Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У серпні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2015 року та договору купівлі-продажу від 09.09.2015 року є власницею 1/5 частиною будинку по [ADDRESS] , де крім неї та інших співвласників зареєстрована онука [PERSON] , яка понад 10 років не проживає за вказаною адресою, не користується будинком, оскільки має інше місце проживання, при цьому, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, чим створює позивачу перешкоди у отриманні житлової субсидії. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання учасники справи, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явились. Позивач [PERSON] про причини неявки не повідомила, доручила представляти свої інтереси адвокату Захарову Т.Г., який надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлена про час та місце слухання справи за місцем реєстрації та останньою відомою адресою місця проживання, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-617, та Договору купівлі-продажу від 09.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2572, [PERSON] належить на праві приватної власності 1/5 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41170541 від 24.07.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43507528 від 09.09.2015 року. Наявні у справі документи свідчать про те, що позивач [PERSON] фактично зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з повідомлення Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради за вих. № 16-20/19673 від 20.08.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є її онукою, зареєстрована в належній їй квартирі, проте не проживає за місцем реєстрації понад 10 років. Відповідач до суду не з`явилася, доказів, що спростовують вищевказані обставини, суду не надала. Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , за цією адресою не проживає більше 10 років без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні будинком його власнику, та обмежує у праві отримання субсидії, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved