Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У січні 2019 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, який потім уточнювала. В уточненій позовній заяві [PERSON] посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 02.02.2005 року. Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. На сьогоднішній день [PERSON] навчається у Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту, оплата за семестр навчання в якій складає 6 390 грн. Враховуючи, що весь період навчання становить три роки та позивачка самостійно не має змоги оплачувати навчання, остання змушена звернутися до суду з даним позовом. Просила стягнути з [PERSON] , на користь позивачки, додаткові витрати на спортивний розвиток [PERSON] , а саме навчання в Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту, у розмірі 19 170 грн., тобто Ѕ частину оплати за весь період навчання, яка складає 38 340 грн. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського правління юстиції Дніпропетровської області, було розірвано 02 лютого 2005 року. Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Як зазначила позивач, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Також, матеріалами справи встановлено, що син сторін, [PERSON] , навчається у Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту на факультеті фізичного виховання, що підтверджується Договором про надання освітніх послуг в Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту № 2/18 від 08.08.2018 року, Додатковою угодою від 11.04.2109 року. Позивач, посилаючись на норми ст. 185 СК України, яка регламентує, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), просила стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 19 170 грн., тобто Ѕ частину оплати за весь період навчання, яка складає 38 340 грн. В свою чергу, виходячи з системного аналізу положень ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Оскільки син сторін досяг повноліття, має повних 18 років, відтак підстав для застосування ст. 185 СК України немає, оскільки дана норма підлягає застосуванню щодо дитини, тобто малолітньої та неповнолітньої особи (до 18 років). Дитиною є особа яка не досягла 18 років (ч. 1ст. 6 СК України). Фізична особа, яка досягла 18 років, - є повнолітньою особою. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Таких висновків дійшли Верховний Суд України і Верховний Суд у постановах № 6-1296цс15 та № 61-1717св18. Тобто, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не може бути розповсюджені на права між повнолітньою дитиною та її батьками. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог щодо стягнення додаткових на утримання дитини, яка продовжує навчання, слід відмовити з огляду на те, що вони по своїй суті не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов`язані із особливими обставинами, зумовлених певними якостями дитини, її стану здоров`я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини.

Outcome: dismissed