Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за договором позики, мотивуючи тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фагор» на користь [PERSON] стягнуто суму боргу за договором позики у розмірі 16 000 261 грн. 58 коп. Проте, відповідач не виконує рішення суду та не сплатив суму боргу, у зв`язку з чим позивач звернулася з цим позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати р розмірі 7 240 11 грн. 36 коп. та три проценти річних в розмірі 1 359 583 грн. 87 коп. Ухвалою від 23 серпня 2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального (позовного) провадження та призначено підготовче судове засідання на 15 листопада 2019 року. За результатом проведення підготовчого судового засідання, ухвалою суду від 15.11.2019 справу призначено до судового розгляду на 14.02.2020. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації, причин неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного позовного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 19 травня 2016 року між позивачем [PERSON] третьою особою ТОВ «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА» укладено договір про поворотну безпроцентну позику, відповідно до котрого позивач надала товариству кошти у розмірі 13 928 218 грн. 82 коп. строком до 1 липня 2016 року . У зв`язку з укладенням ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» та ТОВ «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА» договору про переведення боргу, 30 червня 2016 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» укладено додаткову угоду № 1 до договору поворотної безпроцентної позики, строк виконання зобов`язання ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» визначено до 31 серпня 2016 року. Крім того, 19 травня 2016 року між позивачем [PERSON] третьою особою ТОВ «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА» укладено договір про поворотну безпроцентну позику, відповідно до котрого позивач надала товариству кошти у розмірі 3 842 222 грн. 47 коп. строком до 1 липня 2016 року. У зв`язку з укладенням ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» та ТОВ «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА» договору про переведення боргу, 30 червня 2016 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» укладено додаткову угоду № 1 до договору поворотної безпроцентної позики на суму 1 992 222 грн. 47 коп. та визначено строк виконання зобов`язання ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» до 31 серпня 2016 року . Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув позивачу у визначений договорами строк кошти за укладеними договорами поворотної безпроцентної позики, в зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» про стягнення суми боргу та 3% річних від простроченої суми. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАГОР» на користь [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 16 000 261 грн. 58 коп, з яких: 15 920 441 грн. 29 коп. сума боргу та 79 820 грн. 29 коп. сума 3 % річних за період з 1 вересня по 31 жовтня 2016 року (а.с. 5-6). Однак, на час звернення позивача до суду відповідач ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» зазначене судове рішення не виконав та не сплатив відповідачу відповідну суму договору. Так, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, визначене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 р. у справі № 6-369цс15. Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палата Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] заявляла вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»інфляційних збитків за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року у розмірі 7 240 118 грн. 36 коп., розрахованих за наступною формулою: 16 000 261, 58 грн. (сума боргу) х 145,25 ( сукупний індекс інфляції) / 100% - 16 000 261, 58 грн. (сума боргу) = 7 240 118 грн. 36 коп. (збитки від інфляції), та трьох відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 01.11.2016 року по 31.08.2019 року в розмірі 1 359 583 грн. 87 коп., нарахованих на суму боргу в порядку ст. 625 ЦК України, зазначаючи, що прострочення виконання відповідачем свого фінансового зобов`язання з повернення коштів є підставою для нарахування і стягнення даної суми. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань перед позивачем, станом на серпень 2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва щодо повернення боргу не виконав, а тому, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків у розмірі 7 240 118 грн. 36 коп. та нарахувань 3% в сумі 1 359 583 грн. 87 коп., здійснених за правилами ст. 625 ЦК України, в розмірах, що наведені у розрахунках позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 9 605 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved