Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №2278010 від 27.12.2006 року їй належать дві земельні ділянки: №1 з кадастровим №6822755200:05:005:0012, площею 2,1399 га; №2 з кадастровим №6822755200:04:004:0034, площею 7,4951 га., розташовані на території Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З весни 2013 року її земельні ділянки перебувають в користуванні відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра» (далі СТОВ «Довіра») на підставі договорів оренди землі без номера від 04 березня 2013 року, зареєстрованих в реєстраційній службі Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області відповідно за індексними номерами 2192491 і 2192378 від 11.05.2013, яких вона, як орендодавець, не підписувала, але орендну плату отримувала. 23 грудня 2013 року вона зверталась до СТОВ «Довіра» з заявою про повернення їй вказаних земельних ділянок, але директор зазначеного товариства у своєму листі відмовився дати згоду на припинення договорів оренди землі. З цих підстав просила її позов задовольнити в зазначений нею спосіб та стягнути з відповідача на її користь понесені нею у справі судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наголосив на тому, що позивач договори оренди землі від 04.03.2013 року не підписувала і нікому не довіряла це зробити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка знала про вказані договори оренди землі, що нею не заперечується, за своєю заявою отримувала і по даний час отримує від відповідача по цих договорах орендну плату, що свідчить про добру волю позивача на укладення договору оренди землі, просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивачці на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №978010 від 27.12.2006 року належить дві земельні ділянки: №1 з кадастровим №6822755200:05:005:0012, площею 2,1399 га; №2 з кадастровим №6822755200:04:004:0034, площею 7,4951 га, розташовані на території Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області. Цільовим призначенням земельних ділянок є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки перебувають з весни 2013 року в користуванні відповідача на підставі договорів оренди землі без номера від 04 березня 2013 року, зареєстрованих в реєстраційній службі Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області відповідно за індексними номерами 2192491 і 2192378 від 11.05.2013, які [PERSON], як орендодавець, не підписувала, але одержувала від відповідача орендну плату. Відповідно до частини 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. У ч. 3 ст. 203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Як вбачається з висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої та технічної експертизи документів від 20.02.2015 №2070/2071/14-21 підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 04.03.2013 року та у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 04.03.2013 року виконані не [PERSON], а іншою особою. В судовому засіданні представник відповідача не назвала особу, яка у зазначених договорах оренди землі в графі «Орендодавець» виконала підпис за [PERSON] без надання останньою їй таких повноважень у встановленому законом порядку. Згідно правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року по справі №6-127 цс13 -«Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору». Відповідно до правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року по справі № 6-162 цс 13,- «договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору». З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що не підписання позивачкою договору оренди землі і ненадання іншим особам, відповідно до вимог закону, повноважень на його підписання від її імені, свідчать про відсутність волі [PERSON] на укладення даних договорів з СТОВ «Довіра», а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю. Твердження представника відповідача щодо схвалення позивачкою вчинених відповідачем дій по укладенню договору оренди землі, які свідчать про дійсність правочину, а саме: отримання від останнього орендної плати, суд не бере до уваги, оскільки воно спростовується матеріалами справи та суперечать вимогам закону ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.15 Закону України «Про оренду землі» і п.45 вказаних договорів оренди землі, відповідно до якого зазначені позивачкою договори набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати: по сплаті судового збору у сумі 487,20 грн.; повязані з проведенням судово-почеркознавчої та технічної експертизи документів в сумі 1230 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: approved