Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач просить суд: - стягнути із нього на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі ? частини всіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня народження дитини і до досягнення нею повноліття; - стягнути із відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня народження дитини і до досягнення нею трирічного віку, а також на своє утримання під час вагітності за минулий час в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з липня 2015 року по грудень 2015 року (включно). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково та пояснила, що відповідач готовий надати матеріальну допомогу позивачу у вигляді сплати аліментів на дитину у розмірі 33 % від його заробітку (доходу) та на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/8 від його заробітку (доходу), так як він має інші аліментні зобовязання перед колишньою дружиною [PERSON] на утримання доньки у розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, та матері [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісячно. Третя особа [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] не заперечує проти часткового задоволення позову, а саме щодо сплати аліментів на дитину у розмірі 33 % від його заробітку (доходу) та дружини [PERSON] у розмірі 1/8 від його заробітку (доходу), Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третіх осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про її народження серії І-КЕ № 230771, виданого 30.12.2015 Октябрським ВРАЦС Полтавського МУЮ. (а.с. 4). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03.11.2015 року шлюб, зареєстрований 26.06.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 706, між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], розірвано.(а.с.5). На примусовому виконанні в Октябрському ВДВС по м.Полтаві із 28.01.2016 року перебуває виконавче провадження № 49962341 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1154/11, виданого 09.03.2011 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання дитини. На примусовому виконанні в Октябрському ВДВС по місту Полтава Полтавського МРУЮ з 09.09.2002 року перебуває виконавче провадження № 23460655 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2912, виданого 30.07.2002 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]Г.(а.с.34). Сторонами не заперечується, що аліментні зобовязання [PERSON] перед [PERSON] на даний час не сплачує, оскільки дитина досягла повноліття. 30.03.2016 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи із 16.03.2016 року, довічно, або до зміни матеріального становища чи сімейного стану сторін. (а.с.45). Відповідно до довідки про доходи [PERSON], який працює начальником відділення поліції ГУ НП в Полтавській області загальна сума доходу за період із 07.11.2015 року по 30.04.2016 року, за винятком аліментів, склала 36400 грн. Нараховане середньомісячне грошове забезпечення за вищевказаний період склало 8305, 32 грн. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1987 року та ратифікованої державою Україна 27.02.1991 року батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками і дітьми, між матірю і батьком дитини з метою затвердження почуття обовязку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сімї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного, соціального розвитку дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, частина 1 ст.182 СК України встановлює правила щодо розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд зобовязаний врахувати: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що дитина [PERSON] в даний час проживає з матірю, а тому відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її утримання. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на утримання його малолітньої дитини слід врахувати його матеріальний стан, працевлаштованість, зокрема розмір отримуваного ним заробітку в даний час, вік дитини та її потреби, а також наявність інших зобовязань зі сплати аліментів. На час ухвалення даного рішення прожитковий мінімум на дитину у 2016 році віком до шести років з 01 травня пo 30 листопада складає 1228 грн. Так, судом встановлено, що в даний час [PERSON] має зобовязання зі сплати аліментів на користь [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу). Таким чином, суд виходить із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, рівності обовязку батьків щодо її утримання, принципу рівності дітей на отримання ними матеріального забезпечення зі сторони батька та враховує ту обставину, що відповідач працює і має регулярний заробіток, задовільний стан здоровя та вважає, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку. Згідно ст.84\~ч. 2,4 СК України дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка, батька дитини до\~досягнення дитиною трьох років. Право\~на утримання\~має дружина, з якою проживає дитина , незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становище, за умови, що чоловік може\~надавати\~таку матеріальну допомогу. Таким чином, передбачене вказаною статтею право\~дружини\~не є безумовним,\~тобто його виникнення можливе лише\~у разі\~достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Відповідно до\~ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. В даному випадку\~предметом доказування зі сторони позивача є\~обставини, які доводять, що відповідач\~повинен мати\~достатнє матеріальне забезпечення, як підставу\~для реалізації\~свого права\~на\~утримання. Так, в матеріалах справи наявна довідка про розмір заробітної плати відповідача, яка врахована судом при визначенні розміру аліментів на дитину, наявність інших аліментних зобовязань, даних про джерела отримання ним інших прибутків (доходів) суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення аліментів із відповідача на утримання позивача, а також її утримання під час вагітності за минулий час в розмірі ? частини заробітку слід відмовити. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, що стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2677 VІ від 04.11.2010 року, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином, сумарний вираз аліментів, які становлять 50 % (1/4 + ?) усіх видів його заробітку не суперечить діючому законодавству. Одночасно суд не приймає рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2016 року, яке в даний час знаходиться на стадії оскарження в апеляційному суді Полтавської області, яким на користь [PERSON] стягнуто аліменти із відповідача в розмірі 2000 грн., оскільки вважає, що таким чином відповідач створив умови для штучного зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання його малолітньої дитини. З урахуванням того, що позивач не надала суду доказів того, що вона до подачі позову до суду зверталася до відповідача з вимогою про сплату аліментів, то призначені судом аліменти підлягають стягненню з часу надходження позову до суду, а саме із 05.01.2016 року. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено частково, то із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Outcome: partial