Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У січні 2017 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшов вищевказаний позов із Апеляційного суду за підсудністю, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 5734 грн 50 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 24.07.2012 між сторонами укладено кредитний договір №43924/30/К на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП) згідно якого позивач надав відповідачу у розмірі 3300 грн 00 коп. строкм на 24 місяці з 24.07.2012 до 24.07.214, однак відповідач належним чином умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 66). Відповідач у судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом повідомлення на сайті (а.с. 62). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 24.07.2012 [PERSON] заповнила заяву-Анкету позивальника про споживчого кредиту у розмірі 330 грн 00 коп. (а.с. 36). 24.07.2012 між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №43924/30/К на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок №НСМП, згідно п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.5 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3300 грн 00 коп. строком на 24 місяці з 24.07.2012 до 24.07.2014 із 38% річних (а.с. 7-10). Згідно виписки по рахунку [NUMBER] та руху коштів по рахунку для обліку основної заборгованості по кредиту за кредитним договором №43924/30/К всього відповідачем було погашено 1955 грн 82 коп. основного зобов'язання (а.с. 13-35). Як вбачається із розрахунку заборгованості у відповідача станом на 02.12.2016 загальна сума складає 5734 грн 50 коп. в тому числі: сума простроченої заборгованості у розмірі 1344 грн 18 коп.; сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 1758 грн 51 коп.; сума пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення кредиту, згідно п.6.3 кредитного договору 495 грн 95 коп.; сума пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку сплати процентів за користування кредиту, згідно п.6.2 кредитного договору 523 грн 51 коп.; сума інфляційних нарахувань на суму основного боргу згідно ст. 625 ЦК України 1282 грн 35 коп.; сума штрафу згідно кредитного договору п6.4 (порушення п.5.2.5, п. 5.2.6) 330 грн 00 коп. (а.с. 11, 12). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано належним чином зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1600 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved