Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 30 липня 2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала психологічна несумісність сторін, що призвело до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з березня 2010 року, з цього часу вони спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові. Також між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дитини та добровільної сплати відповідачем аліментів. Спір про поділ майна, яке є спільною власністю подружжя, відсутній. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 420, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 30 липня 2005 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 27 березня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 261 (а.с. 5). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім'ї стала психологічна несумісність сторін, що призвело до непорозумінь, втрати моральної рівноваги в сім'ї та почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з березня 2010 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved