overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 1957 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети, однією сім'єю не проживають з 1965 року, у добровільному порядку відповідач шлюб розірвати не бажає, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 15 червня 1957 року у Сулимівському с/ЗАГС Яготинського району, актовий запис № 13. [PERSON] у судове засіданні не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак від представника [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглядати у його відсутність та відсутність [PERSON], вимоги позову підтримав. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати в його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 1957 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети та господарство, шлюб має формальний характер, відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети та побут, однією сім'єю не проживають, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 18 квітня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 21. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що з чоловіком спільно не проживають більше 6 місяців, між ними виникають сварки, він піднімав на неї руку, вважає, що чоловік недолюблює її дитину від першого шлюбу, також вважає, що примирення між ними неможливе. [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, пояснив, що проживає у своїх батьків, піднімав руку на дружину для самооборони, вважає, що примирення неможливе. Заслухавши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, однією сім'єю не проживають, матеріальної участі в житті один одного не приймають, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 28 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 108. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що чоловік зловживає алкогольними напоями, вона дороблює ремонт та має намір переїхати до батьків - [ADDRESS]. Старший син навчається і проживає у м. Києві. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку із чим розгляд справи проводиться у заочному порядку. Телефоном повідомив, що наміру з`являтись до суду не має, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, ведуть самостійні бюджети, періодично між ними виникають конфлікти та сварки, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що 19.02.2014 р. помер її батько [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді земельної ділянки площею 4,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Вона єдиний спадкоємець за законом після смерті спадкодавця, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через ту обставину, що у свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах на спадкове майно імя спадкодавця записано Никифір, а у свідоцтві про її народження імя батька записано Никихвор. З цих підстав заявниця просила встановити факт, що [PERSON], померлий 19.02.2014 р., був її батьком. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала. Заінтересована особа Липнязька сільська рада Добровеличківського району Кіровоградської області не заперечувала щодо задоволення заяви і просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 29-31) Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі свідоцтва про народження заявниці слідує, що її батьком записани [PERSON]. (а.с. 4) Зі свідоцтва про смерть слідує, що [PERSON] помер 19.02.2014 р. (а.с. 7) З довідки Йосипівської сільської ради Овідіопольського району слідує, що [PERSON], померлий 19.02.2014 р., постійно проживав зі своєю дочкою [PERSON] в с. Йосипівка, вул. Нафтовиків, 21. (а.с. 8) Свідок [PERSON] показала, що заявниця з 2007 року проживала зі своїм батьком в будинку №21 по вул. Нафтовиків с. Йосипівка. Зі спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] слідує, що заявниця єдиний спадкоємець за законом, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з тих підстав, що у свідоцтві про смерть імя спадкодавця записано Никифір, а у свідоцтві про народження заявниці імя її батька записано Никихвор. (а.с. 18-26) За таких обставинах суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує, що відповідач є її чоловіком та проживав в зазначеній квартирі, наймачем якої вона є. З 2011 року вони припинили сімейні стосунки та відповідач виїхав з квартири. В квартирі його речей не зберігається, до теперішнього часу місце його знаходження не відомо. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням в квартирі та просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи не був повідомлений, оскільки за вказаною в справі адресою не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснила, що відповідач не проживає в квартирі позивачки тривалий час, його особистих речей в квартирі немає, місце його знаходження невідомо. Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS].. Крім неї в зазначеній квартирі був зареєстрований та проживав відповідач [PERSON] 1970 року народження. Згідно акту №306, виданого головою КСН «МКР 232-квартал» відповідач в спірній квартирі не проживає з 2011 року. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується також поясненням свідка. Стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців без поважних причин, в зв'язку з чим втратив право користування житловою площею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. У матеріалах справи міститься його заява про те, що він погоджується на розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с. 8). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 вересня 2010 року, що підтверджується копією запису про реєстрацію шлюбу згідно Закону про одруження 1949 року Реєстраційним відділом Ньюхем (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивача не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, до суду подала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі 25 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивача не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 жовтня 1989 року між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, на примирення не згодні. У зв'язку з цим Позивачка просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом сповіщався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 жовтня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14 жовтня 1989 року, виданим Жовтневим відділом РАЦС м. Києва. (а.с. 4) Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказані квартирі зареєстрований відповідач, який з 1981 року по теперішній час на спірній житловій площі не проживає. Всі витрати по утриманню житла та комунальні платежі здійснює вона. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивач просила суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із матеріалів справи позивач є власником житла, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 26.03.2003 року. На спірній житловій площі зареєстрований але понад рік не проживає без поважних причин відповідач у справі - [PERSON], що підтверджується будинковою книгою; довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 08.09.2015 року; актами обстеження житлово-побутових умов. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Упродовж розгляду справи позовні вимоги уточнювала, остаточно просила суд поділити квартиру [ADDRESS], визнавши за нею та відповідачем право власності на ? частку квартири за кожним. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Суду пояснив, що з серпня 2009 року по липень 2015 року сторони перебували у шлюбі, за спільні кошти у лютому 2010 року вони придбали спірну квартиру. Посилаючись на статтю 60 Сімейного Кодексу України, статтю 368 Цивільного Кодексу України, просив позов задовільнити. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, обставини, викладені позивачем, не спростував ( письмова заява про визнання позову, а.с. 126 ). Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, встановив наступне: 29 вересня 2009 року сторони уклали шлюб; мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у шлюбі, 24 лютого 2010 року (а.с. 8, 9), [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. У березні 2015 року подружжя [PERSON] припинило шлюбні відносини, а 14 липня 2015 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 10). Рішення суду набрало законної сили. На час розгляду справи (а.с. 81,82) спірна квартира має обтяження - арешт, накладений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області, у зв'язку із зобов'язаннями відповідача [PERSON] Треті особи у справі - УДВС ГУЮ у Полтавській області, ПАТ «Дельта Банк», Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області, [PERSON], приватне підприємство «Будінвест центр» - залучалися до участі у справі у зв'язку із спором між сторонами про поділ іншого об'єкту нерухомого майна - вбудовано-прибудованого приміщення клубу-кафе у будинку [ADDRESS]. Вимоги в цій частині залишені без розгляду за заявою [PERSON] (а.с. 128). Заперечень проти поділу між подружжям квартири [ADDRESS] треті особи не надали. Вирішуючи спір, суд виходить із положень статтті 60 Сімейного Кодексу України про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 370 Цивільного Кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України, - суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 01 листопада 2009 року з відповідачем шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого постійно виникали суперечки та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду заяву, де зазначила, що позов підтримує та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений, про що свідчать розписки про одержання поштових відправлень. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-АМ № 074776 (а.с. 7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а.с. 8). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213 215, 224 228 ЦПК України, суд

Outcome: approved