Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначила про те, що із 23 серпня 2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них 07 січня 2009 року народився син, [PERSON] Разом із тим, сімейне життя не склалося через протилежність поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Із 2013 року сторони не підтримують подружні відносини та не ведуть спільного господарства. На теперішній час у відповідача склалася інша сімя. Позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки він суперечить її інтересам та носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити, судові витрати із відповідача на її користь не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 серпня 2008 року, про що Великомочульською сільською радою Теплицького району Вінницької області зроблено відповідний актовий запис № 06. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя у сторін 07 січня 2009 року народився син, [PERSON] (а.с.7). Відповідно до статей 104 й 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із матеріалів справи встановлено, що сторони із 2013 року не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірвання шлюбу, так як його збереження суперечить її інтересам та інтересам дитини. З огляду на викладене, та враховуючи принцип добровільності шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше його збереження - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved