Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому вказувала на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем народилися спільні діти, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За рішенням суду відповідач був повинен щомісячно сплачувати на користь позивача 1/3 частки свого доходу, до досягнення дітьми віку повноліття. 09.11.2012 року позивач подала виконавчий лист до виконання. Відповідач рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей виконує не в повному обсязі у зв'язку з цим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів. В зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь, неустойку у вигляді пені з 01.06.2013 року по 18.08.2014 року у розмірі 11 889 грн. 45 коп. за прострочення сплати аліментів на утримання синів. Позивач в судове засідання з'явилася, позов та його обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Визнала, що 30.10.2013 року відповідач сплатив на її користь добровільно в рахунок сплати аліментів 4860 грн. І ця сума була врахована нею при проведенні розрахунку пені. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з положень ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України та враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення по наявним у справі матеріалам. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.07.2012 року. Від спільного подружнього життя сторони мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 12, 13). Відповідно до довідки про нетримання аліментів та довідки-розрахунку по аліментам, виданої 12.06.2014 року Відділом державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, по виконавчому листу № 407/215/2012 від 09.11.2012 року, виданого Вільногірський міським судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів у розмірі 1/3 доходу на утримання дітей на користь [PERSON], у [PERSON] є заборгованість і позивач дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] в період з 16.05.2013 року по 31.05.2014 року. (а.с. 7, 8). Згідно довідки від 12.06.2014 року за вих. № 149/1/102-04 з травня 2013 року по травень 2014 року у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів в сумі 10 398 грн. 25 коп. (а.с. 9). Відповідно до обсягу позовних вимог позивач просить стягнути на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2013 року по 18.08.2014 року в сумі 11 889 грн. 45 коп., навівши відповідний розрахунок (а.с. 10). [PERSON] отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим см'ям, діти сторін [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з нею (а.с. 11, 14). На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до роз'яснень п. 22 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів за умов, передбачених ч. 2 ст. 196 СК України. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Вільногрським міським судом Дніпропетровської області від 27.07.2012 року, [PERSON] має сплачувати на користь [PERSON] кошти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 5.03.2012 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також, як установлено судом, платник аліментів [PERSON] допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів аліментів починаючи з червня 2013 року Відповідачем не оскаржено визначений державним виконавцем розмір боргу по аліментам в порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України, та відповідно до вимог ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження». Про те, що відповідач знав про наявність обов'язку по сплаті аліментів, але не виконував його у повному обсязі та у встановлені строки, свідчить часткова сплата ним аліментів на користь позивача 30.10.2013 року. Що стосується матеріального та сімейного стану відповідача, то суд не мав можливості застосувати положення ч. 2 ст. 196 СК України щодо зменшення розміру, оскільки будь-яких відомостей щодо вказаних обставин відповідач суду не надав. Враховуючи помісячно розмір заборгованості відповідача за вказаний період, кількість днів прострочення заборгованості з 01.06.2013 року по 18.08.2014 року, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем та вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за вказаний період у розмірі 11 889 грн. 45 коп. за прострочення сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позов задовольнити. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved