overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 08 червня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №22). Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння й вони не можуть знайти спільної мови у вирішенні сімейних проблем. З жовтня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Вказує, що примирення між ними є неможливим, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позов та просить даний шлюб розірвати. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 08 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON]. зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №22). Від шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Сторони з жовтня 2013 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 25 вересня 2011 року між нею та відповідачем Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області зареєстровано шлюб (актовий запис №93), від якого у них [INFO] року народилась донька [PERSON]. Вказує, що через різні характери та погляди на життя між ними втрачено взаєморозуміння, сім»я фактично припинила своє існування й відновлення стосунків неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у наданий судом строк, примирення між нею та відповідачем не відбулося. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим 25 вересня 2011 року виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №93). Від шлюбу у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON]. Між сторонами тривалий час існують непорозуміння, вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Наданий судом шестимісячний строк на примирення позитивних наслідків не дав, сторони не примирились. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також враховуючи, що наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ частки із спільною сумісної власності в окремий об'єкт нерухомого майна, встановлення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини садиби, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Іншим співвласниками цієї ж садиби є відповідачі, тому просила суд задовольнити позовні вимоги. Позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з'явились, але суду надано заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, не з'явився хоча повідомлявся про день і час розгляду справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу без участі вказаних осіб. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Сторони по справі. є співвласниками садиби, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 11 березня 1997 року, від 16 лютого 2006 року та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Рішенням Ленінської районної у м. Полтави ради від 19 грудня 2013 року надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1121 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] № 1-14 від 03 січня 2014 року виділити в окремий об'єкт нерухомого майна частину домоволодіння (земельну ділянку) по [ADDRESS], що належить [PERSON] технічно можливо та запропоновано варіант поділу. Як вбачається із змісту висновку експерта варіант поділу нерухомого майна та земельної ділянки улаштовує співвласників домоволодіння. Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що починаючи з 08.08.2008р. перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 880. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що шлюбні відносини між нею та [PERSON] фактично були припинені у грудні 2013р. через побутові сварки, непорозуміння, невірність відповідача. Вважає, що їхня родина з відповідачем розпалась і примирення між ними неможливо. З урахуванням викладеного просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] та просив розглядати справу у його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 08.08.2008р. сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що в зроблено відповідний актовий запис за № 880 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені. Будь-яких заходів до примирення сторони не приймають. За таких обставин суд вважає, що родина сторін фактично розпалась та підстав для її збереження немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу протирічило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У зв'язку з викладеним суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати. На підставі ст. ст. 56, 105, 110 - 112, 120 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 червня 2008 року, який оформлений відділом РАГС Кіровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 78. Від шлюбу має сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 12 січня 2014 року через несумісність їх характерів. На цьому ґрунті між ними часто виникали сварки, вони не приходили до єдиної думки з багатьма питань, фактично стали сторонніми людьми. За таких обставин їх спільне життя неможливо, збереження сім*ї знаходиться у протиріччі з її інтересами, що має істотне значення. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо у зв'язку з тим, що відповідач у випадках вживання спиртних напоїв застосовує до неї фізичне насильство, веде себе агресивно, переслідує та ображає її. Відсутність спільних інтересів та поглядів на життя робить подальше збереження шлюбу неможливим і недоцільним. Зазначила, що наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів, вона не бажає примирятися з відповідачем і наполягає на розірванні з ним шлюбу. Відповідач позов не визнав і суду пояснив, що кохає дружину, дитину і має намір зберегти сім*ю, під час наданого судом строку для примирення він намагався вжити дієвих заходів для примирення з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управлінця юстиції у Донецькій області, актовий запис № 78, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 12 січня 2014 року. Сім'я у сторін розпалась через поведінку відповідача, який застосував до позивачки фізичне насильство, переслідував та ображав її. Сторони проживають окремо один від одного, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Примирення між сторонам не дало позитивних результатів. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України позивачці, на корить якої ухвалено рішення, підлягають присудженню з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 19 жовтня 2011 року вони уклали шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2471. Спільних дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, стосунки погіршилися. Сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Подальше життя подружжям не має майбутнього, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 19 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2471. (а.с.6). Спільних дітей у сторін немає. Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі -СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого мiж ними 20.02.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 12, мотивуючи свій позов тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось. Між ними не має взаєморозуміння та поваги, шлюбні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав зазначивши, що має наміри зберегти сім'ю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 20 лютого 1999 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 лютого 1999 року (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 10 грудня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя. [PERSON] вважає, що подальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, а тому просила суд розірвати шлюб. До початку судового засідання позивач надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1769. Від шлюбу з відповідачем у [PERSON] народився син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 22 січня 2013 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки з червня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо, син проживає разом з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до його повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що просить позов задовольнити, стягнути аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, в якій вказав, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22.01.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2013 року, виданим повторно Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З червня 2013 року сторони проживають окремо, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю, відповідач працює, проте матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню, та вважає за доцільне стягнути аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 31 жовтня 2009 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої доньки [PERSON]. В даний час вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримують, донька проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, в якій вказав, що з позовними вимогами згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 31 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувать в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.05.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 196. В даний час сторони шлюбні відносини не підтримують,проживають окремо, неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, відповідач працює, проте матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved