Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що з народження, тобто з 04.03.2005 року позивач проживав разом з батьками [PERSON] та [PERSON] та зі своєю бабусею за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що в 2014 році його батьки [PERSON] , [PERSON] залишили його на утриманні бабусі, самоусунулися від його виховання та майнового забезпечення. На даний час [PERSON] проживає разом з бабусею та перебуває на повному її утриманні. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду та просив: позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та призначити опікуном [PERSON] , його бабусю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2010 клопотання позивача [PERSON] про звільнення від сплати судового збору задоволено. Звільнено позивача від сплати судового збору у справі. Відкрито провадження у справі з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 23). Під час підготовчого судового засідання, позивач скористався своїм правом на зміну позовних вимог, подавши позов в новій редакції, при цьому, згідно з редакцією первісної позовної заяви, [PERSON] була вказана у якості відповідача по справі, в подальшому, згідно з новою редакцією позову, [PERSON] вказана як позивач по справі. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є неповнолітньою особою та проживає з бабусею [PERSON] , яка фактично, виконує функції його опікуна, тобто є особою, в сім`ї якої він проживає, повідомив, що в першій редакції позову він помилково вказав свою бабусю у якості відповідача а не позивача. З урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просили позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , [INFO] ; призначити опікуном [PERSON] , його бабусю [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частини з кожного від всіх видів заробітків (доходів), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в судовому засіданні просили позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Повідомили, що батьки самоусунулись від виконання своїх обов`язків, не цікавляться життям дитини, допомоги не надають. Відповідачі у справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надсилали, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. В зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідачів та третьої особи за правилами позовного провадження та в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. При цьому, позивачі не заперечували щодо такого вирішення справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 615 від 18.03.2005 року (а.с. 5). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, №3167768 від 11.05.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресо: [ADDRESS] з 12.04.2005 року по теперішній час (а.с.6). Судом встановлено, що дитина проживає з [PERSON] , яка є бабусею дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , батьками якої у свідоцтві зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до акту обстеження умов проживання, засвідченого начальником служби у справах дитини та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації 02.01.2020 року, головним спеціалістом Якименко А.М. на підставі заяви [PERSON] проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. Продукти харчування в достатній кількості. Квартира в задовільному стані, забезпечена необхідною побутовою технікою. Дитина має окрему кімнату, письмовий стіл, шафу для зберігання власних речей. Кімната забезпечена всіма необхідними меблями. Одяг згідно віку та сезону. Створені необхідні умови для розвитку, навчання та життя (а.с. 12). Згідно з висновком за результатами перевірки матеріалів зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені криміналі правопорушення та інші події від 06.02.2019, 30.01.2019 року до чергової частини Святошинського управління поліції із завою звернулась [PERSON] , [INFO] , мешкає: [ADDRESS] . В якій повідомила , що її донька [PERSON] , 1983 року народження та її чоловік [PERSON] , 1981 року народження, протягом тривалого часу не приймають участі у вихованні їх неповнолітнього сина [PERSON] , 2005 року народження. В ході розгляду матеріалу, було встановлено , що останнє місце мешкання [PERSON] : [ADDRESS] . Працівниками СЮП Святошинського УП ГУ НП у м. Києві було відвідано вищевказану адресу, але в бесіді з сусідами встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] , тривалий час не мешкає, має шкідливі звички. Участі у вихованні сина не приймає (а.с. 13). Відповідно до акту від 21.10.2019 затвердженого Начальником ЖЕД-2 [PERSON]., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] зареєстровані але не проживають з 2014 року (а.с. 14). Згідно з листом Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.01.2018 №40-21, працівники Служби обстежили умови проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з [PERSON] . Забезпечений усім необхідним для розвитку та відпочинку. Відповідно до інформації центру первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Києва [PERSON] здійснює догляд за дитиною та виконує рекомендації лікаря (а.с. 15). Відповідно до характеристики наданої закладом загальної середньої освіти №235 ім. Вячеслава Чорновола Святошинського району м. Києва №01-28/01 від 03.01.2020, [PERSON] навчається у школі з 1-ого класу. За роки навчання виявив середній та достатній рівень знань, але природні здібності використовує не повною мірою, що можна пояснити відсутністю певної допомоги з боку батьків. Виявляє інтерес до наук природничого циклу, особливо хімії . Захоплюється шахами, відвідує гурток, є неодноразовим переможцем шкільних змагань з цього виду спорту. У шкільному житті класу активної участі не бере, але до доручень ставиться відповідально. З однокласниками підтримує дружні стосунки , вихований ,стриманий. На зауваження дорослих реагує адекватно. Батьки батьківські збори не відвідують, не цікавляться шкільним життям [PERSON] (а.с. 16). Згідно з свідоцтвом про право власності на житло виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва, квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної власності [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина (а.с. 18). Відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи загальна сума доходу [PERSON] за період з липня 2019 по грудень 2019 становить 35 078,73 грн. (а.с. 19). Згідно з довідкою Пенсійного фонду України Головного УПФУ в м. Києві №22076 від 10.12.2019, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Головного управляння Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за вислугу років (а.с. 20). Відповідно до довідки №3186/37-02/12 від 10.12.2019, [PERSON] не перебуває на обліку управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві держаної адміністрації. Станом на 10.12.2019 ніяких видів допомоги не отримує (а.с. 21). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні сина взагалі не приймають, не піклуються про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, що стало підставою для звернення з даним позовом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі самоусунулися від виховання сина, стосунків із дитиною не підтримують, не піклуються як батьки про свою дитину, не цікавляться станом його здоров`ям, не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надають, не виконують своїх батьківських обов`язків. Ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі вихованням дитини не займаються, необхідних умов для розвитку дитини не надають, долею та здоров`ям дитини не цікавляться, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, наміру приймати участь у житті дитини не виявляють, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтують своїми обов`язками. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з останніми змінами), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON] відносно сина, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з метою соціально-правового захисту неповнолітньої дитини на засіданні комісії з писань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві держаної адміністрації від 22.04.2020 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON] по відношенню до сина - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. В судовому засіданні наданими позивачем документами достеменно встановлено, що відповідач, маючи об`єктивну можливість брати участь у вихованні своєї дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків. На спростування доказів позивача відповідачем, який, знаючи про розгляд даної справи, не надано жодного доказу. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитини з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням дитини та матеріально забезпечувати сина, спілкуватися з ним, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.166 СК України для відповідачів настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав. При цьому позбавлення батьківських прав не припиняє обов`язку відповідачів по утриманню свого сина. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов`язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» за № 1370-VIIІ від 17.05.2016 року, який набрав чинності 08.06.2016 року, стаття 166 СК України доповнена частиною третьою, якою встановлено, що суд, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідачі працездатного віку, мешкають окремо від сина, документів про те, що відповідачі мають постійний дохід (заробітну плату), суду не надано. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2318 гривні, з 1 грудня - 2395 гривень. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідачів на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та дитини, а також чинному законодавству. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. А відтак, у кожної зі сторін є право на звернення до суду з позовом про збільшення (зменшення) розміру аліментів в разі настання передбачених законом умов. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 09.01.2020 року. Щодо вимоги про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] слід зазначити про таке. За нормами ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.3 ст.63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Оскільки позивачем не дотримано процедури звернення до органу опіки та піклування з відповідною заявою про призначення опікуна та відсутнє подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна, що є обов`язковою вимогою відповідно до положень ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . А відтак, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відмова в задоволенні цих вимог не перешкоджає [PERSON] звернутись у встановленому законом порядку безпосередньо до органу опіки та піклування із заявою про призначення опікуном. Також, з кожного відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволених вимог, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн, оскільки позивачі на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05.02.2020 були звільнені від сплати судового збору. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155,157,164,166, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial