Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначало, що 13.02.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 10 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 10\~000 грн., шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Проте, відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30.11.2014 року заборгованість [PERSON] перед Банком складає 48625 грн. 49 коп., з яких сума заборгованості за кредитом - 9696 грн. 73 коп., сума заборгованості по процентам за користування кредитом 38 928 грн. 76 коп., а також, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 991 грн. 15 коп. Крім того, від зазначеної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 28 802 грн. 58 коп., яка була стягнута з відповідача на користь банку заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2012 року. Враховуючи стягнуту на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заочним рішенням суду заборгованість, загальний розмір заборгованості відповідача перед банком на даний час становить 21 314 грн. 06 коп. Посилаючись на зазначені обставини, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в останнє судове засідання не зявився, причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавав, через канцелярію суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк». У звязку із зазначеними обставинами, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які брали участь у справі та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 13.02.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н, за яким позичальник отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні договору, відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком договір. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредитні кошти, шляхом їх перерахування на відповідний картковий рахунок, що не заперечувалося відповідачем та його представником. Внаслідок неналежного виконання зобовязань за укладеним договором у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за укладеним між ними договором б/н від 13.02.2006 року, яка станом на 31.10.2011 року становила 28 802 грн. 58 коп., з яких 9\~696 грн. 73 коп. заборгованості за кредитом; 17\~258,11 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 500 грн. фіксованої частини штрафу; 1347 грн. 74 коп. процентної складової штрафу. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 03.03.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 0818/4167/2012 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 22.10.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 28 802 грн. 58 коп. На даний час зазначене рішення боржником не виконано, що підтвердив у судовому засіданні представник відповідача. Як зазначає представник ПАТ КБ «ПриватБанк», внаслідок невиконання боржником заочного рішення суду в нього наявна заборгованість перед Банком, яка станом на 30.11.2014 року становить 21 314 грн. 06 коп., і складається із нарахованих після ухвалення рішення суду до 30.11.2014 року відсотків за користування кредитними коштами та штрафів, яку він і просив стягнути з відповідача: Проте, суд вважає, що зазначені доводи є необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії. Банк, звернувшись до суду із позовом про стягнення в повному обсязі заборгованості за цим же кредитними договором, скористався своїм правом дострокового стягнення кредитних коштів з боржника. Ухвалене Орджонікідзевським судом м. Запоріжжя 10.09.2012 року заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості були задоволені у повному обсязі, набрало законної сили та на даний час не змінено і не скасовано. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На думку суду, із ухваленням заочного судового рішення, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом з тим, може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та повернення нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Враховуючи те, що заочне рішення на даний час у встановленому законом порядку боржником не виконано, то Банк має право на отримання сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Саме такі роз'яснення викладені в абз. 2 п. 17 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема зазначено, що зобовязання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені в ст.ст. 599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишаються невиконаними належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Позовні вимоги про стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявлялися, а отже суд вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Outcome: dismissed