Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи: Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, [PERSON], про виділ частки із майна,\~ що є у спільній сумісній власності, визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 28 жовтня 1989 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 20 лютого 2015 року. За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 28 вересня 2009 року державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого заповів все своє майно, що буде належати на день його смерті своїй дружині [PERSON]. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли наступні обєкти нерухомого майна: частина житлового будинку № 35 «а», що знаходиться по вулиці Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі; гараж літ. Л, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. № 35 «а»; земельна ділянка, площею 0,0246 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. № 35 «а». 27 березня 2015 року вона звернулася до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. Проте, постановою державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 06.11.2015 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 20 лютого 2015 року чоловіка [PERSON], у звязку з тим, що спадкодавцеві правовстановлюючими документами не була визначена частка у праві спільної сумісної власності. З приводу набуття права власності на обєкти нерухомості зазначила, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 943, виданого Жовтневою районною адміністрацією від 04.10.1999 року, їй, її померлому чоловіку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира № 5 в будинку № 66 (літ. В) по проспекту Соборному (Леніна) в м. Запоріжжі. Розпорядженням голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради № 90-р від 25 січня 2006 року квартира № 5 в будинку № 66 (літ. В) по проспекту Соборному (Леніна) в м. Запоріжжі виділена в окремий будинок та житловому будинку № 66 (літера В) по проспекту Соборному (Леніна) в м. Запоріжжі присвоєна поштова адреса: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. № 35 «а». Житловий будинок № 35 «а» по вулиці Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі розташований на земельній ділянці площею 0,0246 га, яка належить на праві спільної сумісної власності їй, її померлому чоловіку [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703574, виданим Міським головою Запорізької міської ради Запорізької області 14 березня 2007 року. Гараж літ. Л, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), буд. № 66, належить на праві власності її померлому чоловіку [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2004 року, яке набрало законної сили 05 січня 2005 року. Згідно листа ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2890 від 01.04.2015р. правовстановлюючі документи на гараж літ. «Г» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. № 66 перебувають в матеріалах інвентарної справи на нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. № 35 «а», оскільки згідно розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради № 90-р від 25 січня 2006 року вилученню в самостійний житловий будинок № 35 «а» по вулиці Дзержинського (Олександрівська) в м. Запоріжжі підлягало: житловий будинок літ. В, службова прибудова літ. В, гараж літ. «Л», намет літ. «О», частина сараю літ. З, паркан № 2, замощення І. Позивач вважає, що враховуючи, що будинок № 35 «а» по вулиці Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі та земельна ділянка за зазначеною адресою належали на праві спільної сумісної власності їй, померлому [PERSON], [PERSON], [PERSON], то фактично кожному з них належало по ? частині, що фактично не заперечується [PERSON], [PERSON], проте вирішити спір в позасудовому порядку не має можливості у звязку зі смертю [PERSON] Посилаючись на вимоги статей 11, 16, 370, 1218, 1261, 1270 Цивільного кодексу України, позивач просить суд визначити\~ частки у спільній сумісній власності в будинку № 35 «а» по вул.. Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі всіх співвласників, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/4 частки за кожним; визнати за нею право власності на 1/4 частку будинку № 35 а по вул.. Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20.01.2015 року;\~визначити\~ частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку\~ № 35 а по\~ вул. Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі всіх співвласників, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/4 частки за кожним;\~визнати за нею право власності на 1/4 частку земельної ділянки\~ № 35 а по вул. Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20.01.2015 року; визнати за нею право власності на гараж літ. Л, розташований за адресою: вул.. Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20.01.2015 року. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що проти позову [PERSON] про виділ частки із майна,\~ що є у спільній сумісній власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти позову [PERSON] про виділ частки із майна,\~ що є у спільній сумісній власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування не заперечує. Представник третьої особи - Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду лист з проханням проводити розгляд справи без його присутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги заяви представник позивача, відповідачів та представника третьої особи, кожного в окремості, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 28 жовтня 1989 року [PERSON] перебувала у шлюбу з [PERSON], який помер 20 лютого 2015 року. (а.с. 7, 27) За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 28 вересня 2009 року державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] відповідно до якого заповів все своє майно, що буде належати на день його смерті своїй дружині [PERSON]. (а.с. 10) До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли наступні обєкти нерухомого майна: частина житлового будинку № 35 «а», що знаходиться по вулиці Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі; гараж літ. Л, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. № 35 «а»; земельна ділянка, площею 0,0246 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. № 35 «а». 27 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. (а.с. 59) Проте, постановою державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 06.11.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 20 лютого 2015 року чоловіка [PERSON], у звязку з тим, що спадкодавцеві правовстановлюючими документами не була визначена частка у праві спільної сумісної власності. (а.с. 92-96) З приводу набуття померлим [PERSON]І права власності на обєкти нерухомості судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 943, виданого Жовтневою районною адміністрацією від 04.10.1999 року, [PERSON], померлому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира № 5 в будинку № 66 (літ. В) по проспекту Соборному (Леніна) в м. Запоріжжі. (а.с. 72) Розпорядженням голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради № 90-р від 25 січня 2006 року квартира № 5 в будинку № 66 (літ. В) по проспекту Соборному (Леніна) в м. Запоріжжі виділена в окремий будинок та житловому будинку № 66 (літера В) по проспекту Соборному (Леніна) в м. Запоріжжі присвоєна поштова адреса: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. № 35 «а». (а.с. 72-зв. 74) Житловий будинок № 35 «а» по вулиці Олександрівській (Дзержинського) в м. Запоріжжі розташований на земельній ділянці площею 0,0246 га, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], померлому [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703574, виданим Міським головою Запорізької міської ради Запорізької області 14 березня 2007 року. (а.с. 32-33, 86-89) Гараж літ. Л, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), буд. № 66, належить на праві власності померлому [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2004 року, яке набрало законної сили 05 січня 2005 року. (а.с. 78-зв. - 79) Згідно листа ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2890 від 01.04.2015р. правовстановлюючі документи на гараж літ. «Г» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. № 66 перебувають в матеріалах інвентарної справи на нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. № 35 «а», оскільки згідно розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради № 90-р від 25 січня 2006 року вилученню в самостійний житловий будинок № 35 «а» по вулиці Дзержинського (Олександрівська) в м. Запоріжжі підлягало: житловий будинок літ. В, службова прибудова літ. В, гараж літ. «Л», намет літ. «О», частина сараю літ. З, паркан № 2, замощення І. (а.с. 78) Частиною 2 ст. 370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обрані позивачем способи захисту її прав передбачені законом і відповідають йому. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved