Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Лівобережний відділ центру надання адміністративних послуг, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що позивач з 13 червня 2006 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є рідним дядею позивача, зареєстрований у даній квартирі з 22 жовтня 2010 року. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , була надана 30 вересня 1992 року згідно з ордером на житлове приміщення № 008923, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 01 жовтня 1992 року, на склад сім`ї із трьох осіб: [PERSON] (бабуся позивач), яка померла [INFO] , [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (дядя позивача). Мати позивача [PERSON] 25 грудня 2007 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-2890/07 була визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , та була знята з реєстрації. [INFO] [PERSON] померла. Брат позивача [PERSON] [INFO] , з 30 липня 2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради № 7 від 19 січня 2007 року був влаштований до будинку дитини з наступним переводом до дитячого будинку та навчально-виховного закладу. В дійсності в квартиру [ADDRESS] , відповідач не вселявся, речей його у вказаній квартирі немає, він так і не проживає до теперішнього часу. Місце його перебування не відоме. З жовтня 2010 року відповідач не виконує обов`язки члена сім`ї наймача, передбачені ст. 64 ЖК України, пов`язані з утриманням та обслуговування жилого приміщення. Визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , необхідно для зменшення розміру комунальних платежів за житло. Факт реєстрації місця проживання відповідача в квартирі по [ADDRESS] , перешкоджає позивачу в повній мірі реалізовувати своє право користування житлом. З наведених обставин позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 02 березня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 31 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. 06 жовтня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач не з`явилася, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причин неявки судові не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 жовтня 1992 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів було видано ордер № 008923 на жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] , на сім`ю з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з довідкою № 081933 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, виданою 30 жовтня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (з 22.10.2010), [PERSON] , [INFO] (з 13.06.2006), [PERSON] , [INFO] (з 30.07.2004). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13). Неповнолітній [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.01.2007 № 7 було влаштовано до будинку дитини терміном до 4-х років з наступним переводом до дитячого будинку та навчально-виховного закладу на повне державне забезпечення (а.с.14-15). Відповідач [PERSON] , [INFO] , будучи зареєстрованим у спірній квартирі з 22 жовтня 2010 року, з 2010 року в ній не проживає, що підтверджується актом від 27.03.2014 (а.с. 17), довідкою від 09.07.2015 (а.с. 19), актом про не проживання від 29.07.2019 (а.с. 20), актом від 25.12.2019 (а.с. 21). Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати покладаються на відповідача, проте позивачем не заявлено відповідної позовної вимоги, тому суд відносить понесені позивачем судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved