Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 23 серпня 1980 року перебувала в шлюбі з [PERSON] У період шлюбу вони придбали недобудований будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. У період шлюбу добудували вказаний будинок та 11 листопада 1988 року здали його в експлуатацію. У вересні 1994 року шлюб було розірвано за рішенням суду. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з господарським будівлями. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: мати [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON], від імені якої діяла мати [PERSON]. Позивачка вважає, що її права як співвласника будуть порушені, оскільки спадкоємці можуть успадкувати весь будинок, а не половину, так як за життя [PERSON] спірний будинок не було розділено як спільне майно подружжя. У зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на ? частину будинку [ADDRESS] (а.с. 2-3). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2013 року позов [PERSON] задоволено: поділено будинок [ADDRESS] порівну між [PERSON] та [PERSON], визнавши за кожним з них право власності на ? частину будинку (а.с. 72-73). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2013 року рішення Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2013 року - скасовано з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову (а.с. 102-104). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 листопада 2013 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 129-131). В апеляційній скарзі [PERSON] як законний представник відповідача [PERSON], посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.77-79). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що з 23 серпня 1980 року позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON], у період шлюбу вони придбали недобудований будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS], добудували вказаний будинок та 11 листопада 1988 року здали його в експлуатацію, оформивши правовстановлюючі документи на [PERSON] У вересні 1994 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано за рішенням суду. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з господарським будівлями. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися його мати [PERSON], дочка [PERSON], які мають право на обов'язкову частку у спадщині, та син [PERSON], на користь якого [PERSON] нотаріально посвідчив заповіт. Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на ? частину будинку, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок придбано під час шлюбу за спільні кошти подружжя, тому це майно відповідно до ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України є спільною сумісною власністю подружжя та належить їм в рівних частках. Однак з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав. Із рішення суду вбачається, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позовних вимог про поділ спірного домоволодіння та про визнання за [PERSON] права власності на будинок - не заявлялось. У цій частині рішення суду не містить жодних мотивів та обґрунтувань, тобто судом порушено ст. 11, 213-215 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1, ч.3 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Аналогічна норма мається і в Сімейному Кодексі України (ч.2 ст. 72). Згідно зі ст. 11 КпШС України у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (аналогічно - ч.2 ст. 72 СК України). В даному випадку, з моменту розірвання шлюбу між позивачкою та [PERSON] у 1994 році, до її звернення з даним позовом до суду у серпні 2012 року, минуло більше 18 років. Посилання позивачки на те, що вона дізналася про своє порушене право лише після смерті колишнього чоловіка, не може бути прийнято судом до уваги з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що перед розірванням шлюбу, 22 липня 1994 року, [PERSON] нотаріально посвідчив заповіт, яким спірний будинок та все належне йому майно заповідав [PERSON], їх з позивачкою спільному сину, про що позивачці було достовірно відомо, і цих фактів вона не заперечувала у судовому засіданні апеляційного суду. За таких обставин та із врахуванням заяви відповідачки [PERSON], в інтересах якої діє мати [PERSON], про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed