Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

у січні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 13 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 101. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачкою [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 13 липня 2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим виникають сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. З червня 2013 року не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судове засідання позивач не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не прибула, надала суду заяву в якій проти позову не заперечує та просить судовий розгляд справи проводити за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 101 (а.с.5). Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved