Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення суми боргу в розмірі 32000 доларів США, що на момент подачі позовної заяви в перерахунку згідно курсу НБУ на українську гривню становить 894350,91 грн., 3% річних від прострочення суми боргу у сумі 80418,08 грн. та судових витрат. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30 квітня 2014 року він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 32000 доларів США. Про отримання даних коштів відповідач написав розписку, датовану 30 квітня 2014 року, в якій зобовязався повернути отримані кошти в сумі 32000 доларів США в строк до 30 грудня 2014 року. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача, позичені кошти той не повернув, а тому він змушений звертатися до суду за захистом порушених прав з метою повернення своїх коштів та судовим захистом своїх прав. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу - 32 000 доларів США, що на момент подачі позовної заяви в перерахунку згідно курсу НБУ на українську гривню становить 894350,91 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 80418,08 грн., а всього на суму 974768,99 грн. та понесені ним судові витрати. У судове засідання представник позивача не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не прибув, до суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про те, що він відсутній за місцем проживання. Враховуючи, що відповідно до чч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; днем вручення судової повістки є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, - слід вважати, що судова повістка [PERSON] вручена належним чином. Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки, за таких обставин неприбуття відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність у нього інтересу до результатів розгляду справи. Крім того, суд приймає до уваги положення частини 1 статті 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 30.04.2014 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого останній позичив у [PERSON] гроші в сумі 32000 доларів США, при позиці яких надав письмову розписку та які зобовязувався повернути до 30.12.2014. Ці обставини підтверджуються: розпискою [PERSON] від 30.04.2014, його копією паспорта. Статтями 11, 13, 626, 628 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до стст. 1046, 1047 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Враховуючи те, що позивачем надано розписку [PERSON] про отримання від нього в борг суми в розмірі 32000 доларів США, відсутність будь-яких спростувань цього факту зі сторони відповідача, вимоги позивача щодо стягнення суми боргу, 3% річних від простроченої суми, судових витрат є обґрунтованими, законними, а тому вони підлягають задоволенню. Оскільки позивачем перераховано суму боргу по курсу Національного Банку в гривнях, то з відповідача підлягає стягненню зазначена позивачем сума боргу в розмірі 894350,91 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 80418,08 грн., а всього 974768,99 гривень. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved