Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У серпні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і матері дитини. Заявник вказала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках з червня 2014 р. по червень 2016 р., внаслідок яких сторони мають неповнолітню дитину, 2015 р. н., але коштів на її утримання та на утримання дружини відповідач у добровільному порядку не надає, а тому, посилаючись на ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Крім цього, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просить суд стягнути аліменти на власне утримання у сумі по 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви позивача, вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Тому 25.10.2016 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково із таких підстав. Як вбачається із наданих сторонами доказів, вони з червня 2014 р. по червень 2016 р. перебували у фактичних шлюбних відносинах, внаслідок яких мають неповнолітню дитину: [PERSON], 23.10.2015 р. н. За довідкою виконкому Мартоноської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області неповнолітня перебуває на утриманні позивача. Згідно довідки Комунального закладу «Новомиргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» неповнолітня на «Д» обліку не перебуває. За даними відділу Державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві із [PERSON] не проводяться стягнення аліментів у передбаченому законом порядку. Відповідно вимогам Сімейного кодексу України: ч. 2 ст. 84 дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. ч. 4 ст. 84 право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. ст. 180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, незважаючи на фактичне перебування у шлюбних стосунках, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та позивача, у звязку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку в обумовленому судом розмірі. У даному випадку при визначенні розміру аліментів як на утримання дитини, так і на утримання заявника суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів іншої дитини, непрацездатних батьків, дружини; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Тому суд вважає за доцільне стягнути кошти як на утримання дитини, так і на утримання заявника у зазначеному позивачем розмірі. Суд також прийшов до висновку, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 84, 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved