overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». В обгрунтування позову послалася на те, що 14.11.2011 року уклала шлюб з відповідачем. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, з останнім проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28.02.2017 року сторонам надавався строк для примирення в 1 місяць. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить такий задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 03 вересня 1996 року у виконавчому комітеті Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис за № 10. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей Володимира, [INFO], та Ангеліну, [INFO]. За час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя, між ними було відсутнім взаєморозуміння, внаслідок чого вони протягом тривалого часу спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, тому позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому\~ засіданні позивач підтримала позов, пояснивши, що за час перебування у шлюбі відповідач застосовував щодо неї насильство, у звязку з чим вони спільно не проживають протягом останніх двох років. Збереження їхнього шлюбу є неможливим, термін для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи позицію позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1996 року. За час шлюбу у сторін народилися сини [PERSON], [INFO], та Володимир, [INFO], і дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння та негідну поведінку відповідача, протягом останніх двох років сторони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин. Крім того, відповідачем по відношенню до позивача вчинялося насильство, що підтверджується матеріалами реагування працівників поліції за вх. № 1500/104-2017 від 15.03.2017 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, за вказаних обставин, суд не вбачає підстав для надання терміну для примирення подружжя. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні,\~ на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені\~ нею і документально підтверджені судові витрати. Тому\~ підлягає стягненню із відповідача\~ на користь позивача - сплачений судовий збір в розмірі 640\~ грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 01.10.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні характери, стремління та погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки, все це відбувається в присутності сина, втратили почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально, тому зберігати його немає сенсу, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою в які просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 01.10.2011 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1458 (а.с.5). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], 25.02.2012року народження, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 07.03.2015 року, актовий запис № 105. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що з 07 березня 2015 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини не склалися на підставі різних поглядів на життя, сімейні цінності, в результаті чого виникали сварки і непорозуміння. Крім того, зазначила також, що чоловік зловживає спиртними напоями, в результаті чого стає агресивним, грубим, постійно ображає її, погрожує, а також погано ставиться до її старшого сина від іншого чоловіка. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з жовтня 2016 року, спільне господарство ними з того часу не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними як чоловіком та жінкою припинені. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе, суперечить її правам та інтересам. Сім'я з відповідачем розпалася остаточно та відновлена бути не може. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнила, що строк, наданий судом для примирення, позитивних результатів не приніс. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що дійсно з дружиною шлюбно-сімейні відносини не підтримує, загальне сімейне господарство вони не ведуть, вважає відновлення та збереження родини не можливим. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 07 березня 2015 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії I-ВЛ № 254215, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 105. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ВЛ № 413025, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 722. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. Строк для примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач у добровільному порядку не виконує, матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Частиною 1 ст.224 ЦПК України\~ визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення\~ заочного рішення по справі, оскільки відповідач належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи.\~ Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії 1-КЕ № 058421, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Дитина [PERSON] проживає із матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні,\~ натомість відповідач зобовязаний утримувати свою дитину,\~ суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] що підтверджено даними Свідоцтва про її народження серії І-КЕ № 154845, виданого 10.04.2012 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 25.05.2016 року шлюб зареєстрований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області між [PERSON] до [PERSON] - розірвано. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобовязаний утримувати дитину, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який на час розгляду справи становить 640, 00 грн., оскільки позов задоволено, а позивач була звільнена від сплати судового збору

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Свій обов'язок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання з'явилася позивач [PERSON], яка просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданий Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області та зроблено актовий запис №598. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобов'язаний утримувати дитину, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 01.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії I-КЕ № 151218 та складено відповідний актовий запис № 1429. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Судові витрати суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. За бажанням відповідача суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище залишити «Нерябова». Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини на даний час не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить шлюб, укладений між нею та відповідачем - розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені в позовній заяві підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.\~ У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився,\~ про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, від позивача надійшла заява про згоду на ухвалення заочного рішення, суд вважає за необхідне прийняти по справі рішення на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом встановлено, що 21.03.2007 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис № 248. З копії свідоцтва про народження серії I-КЕ №154849 вбачається, що позивач та відповідач мають\~\~ малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, неповнолітні сини проживають з позивачкою, спору про його місце проживання між сторонами немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо, а тому подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~За проханням позивача залишити їй прізвище після розірвання шлюбу \~ «Сіренко».\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 грудня 2013 року Виконкомом Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №12 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 грудня 2013 року (арк.с.7). Від шлюбу вони дітей не мають. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved