Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У серпні 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської обсязі, актовий запис № 888, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. У шлюбі народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Зазначив, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні відносини, втрату взаємного розуміння та почуття кохання. Шлюбні відносини припинилися з вересня 2016 року, з цього ж часу сторони припинили вести спільне господарство. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, 17 жовтня 2017 року представник позивача через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив розглядати справу за його та позивача відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 05 жовтня 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 888, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 081354, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 05 жовтня 2007 року. У сторін у шлюбі народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 795, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 194603, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 05 серпня 2008 року, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2016 року, позивач не бажає поновлювати шлюбні відносини, таким чином, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про місце проживання дитини відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved