Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 24 листопада 2011 року працював на посаді інженера-землевпорядника ТОВ «Агро-Проект-Стиль», а з 2013 року призначений на посаду директора цього товариства, засновником якого є [PERSON] У звязку з погіршенням стосунків із засновником товариства позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення з посади. Оскільки відповідач відмовилася приймати заяву, то 25 червня 2015 року він направив поштою на адресу відповідача заяву про звільнення з посади за власним бажанням з 09 липня 2015 року, яка 30 червня 2015 року надійшла до відділення поштового звязку за місцем знаходження відповідача. Однак. відповідач відмовляється отримувати поштове відправлення. У звязку з наведеним та посилаючись на вимоги ст.ст. 38, 47 КЗпП України, позивач просить визнати його звільненим з посади директора ТОВ «Агро-Проект-Стиль» за власним бажанням з 14 липня 2015 року; зобовязати відповідача внести до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про виключення його з посади директора; зобовязати відповідача внести до його трудової книжки запис про звільнення з посади директора за власним бажанням з 14 липня 2014 року та видати йому трудову книжку. У судове засідання позивач не зявився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд спарви в його відсутності. Відповідач по повторному виклику у судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач з 04.03.2014 року є директором ТОВ «Агро-Проект-Стиль», засновником якого є [PERSON] 25 червня 2015 року позивач написав заяву про звільнення його з посади директора за власним бажанням з 09 липня 2015 року, яку відправив поштою на адресу відповідача. 30 червня 2015 року заява надійшла до відділення поштового звязку за місцем знаходження відповідача, яку він не отримує. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст.. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно ст.. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. З огляду на наведене та враховуючи, що заява про звільнення надійшла до відділення поштового звязку за місцем знаходження відповідача 30.06.2015 року та не отримана ним не з вини позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання його звільненим з 14.07.2015 року та зобовязання відповідача внести запис про звільнення в трудову книжку та видачу трудової книжки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача внести до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про виключення позивача з посади директора, то суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки такі дії (внесення змін) не входять до компетенції відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial