Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 735000,00 грн., посилаючись на те, що між сторонами укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого на безоплатній основі відповідачу було надано поворотну фінансову допомогу, яку останній зобов'язався повернути у порядку та на умовах, передбачених договором, проте у визначений строк своє зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач просить стягнути у судовому порядку належні грошові кошти. Представник позивача к судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про розгляд справи, до суду було подано заяву про розгляд справи без присутності представника позивача, зазначено, що позовні вимоги підтримуються позивачем у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду від його імені направлялися заяви про відкладення судового засідання, просив направити для нього документи у справі на адресу Посольства України в Республіці Кіпр та Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр. Судом направлялися, відповідно до ст. 127 ЦПК України, копія ухвали про відкриття провадження, чергова судова повістка про виклик до суду, копія позовної заяви з додатками як на адресу реєстрації місця проживання відповідача у порядку ч. 5 ст. 74, 122 ЦПК України /а. с. 41/, так і на адресу Посольства України в Республіці Кіпр та Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр, на яку він послався як на таку, де здатен отримати кореспонденцію /а. с. 32, 46, 54, 61/. Разом з тим, підтвердження про вручення судової кореспонденції засобами поштового зв'язку не надходили. Згідно з наказом Державної судової адміністрації України № 119 від 20.09.2013 «Про реалізацію проекту щодо надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», зміст чого не суперечить ч. 6 ст. 74 ЦПК України, відповідно до якої, особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, судом направлено судову повістку про виклик до суду у вигляді SMS-повідомлення. Згідно з вимогами Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 73 від 01.06.2013, про доставку SMS-повідомлення автоматично формується довідка в електронному вигляді, що забезпечує фіксацію повідомлення або виклику /а. с. 39, 65/. Оскільки у своїх заявах відповідач стверджував, що йому відомо про відкриття провадження у даній справі та пред'явлення позову з вимогами до нього, призначення судового розгляду та проведення судового засідання, окрім того, що судом він повідомлявся засобом зв'язку, який забезпечує фіксацію повідомлення, суд вважає за недоцільне застосовувати у даному випадку положення ст.ст. 76, 419 ЦПК України. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, з врахуванням заяви представника позивача про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх у сукупності та перевіривши на відповідність законодавству, яким регулюються спірні правовідносини, що виникли між сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 07.08.2013 сторонами у справі підписано договір № 07\\08\\13 про надання поворотної фінансової допомоги, предметом якого, згідно з п. 1.1 договору, є надання позикодавцем (позивачем) позичальнику (відповідачу) поворотну фінансову допомогу, а позичальник (відповідач) зобов'язався повернути надані грошові кошти у порядку та на умовах, передбачених даним договором /а. с. 6-7/. Відповідно до п. 2.1.-2.3 підписаного договору № 07\\08\\13 від 07.08.2013, поворотна фінансова допомога надається у межах суми 1000000 грн., шляхом отримання з каси позикодавця (позивача) на безоплатній основі, для потреб останнього та має бути повернута до 31.12.2015, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця (позивача) в установі банку, про що домовлено сторонами у п.п. 3.1, 3.2 договору. Позивачем на виконання умов договору 07.08.2013 було надано відповідачу суму позики у розмірі 400000,00 грн., 16.08.2013 - у розмірі 200000,00 грн., 13.09.2013 - 200000,00 грн., 04.10.2013 - 200000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами та випискою по рахунку № [NUMBER] позивача, відкритому у філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві (МФО 380333), з якого здійснювалося списання готівкових коштів /а. с. 8-11, 12-16/. Виконуючи зобов'язання за договором № 07\\08\\13 від 07.08.2013, відповідачем було частково погашено позику, а саме шляхом зарахування на особовий рахунок позивача № [NUMBER] (українська гривня), відкритому у АТ «Фортуна-Банк» (МФО 300904), суми у розмірі 100000,00 грн. 29.01.2014, 65000,00 грн. - 25.02.2014, 100000,00 грн. - 27.03.2014 /а. с. 17-20/. Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, оскільки відповідач свої зобов'язання за договором про повоторну фінансову допомогу № 07\\08\\13 у повному обсязі не виконав, за ним утворилась заборгованість, яка станом на дату розгляду справи становила 735000,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved