Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, просить визнати виконавчий напис, вчинений 31.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., та зареєстрований в реєстрі за № 9589 про стягнення грошових коштів в розмірі 49131,05 грн. В обгрунтування означених вимог вказує, що 07.11.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4TP94551364 про отримання кредиту в розмірі 2,434,60 грн. для купівлі телевізору TCL 25286 строком на 24 місяці. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за № 9589 про стягнення грошовиш коштів у розмірі 49131,05 грн., за зверненням Банку. Позивач вказує, що приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису у зв'язку з тим що банком не надано документів, які б підтверджували безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості та пропуском останнім встановленого законом трирічного строку для звернення з такою вимогою. Ухвалою суду від 21.09.2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Разом з тим, від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцезнаходженням юридичної особи, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а відтак суд визнає неповажними причинами неявки відповідача у судове засідання та вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Третя особа, приватний нотаріус Бондар І.М. у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у іі відсутність, проти задоволення позову заперечувала, з огляду на те, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, а строки протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло примусового стягнення боргу та за своєю правовою природою строки, передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий спосіб захисту цивільних прав. А відтак, в кредитному договорі не передбачений строк його дії, тому сторони можуть здійснити свої права та обов'язки за даним договором у будь-який час. Враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки зважаючи на предмет та підстави позовної заяви, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності та з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим справу вирішити в порядку спрощеного позовного провадження з ухваленням заочного рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї докумнти, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № DNH4TP94551364 від 07.11.2006 року отримав кредит у розмірі 2434,60 грн. 31.10.2016 р. за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 9589 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 49131,05 грн., які є боргом за кредитним договором № DNH4TP94551364 від 07.11.2006 р., з урахуванням: залишку заборгованості за кредитом - 2032,15 грн., залишку заборгованості за відсотками - 12846,26 грн., пеня - 30294,02 грн., штраф - 2258,62 грн. Стягнення здійснюється за період з 07.11.2006 року по 10.10.2016 року. 12.05.2017 року за наслідками примусового виконання даного виконавчого напису головним державним виконавцем Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Нетета Л.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53917587 на підставі виконавчого напису № 9589 виданого 31.10.2016 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Так, відповідно до ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана з підписом боржника про його отримання. З урахуванням наведено, слід дійти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З виконавчого напису від 31.10.2016 р. вбачається, що стягнення здійснюється за дев'ять років одинадцять місяців три дні, а саме з 07.11.2006 р. по 10.10.2016 р., що виходить за межі трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, пунктами 284, 287 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити перетік документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, проте в матеріалах справи відсутні документи які б підтвердили суму безспірної заборгованості та факту настання кінцевого терміну виконання зобов'язань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню знайли своє підтвердження та є обгрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню, судові витрати - стяггненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved