Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Сокальського районного суду та держави Україна в особі Державної казначейської служби України, у якому, у звязку з порушенням органом державної влади Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 40, 55, 56 Конституції України, шляхом невиконання вимог законів та своїх обов'язків, порушення присяги суддею Сокальського районного суду Львівської області, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.10.2015 року у справі №454/80/15, просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби в користь [PERSON] кошти в сумі 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. Зазначив, що шляхом порушення норм Конституції України Сокальським районним судом Львівської області йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з позбавленням прав було порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активної діяльності, порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього, повторюючи, що він, живучи та діючи в межах закону, не може довести свою правоту в судах, оскільки кожне рішення суду, яким відмовлено у задоволенні його вимог, свідчить, що його вимоги незаконні. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 12.09.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України, відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Сокальського районного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди. Позивач у судовому засідання не зявився, 05.09.2017 року від нього до суду надійшло клопотання, у якому він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. З матеріалів справи судом установлено, що ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 13.01.2015 року у справі № 454/80/15-ц відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Вищого Адміністративного суду України та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації. Зазначену ухвалу та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2015 року, якою апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.10.2015 року. Вирішуючи спір, судом ураховано наступне. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України (далі - ЦК) моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК). Як зазначено в абз. 1, 2 п. 4, абз. 1 п. 27 постанови Пленум Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогу до держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення 1000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує незаконними діями судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді його позовної заяви, в результаті яких було постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, яку у подальшому було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України. Твердження позивача про незаконність дій судді та постановлення завідомо неправосудної ухвали у цьому випадку є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому сама по собі ухвала Вищого спеціалізованого суду України свідчить лише про допущення судом першої та апеляційної інстанції помилки при ухваленні судового рішення, а не про незаконність дій судді чи постановлення останнім завідомо неправосудної ухвали. Постановляючи ухвалу від 13.01.2015 року у справі № 454/80/15-ц, суддя Сокальського районного суду Львівської області не міг спричинити позивачу моральні страждання, на які він посилається у своїй позовній заяві. Крім того, позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження приниження його честі, гідності чи ділової репутації, моральних переживань, порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, глузування з нього усіх його родичів та знайомих у звязку з ухваленням судом рішень не на його користь. Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed