Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що 05.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу у позику грошову суму у розмірі 50 000 гривень, яку відповідач зобов'язався повернути у строк 05.05.2013 року. На підтвердження укладання договору відповідачем була складена розписка. Проте, по теперішній час відповідач не повернув позивачу суму позики. Тому на підставі вищевикладеного, позивач був вимушений звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 50 000 гривень, суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 500,00 гривень, та витрати понесені позивачем на оголошення в засоби масової інформації для виклику відповідача в судове засідання, в розмірі 190,00 гривень. В судове засідання з'явився представник позивача за довіреністю - [PERSON], який підтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, заперечень, клопотань та заяв до суду не надавав. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є законними, достатньо обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з оригіналу розписки, а копія якої міститься в матеріалах справи, 02.03.2013р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошову суму в розмірі 50 000,00 гривень, та зобов'язався повернути позивачу [PERSON] 60 000,00 гривень до 05.05.2013р. До теперішнього часу відповідач [PERSON] грошову суму не повернув, тобто, зобов'язання свої не виконав. У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 Цивільного Кодексу України: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 Цк України Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками; позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості. Сторонами договору позики можуть бути будь-які суб'єкти цивільного права - дієздатні громадяни, юридичні особи, держава та інші публічні утворення. Обмеження відносно можливості бути позикодавцем встановлено для установ, які не мають права розпоряджатися закріпленим за ними майном. Договір позики належить до реальних договорів і, отже, вважається укладеним з моменту передання грошей або речей. Обов'язки з договору позики виникають тільки для однієї сторони - позичальника. Отримавши у власність передані йому позикодавцем гроші або речі, позичальник стає зобов'язаним повернути позикодавцю таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості Статтею 1047 Цивільного Кодексу України визначені вимоги до форми договору позики, а саме: Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У відповідності до вимог ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача витрат понесених на подачу оголошення для виклику відповідача, є достатнім чином обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи також міститься квитанція про сплату 190,00 гривень за подачу оголошення до газети від 29.05.2015р. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, по оплаті судового збору позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved