Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У серпні 2020 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із зазначеними вимогами, просить визнати такими, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 10431, вчинений 13.03.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення заборгованості за кредитним договором № R53113206889В від 06.03.2012 р., зобов`язати відповідача повернути йому стягнути за виконавчим написом грошові кошти, зобов`язати приватного виконавця Говорова П.В. скасувати постанову від 04.05.2020 р. про арешт коштів боржника. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки не погоджується з підставами для вчинення виконавчого напису, зокрема, в частині безспірності заборгованості перед кредитором. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2020 р. позовну заяву [PERSON] до Товариства Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва, матеріали справи надійшли до суду 24.09.2020 р., передані судді 25.08.2020 р. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями). Ухвалою суду від 28.08.2020 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» відзив на позовну заяву не подано. Третіми особами: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем пояснення щодо позову або відзиву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 06.03.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (банк) та позивачем (позичальник) було укладено кредитний договір № R53113206889В, відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, сума кредиту становить 50 000,00 грн строком на 36 місяців. 13.03.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 10431, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість, що виникла за період з 26.05.2018 р. по 23.10.2019 р., за кредитним договором № R53113206889В від 06.03.2012 р. в розмірі 79 245,42 грн, в тому числі, прострочена заборгованість за сумою кредиту - 50 000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами - 29 245,42 грн. 13.03.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем було відкрито виконавче провадження № 61954960. 04.05.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем в межах виконавчого провадження № 61954960 щодо примусового виконання виконавчого напису № 10431, вчиненого 13.03.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках переліку банків, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника та належать боржнику [PERSON] , в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 87 728,06 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Отже у обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 р. «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» судам роз`яснено, що при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Суд бере до уваги, що позивачем укладено кредитний договір № R53113206889В із Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», а із заявою про вчинення виконавчого напису до нотаріуса звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», водночас, жодних доказів на підтвердження відчуження права вимоги суду не надано. Вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно принципу диспозитивності, встановленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суду не надано належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості із позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог товариства, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання відповідача повернути [PERSON] грошові кошти, стягнуті за виконавчим написом, є обґрунтованими. Щодо вимог позову про зобов`язання приватного виконавця Говорова П.В. скасувати постанову від 04.05.2020 р. про арешт коштів боржника, то [PERSON] , звертаючись до суду за захистом своїх прав, на порушення норм процесуального права щодо визначення складу осіб, які беруть участь у справі, не залучив приватного виконавця, чиє рішення ним оскаржується, до участі у справі у якості відповідача, втім не можна покладати на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати її права, тобто виносити рішення про права чи обов`язки цієї третьої особи, отже у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial