Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 17.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини позивач мотивує тим, що 14.02.2015 року було укладено шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району, актовий запис №31. На даний час у Києво-Святошинському районному суді Київської області розглядається справа про розірвання шлюбу (справа №369/9358/21). Від шлюбу ми маємо малолітню дочку - [PERSON] [INFO] , яка має проблеми зі здоров`ям. Згідно заключення кандидата медичних наук, доцента, дитячого лікаря-психіатра дитині встановлено наступний діагноз: «затримка психічного і мовного торозвитку, гіпердинамічний синдром, порушення формули сну. Розлад аутистичного спектру. Наслідки органічного ураження ЦНС гіпоксично-ішемічного генезу». Через особливості розвитку дитина потребує значних коштів на лікування, реабілітацію, постійні регулярні заняття з психологом, логопедом, дефектологом, нагляд лікаря психіатра, лікування у генетика, остеопата, а також спеціальне харчування та регулярні дорогі лабораторні дослідження. Сума витрат на дитину складає більше 15000,00 грн. за місяць. Дитина проживає разом з позивачем. Батько дитини проживає окремо, та фінансово їй не допомагає. Відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати дитину, коштів на утримання та лікування дочки не дає. Оскільки Відповідач не має постійного офіційного доходу, його заробіток носить нестабільний та неофіційний характер, на підставі цього позивач просила суд стягнути з [PERSON] , 1982 року народження, на користь [PERSON] , 1982 року народження, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 2018 року народження, в розмірі 7000,00 (сім тисяч) грн. на місяць. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. В поданому відзиві просив суд відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів у сумі 7000 (сім тисяч) грн. та просив суд ухвалити рішення у даній справі, яким стягнути з відповідача ј частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оскільки, постійного місця роботи відповідач не має, а на даний час влаштувався механіком у ФОП [PERSON] , розмір заробітної плати складає 3988 грн. 82 коп.; житла, де відповідач міг би проживати на безоплатній основі немає, тому він несе витрати на оренду житла. Стан здоров`я також потребує певних грошових витрат, оскільки відповідачу встановлено діагноз - ознаки застарілих пошкоджень заднього рогу медіального меніксу, артроз правого колінного суглоба синовіїт. Не зрощення ядер окостеніння ядер окостеніння латерального краю надколінка. Вказана хвороба не дає мені можливості навантажувати себе додатковими видами роботи. На підставі вищевикладеного зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 7000 (сім тисяч) грн.. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що для своїх непрацездатних батьків вона є годувальником, оскільки батьки на пенсії до того ж змушена сплачувати батьку, [PERSON] офіційно аліменти, розмір яких складає 2000 грн. Додатково відповідно до Постанови № ВП 66185406 від 06.09.2021 року, на заробітну плату позивача звернено стягнення у розмірі 20 %. що в грошовому еквіваленті складає в середньому 1200 грн. Враховуючи викладені обставини та необхідність належно забезпечити спільну дитину, прожити на зароблені кошти, надати дитині належне і необхідне лікування та догляд без належної фінансової підтримки батька (відповідача), фактично неможливо. Тому більша половина доходу, що отримує позивач на посаді лікаря стоматолога відходить на забезпечення належних умов проживання батьків. Офіційна заробітна плата позивача складає близько 6300 гривень в середньому на руки, та інколи має дохід за додаткової підробітки. На сьогоднішній день, враховуючи склад сім`ї, дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла, допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи, обслуговування авто. Значна частина заробітної плати витрачається на нашу спільну з відповідачем дитину. На місяць ця сума складає близько 15 000 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~спеціалізований дитячий садочок - 8000 грн. - \~ \~ \~ \~купівля призначених лікарем продуктів харчування - 3000 грн. - \~ \~ \~ \~витрати з періодичного проходження лікарського огляду, здачі медичних аналізів, проходження дитячих курсів з психіатрії - 2000 грн. - \~ \~ \~ \~витрати з купівлі необхідного одягу та взуття для дитини - 1000 грн. На підставі вищевикладеного позивач просила суд позов задовольнити. [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів у сумі 7000 (сім тисяч) грн. та просив суд ухвалити рішення у даній справі, яким стягнути з відповідача ј частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання 23.11.2021 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області. Також встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить\~\~ найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення\~Сімейного кодексу України\~регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 Сімейного кодексу України. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами\~Сімейного кодексу України. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 ч.2 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімум для дитину відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача та спільної дитини. Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік»\~встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Між тим, відповідно до\~ст.141 СК України\~мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в тому числі і обов`язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров`я, приймає до уваги часткове визнання відповідачем позову. Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної дочки у розмірі - 2 000,00 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. При цьому, позивачем, на спростування вказаних доводів - належних та допустимих доказів не надано. Крім того, в даному судовому провадженні позивачем не ставилось питання про стягнення додаткових витрат на дитину, а тому визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню саме на утримання дитини, суд не враховував надані позивачем документи щодо витрат на лікування дитини. Щодо доводів позивача відносно її витрачання коштів на лікування їх спільної з відповідачем дитини, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Згідно з\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. А тому за позивачем залишається право на звернення до суду у встановленому законом порядку щодо участі відповідача у додаткових витратах згідно\~ст.185 СК України. Відповідно до\~ст.184 ч.2 СК України\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. На підставі ч. 1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожній зі сторін є право на звернення до суду в разі настання таких обставин. Відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 17.08.2021 року, і до повноліття дитини. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн., оскільки відповідно до\~ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір»\~позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі\~ст.51 Конституції України, ст.ст.141,\~180-184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved