Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в якому вказував, що 07 березня 2018 року, перебуваючи на території Бельгії, він позичив відповідачу для сплати штрафу 660 євро, що підтверджується письмовою розпискою від 09 березня 2018 року. Зі свого боку [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] борг протягом тридцяти днів з моменту написання розписки. Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, а тому [PERSON] просив стягнути з останнього заборгованість в національній валюті України в розмірі 20\~629,30 грн., а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 09 березня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір позики, що підтверджується письмовою розпискою. Відповідно до договору, а також інших матеріалів справи (а.с. 8-9) [PERSON] отримав від позивача 660 євро в борг та зобовязався повернути кошти протягом тридцяти днів з моменту написання розписки. Однак позичальник взяті на себе зобовязання не виконав, що підтверджується наявністю розписки в позикодавця (ст. 545 ЦК України). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів. З положень ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином між сторонами виникли відносини позики. Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобовязання та зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. При цьому вимога позивача про стягнення позики в національній валюті України (гривні) відповідає положенням ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, згідно якої грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики, а саме в розмірі 20 600,32 грн. (660 євро (розмір боргу) х 31,212605 грн. за 1 євро (курс євро до гривні станом (в межах вимог) на дату звернення до суду (13 серпня 2018 року)). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 703,81 грн. судового збору (704,80 грн. (сплачений судовий збір) х 99,86 % (відсоток задоволених позовних вимог)).

Outcome: partial