Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], зареєстрований 19 березня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі більше півроку не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх дитини. Спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 19 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що 22 19 березня 2010 року в книзі реєстрації актів шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 137, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 19 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). У сторін у справі народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03 серпня 2010 року Відділом державної реєстрації актів Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх дітей. З липня 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і їх дитини, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved