overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У серпні 2016 року позивач пред'явив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1993 року. З травня 2016 року шлюбні відносини з відповідачем було припинено і вони перестали вести спільне господарство. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18.09.1996 року Нижньодуванською селищною радою, актовий запис № 14. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутності, на позові наполягає. (а.с. 16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згодна, просила слухати справу за її відсутності. (а.с. 15). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 1993 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 14. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 18.09.1993 року Нижньодуванською селищною радою (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У серпні 2016 року позивач пред'явила дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що з 09.08.2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 25.08.2016 року був розірваний. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., які проживають разом із нею і перебувають на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей, просила стягнути з нього аліменти в розмірі 25% частки від доходів відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає повністю, згоден сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 25% частки від його доходів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що 01.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганській області в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №136 (а.с.2)., та [PERSON], [INFO], про що 06.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганській області в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №112 (а.с.3). Діти проживають з позивачкою, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причиною звернення позивачки до суду стала відмова відповідача у наданні матеріальної допомоги у добровільному порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, беручи до уваги всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову і вважає за можливе визначити розмір аліментів - 1\\4 частини від доходів відповідача. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У серпні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.04.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 408 між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на суспільні відносини, сімейне життя, шлюб, сім'ю та виховання дитини та у зв'язку з постійними суперечками і приниженням. Сторони на час звернення до суду разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити при розірванні шлюбу позивачці відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». [PERSON] у судовому засіданні позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12.04.2013 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 408 (а.с.5). За поясненнями сторін шлюб не розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2663 та видані відповідні свідоцтва (а.с.6). Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При розірванні шлюбу представник позивачки просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У серпні 2016 року та уточнено 01.11.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до казенного підприємства «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» Державної служби геології та надр України (далі КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ) про стягнення нарахованої, але своєчасно не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він працював у відповідача на посаді машиніста бурової установки 5 розряду, за період роботи з серпня 2015 року по травень 2016 року відповідачем у порушенні трудового законодавства не було виплачено заробітну плату позивачу у розмірі 36\~941 грн. 40 коп. Посилаючись на зазначені обставини, із врахування збільшених позовних вимог, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача в судовому порядку 36\~941 грн. 40 коп. заробітної плати, 25\~146 грн. 49 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку, 1\~850 грн. компенсації (індексації) та 10\~000 грн. моральної шкоди, а загалом 73\~937 грн. 89 коп. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ в судове засідання не зявилося, про час та місце розгляду справи було належним чином повідомлено, відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У серпні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11\~473,70 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 26 жовтня 2013 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 31 травня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 11\~473,70 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 495,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 7156,14 грн., заборгованість за пенею та комісією 2800,00 грн., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), штраф - 522,56 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 11\~473,70 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У серпні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14729,69 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 10 жовтня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 31 липня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 14729,69 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 328,41 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 9793,68 грн., 3430,00 грн. комісії та пені, штраф 500 грн. (фіксована частина), 677,60 грн. штраф (процентна складова) . Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 14729,69 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У серпні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 17719,61 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 29 липня 2011 р. фізична особа-підприємець [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінг приєдналось до «Умов та правил надання банківських послуг», які разом складають Договір банківського обслуговування від 27 липня 2011 р., за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 70\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік. 20 жовтня 2014р., відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов про надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за зазначеним Договором шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на умовах Договору. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі % річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. (п. 3.2.1.5.1). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань за кожен випадок порушення Позичальник сплачує штраф в розмірі 2 % від суми отриманого кредиту (п. 3.2.1.5.2.). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 08 серпня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 17719,61 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 11187,89 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 1,72 грн., штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в сумі 453,91 грн., 6076,09 грн. заборгованість з пені та комісії. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 17719,61 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У серпні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 26\~512,48 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 28 квітня 2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 19200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 31 травня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 26512,48 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 17\~343,68 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 7030,11 грн., заборгованість за пенею та комісією 400 грн., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1238,69 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 26\~512,48 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У серпні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 29\~943,27 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 25 червня 2010 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф за розміром, встановленим тарифами договору. (п. 2.1.1.7.6.). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 23 травня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 29\~943,27 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 16383,23 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 5711,32 грн., пеня 7623,34 грн., 750,00 грн. штрафу, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, штраф 500 грн. (фіксована ставка), штраф 1402,06 грн. (процентна складова). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 29\~943,27 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved