Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] і просить стягнути: з [PERSON] 173650 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 6094 грн. 40 коп. 3% річних; з [PERSON] 110000 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 3462 грн. 70 коп. 3% річних, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 03 червня 2014 року домовився із [PERSON] про купівлю у нього автомобіля марки «Audi» моделі А6, державний номер [NUMBER], який належав на праві власності його матері [PERSON] На виконання цієї угоди 03 червня 2014 року він сплатив [PERSON] завдаток у розмірі 7550 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно 173650 грн., а той в свою чергу, надав йому розписку про одержання грошових коштів. Решту коштів в сумі 110000 грн. він сплатив 17 липня 2014 року згідно довідки-рахунку №570551 на ім»я [PERSON] й того ж дня зареєстрував придбаний автомобіль на своє ім»я. 18 грудня 2014 року зазначений автомобіль був затриманий працівниками міліції та вилучений за підозрою у підробці номерів кузова. Оскільки він сплатив відповідачам кошти за автомобіль, який офіційно на територію України не ввозився, а відтак є знаряддям злочину та вилучений у нього, тому на підставі ст.1212 ЦК України просить стягнути з відповідачів безпідставно набуті грошові кошти за продаж автомобіля: з [PERSON] 173650 грн., з [PERSON] 110000 грн., а також на підставі ст.625 ЦК України 3% річних, які вираховуються від суми безпідставно отриманих коштів, з [PERSON] - за період з 03 червня 2014 року по 03 серпня 2015 року в сумі 6094 грн. 40 коп., з [PERSON] за період з 17 липня 2014 року по 03 серпня 2015 року в сумі 3462 грн. 70 коп. В ході судового розгляду справи [PERSON] збільшив заявлені позовні вимоги і просить також стягнути з відповідачів 90000 грн. моральної шкоди, яку обґрунтовує неодноразовими нервовими зривами та стражданнями усієї його сім»ї, а також необхідністю неодноразово витрачати грошові кошти на поїздки до суду (а.с.138). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить позов задоволити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] заперечила проти позову, посилаючись на те, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу купівлі-продажу спірного автомобіля, що виключає можливість застосування ст.1212 ЦК України. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року [PERSON] видала на ім»я [PERSON] довіреність на право розпорядження (керування, продаж, обмін, здача в оренду, тощо) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО803079 від 03 квітня 2013 року автомобілем AUDI А6, 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. На підставі цієї довіреності [PERSON] 16 серпня 2013 року відчужив зазначений автомобіль [PERSON] На підставі довідки-рахунку №417751 від 16 серпня 2013 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на автомобіль марки AUDI моделі A6 типу легковий (седан-В), номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], 1998 року випуску, зеленого кольору, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САТ080868 від 16 серпня 2013 року. При реєстрації автомобілю [NUMBER]. В подальшому в зв»язку із переобладнанням вищезазначеного автомобіля із заміною типу палива «бензин» на «дизельне паливо» та кольору автомобіля із «зеленого» на «чорний» 26 вересня 2013 року було проведено перереєстрацію автомобіля, про що на ім»я [PERSON] видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САТ284362 від 26 вересня 2013 року. 03 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю-продаж за 11200 доларів США автомобіля AUDI А6, державний номер [NUMBER], на виконання якої останній у той же день передав [PERSON] 7550 доларів США, а той, у свою чергу видав [PERSON] розписку про одержання грошових коштів. Решту коштів в сумі 110000 грн. [PERSON] сплатив [PERSON] при отриманні довідки-рахунку №570551 від 14 липня 2014 року. Будь-яких претензій з приводу сплати частини коштів за автомобіль [PERSON] [PERSON] не висловлює. 17 липня 2014 року на підставі вищезазначеної довідки-рахунку Старокостянтинівським ВРЕВ було проведено перереєстрацію автомобіля AUDI А6, державний номер [NUMBER], з [PERSON] на [PERSON] 18 грудня 2014 року у м. Городок Хмельницької області працівниками міліції було затримано належний позивачу автомобіль AUDI А6, державний номер [NUMBER], за підозрою у підробці номерів кузова та поміщено на штрафмайданчик на той час Городоцького РВ УМВС України в Хмельницькій області. 19 грудня 2014 року кримінальне провадження за фактом підробки номера кузова транспортного засобу внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014240120000455. Згідно висновку експерта №69-кдтз від 03 січня 2015 року, здійсненого в межах вищезазначеного кримінального провадження, номер кузова автомобіля AUDI А6, державний номер [NUMBER], внесено кустарним (не заводським) способом. Первинними символами ідентифікаційного номера кузова являються позначення «WAUZZZ4BZ2N087146». Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Загальні підстави для виникнення зобов'язань у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобовязань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Отже, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі №6-100цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України. Отже, з огляду на положення частини першої статті 207 ЦК України та наявність письмових документів, які свідчать про волю сторін на відчуження автомобіля, суд дійшов висновку про укладення сторонами правочину щодо спірного автомобіля. Той факт, що у придбаному [PERSON] автомобілі було виявлено зміну ідентифікаційного номера кузова шляхом його перебивання, через що цей автомобіль не підлягав перереєстрації, не є підставою для застосування положень статті 1212 ЦК України, а зумовлює інші наслідки, передбачені для зобов'язальних правовідносин. Оскільки між сторонами виникли договірні відносини, у суду відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed