Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У серпні 2020 року представник позивача звернувся до суду в якому просив стягнути в з [PERSON] на користь Маріупольської міської ради шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 680 гривень з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення та незаконно добутих водних живих ресурсів. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 7480 гривень. Притягуючи відповідача до адміністративної відповідальності, питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби 7480 гривень, а також судовий збір в розмірі 2102 грн. Відповідно до ухвали суду від 18 серпня 2020 року цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача Каргін Є.С., діючий на підставі довіреності, у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою заявлені позовні вимоги підтримав повністю, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2020 року, яка набрала чинності 13 травня 2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.85 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 680 гривень з конфіскацією знарядь лову та незаконно здобутих водних живих ресурів. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаної постано суду, є те, що 03 березня 2020 року о 21-30 годині [PERSON] , знаходячись на узбережжі річки Кальміус в Лівобережному районі міста Маріуполя, здійснював лов риби забороненим знаряддям лову - сіттю «павук». Улову риби не виявлено. Крім того, 13 березня 2020 року о 16-00 годині [PERSON] , знаходячись на узбережжі річки Кальміус в Лівобережному районі міста Маріуполя, здійснював лов риби забороненим знаряддям лову - сіттю «павук», при цьому виловив рибу «піленгас» у кількості 11 од., чим спричинив шкоду на суму 7480,00 гривень. Своїми діями [PERSON] припустився порушення вимог ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 3.15 Порядку здійснення аматорського та спортивного рибальства, затвердженого постановою КМУ № 1126 від 18.06.1998 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 85 ч. 4 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі змісту постанови Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2020 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди на загальну суму 7480 грн. вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради Донецької області спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 7480 гривень. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2102 гривень. На підставі ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 69, 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,

Outcome: approved