Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що 27 березня 2003 року її мати, [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу придбала у [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями та земельну ділянку площею 0,1070 для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 6325755100-01-000-0831, розташованих по [ADDRESS]. Після придбання нерухомого майна, [PERSON] зареєструвалася за вищезазначеною адресою та мешкала у житловому будинку до дня своєї смерті. Договори купівлі-продажу нерухомого майна були зареєстровані у Шевченківському бюро технічної інвентаризації. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та земельної ділянки площею 0,1070 га для обслуговування житлового будинку, розташованих по [ADDRESS]. Вказує, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, оскільки померла заповіту не залишила. Інші спадкоємці за законом відсутні. 17 листопада 2009 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями, розташованого по [ADDRESS], в цілому. Після звернення до нотаріального органу з приводу оформлення спадкового майна у вигляді земельної ділянки отримано відмову в зв'язку з тим, що мати за життя не переоформила державний акт на право приватної власності на землю на своє ім'я. На даний час виникла необхідність у визнанні права власності на земельну ділянку з метою використання за цільовим призначенням. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 27 березня 2003 року [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], придбала у [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями та земельну ділянку площею 0,1070 для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 6325755100-01-000-0831, розташованих по [ADDRESS] (а.с. 8, 12). [PERSON] зареєструвалася за вищезазначеною адресою та мешкала у житловому будинку до дня своєї смерті. Договори купівлі-продажу нерухомого майна зареєстровані у Шевченківському бюро технічної інвентаризації за № 269 у книзі № 3 (а.с. 8). [INFO] року у с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області [PERSON] померла (а.с. 4). Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 781854, виданий на підставі рішення Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області № 396 від 5 грудня 1996 року та зареєстрований 4 липня 2002 року у книзі записів державних актів на право приватної власності землю за № 1101 значиться за [PERSON] (а.с. 13). Згідно витягу з технічної документації відділу держземагенства у Шевченківському районі Харківської області нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1070 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 6325755100-01-000-0831, згідно державному акту серії Р2 № 781854 становить 27414 гривень (а.с. 14). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та земельної ділянки площею 0,1070 га для обслуговування житлового будинку, розташованих по [ADDRESS] (а.с. 8, 12). 17 листопада 2009 року Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстраційним № 1994 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 8). Згідно інформаційним довідкам зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, із заявою про прийняття спадщини в передбачений законом строк звернулася [PERSON], заведено спадкову справу за № 125, номер у спадковому реєстрі: 47448075, 17 листопада 2009 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВМО № 502084, реєстраційний № 1994, після смерті [PERSON], заповіти від імені померлої [PERSON] не посвідчувалися, спадкові договори відсутні (а.с. 9, 10). У відповідності до ст.ст. 1225, 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є донькою померлої [PERSON] (а.с. 5-7), а також є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, оскільки померла заповіту не залишила. Інші спадкоємці за законом відсутні. Після звернення позивача до нотаріального органу з приводу оформлення спадкового майна у вигляді земельної ділянки отримано офіційну відмову в зв'язку з тим, що її мати за життя не переоформила державний акт на право приватної власності на землю на своє ім'я (а.с. 11). У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, суд вважає що наявні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved