overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохав розірвати шлюб, зареєстрований між ними 19 липня 2008 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 70. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19 липня 2008 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю [PERSON] Починаючи з січня 2014 року шлюбних відносин з відповідачем не підтримують, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, тому шлюб необхідно розірвати. Прохав задовольнити позов у повному обсязі. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала (а. с. 17-18). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем немає. Судом встановлено, що сторони 19 липня 2008 року уклали шлюб в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 70, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 19 липня 2008 року (а. с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ (а. с. 4). Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують, починаючи з січня 2014 року спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Також враховуючи те, що сторони досягли згоди щодо місця проживання неповнолітнього сина з його матір'ю, суд вважає, що після розірвання шлюбу неповнолітнього [PERSON], [INFO], слід залишити проживати разом з матір'ю [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохав розірвати шлюб, зареєстрований між ними 26 липня 2003 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 31. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26 липня 2003 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який за спільною згодою між подружжям проживає разом з матір'ю [PERSON] Починаючи з травня 2013 року шлюбних відносин з відповідачем не підтримують, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, тому шлюб необхідно розірвати. Прохав задовольнити позов у повному обсязі. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала (а. с. 13, 20, 25). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем немає. Судом встановлено, що сторони 26 липня 2003 року уклали шлюб в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 26 липня 2003 року (а. с. 7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Октябрського РУЮ м. Полтави (а. с. 6). Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують, починаючи з травня 2013 року спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ними 20 листопада 1993 року у міському Палаці шлюбів м. Полтави, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 20 листопада 1993 року, від шлюбу має повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з ними. З липня 2013 року з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому він змушений звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. (а.с.15) Відповідачка у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, направила до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. (а.с.16) Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 20 листопада 1993 року уклали шлюб у міському Палаці шлюбів м. Полтави, актовий запис № 2548, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 1993 року. (а.с.5) Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26 жовтня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського району м. Полтави. (а.с.4) Сторони шлюбних стосунків з липня 2013 року не підтримують, спільного господарства не ведуть, зберігати сім'ю не бажають. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, а також те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ними 21 липня 2001 року у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управління юстиції, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 21 липня 2001 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому він змушений звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с.16). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с. 23). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 липня 2001 року уклали шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №706, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 липня 2001 року (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого 11 січня 2010 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, зберігати сім'ю не бажають. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін, сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У січні 2014 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби, третя особа [PERSON] про зняття арешту та заборони відчуження заставного майна. В обґрунтування позову посилається на те, що у травні 2013 року до позивача згідно договору переуступки прав вимоги № 1 від 15 травня 2013 року укладеного між позивачем та [PERSON] перейшло право вимоги стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 30 000, дол. США. Також 15.05.2013 року було укладено договір № 2 між позивачем та [PERSON] щодо переуступки права стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 10 301,0 дол. США, яка виникла внаслідок виплати [PERSON] на користь ПАТ Банк «Форум» заборгованості, яка існувала у [PERSON] перед ПАТ «Форум» згідно кредитного договору під заставу банку був оформлений автомобіль «Лексус», який є власністю [PERSON] Також згідно договору відступлення прав вимоги (цесії) за кредитним договором № 3015/07/08- від 11 квітня 2007 р від 20 грудня 2013 року, укладеного між позивачем та банком ПАТ «Форум» до позивача перейшли права за вищевказаним кредитним договором щодо стягнення з [PERSON] суми в розмірі 40 121 гривень 85 коп. Згідно даного договору до позивача перейшли права заставодержателя по забезпеченному виконанню боргового зобов'язання [PERSON] на автомобіль «Лексус» державний номер [NUMBER]. [PERSON] добровільно запропонувала позивачу передати предмет застави в рахунок погашення частини боргу, згідно оцінки предмета застави з умовою прощення залишку боргу. Позивач згодився на її умови ,але провести переоформлення даного автомобіля неможливо в зв'язку з тим, що Першим Приморським відділом державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 2-3648/09. Позивач просить зняти арешт та заборону на відчуження з автомобіля марки «Лексус» ЄС 350 2007 року ,випуску, державний номер [NUMBER] накладений Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутністю, позовні вимоги підтримав, на винесення заочного рішення погоджується. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи сповіщався належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання з'явилася, звернулася з заявою позов підтримала. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним на відповідачем [PERSON], мотивуючи позов тим, що з відповідачем у 1991 році зареєстрував шлюб, від шлюбу є двоє дітей. Проте, спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені з серпня 2013 року та з цього часу сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, наведених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважність причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та представник позивача не заперечували проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27 квітня 1991 року громадянин [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 255 (а.с.19). Після реєстрації шлюбу відповідач взяла прізвище позивача [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 10, 20). Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом з'ясовано, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався у 2013 році. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 жовтня 1983 року він та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олишівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області. Вiд шлюбу мають двоє повнолітніх дітей. Протягом останніх п'яти років їхні сімейні стосунки погіршилися, що спричинило між ними припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ю. [PERSON] не бажає підтримувати шлюбні відносини. Спільного господарства вони не ведуть, тривалий час спільно не проживають. Він вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 15 жовтня 1983 року Олишівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 33. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15 жовтня 1983 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей. Подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, протягом шести років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу [PERSON], а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище відповідачці [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 17 серпня 2010 року в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району. Від шлюбу у сторін дітей немає Подружніх відносин не підтримують з березня 2012 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, справу просить розглянути без її участі . Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд вислухавши пояснення відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 17 серпня 2010 року в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 06. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 07.07.2000 року вона зареєструвала свій шлюб із відповідачем. Від сумісного шлюбу мають трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За час спільного життя на ґрунті відсутності взаєморозуміння та різноманітності поглядів на повсякденне життя, у родині виникли неприємні стосунки, сварки, у зв'язку з чим 12.11.2012 року з відповідачем були припинені шлюбні відносини та стали мешкати окремо. За взаємною домовленістю із відповідачем діти залишились мешкати разом із нею. Відповідачем в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач мають трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8,9,10). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дітей, їх вихованням не займається. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], ? частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованому по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Вказала, що по [ADDRESS] проживав її чоловік [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, що належало йому на праві власності. До спадкового майна входить 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за законом, проте, через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON], вона, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування, після смерті чоловіка. Позивач [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Погорільської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] є забудовником будинку по [ADDRESS]. Станом на 15 квітня 1991 року, двір відносився до суспільної групи колгоспників і в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], про що свідчить запис в погосподарській книзі № 1 по Погорільській сільській раді, особовий рахунок [NUMBER] що підтверджується довідкою Погорільської сільської ради за № 681 від 25 грудня 2013 року. Проектно-планувальна документація на забудову будинковолодіння по [ADDRESS] відсутні. Позивач [PERSON] була дружиною [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 6) та є його спадкоємцем згідно закону. [PERSON] помер [INFO] в с. Погоріла Теплицького району, що підтверджує свідоцтво про смерть ( а.с. 7). Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України -спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України -прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 16 січня 2014 року [PERSON], є спадкоємцем після смерті [PERSON] (спадкова справа № 170), проте у видачі свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями їй відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки [PERSON] побудував будинковолодіння по [ADDRESS], здійснював за життя повноваження співвласника будинку, без отримання правовстановлюючих документів на будинок, його право власності на 1/2 частки даного будинку підтверджується записом в погосподарській книзі, тому з метою захисту прав спадкоємця на спадщину, після померлого [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved