Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У серпні 2012 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення, зазначивши, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 12 грудня 2007 року був укладений кредитний договір № DNI0GA00000154, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 90 000,00 доларів США строком до 12.12.2014. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач [PERSON] 12 грудня 2007 року уклали договір іпотеки нерухомого майна, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою вулиця Передова, будинок 820 в місті Дніпропетровську. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав і станом на 18 липня 2012 року має заборгованість в сумі 209 703,86 доларів США. Тому позивач звернувся до суду та просить звернути стягнення на житловий будинок розташований за адресою вулиця Передовій, 820 в місті Дніпропетровську, який належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку, розташованого за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Передовій,820 із зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 серпня 2013 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення); за ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №DNI0GA00000154, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 90 000,00 доларів США строком до 12.12.2014. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 18 липня 2012 року має заборгованість в сумі 209 703,86 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 85 498,61 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 31269,39 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 6480,00 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 76 440,17 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,28 доларів США, штраф (процентна складова) 9984,41 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач [PERSON] 12 грудня 2007 року уклали договір іпотеки нерухомого майна, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою вулиця Передова, будинок 820 в місті Дніпропетровську. Пунктом 14.7 Договору іпотеки встановлено, що відносно предмету іпотеки відсутні вимоги третіх осіб, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Пунктом 18.9 передбачено, що сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобовязань на момент розірвання. Пунктом 35.3 Договору іпотеки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: домоволодіння, що складається з літ.А-1 житловий будинок загальною площею 98,9 кв.м., житлова площа 58,4 кв.м., літ. Б гараж, літ. В літня кухня, літ. Г душ, літ. Е навіс, літ. Ж навіс, літ. З погріб з шійкой, літ. К теплиця, №1-7, І споруди, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Передова, 820, реєстраційний номер 19373708 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради 27 червня 2007 року, та право власності зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 19373708, витяг №15092493 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.07.2007 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Застоводавцем (Позичальником) зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Як передбачено ст.ст.572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст.590 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 своєї постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При вирішенні даного спору, суд зважує на те, що відповідач [PERSON] не виконує свої зобовязання відповідно до умов кредитного договору, заборгованість, яка виникла у нього перед ПАТ КБ «Приватбанк» складає 209 703,86 доларів США. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч.ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині звернення стягнення згідно договору іпотеки №DNI0GA00000154 від 12 грудня 2007 року на предмет іпотеки - домоволодіння №820 по вулиці Передовій в м. Дніпропетровську, яке належить на праві власності [PERSON], в іншій частині позову слід відмовити. Суд не може взяти до уваги при вирішенні даного спору рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2013 року про визнання за [PERSON] право власності на ? частину спірного домоволодіння, оскільки на момент укладення Договору іпотеки 12 грудня 2007 року право власності на предмет іпотеки було зареєстровано лише на відповідача [PERSON] Право власності на ? частину у [PERSON] виникло лише з часу набрання законної сили рішення суду від 20 лютого 2013 року та його державної реєстрації. Доказів державної реєстрації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2013 року суду не надано, як і не надано доказів, що на момент передачі домоволодіння №820 по вулиці Передовій в м. Дніпропетровську в іпотеку по договору іпотеки від 12 грудня 2007 року зазначене нерухоме майно належало ще комусь, крім [PERSON] Також, свідоцтво про власность на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради 27 червня 2007 року на підставі якого спірне нерухоме майно належить лише [PERSON] недійсним в установленому законом порядку не визнано, даже в ? частині. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3441 грн. 00 коп.

Outcome: partial