Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У серпні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Позивач вказує на те, що 06.06.2013 між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу комбайну збирального CLAAS LEXION 480, за умовами якого сторони погодили вартість комбайну 888100 грн., що на день укладання договору становила 83000 тис. Євро. За умовами п.2.3 Договору позивач повинен здійснити попередню оплату за придбання майна в розмірі 40000 Євро (428000 грн.), а остаточний розрахунок проводиться до 01.11.2013. На виконання договору 06.06.2013 було складено акт, яким підтверджено передачу від [PERSON] до [PERSON] комбайна зернозбирального CLAAS LEXION 480 та жатки зернової. Позивач, за погодженим з відповідачем графіком сплатив 63158,49 Євро. В подальшому, батько відповідача вилучив комбайн у позивача, направивши останньому повідомлення про розірвання договору з поверненням майна, на підставі ч.2 ст. 695, ч.2 ст. 697 ЦК України, які передбачають право продавця вимагати повернення товару, який не в повній мірі оплачено покупцем та ч.3 ст. 651 ЦК України, що дає право на відмову від договору. Вилучивши комбайн у позивача, відповідачем не повернуто сплачених за нього грошових коштів. Зважаючи на обставини, викладені у позові, позивач з посиланням на ст.ст. 1212,1213 ЦК України просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача 63158,49 Євро. Ухвалою суду від 07.09.2020 відкрито провадження по справі, розгляд якої ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого судового засідання від 19.10.2020, занесену до протоколу судового засідання, розгляд справи призначено по суті на 25.11.2020 В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з викладениху позовній заяві підстав. Відповідач викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за відомим місцем його проживання, проте до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд вважає за можливим провести розгляд справи за наданими доказами, враховуючи вимоги ст. 80 ЦАК України. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.06.2013 між ним [PERSON] (далі - покупець) та [PERSON] (далі - продавець) було укладено договір купівлі-продажу комбайну збирального CLAAS LEXION 480. За умовами договору продавець продає комбайн, покупець купує та здійснює за нього оплату (п.п. 1.1, 2 Договору). Право власності за товар переходить до покупця з моменту 100% оплати (п.1.3 Договору), що здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок продавця або внесення готівки (п.2.1 Договору). Покупець проводить попередню оплату в розмірі 40000 Євро (428000 грн.), кінцевий розрахунок проводиться до 01.11.2013 (п.2.2 Договору). Ціна на комбайн встановлюється в національній валюті і складає 888100 грн., що складає 83000 Євро. (п.2.3 Договору). На виконання договору 06.06.2013 було складено акт, яким підтверджено передачу від [PERSON] до [PERSON] комбайна зернозбирального CLAAS LEXION 480 та жатки зернової. Позивач, за погодженим з відповідачем графіком сплатив 63158,49 Євро. В подальшому, батько відповідача вилучив комбайн у позивача, направивши останньому повідомлення про розірвання договору з поверненням майна, на підставі ч.2 ст. 695, ч.2 ст. 697 ЦК України, які передбачають право продавця вимагати повернення товару, який не в повній мірі оплачено покупцем та ч.3 ст. 651 ЦК України, що дає право на відмову від договору. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує на те, що Відповідач не може посилатись на положення п. 7.2 Договору, відповідно якого в разі невиконання покупцем п. 2 Договору попередня оплата не повертається виходячи з наступного. Відповідно до Розділу 2 Договору покупець проводить попередню оплату в розмірі 40000 Євро. Позивачем здійснено оплату за встановленим графіком в розмірі 63158,49 Євро. Відтак, сплачена сума (63158,49 Євро-40000 Євро.) = 23158,49 Євро, не охоплюється нормою вказаного пункту договору, а відповідно мала бути повернута. Як вказує позивач відповідно до п. 7.1 Договору, він підлягає розірванню, за ініціативи продавця, якщо покупець порушив умови договору та не виконав обов`язки. В звою чергу остаточний розрахунок мав бути здійснений до 01.11.2013, однак кошти передавались продавцю після вказаної дати, 02.01.2014,13.02.2014, що свідчить про те, що відповідач прийняв оферту та змінив умови договору в частині встановлення граничних строків розрахунку, анулювавши відповідну умову. Зважаючи на обставини, викладені у позові, позивач з посиланням на ст.ст. 1212,1213 ЦК України просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача 63158,49 Євро. Суд вважає важливими доводи позивача, викладені в позовній заяві, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, чч.1, 2 ст.509 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст.11 цього кодексу. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У ч.1 ст.202 ЦК встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Системний аналіз положень ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.1 ст.177, ч.1 ст.202, чч.1, 2 ст.205, ч.1 ст.207, ч.1 ст.1212 ЦК дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч.2 ст.11 ЦК. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 3.06.2015 у справі №6-100цс15, постанові №367/6344/16ц від 05.12.2018 . Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У судовому засіданні безперечно встановлено, що також й було підтверджено позивачем, що спірні грошові кошти були отримані відповідачем на виконання умов договору купівлі-продажу № 1 від 06.06.2013, який чинний, не скасований, не визнаним недійсним, а відтак не можуть бути визнані судом, як безпідставно отримані. З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позову у межах заявлених вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed