Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», в якій просив зобов'язати останнього видати довідку про склад сім'ї. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 25.03.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Між тим, при зверненні до паспортиста ТОВ «Київградсервіс» з вимогою надати довідку про склад сім»ї або зареєстрованих осіб у вказаній квартирі, але отримав відмову. З цього приводу позивач також звертався до КП ««Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», але довідки не отримав з посиланням на видачу такої довідки наявна заборона слідчого Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві у зв'язку з розслідуванням кримінального правопорушення. Таким чином, вважає оскільки він є власником вказаної квартир, то вказані дії співробітників комунального підприємства є протиправним та такими, що перешкоджають позивачу у здійсненні його права власності. В ході розгляду даної справи, позивачем було подане клопотання від 08.02.2016 року про заміну первісного відповідача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на належного відповідача - Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», що було задоволено судом протокольною ухвалою суду від 11.03.2016 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень вказував, що позовна заява не містить обґрунтування того, що саме Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» було відмовлено у видачі довідки по формі №3, але навіть при зверненні позивачу у видачі такої довідки було б відмовлено, оскільки слідчим відділом Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідується кримінальна справа №12015100100004637 від 23.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по факту шахрайського заволодіння квартирою [ADDRESS], в зв'язку з чим органами досудового розслідування було забороно видавати довідки (форми №3) до вирішення справи по суті. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив наступне. Ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, і не оспорювалося сторонами, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 25 березня 20145 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №702 (а.с. 8). Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с 9) та технічним паспортом виданий Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва. На підставі п. 4.4. розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», додатку 3 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 №121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», розпорядженнями Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція», будинок [ADDRESS] закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на праві господарського відання. Згідно з запитів позивача від 30.04.2015 року та 25.05.2015 року адресованих ТОВ «Кийградсервіс», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», останній просив видати на руки пред'явнику запитів довідку про склад сім'ї або зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] (а.с.12-14). З наданих пояснень КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», судом встановлено, що останній ніколи не видавав громадянам довідки про склад сім'ї або зареєстрованих в квартирі. В 2015 році в Києві було створено Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», до складу якого увійшли всі колишні житлово-комунальні організації та інші комунальні підприємства, а отже довідки про склад сім'ї або зареєстрованих в квартирі за новою затвердженою формою видає саме відповідач. (а.с. 61). Із запитів [PERSON] вбачається, що довідка необхідна йому для встановлення інформації про те чи зареєстровані в належній йому квартирі інші особи, які не є її власниками та в майбутньому реалізувати своє право власника, на відчуження чи заставу вказаного майна. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком. За змістом ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з матеріалів справи, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні відомості стосовно заборони відчуження квартири [ADDRESS] (а.с 17). Посилання відповідача на заборону слідчого не може бути підставою для відмови у вчиненні довідки, оскільки жодних обмежень на користування і розпорядження квартирою слідчим у визначеному КПК України порядку вчинено не було. Таким чином, відмова відповідача надати довідку Форми №3 про склад сім'ї є незаконною та безпідставною. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, та є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Між тим, відповідач не довів суду обгунтування своїх дій з відмови у видачі довідки позивачу. На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15,16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України,

Outcome: approved