Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просив суд винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати пункт 35 рішення Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано- Франківської області від 05.06.2001 року та визнати недійсним державний Акт на право приватної власності на землю І-ІФ №014370 від 02.07.2001 року, виданий [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що пунктом 35 рішення від 05.06.2001р. «Про розгляд заяв громадян» Ясенська сільська рада передала у приватну власність 0,10 га землі для обслуговування житлового будинку, і 0,52 га, землі для ведення особистого підсобного господарства та видала державний Акт на право приватної власності на землю громадянину України [PERSON] . У січні 2018 року відповідач [PERSON] став закривати дорогу (проїзд) і активно забудовувати, чим звузив її, та чинить перешкоди у проїзді та проході. Під час однієї із сварок позивачу стало відомо, що дорога, якою він користуєся, приватизована [PERSON] . У липні 2018 року жителі [ADDRESS] , в тому числі і позивач, звернулися до Ясенської сільської ради про облаштування дороги до їхніх домоволодінь. Однак сільська рада відмовила у вирішення даного питання, яке входить у її компетенцію. Позивач вважає, що пункт 35 рішення від 05.06.2001р. «Про розгляд заяв громадян» Ясенська сільська ради прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства України. На підставі даного незаконного рішення, відповідачу [PERSON] , було видано державний Акт на право приватної власності на землю, чим порушено охоронювані законом інтереси позивача. А тому він змушений був звернутися до суду. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснила, що позивачу і їй як його дружині лишу у 2018 році стало відомо, що відповідач [PERSON] приватизував частину дороги, якою вони постійно користувались для заїзду до свого домоволодіння. Це і стало причиною того, що позивач звернувся з позовом до суду. Позовні вимоги підтримує у повному об`ємі та просить суд їх задоволити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що земельна ділянка відповідача відповідає розмірам, конфігурації та площі вказаній у державному акті на право приватної власності на землю. Ніхто дорогу не приватизував, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник Перегінської селищної ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що якщо у власність відповідача [PERSON] була передана частина дороги, то такий державний акт підлягає скасуванню. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у неї особисто з відповідачем [PERSON] конфліктів за дороги не виникало. Однак вона знає, що у родини позивача з відповідачем [PERSON] регулярно виникають конфлікти через дорогу. Вона підписувала колективне звернення, надіючись на те, що Ясенська сільська рада вирішить проблеми з заїздом. Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції експерт [PERSON] суду пояснив, що на усі, які можливо, питання суду він дав відповідь у своєму висновку №111 від 13.02.2020 року. Також зазначив, що до приватизованої земельної ділянки відповідача [PERSON] ввійшла частина спірної дороги, а токож площа, розмір та конфігурація його земельної ділянки не відповідає Свідоцтву на забудову садиби. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підставні та належні до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями тст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані, або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] та довідки МСЕК/т.1 а.с.9/ позивач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи. Копією виписки з рішення сесії Ясенської сільської ради Рожнятівського району від 05.06.2001 року п.35/т.1 а.с.19/ підтверджено, що [PERSON] передано у приватну власність 0,10 га для обслуговування житлового будинку. Копією колективного зверненням та відповіді Ясенської сільської ради за №344 від 23.07.2018/т.1 а.с.20/ підтверджено, що до Ясенської сільської ради 11.07.2018 року звернулися жителі села для вирішення питання облаштування дороги до своїх господарств. Копією державного Акту на право приватної власності на землю/т.1 а.с.42/ підтверджено, що [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,0990 га для обслуговування житлового будинкупо [ADDRESS] . Копіями графічних матеріалів/т.1 а.с.22, 43, 212/ підтверджено, що вздовж земельної ділянки [PERSON] , по [ADDRESS] , передбачена дорога. Копією свідоцтва на забудову садиби від 25.03.1977 року/т.1 а.с.44-51/ підтверджено, що вздовж земельної ділянки [PERSON] , по [ADDRESS] , передбачена дорога. Копією Акту узгодження меж та схеми до нього/т.1 а.с.52-53/ підтверджено, що межі земельної ділянки відповідачу [PERSON] погодила [PERSON] , а не власник суміжної ділянки позивач [PERSON] . Копією технічної документації із землеустрою [PERSON] /т.1 а.с.54-57/, а саме у плані меж земельної ділянки вказано, що між позначками Г-В знаходиться дорога. Копіями погосподарської книги Ясенської сільської ради, облікової картки погосподарського обліку, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, листа Головного управління Держгеокадастру та акту обстеження земельної ділянки, витягу з Державного земельного кадастру технічної документації із землеустрою/т.1 а.с.118-171/ підтверджено, що [PERSON] є власником домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] . Висновком експерта №111 від 13.02.2020 року/т.2 а.с.3-20/ встановлено, що частина дороги, яка передбачена Генеральним планом с.Ясень Калуського(Рожнятівського) району входить до приватизованої [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] . Так само не відповідає відображеним у Свідоцтві на забудову садиби площа і конфігурація земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] . Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує. Відповідно до ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. Відповідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі сусідніх земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Згідно з ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Як визначено ст.ст.1, 17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. Також, ст.2 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням. Інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів. При таких обставинах, генеральним планом села Ясень визначено частину території населеного пункту, що включає землі по [ADDRESS] , як територію призначену для влаштування дороги. Тобто, генеральний план містить обґрунтування розподілу земель (території) за їх цільовим призначенням, у відповідності до якого визначено функціональне призначення території, яка включає землі по [ADDRESS] , які віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови. Отже, Ясенська сільська рада, приймаючи рішення про передачу у власність земельну ділянку в межах населеного пункту, а також затверджуючи технічну документацію зобов`язана врахувати положення ст.ст.38, 39 ЗК України, та передати земельну ділянку за її цільовим призначенням, функціональне призначення якої визначеного генеральним планом та іншою містобудівною документацією, яка є обов`язковою під час використання земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту. Тому, якщо генеральним планом визначено функціональне призначення земельної ділянки або ж частини території за її цільовим призначенням як землі громадської чи житлової забудови, такі земельні ділянки чи територія населеного пункту не може бути передана у власність без внесення відповідних змін до генерального плану та іншої містобудівної документації. Приймаючи оскаржуване рішення, сільська рада свідомо допустила порушення вимог чинного на той час законодавства. У відповідності до статті. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Тому, згідно пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Крім того, в частині 2 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в судовому порядку. Також, у відповідності до п. «а» статті 21 Земельного кодексу України, виключно лише порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельної ділянки громадянину. У відповідності до статті. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Тому, згідно пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Крім того, в частині 2 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в судовому порядку. Також, у відповідності до п. «а» статті 21 Земельного кодексу України, виключно лише порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельної ділянки громадянину. Судом встановлено та письмовими доказами підтверджено, що частина дороги, яка передбачена Генеральним планом с.Ясень Рожнятівського району за 1981 рік входить до приватизованої [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] . Так само не відповідає відображеним у Свідоцтві на забудову садиби, складеному 25.03.1977 року, площа, розмір та конфігурація земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] , а тому позов підлягає до задоволення повністю. Проаналізувавши документи, які містяться в матеріалах справи та пояснення сторін і свідків по даній справі суд вважає, що клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження по справі у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності не знайшли свого підтвердження. У судовому засіданні встановлено, що у липні 2018 року, після чергового конфлікту з відповідачем по справі через дорогу, позивач дізнався про наявність пункт 35 рішення сесії Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано- Франківської області від 05.06.2001 року та державного Акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №014370 від 02.07.2001 року. Представник відповідача не надав належних та допустимих доказів того, що позивач [PERSON] пропустив строки передбачені ст.ст.256, 257 ЦК України для звернення до суду, не здобуті вони й судом у судовому засіданні, а тому його клопотання не підлягає до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи та звільнений від сплати судового збору то такі витрати на користь держави слід стягнути з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved