overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком, визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що відповідач по справі її син. Їй, позивачці, на праві власності належить будинок № 16 по 4-му Нагорному провулку у м. Дніпродзержинську. Відповідач у будинку зареєстрований. Однак у будинку не проживає з травня 2010 року без поважних на то причин. Відповідач, зібравши всі свої особисті речі, залишив будинок. Не проживаючи у будинку, він не оплачує комунальні послуги. За минулий час спроб для вселення і проживання у будинку він не сприймав та у вселенні вона йому перешкод не чинила. Інтересу до житла відповідач не виявляє. Вона не у змозі оплачувати за відповідача комунальні послуги. Добровільно зніматись з реєстрації у будинку відповідач не бажає. У зв*язку з тим, що відповідач не проживає у будинку понад строки, встановлені законом, без поважних на то причин просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Судом про день, час та місце розгляду справи повідомлений через засоби масової інформації. Причини неявки у судове засідання не повідомив. При таких обставинах, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу України: при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців. Якщо наймач або члени його сім*ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк за заявою відсутнього може бути подовжений наймодавцем, а у випадку спору судом. Із акту від 28 липня 2015 року, який складений та затверджений головою квартального комітету № 21 вбачається, що відповідач у будинку не мешкає з травня 2010 року та його особисті речі у будинку відсутні. Відповідно до ч.1ст. 317 ЦК України6 Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1ст.319 ЦК України: Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України: Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що реєстрація відповідача у будинку, який належить на праві власності позивачці, перешкоджає позивачці користуватись та розпоряджатись своїм майном та на свій власний розсуд. Добровільно зніматись реєстрації у будинку відповідач не бажає, чим перешкоджає позивачці розпоряджатися своєю власністю. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Баглійський районний відділ Державної міграційної служби у м. Дніпродзержинську у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка вказала, що вона з 1990 року є квартиронаймачем квартири №52 у будинку №41А корпус №1 по вулиці Дунайській у м. Дніпродзержинську та власником особового рахунку №22901. Також, у квартирі окрім неї зареєстровані: її онука - [PERSON], чоловік онуки [PERSON], тобто відповідач, її правнучки [PERSON] та [PERSON]. Відповідач у квартирі не проживає та не проживав ніколи, був лише зареєстрований. Комунальні послуги за квартиру не сплачує. Добровільно зніматись з реєстрації у квартирі відповідач не бажає. У квартирі речі відповідача відсутні. У звязку з реєстрацією у квартирі відповідача, вона вимушена сплачувати комунальні послуги і за нього. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи - Баглійського районного відділу Державної міграційної служби у м. Дніпродзержинську у Дніпропетровській області подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив. При таких обставинах, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу України: при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк за заявою відсутнього може бути подовжений наймодавцем, а у випадку спору судом. Із акту від 20 серпня 2015 року, який складений та затверджений директором КЖЕП «Оріон» вбачається, що відповідач у квартирі не мешкає, його особисті речі у квартирі відсутні та комунальні послуги він не сплачує. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. У судовому засіданні також було встановлено, що позивачка відповідачу, перешкод у вселенні та проживанні у квартирі не чинила. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом доМоскаленка О.В. про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 26 січня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 28. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2015 року у зв'язку з несумісністю характерів, різністю поглядів на сімейне життя, відсутністю порозуміння. Разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. У зв'язку з тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, судом на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 28. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з січня 2015 року у зв'язку з несумісністю характерів, різністю поглядів на сімейне життя, відсутністю порозуміння. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» про захист прав споживача та визнання договорів недійсними, в якій позивачка просить суд: визнати кредитний та іпотечний договір, укладені 08.07.2013 року нею з ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ», а також договір доручення від 08.07.2013 року недійсними; скасувати запис з Державного реєстру прав про реєстрацію договору іпотеки від 08.07.2013 року та запис з Державного реєстру прав про накладення заборони відчуження квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представником ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» - Король А.В. подано заяву про закриття провадження у справі в частині вимог про скасування записів у державних реєстрах, посилаючись на те, що ці позовні вимоги підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Вивчивши підстави порушеного клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Враховуючи, що клопотання представника відповідача є необґрунтованим, оскільки спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі випливають з цивільних правовідносин і є взаємопов'язаними між собою, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» про захист прав споживача та визнання договорів недійсними. У судовому засіданні представником [PERSON] - [PERSON] подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідач незаконно та без відома позивача та третіх осіб здійснив перереєстрацію вказаної квартири, а також може відчужити зазначену квартиру, що унеможливить виконання судового рішення. Вивчивши підстави порушеної заяви, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За змістом ч.ч. 1 і 2 цієї статті суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява представника позивачки не містить належного обґрунтування, доводи наведені в клопотанні не підтверджені належними доказами, а тому припушення заявниці про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення не є належним. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» про захист прав споживача та визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними. Ухвалою суду від 04.08.2015 року провадження у справі відкрито. Разом із позовною заявою [PERSON] подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідач незаконно та без відома позивача та третіх осіб здійснив перереєстрацію вказаної квартири, а також може відчужити зазначену квартиру, що унеможливить виконання судового рішення. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За змістом ч.ч. 1 і 2 цієї статті суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява позивачки не містить належного обґрунтування, припущення останньої про те, що їх квартира перереєстрована на відповідача не підтверджено жодними доказами, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення не є належним. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 квітня 2008 року між ними зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей, які проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. З листопада 2013 року між сторонами були припинені фактичні шлюбні відносини та з цього часу разом не проживають. Тепер у [PERSON] є інший чоловік з яким проживають разом, а також бажають зареєструвати шлюб. Відповідач також має іншу сім'ю. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 червня 1999 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін дітей не має. Спільне життя у сторін не склалось. З 2000 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних стосунків. Спільне сумісне майно у сторін відсутнє. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються з судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн (а. с. 1), що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 травня 2000 року зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у сторін народились діти, які проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. За час проживання разом у сторін постійно виникали сварки, оскільки мають різні погляди на життя та ведення господарства. З січня 2015 року між сторонами припинено шлюбні відносини, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 червня 2014 року зареєстрували шлюб. Дітей у сторін немає. Життя у сторін не склалось, шлюбні відносини припинені. Відповідач почав вживати спиртні напої, вчиняти сварки. З 13 липня 2015 року сторони проживають окремо. [PERSON] зазначав, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, ускладнює життя. Відповідач [PERSON] не бажає розірвати шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн (а. с. 1), що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved