Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримування їхньої дочки [PERSON] з 1/4 частини всіх видів його заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням Рожнятівського районного суду від 23 травня 2011 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки Ангеліни, [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків, але не менше 30% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час відповідач сплачує аліменти в мізерній сумі. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини підлягає збільшенню до 2000 гривень на місяць, оскільки відповідач працює сезонно за кордоном, отримує високі доходи та має можливість надавати матеріальне утримання дитині в такому розмірі. Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд у їх відсутності, позивачка позов підтримує, а відповідача визнає частково. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується, копією рішення Рожнятівського районного суду від 23 травня 2011 року (а. с. 6) та копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 4). З відповідача на утримування дочки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2011 року (а. с. 5). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач на даний час сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1492 гривні на місяць, а для дітей віком від 6 до 18 років 1860 гривень. Тобто розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі на даний час на одну дитину не може бути меншим 746 гривень на місяць, а для дітей, яким виповнилося шість років - 930 гривень. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягає до збільшення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти у розмірі заявлених позовних вимог, тому розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримування дитини слід змінити на менший, ніж просить позивачка, оскільки вона не подала доказів того, що відповідач отримує доходи, які давали б йому можливість сплачувати аліменти у зазначеному у позовній заяві розмірі. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial