Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 25 листопада 2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2055. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , 2012 року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось, тому ще у вересні 2018 року вони припинили шлюбні відносини та мешкають окремо. Причиною припинення стосунків стали різні погляди на сімейне життя, побут, обов`язки подружжя. Позивач зазначає, що відповідач зловживав спиртними напоями, лікувався, грошей в сім`ю не приносив, допомоги не надавав, через що виникали суперечки та непорозуміння, через що вони втратили почуття любові та взаємоповаги. На теперішній час шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Тому позивач просила розірвати шлюб. 01 березня 2019 року з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області було отримано відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні. 28 березня 2019 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він повністю заперечував обставини, викладені в позові, зазначив, що хоче зберегти шлюб, тому просив надати строк для примирення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2019 року подружжю [PERSON] було надано строк для примирення чотири місяці, в зв`язку з чим провадження в справі було зупинено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 серпня 2019 року провадження в справі було відновлене, за наслідками підготовчого судового засідання підготовче судове засідання було закрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. А тому, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2011року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2055 /а.с.5/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Роганською селищною радою Харківського району Харківської області 25 травня 2012 року /а.с.7/. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов`язків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть. Крім того, судом, у відповідності до вимог ст.111 СК України, приймались заходи щодо примирення подружжя, але ці заходи належних наслідків не дали. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з такого. Згідно з вимогами ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 768 грн. 40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved