Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 22 жовтня 1997 року, від якого неповнолітніх дітей не мають, проте про подання спільної заяви про розірвання шлюбу через органи реєстрації актів цивільного стану вони з відповідачем не дійшли згоди. Майнового спору між сторонами немає. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні сімейні сварки [PERSON] пішов із дому понад 10 років тому. З відповідачем вони не проживають разом та не спілкуються з 2009 року, позивач з 2016 року фактично створив іншу сімю, тому подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин, вважає, що нормальні шлюбні відносини між сторонами не можуть бути поновлені. На підставі викладеного, позивач просить шлюб розірвати. 27 січня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 18 лютого 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Просять позов задовольнити, проти постановлення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони сторони позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст.223,\~280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1893, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від вказаного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей, спір про майно відсутній. Відповідно до ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, і це вбачається з позову, що позивач та відповідач припинили шлюбні відносини і разом не проживають тривалий час, а саме більше десяти років, спільне господарство не ведуть. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, так як між собою не можуть знайти порозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 56, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved