Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У серпні 2015 року Професійно-технічне училище № 49 звернулося до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих коштів. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що з 04.02.2004 року по 19.05.2015 року відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з позивачем та працював на посаді майстра по практичному водінню автомобіля у професійно-технічному училищі № 49, яке знаходиться юридична адреса: вул. Гоголя, 46, с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області. Відповідно до атестаційного листа, який був складений атестаційною комісією від 19 квітня 2011 року відповідав займаній посаді та була підтверджена категорія «спеціаліст». Відповідно до наказу директора № 83 від 19 квітня 2011 року відповідачу було здійснено нарахування заробітної плати з 19 квітня 2011 року виходячи з результатів атестації. Відповідно до акту № 01-21/80 від 25 жовтня 2013 року планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності професійно-технічного училища № 49 за період з 01.01.2011 року по 01.09.2013 року, встановлено що працівнику [PERSON] була нарахована та виплачена заробітна плата, яка відповідає 9 тарифному розряду, а у нього не може бути більше 11 розряду відповідно до його освіти, з огляду на що, в період з 01.01.2011 по 01.09.2013 року, внаслідок допущених порушень училищу завдано шкоди на суму 9575,31 грн. З 01 січня 2014 року за власною заявою [PERSON] був складений графік погашення безпідставно отриманих коштів, але після звільнення відповідач остаток боргу, який становить 6975,31 грн. не повертає, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми безпідставно отриманих коштів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а. с. 48, 57). Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, в порядку її заочного вирішення. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існували трудові відносини з 04.02.2014 року по 19.05.2015 року, відповідач працював на посаді майстра по практичному водінню автомобіля у професійно-технічному училищі № 49 та звільнився за власним бажанням (а.с. 62, 33). За період з 01.01.2011 року по 01.09.2013 року відповідачу [PERSON], внаслідок допущеної помилки виплачена заробітна плата у більшому розмірі, а саме на суму 9575,31 грн. (акт ревізії а.с. 19-23), причиною була помилка допущена при проведенні атестації, атестаційною комісією відповідачу присвоєна категорія «спеціаліст» (а.с. 28), яка може присвоюватися тільки працівникам, які мають базову вищу або повну вищу освіту, відповідач же мав лише повну середню загальну освіту (а.с. 20, 28). 19 травня 2015 року відповідач [PERSON] звільнився з посади майстра по практичному водінню автомобіля Професійно-технічного училища № 49 за власним бажанням, відповідно до наказу від 18.05.2015 року № 22-К/ТР (а.с. 33). Протягом періоду з 01.01.2014 року по 01.05.2015 року відповідачем повернуто кошти в сумі 2600,00 грн., залишок боргу на момент звільнення складає суму 6975,21 грн. (а.с. 30). Відповідно до ст. 1212 ЦК України Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно отримане майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно із ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової посилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В своїх поясненнях представник позивача не заперечував факту добровільної виплати позивачем заробітної плати відповідачу та факту відсутності недобросовісності з боку відповідача. Вважав, що відповідачу нараховувались кошти внаслідок рахункової помилки. У підпункті 1 пункту 24 Постанови № 13 від 24.12.1999 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. З наведеного вбачається, що не можуть вважатися лічильними (рахунковими) помилки, які не пов'язані безпосередньо з процесом обчислення. Так, лічильними помилками можуть бути: помилки в арифметичних діях; помилки через збій бухгалтерської програми; механічні помилки при введенні даних до бухгалтерської програми. Суд погоджується з тим фактом, що з 01.01.2011 року по 01.09.2013 року відповідачу [PERSON], виплачена заробітна плата у більшому розмірі, на підставі висновку атестаційної комісії, а саме на суму 9575,31 грн. Враховуючи визначення лічильної (рахункової) помилки, беручи до увагу підставу нарахування заробітної плати у більшому розмірі, суд дійшов висновку, що при нарахуванні заробітної плати в період з 01.01.2011 року по 01.09.2013 року відсутня рахункова (лічильна) помилка. Таким чином, беручи до уваги наявність всіх умов, визначених ст. 1215 ЦК України, а саме: виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed