Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «Б-1» з тамбурами літ. «б», «б-1», з навісом літера «б2», ганком літ. «б3», на сарай літ. «Д» та вбиральню літ. «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31.07.2012 по справі № 2034/7552/2012 за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті племінника [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , за винятком самовільно зведених житлового будинку «Б-1», тамбурів «б», «б1», навісу «б2», сараю «Д», вбиральні «Г». На підставі зазначеного рішення суду комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на отримане у спадщину нерухоме майно зареєстроване 01.10.2012 в державному реєстрі за [PERSON] , що підтверджується витягом № 35681985 від 01.10.2012 про державну реєстрацію прав. Вище зазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON] являється спадкоємицею третьої черги після смерті свого племінника [PERSON] , який в свою чергу 10.08.1995 прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] - рідної сестри [PERSON] . У зв`язку з тим, що жилий будинок літера «А-1» по [ADDRESS] має дуже маленьку загальну площу - 34,3 кв.м. та лише одну житлову кімнату площею 15,9 кв.м., для задоволення своїх житлових потреб і потреб сина [PERSON] , сестра позивача у 1983 році збудувала житловий будинок літера «Б-1» загальною площею 90,0 кв.м. з тамбурами літ. «б», «б1», навісом літ. «б2», ганком літ. «63», а також у 1984 році - сарай літера «Д» і вбиральню літера «Г», що підтверджується технічним паспортом. З 1983 року сестра і племінник позивача фактично проживали саме в будинку літера «Б-1», яким користувалися вони за життя, а позивач, як спадкоємиця, користується на цей час. У зв`язку з тим, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31.07.2012 у справі № 2034/7552/2012 [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на самовільно зведені [PERSON] будівлі, після набрання рішенням суду законної сили [PERSON] звернулася до Безлюдівської селищної ради із заявою про прийняття рішення щодо збереження самочинного будівництва. За наслідками розгляду її заяви 26.12.2012 на XVII сесії VI скликання Безлюдівської селищної ради було прийнято рішення про надання [PERSON] дозволу на збереження самочинно збудованих на земельній ділянці [ADDRESS] літ. « Б-1 » з тамбурами літ. «б», літ. «б1», навісом літ «б2», а також сараю літ. «Д» та вбиральню літ. «Г». Технічним висновком арх. № 07-07-17 про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ. «Б-1» з тамбурами літ. «б, б-1», навісом літ. «б2» та ганком літ. «б3», розташованих за адресою: [ADDRESS] , та визначення можливості подальшої експлуатації, яке було складено експертом [PERSON], встановлено, що експлуатація цього будинку можлива, дефектів в несучих конструкціях та фундаменті не виявлено, технічний стан цього будинку в цілому відповідає діючим нормам і правилам державних стандартів будівельних, санітарних і протипожежних норм. Для узаконення прав на самочинне будівництво з дозволу Безлюдівської селищної ради, який наданий рішенням XXII сесії VI скликання від 19.06.2013, за замовленням [PERSON] та за її рахунок було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] на території Безлюдівської селищної [ADDRESS] . За заявою [PERSON] від 21.11.2016 № ЗВ-63-483823202016 земельній ділянці [ADDRESS] , на якій розташовані житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Б-1» з тамбурами «б», «б1», з навісом «б2», ганком «б3» , а також сарай літ. «Д» та вбиральня літ. «Г», 28.11.2016 був присвоєний кадастровий номер 6325155600:00:003:0048, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6303462142016 від 28.11.2016. Рішенням XVI сесії VII скликання Безлюдівської селищної ради від 25.05.2017 «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] в [ADDRESS] »: затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; передано [PERSON] у власність земельну ділянку (кадастровий номер 6325155600:00:003:0048) площею 0,1200 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] право власності на земельну ділянку зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 90416876 від 23.06.2017 підтверджується, що за [PERSON] в Державному реєстрі зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 6325155600:00:003:0048 площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівлі і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] . Відтак, на час звернення з відповідним позовом до суду позивачу, як власниці отриманого у спадщину після смерті [PERSON] нерухомого майна, яке в свою чергу [PERSON] було отримано у спадщину після смерті [PERSON] , передана у приватну власність земельна ділянка на якій знаходяться самочинно збудовані [PERSON] у 1983 році жилий будинок літ. «Б-1» з тамбурами «б», «б1», з навісом «б2», ганком «б3», а також сарай літ. «Д» та вбиральня літ. «Г» за адресою: [ADDRESS] . З посиланням на приведене вище, положення статей 3, 11, 376 ЦК України та роз`яснення листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», [PERSON] вважає, що за нею може бути визнано право власності на житловий будинок літ. «Б-1» з тамбурами літ. «б», «б-1», з навісом літера «б2», ганком літ. «б3», на сарай літ. «Д» та вбиральню літ. «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки всі приведені вище споруди були збудовані до 05 серпня 1992 року та документом, що відповідно до вимог засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, є технічний паспорт нерухомого майна. Разом з тим, частина п`ята статті 376 ЦК України визначає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відтак, враховуючи все приведене вище (зокрема те, що позивачу передана у власність земельна ділянка, надано дозвіл на збереження самочинно збудованих будівель, самочинне повністю було закінчено ще у 1983-1984 роках, - цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб не порушуються, а також зведені самочинно будівлі відповідають будівельним, сані гарним протипожежним правилам та нормам) позивач вважає, що є законні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок літ. «Б-1» з тамбурами літ. «б», «б-1», з навісом літера «б2», ганком літ. «б3», на сарай літ. «Д» та вбиральню літ. «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2017 року у даній справі відкрито провадження та призначено слухання справи. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року провадження у даній цивільній справі за позовом закрито, на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (в редакції 2004 року). 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Так, відповідно до пункту 9 статті 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року ухвала суду першої інстанції від 13 грудня 2017 року у даній справі скасована, справа направлена для провадження розгляду до того ж суду першої інстанції. 27 червня 2018 року справа надійшла до Харківського районного суду Харківської області та ухвалою судді від 10 липня 2018 року прийнята до свого провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 07 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області №01-02/104 від 07 вересня 2018 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 14.08.2018 заяви про відставку судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] та відповідно до наказу в.о. голови Харківського районного суду Харківської області від 20.08.2018 №05-05/88 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON]», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. Ухвалою від 10 вересня 2018 року цивільна справа суддею Шинкарчуком Я.А. прийнята до свого провадження. У відповідності до ухвали від 19 липня 2019 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглядати дану справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від представника відповідача - селищного голови Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Кузьмінова М. до суду надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у відсутність їх представника за наявними у матеріалах справи доказами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступних висновків. Відповідно до вимог статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов`язку в натурі. Правилами частини третьої статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31.07.2012 у справі № 2034/7552/2012, враховуючи ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2012 року про виправлення описки у рішенні, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті племінника [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , за винятком самовільно зведених житлового будинку «Б-1», тамбурів «б», «б1», навісу «б2», сараю «Д», вбиральні «Г» (а.с.8-9, 10, Т.1). На підставі зазначеного рішення суду Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстроване [INFO] в державному реєстрі право власності на приведений вище житловий будинок (копія витягу № 35681985 від 01.10.2012, а.с.11, Т.1). Між тим, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31.07.2012 у справі № 2034/7552/2012, враховуючи ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2012 року про виправлення описки у рішенні, [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на самовільно зведені [PERSON] будівлі, у зв`язку з чим, після набрання рішенням суду законної сили [PERSON] звернулася до Безлюдівської селищної ради з заявою про прийняття рішення щодо збереження самочинного будівництва. Так, за наслідками розгляду заяви [PERSON] 26.12.2012 на XVII сесії VI скликання Безлюдівської селищної ради було прийнято рішення про надання останній дозволу на збереження самочинно збудованих на земельній ділянці [ADDRESS] літ. « Б-1 » з тамбурами літ. «б», літ. «б1», навісом літ «б2», а також сараю літ. «Д» та вбиральню літ. «Г» (а.с.22, Т.1). З копії технічного висновку арх. № 07-07-17 про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ. «Б-1» з тамбурами літ. «б, б-1», навісом літ. «б2» та ганком літ. «б3», розташованих за адресою: [ADDRESS] , та визначення можливості подальшої експлуатації, яке було складено експертом [PERSON], встановлено, що експлуатація цього будинку можлива, дефектів в несучих конструкціях та фундаменті не виявлено, технічний стан цього будинку в цілому відповідає діючим нормам і правилам державних стандартів будівельних, санітарних і протипожежних норм (а.с.66-77, Т.1). При цьому, рішенням Безлюдівської селищної ради XXII сесії VI скликання від 19.06.2013 надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1200 га, в [ADDRESS] (а.с.35, Т.1). Рішенням XVI сесії VII скликання Безлюдівської селищної ради від 25.05.2017 «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] в [ADDRESS] » (а.с.64, Т.1) вирішено наступне: - затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - передати [PERSON] у власність земельну ділянку (кадастровий номер 6325155600:00:003:0048) площею 0,1200 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] ; - зобов`язати [PERSON] право власності на земельну ділянку зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.65, Т.1) індексний номер 90416876 від 23.06.2017 судом встановлено, що за [PERSON] в Державному реєстрі зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 6325155600:00:003:0048 площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівлі і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] . Відтак, на час звернення з відповідним позовом до суду позивачу, як власниці отриманого у спадщину після смерті [PERSON] нерухомого майна, яке, в свою чергу, [PERSON] було отримано у спадщину після смерті [PERSON] , передана у приватну власність земельна ділянка на якій знаходяться збудовані [PERSON] у 1983 році жилий будинок літ. «Б-1» з тамбурами «б», «б1», з навісом «б2», ганком «б3», а також сарай літ. «Д» та вбиральня літ. «Г» за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставою звернення [PERSON] до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею права на частину будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , у визнанні права власності в порядку спадкування на які їй було відмовлено на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 31.07.2012 у справі № 2034/7552/2012, а також подальше набуття [PERSON] права власності на відповідну земельну ділянку та отримання висновку про технічний стан побудови. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що непотрібним є введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Аналогічне положення продубльовано в листі Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1. З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 12 січня 2012 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», яка міститься в матеріалах даної справи (а.с.12-20, Т.1), житловий будинок літ. «Б-1», тамбур літ. «б», тамбур «б-1», навіс літ. «б2», ганок літ. «б3», сарай літ. «Д» та вбиральня літ. «Г», побудовані до 1992 року. Таким чином, з приведеного вбачається, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на нерухоме майно, а саме, на житловий будинок літ. «Б-1» з тамбурами літ. «б», «б-1», з навісом літ. «б2», ганком літ. «б3», сараєм літ. «Д» та вбиральнею літ. «Г», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки: -позивачу передана у власність земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] ; -рішенням Безлюдівської селищної ради ХVІІ сесії VІ скликання від 26.12.2012 надано дозвіл позивачу на збереження самочинно збудованих на земельній ділянці [ADDRESS] літ. « Б-1 », з тамбурами літ. «б», « б -1», навісом літ. «б2», а також сараю літ. «Д» та вбиральні літ. «Г»; -будівництво відповідних об`єктів повністю було закінчено ще у 1983-1984 роках, а тому на нього не поширюється порядок введення в експлуатацію, який почав діяти з 05 серпня 1992 року; -цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб не порушуються; -зведені самочинно будівлі відповідають будівельним, сані гарним протипожежним правилам та нормам. У відповідності до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відтак, аналізуючи все приведене вище, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно, підлягає задоволенню.

Outcome: approved