Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де треті особи - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, про визначення фактичного місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування позову зазначила, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилалася на те, що вона створює всі умови для її розвитку, з лютого 2019 року проживає з дитиною разом зі своїми батьками, де у неї є право власності на 1/3 частку квартири. [PERSON] матеріальної допомоги з лютого місяця на утримання доньки не надає, вихованням дитини займається виключно вона, як мати дитини. Вказала на те, що після припинення шлюбних відносин, сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки, а тому просила суд визнати місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.1-2 т.1). Не погодившись з первісним позовом, відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з ним, посилаючись на те, що після фактичного припинення шлюбних відносин, донька переїхала разом з дружиною в м.Енергодар. У 2019 році [PERSON] оформила робочу візу та документи на постійне місце проживання до Чеської Республіки, де постійно проживає і працює з 30.10.2019, тоді як донька [PERSON] залишилася проживати з бабусею у м. Енергодар. Зазначив, що доньку відвідує регулярно та матеріально забезпечує всім необхідним. Оскільки він офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику, психічно здоровий та забезпечений житлом, тоді, як відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не проживає на території України, у зв`язку з чим вважає, що для найкращого забезпечення інтересів дитини, доцільним визначити місце її проживання за місцем реєстрації і проживання батька за адресою: [ADDRESS] (а.с.168-173 т.1). Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.22 т.1). Ухвалами суду від 14 квітня 2020 року, 14 травня 2020 року, 05 червня 2020 року, від 03 липня 2020 року судове засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , де треті особи - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, про визначення фактичного місця проживання дитини з матір`ю вирішено здійснювати у дистанційному режимі відеоконференції між Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська та Енергодарським міським судом Запорізької області (а.с.113, 138, 197, 230 т.1). Ухвалою суду від 05 червня 2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , де треті особи - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, про визначення фактичного місця проживання дитини з матір`ю, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , де треті особи - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, та об`єднано позови в одне провадження. (а.с.198 т.1). Ухвалою суду від 03 липня 2020 року задоволено клопотання [PERSON] представника позивача [PERSON] та витребувано з «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні» Дніпропетровської обласної ради довідку про проходження [PERSON] , [INFO] , лікування із зазначенням дат госпіталізації та виписки в період з 2019 року по теперішній час та діагнозу (а.с.229 т.1). Ухвалою суду від 03 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.232 т.1). 06 листопада 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Цигиця Л.М. не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та відзив на зустрічну позовну заяву зазначивши, що на сьогоднішній день донька проживає разом з матір`ю, яка постійно проживає в м.Енергодар. Відповідач за первісним позовом [PERSON] має постійний зв`язок з дитиною. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] , також зазначила, що [PERSON] стабільного матеріального забезпечення дитині не надає. Впевнена, що [PERSON] може створити і створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку доньки, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості. На утриманні [PERSON] перебуває його батько [PERSON] , який страждає на хронічний психічний розлад та може бути небезпечним для дитини. На підставі викладеного, просила суд задовольнити первісний позов та визначити місце проживання дитини з матір`ю (а.с.203-204 т.1, 26-27 т.2). Відповідач за первісним позовом [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував та наполягав на задоволенні зустрічного позову, з підстав викладених у ньому. Пояснив, що батьківські обов`язки виконує належним чином. Відповідач є офіційно працевлаштованим, проживає за зареєстрованим місцем проживання з батьками. Щодо психічних розладів його батька зазначив, що на сьогоднішній день [PERSON] цілодобово знаходиться на лікуванні в КП «ДКПЛ» ДОР» та наразі вирішується питання щодо влаштування батька до психоневрологічного інтернату для отримання послуги стаціонарного догляду. Зазначив, що здатний забезпечити гармонійний та достатній розвиток доньці, що повністю відповідатиме її інтересам, а тому доцільніше буде визначити місце проживання дитини разом з батьком. В судовому засіданні 22.10.2020 представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради Проскуріна Є.К. просила вирішити спір по справі в інтересах дитини та підтримала висновок орану опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради щодо розв`язання спору «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] » №4/4-501 від 28.09.2020. В подальшому в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд ухвалити рішення, яке відповідатиме інтересам дитини (а.с.47-48, 51 т.2). Третя особа - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та просили ухвалити рішення, яке відповідає інтересам дитини. Суд, вислухавши позивача за зустрічним позовом [PERSON] , представника третьої особи Проскуріну Є.К., дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларація прав дитини від 20.11.1959 містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Як роз`яснив у пункті 18 Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частинами 2,4 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №35 (а.с.9 т.1). Від шлюбу сторони по справі мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №1264 (а.с.10 т.1). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпрі ради №4/4-501 від 28 вересня 2020 року рекомендовано визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , 1986 року народження, що забезпечить повноцінний фізичний та духовний розвиток дітей, сприятиме найкращому забезпеченню їх інтересів (а.с.43-45 т.2). Всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку, що як у [PERSON] , так і у [PERSON] наявні однакові належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, вони позитивно характеризуються, сторони можуть у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, обоє з батьків відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, мають стабільний дохід. Проте, окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2 від 27 листопада 1992 року, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді даної справи, суд враховує, що дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю в м. Енергодар, відвідує дитячій садочок (а.с.28, 30, 31 т.1). При цьому [PERSON] надав свою згоду на місце проживання та реєстрацію його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в м. Енергодар разом з матір`ю, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мартиненко Н.Ю. (а.с.29 т.1). Належних доказів протиправної поведінки [PERSON] по відношенню до дитини сторін, відповідачем за первісним позовом [PERSON] суду не надано. Твердження [PERSON] про зловживання спиртними напоями [PERSON] ніякими доказами також не підтверджено. Що стосується висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпрі ради №4/4-501 від 28 вересня 2020 року, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , 1986 року народження, то суд вважає його не достатньо вмотивованим в частині необхідності на теперішній час зміни місця проживання дитини, тим більше, що у судовому засіданні представником органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпрі ради Проскуріною Є.К. надано пояснення, що на засідання комісії мати дитини [PERSON] заслухана не була, оскільки вона не з`явилася на комісію. При цьому Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, як органом опіки та піклування, в особі служби у справах дітей, було перевірено умови проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою - [ADDRESS] і з`ясовано, що матір`ю дитини [PERSON] створено усі умови для проживання малолітньої дитини та її гармонійного розвитку, які були досліджені на комісії Органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпрі ради, а також досліджені у судовому засіданні. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, виходячи з того, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин, а саме необхідності на теперішній час змінювати умови проживання малолітньої дитини при відсутності належних доказів протиправної поведінки будь-кого з батьків по відношенню до дитини, суд вважає необхідним в інтересах дитини визнати місце проживання її з матір`ю, а тому первісний позов підлягає до задоволення, а у зустрічному позові слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з урахування результату розгляду справи за первісним позовом слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., а за зустрічним позовом судові витрати залишити за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved