Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У січні 2014 р. до суду звернулося ПАТ «Дельта Банк» з вказаним позовом до [PERSON] Просили суд, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 413988,09 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11339624000 від 24.04.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру: Місце знаходження застави: [ADDRESS], загальною площею: 61,3 кв. м., житловою площею: 29,7 кв. м., шляхом передачі вказаного предмету іпотеки у власність іпотекодержателя ПАТ «Дельта банк» (ЄДРПОУ:34047020, місцезнаходження: 01001, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) та визнання за ним право власності на підставі Договору іпотеки № б/н від 24.04.2008 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON]; зобов'язати Державну реєстраційну службу України (вул. Марини Раскової, 15, м. Київ, 02660) здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру: Місце знаходження застави: [ADDRESS], загальною площею: 61,3 кв. м., житловою площею: 29,7 кв. м. за ПАТ «Дельта банк»; припинити право власності іпотекодавця [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження Квартирою: Місце знаходження застави: [ADDRESS], загальною площею: 61,3 кв. м., житловою площею: 29,7 кв. м.; припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]; виселити з квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] іпотекодавця [PERSON], та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; стягнути на користь ПАТ «Дельта банк» (ЄДРПОУ:34047020, місцезнаходження: 01001, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. з [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не прибув. Справу просив розглядати без його участі. Позов підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив. Представник відповідача Державної реєстраційної служби України направив на адресу суду заперечення та просив відмовити у задоволенні позову. Судом достовірно встановлено, що 24.04.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11339624000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 37000,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 23.04.2038 року або достроково зі сплатою 13,0 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON], передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: Квартиру: Місце знаходження застави: [ADDRESS], загальною площею: 61,3 кв. м., житловою площею: 29,7 кв. м. (копія Договору іпотеки № б/н від 24.04.2008 року додається). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу Предмета іпотеки, посвідченого 24.04.2008 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 6484. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». « 08» грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року), інтереси якого представляє на підставі довіреності Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Консалтинг». На підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 08.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 413988,09 грн., яка складається з: - 35866,20 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 286678, 54 грн. - заборгованість за кредитом; - 15927, 63 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 127309,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. - 0,00 - заборгованість за комісією за користування кредитом. На підставі ст.ст. 509, 526 ЦК України новий кредитор ПАТ «Дельта банк» має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь. В рахунок виконання основного зобов'язання Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до п. 39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, … суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю. Враховуючи спосіб захисту прав, передбачений ст.16 ЦК України, існують всі підстави для визнання права власності за Позивачем. Позивач має право вимагати захисту свого права власності та усунення його порушень на підставі наведених нижче норм: Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, ніхто не може бути обмежений у здійсненні права власності. Відповідно до ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно», державний реєстратор встановлює відсутність суперечностей між зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах…. Приймає рішення про відмову в державній реєстрації Право власності колишнього власника залишається не скасованим. Наявна реєстрація права власності за іпотекодавцем є перешкодою у здійсненні Позивачем права власності та може стати відмовою у реєстрації права власності за позивачем Державною реєстраційною службою. З метою усунення перешкод у здійсненні права власності Позивачем, з метою надання документу до реєстраційної служби, який підтверджує припинення прав колишнього власника на предмет іпотеки та у зв'язку із зверненням стягнення право власності Іпотекодавця слід визнати припиненим на підставі ст. 346 ЦК України. Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном. Через припинення права власності існують всі підстави для визнання припиненим також прав іпотекодавцящодо володіння, користування та розпорядження предметом іпотеки з підстав, передбачених ст.ст.317, 346, 386 ЦК України. У зв'язку із втратою усіх прав колишнім власником, зайняття ним приміщення вважається самоправним, а тому існують всі підстави для його виселення. Відповідно до ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У зв'язку із тим, що власник втратив право користування та право володіння квартирою, усі мешканці та члени сім'ї власника втратили також таке право, передбаченест.156 ЖК України, що є підставою для їх виселення,як осіб, що самовільно зайняли жиле приміщення на підставі ст.116 ЖК України та на підставі ст.391 ЦК України з метою усунення обмежень та перешкод у здійсненні права власності Позивачем. Житлове приміщення, яке є предметом іпотеки призначено для задоволення вимог іпотекодержателя та для передачі його у власність Позивача. Мешканці приміщення використовують його не за призначенням, добровільно приміщення не передають, постійно поживають у ньому, чинять перешкоди у доступі, що також є підставою для виселення усіх мешканців на підставі ст. 116 ЖК України. Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним використовують житлове приміщення не за призначенням виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права наймодавця. Крім того, відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. На підставі викладеного, існують також усі підстави для виселення усіх мешканців в т.ч. і колишнього власника на підставі ст. 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст.109 ЖК України у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог законодавства, позивач направив письмову вимогу про усунення порушень та виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення усіх мешканців, надання доступу до майна для проведення оцінки та огляду покупцем, зняття з реєстраційного обліку та з вимогою передати ключі, правовстановлюючі документи та технічний паспорт. Вимоги Позивача не виконано, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Існують також інші обставини, які перешкоджають Позивачу здійснити право власності. Так, із змісту ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вбачається, що права Позивача на предмет іпотеки виникають лише з моменту реєстрації у порядку, передбаченому цим Законом. Таким чином, рішення суду не є документом, з якого виникає право власності, через те, що право ще не зареєстровано. В той же час відповідно до вказаного Закону та Порядку державної реєстрації. Затвердженого Постановою КМУ №703, звертатись із заявами про реєстрацію права власності можуть власники майна або уповноважені ними особи. Таким чином, існують всі підстави для відмови у здійсненні реєстрації через те, що Позивач не є власником майна та на підставі рішення суду воно не виникає, як зазначено у ст.3 вказаного Закону. В разі відмови Державним реєстраційним органом у проведенні реєстрації, Позивача може буде позбавлено можливості здійснювати право власності. Позивач звернувся за наданням інформації до органу реєстрації з питанням про те чи буде здійснено реєстрацію права власності на підставі рішення суду про визнання права власності, яким підтверджено перехід права власності від іпотекодавця до Іпотекодержателя. Однак на лист відповіді не отримано, що є підставою передбачати можливість порушення прав Позивача. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно …» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. З метою усунення порушень права власності існують всі підстави для зобов'язання Органу державної реєстрації здійснити реєстрацію права власності на предмет іпотеки за Позивачем. Позовна вимога про зобов'язання Державного органу вчиняти дії, є способом захисту цивільного права , який передбачено ст.16 ЦК України. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав…» у випадках, передбачених законом, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Замовити проведення технічної інвентаризації Позивач не має можливості через те, що права на предмет іпотеки виникають лише після їх реєстрації. Рішення суду, яке не зареєстровано не надає право замовляти технічну інвентаризацію. Через те, що мешканці добровільно не звільнили квартиру існують всі підстави вважати, що у найближчий термін також не звільнять у добровільному порядку, а тому Позивач позбавлений можливості організувати проведення технічної інвентаризації. Відповідно до ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав…», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. За таких обставин, з метою усунення порушення права власності слід зобов'язати Державний орган реєстрації здійснити реєстрацію права власності на підставі рішення суду та на підставі заяви Позивача перед здійсненням технічної інвентаризації об'єкту нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved