Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що їй на праві власності належить 57/100 частин житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному домоволодінні зареєстрований її син [PERSON] , який з жовтня 2012 року проживає в Російській Федерації. Комунальні послуги відповідач не сплачує, його речей у домоволодінні немає. Посилаючись на те, що відповідач понад один рік без поважних причин не проживає за вказаною адресою, позивач відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом, копію витягу про реєстрацію права власності, копію довідки про склад сім`ї, копію акту про непроживання відповідача у спірному домоволодінні тощо. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з направленням судового доручення до компетентного органу іншої держави. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року провадження у справі було відновлено. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, надав суду заяву, посвідчену 27 березня 2019 року нотаріусом Бежаницького нотаріального округу Псковської області Матвєєвою Іриною Юріївною (серія 60 АА 0678742 ) та зареєстровану в реєстрі за №60/26-н/60-2019-1-399, в якій позовні вимоги визнав та просив провести судове засідання без його участі. Третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи без участі його представника. Треті особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що у своїй нотаріально посвідченій заяві відповідач позов визнав, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи в підготовчому судовому засіданні. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 лютого 2015 року, виданого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., належить на праві власності 57/100 частин житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що у зазначеному домоволодінні з 05 грудня 2002 року зареєстрований відповідач [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, акту від 26 грудня 2018 року, складеного мешканцями будинків [ADDRESS] , який посвідчений головою квартального комітету № 2, [PERSON] у будинку [ADDRESS] не мешкає з 03 жовтня 2012 року, його речі у домоволодінні відсутні. Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що матеріалами справи доведено, що відповідач не проживає у спірному домоволодінні понад строк, визначений статтею 405 ЦК України, доказів щодо поважності причини свого непроживання у спірному домоволодінні суду не надав, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved