Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь недоплачену заробітну плату за період з 01 вересня 2014 року по 03 жовтня 2019 року у сумі 423\~182,4\~грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 31 серпня 2001 року по 03\~жовтня 2019 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з інститутом. Дослідивши нарахування та виплати заробітної плати, розпочинаючи з 2014 2015 навчального року до 2018 2019 року, позивач виявив суттєві порушення трудового законодавства в оплаті його праці. У зазначений період рівень заробітної плати увесь час знижувався. Попри постійну роботу над підвищенням професійного рівня (вступ до докторантури, навчання в докторантурі, підготовка до захисту докторської дисертації, захист докторської дисертації, виконання науково дослідної роботи), відповідач на власний розсуд коригував рівень доходів позивача. Маніпуляції відбувалися з педагогічним навантаженням у бік його зменшення, з доплатами за вчене звання, через недоплату за виконану роботу, що тягло за собою незаконне зменшення ставки та, відповідно, заробітної плати. Підтвердженням таких дій є накази відповідача, відомості про нарахування заробітної плати, які надавалися при її видачі. За наказом від 26 жовтня 2012 року № 380-К «Про продовження трудових договорів науково-педагогічних працівників...» позивач працював на посаді доцента. Педагогічне навантаження на 2014 2015 навчальний рік складало 953\~години. Рівень педагогічного навантаження на одного науково-педагогічного працівника в навчальному закладі на той час складав 900 годин на ставку. Ставка доцента за 19-м розрядом складала 2914,0 грн. З урахуванням доплат за наукову ступінь кандидата наук 15 %, вислугу років 20 %, вчене звання доцента 10 %, загалом 45 %, посадовий оклад складав 4225,3 грн, як і ставки кафедри з аналогічною доплатою. Втім, посадовий оклад складав 1,1\~ставки (953 години : 900 годин =1,1 ставки). Недоплачена заробітна плата склала 422,5 грн за місяць, за 12 місяців 5070,4 грн. У той же час вважає, що стягнення недоплаченої заробітної плати має відбутися за рівнем посадового окладу за 19-м тарифним розрядом станом на 02 жовтня 2019 року, тобто 6570,0 грн з доплатою 70 % (за наукову ступінь доктора наук 25 %, вчене звання доцента 25 %, встановлене Законом України «Про вищу освіту», вислугу років 20 %), а всього 11\~169,0\~грн. З урахуванням цього сума недоплаченої заробітної плати за місяць склала 1116,9\~грн, за навчальний рік 13 402,8 грн. У наступному 2015\~\~2016 навчальному році навантаження позивача складало 776 годин. З розрахунку на одного науково-педагогічного працівника в навчальному закладі відповідач самовільно встановив 700 годин. Посадовий оклад за 19-м розрядом складав 3461,0 грн, з доплатою 45 % - 5018,5 грн, як і підрахована ставка кафедри. Фактичне навантаження було більшим і складало 1,1 ставки (776 годин : 700 годин =1,1 ставки), що збільшило рівень посадового окладу до 5520,4 грн. Звідси недоплачена заробітна плата склала 501,9 грн за місяць і 6\~022,8 грн. за навчальний рік. У той же час відповідач, визначаючи навчальне навантаження на одну ставку 700 годин, порушив Закон України «Про вищу освіту», п. 2 ст. 56 якого передбачає, що максимальне навчальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік. Указаний Закон України «Про вищу освіту» набув чинності з 01 вересня 2015\~року. На думку позивача, відповідач не врахував також, що доплата за вчене звання доцента не 10, а 25 %. Такі дії були свідомими, адже в штатному розписі на 2015 рік зазначений рівень доплати за вчене звання 25 %. Фактичне навантаження позивача склало: 776 годин : 600 годин = 1,29\~ставки. Рівень доплати до ставки склав 60 % (кандидат наук 15 %, доцент\~ 25 %, вислуга років 20 % ). Таким чином, ставка кафедри з доплатою 60 % складає 5537,6 грн (3461,0 грн х 0,60 + 3461,0 грн = 5537,6 грн), а 1,29\~ставки 7143,5 грн (5537,6 грн х 1,29 ставки = 7143,5 грн). Недоплачена зарплата за місяць складає 2125,0 грн (7143,5 грн 5018,5 грн = 2125,0 грн), за навчальний рік 25 500,0 грн (2150,0 грн х 12 місяців = 25 500,0 грн). З урахуванням тарифного розряду на 02 жовтня 2019 року стягненню підлягає 9389,5 грн за місяць та 112 674,0 грн за навчальний рік. У 2016 2017 навчальному році навантаження складало 564 години. З урахуванням самовільного з порушенням закону встановленого відповідачем навантаження на одного науково-педагогічного працівника у навчальному закладі 800 годин, індивідуальне навантаження позивача склало 0,7 ставки (564\~годин : 800 годин = 0,7 ставки), за цих умов стало меншим повної ставки. Зміна заробітної плати може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці, а не лише повідомлено працівника в установлений законом строк (таких повідомлень за увесь цей період не було). Якщо зміни в організації виробництва і праці відсутні, зміни істотних умов праці незаконні незалежно від попередження про них працівника та продовження ним роботи у нових умовах. Відповідач зменшив обсяг навчальних годин, що стало підставою погіршення оплати праці, зменшення розміру заробітної плати, чим порушив також ст. 9 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Недоплачена заробітна плата з розрахунку повної ставки за місяць склала 2471,0 грн, за навчальний рік 24 489,7 грн. У той же час вона має бути значно вищою. Згідно із Законом України «Про вищу освіту», який передбачає максимальне навантаження на повну ставку 600 годин, доплату за вчене звання доцента 25\~% та з урахуванням змін обставин доплати за наукову ступінь (захистив докторську дисертацію 27 квітня 2017 року, а це 25 % доплати), недоплачена заробітна плата за місяць склала 3078,9 грн, за навчальний рік 34\~566,4 грн. З урахуванням змін у розмірі заробітної плати на 02 жовтня 2019\~року недоплата за місяць склала 6928,2 грн, за рік 81 026,0 грн. У 2017 2018 навчальному році відповідач незаконно встановив рівень навантаження науково-педагогічного працівника 730 годин, навантаження позивача зменшив до 370 годин, що склало 0,5 ставки. З урахуванням тарифного розряду та визначених відповідачем доплат, недоплата заробітної плати за місяць склала 4240,8 грн, за навчальний рік 55 646,4 грн. За приведення рівня навантаження науково-педагогічного працівника до передбачених законом, тобто до 600 годин на навчальний рік, доплати за наукову ступінь доцента у 25 %, доплати в цілому до 70 %, рівень посадового окладу зросте на 1,21 ставки. За цих умов недоплачена заробітна плата склала 7079,1 грн за місяць та 90 665,2 грн за рік. Станом на 02 жовтня 2019 року 9273,7 за місяць та 111 284,4 за навчальний рік. У 2018 2019 навчальному році відповідач привів рівень навантаження науково-педагогічного працівника до визначеного законом 600 годин. У той же час навантаження позивача протизаконно зменшив до 148 годин, що склало 0,24 ставки. Недоплачена заробітна плата з урахуванням всіх тих доплат та їхнього рівня, на які позивач згідно з чинним законодавством має право претендувати, складає за місяць 7683,1 грн, за навчальний рік 95 073,2 грн. З розрахунку посадового окладу 19-го розряду на 02 жовтня 2019 року недоплачена заробітна плата за місяць складає 8231,0 грн, за навчальний рік 98 772,4 грн. За таких обставин загалом з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 423 182,4 грн недоплаченої заробітної плати за вказаний період. Ухвалами Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10\~та 28 серпня, 08 вересня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22\~вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 11-00 год. 15\~жовтня 2020 року. 15 жовтня 2020 року судове засідання відкладено на 15-00 год. 09\~листопада 2020 року, яке в подальшому відкладено на 15-00 год. 03 грудня 2020 року. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з викладених у позові обставин. Додатково пояснив, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2019 року визнано незаконною недовиплату відповідачем заробітної плати позивачу. Просив позов задовольнити. Відповідач повторно не забезпечив явки свого представника в судове засідання, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне рекомендоване повідомлення, яке повернулося до суду. 02 грудня 2020 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Подлуцького М. О. про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання через зайнятість у розгляді іншої справи в Новозаводському районному суді Чернігівської області. Позивач заперечив проти задоволення вказаної заяви представника відповідача, наполягав на невідкладному розгляді справи за відсутності представника відповідача, явку якого вважав неповажною, при цьому зауважив, що такі дії відповідача свідчать про затягування розгляду справи, оскільки відповідач як юридична особа, який має у штаті юристів, міг забезпечити участь свого представника, відзиву на позов не подав. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутність відповідача. Статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК\~України) встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не забезпечив явки свого представника в судове засідання без поважних причин, при цьому відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, про що постановив ухвалу. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: partial