Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON], яка за життя заповіла позивачеві належну їй 1/4 частину квартири [ADDRESS]. У визначений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте постановою нотаріуса у вчиненні даної нотаріальної дії позивачеві було відмовлено через відсутність у нього правовстановлюючих документів на вказане майно. Посилаючись на те, що відповідачка, яка є його дочкою та проживає у вказаній квартирі, відмовляється надати йому зазначені документи та тим самим перешкоджає йому у реалізації своїх спадкових прав, позивач просив суд задовольнити пред'явлені вимоги та визнати за ним право власності на вищезазначену частину квартири в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні до участі у справі залучено [PERSON] та [PERSON] як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач, який одночасно представляє інтереси третьої особи [PERSON], представник позивача позов підтримали. Відповідачка, яка одночасно представляє інтереси третьої особи [PERSON], позов не визнала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред'явлених вимог. Судом встановлено, що трикімнатна квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності у рівних частках належала позивачеві, його дружині [PERSON], синові позивача [PERSON] та дочці позивача [PERSON] Шляхом укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 березня 2002 року позивач здійснив оплатне відчуження належної йому 1/4 частини квартири на користь відповідачки. 17 січня 2008 року дружина позивача [PERSON] вчинила заповіт, яким заповіла належну їй 1/4 частину даної квартири позивачеві. [INFO] [PERSON] померла. У визначений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою нотаріуса від 20 квітня 2013 року позивачеві було відмовлено у вчинення такої нотаріальної дії через відсутність у нього правовстановлюючих документів на предмет спадщини - 1/4 частину вищевказаної квартири. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи, яка надана нотаріусом за запитом суду, у встановлений законом строк позивач звернувся до органу нотаріату з відповідною заявою, однак належна реалізація його спадкових прав виявилась неможливою з об'єктивних та незалежних від позивача причин - відсутності у нього правовстановлюючих документів на об'єкт спадкування. В ході розгляду даної справи встановлено, що відповідачка є співвласником даної квартири, фактично володіє даним об'єктом нерухомого майна, а відтак вона є належним відповідачем по даній справі. Тієї обставини, що правовстановлюючі документи на квартиру були передані їй у 2002 році під час укладання зазначеного вище договору купівлі-продажу частини даного житлового приміщення, відповідачка у судовому засіданні не заперечувала. Посилання відповідачки на те, що вказані документи були нею втрачені за невстановлених обставин, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, будь-якого документального підтвердження звернення відповідачки до правоохоронних органів з приводу викрадення вказаних документів, або до компетентного органу з метою отримання відповідного дублікату, в ході розгляду справи не надано. Твердження відповідачки про те, що оскільки позивач не набув право власності на спірну частину квартири в порядку ст.1299 ЦК України, обраний ним спосіб захисту при зверненні до суду не відповідає вимогам закону, суд вважає помилковим з огляду на наступне. Враховуючи, що позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у визначений законом шестимісячний строк, він вважається таким, що прийняв спадщину, а відтак право володіння та користування спадковим майном виникло у позивача з моменту відкриття спадщини. Такий спадкоємець вправі захищати свої порушені права на спадкове майно в тому числі шляхом застосування норм глави 29 ЦК України (захист права власності). Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження цим майном виникає у такої особи з моменту державної реєстрації даного майна згідно ст. 1299 ЦК України, що, між тим, не позбавляє спадкоємця, як суб'єкта обмеженого речового права, можливості здійснювати захист своїх прав на таке майно і до моменту його державної реєстрації. Посилання відповідачки на те, що позивач не вправі претендувати на реальну частку у праві спільної власності на спірне майно не можуть бути прийняті до уваги, оскільки питання виділення належної позивачеві частини квартири в натурі заявником не ставиться. Судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, суд покладає на позивача, оскільки у судовому засіданні він звернувся до суду з відповідною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved