Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаною заявою в обґрунтування якої повідомив, що домоволодіння [ADDRESS] належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності. У вказаному будинку проживає відповідачка разом зі своєю сім`єю і позивача до будинку не допускає. У зв`язку з цим між ними виникають непорозуміння щодо користування спільним майном. Тому з метою захисту порушених прав позивач змушений звернутися до суду із даним позовом у якому просить встановити відповідний порядок користування вказаним будинком. Ухвалою судді від 03.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.10.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату,час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також співвласниками присадибної земельної ділянки, які знаходяться у [ADDRESS] . [PERSON] на праві власності належить ј частина від вказаного майна, а [PERSON] - ѕ його частини. Вказані обставини підтверджуються копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.13-17). У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За змістом ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11.07.2017 року (справа № 359/1760/16-ц) встановлено, що виділ належної позивачеві частки із спірного нерухомого майна технічно не можливий. Цим же рішенням суду позивачу також відмовлено у стягненні з відповідачки грошової компенсації вартості його частки у цьому майні (а.с.9-12). Водночас, частиною 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Отже враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо порядку користування спірним домоволодінням, право позивача підлягає захисту у судовому порядку. Позивач просить встановити порядок користування спірним будинком, виділивши йому у користування одну житлову кімнату, площею 12 кв.м., а відповідачу - усі інші житлові кімнати. В обґрунтування такого порядку користування позивач стверджує, що у будинку лише ця житлова кімната за своєю площею відповідає його частці у праві спільної часткової власності. До того ж ця кімнатає відособленою від інших кімнат будинку. Суд погоджується із запропонованим позивачем способом встановлення порядку користування спірним житловим будинком, оскільки відповідно до технічного паспорту, спірний житловий будинокмає загальну площу 83,3 кв.м., з яких житлова - 49,8 кв.м., підсобна - 33,5 кв.м.. У житловому будинку є чотири житлові кімнати, зокрема кімната № 1-3, площею 12 кв.м., кімната № 1-4, площею 5,2 кв.м., кімната № 1-5, площею 10,9 кв.м. та кімната № 1-6, площею 21,7 кв.м.. Кімната № 1-3, площею 12 кв.м., яку просить позивач виділити у своє користування, є відокремленою від усіх інших кімнат та за своєю площею максимально наближена до розміру житлової площі, яка належить позивачеві (а.с.13-17).Тому з метою захисту прав позивача йому слід виділити у користування саме цю житлову кімнату. Будь-яких заперечень або інших можливих варіантів встановлення порядку користування спірним домоволодінням відповідачем не надано. Тому позов слід задовольнити, виділивши у користування позивачеві кімнату під № 1-3, площею 12 кв.м.. Решту житлових кімнат, а саме кімнати позначені на плані під №№ 1-4, 1-5, 1-6 слід виділити у користування відповідачці. Місця загального користування, а також господарські будівлі та споруди сліз залишити у спільному користуванні сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved