Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У січні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, посилаючись на те, що на даний час син є студентом першого курсу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», денної форми навчання, на бюджетній основі. Оскільки син продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, яку вона не в змозі надавати самостійно, а відповідач в справі має таку можливість, однак добровільно не надає допомоги, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на період навчання сина по 30.09.2019 року, починаючи з дня звернення до суду з позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково й просив суд при визначенні розміру аліментів врахувати, що на його утриманні знаходиться дружина та двоє дітей, має незадовільний стан здоровя, отримав субсидію на сплату комунальних послуг, а тому він погоджується на сплату аліментів в розмірі тільки 1/6 частини від його заробітку. Третя особа [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, присутній в судовому засіданні не був. Про поважність причин неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. [PERSON] встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач в справі [PERSON], а матірю позивачка в справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.03.1998 року, актовий запис № 312, яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу. У січні 2016 року [PERSON] досяг повноліття, при цьому є студентом першого курсу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», денної форми навчання, на бюджетній основі, термін навчання становить по 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 18.11.2015 року. На даний час третя особа [PERSON] проживає в гуртожитку № 18 по вул. Металістів, 8 у м. Києві, що підтверджується довідкою № 646 від 27.11.2015 року, виданою Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут». Отже, судом встановлено, що [PERSON] у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в справі, будучи працездатним, надавати в добровільному порядку відмовляється. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пленум Верховного [PERSON] України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач у справі в судовому засіданні підтвердив той факт, що він працює електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]», надавши суду довідку про свої доходи за період з серпня 2015 року по січень 2016 року, відповідно до якої його середня зарплата складає 5447 грн. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, встановлені судом обставини, враховуючи матеріальний стан сторін, зокрема батька, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача в справі на користь позивачки в справі аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання з дня звернення до суду по 30 вересня 2019 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, судом у відповідності до положень ст. 200 СК України, враховуються вимоги ст. 182 СК України, зокрема щодо можливості надання відповідачем матеріальної допомоги. Разом з тим, суд враховує також наявність у відповідача в справі іншої дитини - Катерини, [INFO], на утримання якої він щомісячно сплачує аліменти, стягнуті з нього за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, що підтверджується відповідними відрахуваннями з його заробітної плати. Також суд враховує й той факт, що відповідачу у справі, як особі, доходи якої менші від прожиткового мінімуму надано субсидію для відшкодування витрат для оплати житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2015 року по травень 2016 року включно, що підтверджується повідомленням про надання субсидій № 803056. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача в справі на користь позивачки в справі аліментів на утримання повнолітнього сина у звязку з його навчанням у частковому відношенні до його заробітку, а саме у розмірі 1/6 частини щомісячно від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 11 січня 2016 року по 30 вересня 2019 року, а у випадку продовження навчання - до досягнення ним 23-х років. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial