Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 квітня 2014 року. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживає спиртними напоями, не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, а будучи в нетверезому стані часто влаштовує сварки та скандали, знущається над її дитиною від першого шлюбу. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. В серпні 2015 року відповідач покинув сімю та перейшов проживати до своїх батьків. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідач у судове засідання не зявився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивачка. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дівоче прізвище позивачки Ридван, що підтверджується копією її свідоцтва про народження (а. с. 6). При реєстрації розірвання першого шлюбу прізвище позивачці залишено попередньо обране прізвище колишнього чоловіка Ковальчук, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 04 травня 2012 року (а. с. 7). Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 487 гривень 20 копійок, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved