Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про розірвання шлюбу. Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 року. Від даного шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання між ними є неможливим, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Відповідач подала відзив, у якому заперечила проти розірвання шлюбу, оскільки його можна зберегти, а обставини щодо припинення шлюбних відносин, викладені у позові, не відповідають дійсності. Крім того, відповідач у відзиві просила суд взяти до уваги інтереси трьох неповнолітніх дітей, народжених у цьому шлюбі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2019 року розгляд справи відкладено, надано строк для примирення до 03.04.2020 року. 02.04.2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 11.11.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 11.11.2006 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 2425, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 5). Від шлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6-8). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи те, що ухвалою суду справу було зупинено та надано строк сторонам на примирення, а також ураховуючи заяву позивача про підтримання позовних вимог, перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved