Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (який є правонаступником Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні), в якому просив зняти арешт з його майна, накладений постановою державного виконавця від 05.06.2013 року у виконавчому провадженні ВП №38244436. Позовні вимоги мотивовано тим, що постановою державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду про стягнення з позивача заборгованості на користь [PERSON] накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно. На час звернення до суду із вказаним позовом заборгованість перед стягувачем погашено і вона подала заяву про відмову від стягнення і повернення виконавчого документу. У звязку з тим, що арешт накладався Дніпровським районним управлінням юстиції у м. Херсоні, а виконавче провадження на час звернення до суду перебуває в провадженні Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, іншого способу захисту ніж звернення до суду з позовом про зняття арешту не має, що змусило позивача вчинити відповідні дії. Позивач вважає, що будь-які підстави продовження арешту його майна на час звернення до суду відсутні, а їх наявність порушує його право на власний розсуд розпоряджатись своїм майном. У судовому засіданні позивача та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представники відповідача Дніпровського РВ ДВС м. Херсона та третьої особи Корабельного РВ ДВС м. Херсона позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували з підстав його необґрунтованості. Третя особа [PERSON] у вирішенні справи поклалась на розсуд суду, пояснила, що позивачем заборгованість перед нею погашена, претензій до нього вона не має. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні (правонаступником якого є Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області) перебував виконавчий лист №657/116/13ц, виданий 19.02.2013 року Каланчацьким районним судом Херсонської області, про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] в сумі 2483000 грн. (виконавче провадження ВП № 38244436). Постановою державного виконавця від 05.06.2013 року у виконавчому провадженні ВП № 38244436 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] В подальшому державним винесено постанову від 21.05.2014 року про закінчення виконавчого провадження, а матеріали виконавчого провадження направлено до ВДВС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні за місцем знаходження майна боржника. Згідно пояснень третьої особи [PERSON] борг перед нею був погашений в повному обсязі, про що нею написано розписки. Крім того, у звязку з погашенням боргу нею до ВДВС подано заяву про відмову від примусового стягнення заборгованості та про повернення виконавчого документу. Відповідно до письмових доказів на час розгляду справи виконавчий лист №657/116/13ц, виданий 19.02.2013 року Каланчацьким районним судом Херсонської області, про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] в сумі 2483000 грн. перебуває на примусовому виконанні Корабельного РВ ДВС м. Херсона (виконавче провадження ВП № 46660118). За поясненнями третьої особи Корабельного РВ ДВС м. Херсона вказане виконавче провадження перебуває на виконанні, рішення про його закінчення не приймалось. В матеріалах виконавчого провадження наявна постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 12.03.2105 року в розмірі 248300 грн., яка не була виконана. Згідно положень ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника. Відповідно до вимог ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем у тому числі шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Арешт може бути накладений у розмірі стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведення виконавчих дій на все майно боржника або на окремі предмети. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено,що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 5 цієї статті визначено, що в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно вимог ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Отже, доводи позивача про те, що накладений арешт має бути знятий у звязку із закінченням виконавчого провадження та у звязку із подачею стягувачем заяви про відмову від примусового виконання рішення суду, за наявності невиконаних зобовязань щодо сплати виконавчого збору, не ґрунтуються на положеннях ЗУ «Про виконавче провадження». За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed