Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У січні 2018 року позивач ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 28 лютого 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного Договору він складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк виконав свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, станом на 04 січня 2018 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 19\~393,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1130,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 278,56 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом 16585,18 грн., а також штрафів відповідно до умов п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 899,71 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, позивач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19\~393,99 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.. У судове засідання представник позивача ПАТ «КБ «Приватбанк» не зявився, представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява, в якій відповідач позов не визнала та заперечувала проти його задоволення і просила розглянути справу у її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного Договору № б/н від 28 лютого 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на універсальну кредитну картку, з базовою відсотковою ставкою 30 % з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. Згідно умов кредитування позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на універсальну кредитну картку, з базовою відсотковою ставкою на місяць 3,0 % (нарахування на залишок заборгованості здійснюється виходячи з розрахунку 360 днів на рік); пеня нараховується по розрахунку пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) це базова процентна ставка по договору / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) - 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності прострочення заборгованості по кредиту або процентам 5 або більше днів при виникненні заборгованості на суму більше 50 грн. Згідно довідки про умови кредитування і використання кредитки «Універсальна», 55 днів льготного періоду» розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно заяви позичальника від 28 лютого 2011 року [PERSON] ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, та своїм підписом підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, про що свідчить підписана позичальником заява від 28 лютого 2011 року. [PERSON] ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилася з його умовами. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на 04 січня 2018 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 19\~393,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1130,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 278,56 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом 16585,18 грн., а також штрафів відповідно до умов п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 899,71 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що банк надав позичальнику [PERSON] кредит, а та у свою чергу не виконала умов кредитного договору. Через порушення взятих на себе зобовязань по кредитному договору у [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 04 січня 2018 року становить у розмірі 19\~393,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1130,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 278,56 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом 16585,18 грн., а також штрафів відповідно до умов п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 899,71 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У поданих до суду запереченнях на позовну заяву відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не надав суду жодних обґрунтованих належних доказів того, що вона заборгувала перед банком грошові кошти. На підставі вимог ст. ч. 2 ст. 215, ст. ст. 216, 257, 266, п. п. 3, 4 ст. 267 ЦК України відповідач [PERSON] просила застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк». Згідно п. 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг, на які банк посилається в обґрунтування заявлених вимог, передбачено, що у випадку порушення клієнтом зобовязань по погашенню заборгованості перед банком на протязі 90 днів з моменту виникнення таких порушень, банк має право вимагати від клієнта повернення кредиту, виплати винагороди, комісії і процентів за його використання, виконання інших зобовязань по кредиту в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інте\-ресу судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Слід зазначити, що строк позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із частиною першою\~статті 259 ЦК України\~позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема,\~ст. 258 ЦК України\~передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка\~його порушила. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-272 цс16,\~якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно з умовами укладеного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за\~користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення і процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які\~зобов'язують боржника повернути весь борг частинами та встановлюють\~відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з порушення строку його погашення.\~\~ За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина 1\~статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості по кредиту був здійснений відповідачем 26 березня 2013 року, а з позовом до суду позивач звернувся у січня 2018 року, тобто після закінчення строку позовної давності. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2011 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» зі встановленим строком дії картки, що підтверджується довідкою банку. Отримання картки відповідачем підтверджується відміткою у відповідному полі анкети-заяви. Однак з наявних матеріалів справи не вбачається, що картка відповідача була перевипущена та [PERSON] отримала нову картку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: dismissed