Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У січні 2019 року Броварська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування звернулася до суду із даним позовом, у якому із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь комунального закладу Київської обласної адміністрації «Спеціалізований будинок дитини м.Боярка» аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини [PERSON] здійснений за вказівкою матері відповідно до статті 135 СК України. 16 липня 2018 року малолітня [PERSON] доставлена до комунального закладу Київської обласної адміністрації «Спеціалізований будинок м.Боярка» з підозрою на менінгіт. Після додаткового обстеження дитині встановлений діагноз: тяжка закрита черепно-мозкова травма, тяжкість стану зумовлена важкими масивними травмуваннями структур головного мозку. Факт травмування батьки заперечували. 16 липня 2018 року Броварським ВП ГУНП України у Київській області відкрито провадження за статтею 166 КК України відносно батьків малолітньої [PERSON] - [PERSON] й [PERSON] З метою створення безпечних умов перебування дитини у лікувальному закладі, служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області заперечувала проти перебування батьків дитини, бабусі та дядька поряд з дитиною до встановлення особи (осіб) причетних до травмування дитини. Далі зазначається, що після проходження курсу лікування у Київській дитячій обласній лікарні дитина з 05 вересня 2018 року переведена в І педіатричне відділення Центру «Дитяча лікарня» комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня». Відповідач впродовж двох місяців перебувала біля дитини та здійснювала догляд за нею. Однак, 01 листопада 2018 року постовою медсестрою лікарні виявлено, що відповідач б`є та давить дитину. Факт скоєння фізичного насильства над своєю малолітньою дитиною відповідач [PERSON] не заперечувала, посилалася на нервовий зрив та не усвідомлення значення своїх дій. 02 листопада 2018 року [PERSON] взята на обік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах у зв`язку із жорстоким поводженням та ухиленням матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На даний час малолітня дитина перебуває у Центрі «Дитяча лікарня» КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня». З підстав позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів, позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача Броварської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування - [PERSON] заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, визнала у повному обсязі, але одночасно зазначила, що не бажає щоб у неї відбирали дитину. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [INFO] в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області народилася [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] . З витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України вбачається, що запис про батька дитини - [PERSON] здійснений відповідно до частини першої статті 135 СК України. З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2018 року виконуючою обов`язки завідуючої приймального відділення Броварської ЦРЛ [PERSON] направлено повідомлення про дитину, яка постраждала від жорсткого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення, а саме стосовно [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , якій встановлено діагноз: ГРВІ, менінгіт, ринофарингіт, судомний синдром, анемія, ЗЧМТ, перелом тім`яної кістки, внаслідок чого були вжиті заходи у вигляді госпіталізації у відділення АІТ та консультації нейрохірурга. 16 липня 2018 року начальнику служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації надійшов лист від заступника головного лікаря з медичних питань комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня» Савінової К.Б., в якому зазначалося, що 15 липня 2018 року у супроводі медичного персоналу у відділення анестезіології та інтенсивної терапії КЗ КОР КОДЛ м. Боярка, доставлена [PERSON] , [INFO] . Після консультації НДІ імені Ромоданова встановлений діагноз: повторні чисельні черепно-мозкові травми (з урахуванням локалізації ліній переломів черепа), дифузне ураження головного мозку, перелом обох тім`яних кісток, потиличних кісток з обох боків. Ознаки залишків крові в шлуночковій системі головного мозку. [PERSON] знаходиться у тяжкому стані та продовжує лікування у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії. Батьки факт травмування дитини заперечують, у зв`язку з чим до РВ ГУ МВС Києво-Святошинського відділу поліції черговим лікарем педіатром [PERSON] направлено повідомлення про випадок жорсткого поводження з дитиною. На підставі повідомлення КЗ КОР «Київська обласна лікарня» комісією у складі: головного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Сліпчук І.О., фахівця соціальної роботи Броварського районного центру соціальної служби сім`ї, дітей та молоді [PERSON] , старшого інспектора ювенальної превенції сектору превенції Броварського відділу поліції ГУ НП України в Київській області [PERSON], здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого складено акт обстеження умов проживання № 56. Відповідно до інформації зазначеної у акті житло, що розташоване за вище вказаною адресою, розміщене на першому поверсі, одноповерхового будинку, складається з трьох кімнат та кухні, водопостачання до будинку не підведено, опалення здійснюється газовим котлом. У [PERSON] є окреме ліжко та візок. Старша дитини [PERSON] спить в одному ліжку з батьками. На момент обстеження батьки із [PERSON] перебували у лікарні, у помешканні знаходилася бабуся дитини, [PERSON] , яка здійснювала догляд за старшою дочкою [PERSON] .. За вище вказаною адресою значаться зареєстрованими батьки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , й [PERSON] , [INFO] , та її родичі: сестра - [PERSON] , [INFO] , бабуся - [PERSON] , [INFO] , та її дядько- [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи встановлено, що 16 липня 2018 року Броварським ВП ГУ НП України у зв`язку із жорстоким поводженням із дитиною відкрито кримінальне провадження стосовно батьків малолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] З протоколу допита свідка бабусі [PERSON] - [PERSON] , встановлено, що 15 липня 2018 року викликано швидку медичну допомогу у зв`язку з тим, що малолітня [PERSON] мала блідий колір шкіри та низьку температуру тіла, що свідчило про загрозу її життю та здоров`ю. Дитині проведено обстеження та госпіталізовано до Броварської районної центральної лікарні, після чого її було переведено до Київської обласної дитячої лікарні м. Боярка. З метою створення безпечних умов перебування [PERSON] , [INFO] , у лікувальному закладі служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації заперечувала щодо перебування батьків дитини: [PERSON] та [PERSON] , та її родичів: бабусі - [PERSON] , дядька - [PERSON] до встановлення особи причетної до травмування дитини. У зв`язку з тим, що [PERSON] перебувала у тяжкому стані, батьки повторно звернулися із заявою до служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації про надання дозволу для відвідування дитини. Внаслідок надання дозволу відповідач протягом двох місяців перебувала біля дитини та здійснювала за нею догляд. 02 листопада 2018 року лікарем І педіатричного відділення центру «Дитяча лікарня» [PERSON] складено повідомлення про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення, в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , з 05 вересня 2018 року перебуває у І педіатричному відділенні на дообстежуванні у палаті з дитиною перебувала її мати, [PERSON] 01 листопада 2018 року, проходячи повз третій бокс, де перебували останні, постова медсестра, [PERSON] , побачила, що мати наносить удари дитині та давить її. У зв`язку із чим дитина була відокремлена від матері в інший бокс. З матеріалів справи встановлено, що з метою збереження життя та здоров`я [PERSON] , [INFO] , дитину негайно відібрано від її батьків [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується актом про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють від 02 листопада 2018 року, складеного начальником ССДС БРДА Хромець С.М., старшим інспектором ВП СП Броварського ВП [PERSON] та лікарем І педіатричного відділення ЦДЛ [PERSON] Згідно із розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області від 11 січня 2019 року № 06 малолітню [PERSON] , [INFO] влаштовано до комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Боярка». Відповідно до частини першої статті 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Частинами першою та третьою статті 5 СК України передбачено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статі 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року), а саме - в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У силу частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно за статтею 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абзацу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Частиною п`ятою та шостою статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку від 08 січня 2019 року № 31/01-12 орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації у зв`язку із жорстоким поводженням з дитиною вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є достатньо обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини, яка зазнала жорстокого поводження. У даному випадку застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав призведе до захисту дитини від небезпеки її життю та здоров`ю, яка йде від матері. При розгляді даної справи по суті відповідач [PERSON] обставин щодо жорстокого поводження зі своєю малолітньою дитиною не заперечувала, позовні вимоги визнала. Згідно із статтею 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). Таким чином, виходячи із наявності у матері обов`язку щодо утримання дитини, розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що на утриманні позивача знаходиться старша дочка [PERSON] , [INFO] , суд вважає за доцільне стягувати аліменти у розмірі - 813 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення цією дитиною повноліття. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме із 09 січня 2019 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved