Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкоди у здійсненні права власності на квартиру. В обґрунтування позову зазначила, що 06.08.2019 року відповідно до договору купівлі-продажу вона придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Проте, на даний час у цій квартирі зареєстрованим є відповідач [PERSON] . Вважає, що право відповідача на користування квартирою припинилось в зв`язку із продажем квартири, а вона має право користуватись та розпоряджатись квартирою на власний розсуд, тому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру, шляхом зняття відповідача з реєстрації місця проживання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить його задовольнити, а справу слухати за його відсутності. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з відсутністю сторін. Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позовних вимог не встановлено. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.08.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського нотаріального округу Хмельницької області Ковальчук Л.Я. за №1035 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] , реєстраційний № [NUMBER] , на праві приватної власності належить для [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї №6765 від 19.08.2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина 4 статті 9 ЖК України). Згідно зі статтею 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкоди у здійсненні права власності на квартиру підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст. 6 та 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація пов`язана саме з місцем проживання, і зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. На підставі вищевикладеного, не підлягає до задоволення вимога позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку в його будинку, так як вищевказаним Законом визначений позасудовий порядок вирішення даного питання. Крім цього суд враховує, що позивач позовних вимог до особи, яка здійснює реєстрацію фізичних осіб не заявляв. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, враховуючи клопотання позивачки про покладення судових витрат на неї, суд вважає за можливе залишити судові витрати за останньою.

Outcome: partial