000грн з призначенням «платежу поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 21.06.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 18.07.2013 року про сплату 30 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 27.08.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 12.09.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 29.10.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 22.11.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 23.12.2013 року про сплату 3 871 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 24.12.2013 року про сплату 91 210,33 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] ». Станом на 02.12.2013 р. його заборгованість за кредитом становила 92 214,66 грн, та 484,13 грн відсотків. Скориставшись своїм правом на дострокове погашення кредиту, він у грудні 2013 року сплатив 95 081,33 грн (погасивши заборгованість та відсотки в повному обсязі). Вважає, що зобов`язання за кредитним договором припинені належним виконанням, згідно з ст. 599 ЦК України. Разом з тим, йому стало відомо, що на сайті prozorro призначені електронні торги з реалізації права вимоги за кредитним договором №400100043929003 від 22.03.2013 року, забезпеченого квартирою [ADDRESS] , з початковою ціною лоту - 21 422,46 грн. З метою уникнення негативних наслідків для себе та з метою припинення електронних торгів по цьому лоту, він змушений був внести вказані кошти на рахунок відповідача. Вважає, що оскільки зобов`язання по кредитному договору №400100043929003 ним виконані належним чином та відповідно припинені у грудні 2013 року, тому банком безпідставно отримані грошові кошти в сумі 21 422,46 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2020 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 23.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив вимоги позивача з викладених у відзиві підстав. Зокрема відповідач зазначив, що дійсно між позивачем та ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є відповідач, був укладений кредитний договір № 400100043929003 від 22.03.2013 року. Із позовної заяви вбачається, що позивач достроково, у грудні 2013 року, сплатив 95 081,33 грн (двома платіжками від 23.12.2013 та від 24.12.2013), однак позичальником не було дотримано вимоги п. 3.4.2. кредитного договору. Зокрема позичальник має право достроково повернути кредит, але у відповідності до п. 2.9. зазначеного кредитного договору, останній має право здійснити дострокове погашення заборгованості лише шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № [NUMBER] з обов`язковим поданням кредитору заяви про дострокове погашення кредиту за кредитним договором. Відповідач у відзиві зазначив, що позичальником дійсно у грудні 2013 року двома платежами на загальну суму 95 081,33 грн (23.12.2013 та 24.12.2013) достроково повернуто кредит в повному обсязі, але на виконання п 2. 9 кредитного договору позичальник не подав до банку заявку про дострокове погашену кредиту, яка є обов`язковою умовою для закриття поточного рахунку позичальника та присвоєння кредитному договору № 400100043929003 від 22.03.2013 р. статусу «Закритий» з подальшим списанням вартості забезпечення по кредиту. Саме тому, платіж позивача па загальну суму 95 081,33 грн банком було зараховано в рахунок погашення кредиту не в день оплати позивачем, а частинами, до травня 2016 року, у зв`язку з чим у позичальника і виникла заборгованість у сумі 21 422,46 грн. Крім того, у відзиві зазначено, що повне виконання позивачем своїх зобов`язань по даному кредитному договору з присвоєнням цій угоди статусу «Закрито» відбулось після подання 23.01.2020 року позичальником відповідної заяви. На підставі наведеного відповідач просить відмовити у задоволені позову. Позивач своїм правом надати відповідь на відзив не скористався. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Судом встановлено, що 22.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Астра Банк» був укладений кредитний договір №400100043929003, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 240 000 грн на строк до 22.03.2033 року з процентною ставкою 18,9 річних (а.с. 7-14). В забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 19-24). На виконання умов кредитного договору [PERSON] було внесено грошові кошти за квитанціями: № 67035 від 12.04.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 20.05.2013 року про сплату 20 000грн з призначенням «платежу поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 21.06.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 18.07.2013 року про сплату 30 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 27.08.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 12.09.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 29.10.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 22.11.2013 року про сплату 20 000 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 23.12.2013 року про сплату 3 871 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] »; № [NUMBER] від 24.12.2013 року про сплату 91 210,33 грн з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку № [NUMBER] » (а.с. 25-34). Згідно з п. 2.9. кредитного договору позичальник має право здійснювати дострокове погашення заборгованості за договором, лише шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № [NUMBER] з обов`язковим поданням кредитору заяви про дострокове погашення кредиту за цим договором. Кредитор здійснює зарахування суми дострокового погашення кредиту за цим договором на відповідний рахунок з обліку заборгованості позичальника протягом двох робочих днів з дня подання позичальником заяви. Тобто станом на грудень 2013 року позичальником було виконано умови кредитного договору в частині сплати грошових коштів, отриманих в кредит та проценти за користування кредитом, що не суперечить п. 3.4., 3.4.2. кредитного договору. Однак позивачем на надано суду доказів тому, що ним направлялась (подавалась) відповідна заява відповідачу щодо дострокового погашення кредиту за договором, як це передбачено п. 2.9. кредитного договору №400100043929003 від 22.03.2013 року. За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, банк отримавши грошові кошти від позичальника в сумі 95 081,33 грн, без відповідної заяви позичальника про дострокове погашення кредиту, зарахував їх в погашення кредиту не в день оплати позивачем, а частинами до травня 2016 року, у зв`язку з чим у позивача починаючи з червня 2016 року по грудень 2019 року утворилась заборгованість в сумі 21 422,46 грн (а.с. 73). 23.01.2020 року [PERSON] звернувся із письмовою заявою до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про зняття права вимоги за кредитним договором 400100043929003 від 22.03.2013 року з торгів (аукціону), проведення якого заплановано на 12.02.2020 р., видачу довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором №400100043929003 від 22.03.2013 р. (а.с. 74). 30.01.2020 року відбулось засідання малого комітету з управління активами банку, де з-поміж інших питань вирішено питання про видачу позичальнику [PERSON] довідки про повне виконання зобов`язань по кредитному договору №400100043929003 від 22.03.2013 р. та присвоєно угоді статус «Закритий» (а.с. 78). За наведених обставин, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки кошти внесені позивачем на рахунок відповідача 23.01.2020 року в сумі 21 422,46 грн не є безпідставно отриманими коштами, в розумінні ст. 1212 ЦК України, а є заборгованістю по кредитному договору № 400100043929003 від 22.03.2013 р. Отже вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому у задоволені його позову слід відмовити в повному обсязі (в т.ч. у задоволені вимог про стягнення процентів за користування безпідставно отриманими коштами, як похідної від основної вимоги). Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed