Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

У січні 2019 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею, [PERSON] не приймає участі в утриманні дитини. [PERSON] позов визнав частково, про що подав заяву від 11.03.2019 р., у якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 1 000,00 грн., яка не містить будь-якого обґрунтування. 22.04.2019 р. від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю подання додаткових доказів, у зв`язку з чим ухвалою від 22.04.2019 р. розгляд справи було відкладено на 11.05.2019 р. Між тим, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів не подав, про причини неявки та неподання доказів не повідомив. Суд враховує, що розгляд справи, зважаючи на підстави та предмет позову, має суттєве значення для неповнолітньої дитини, а відтак вважає за можливе та необхідне провести його за наявними у справі доказами (ухвалити заочне рішення). Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 08.03.2003 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.09.2018 р. шлюб між ними розірвано, вони є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 5, 8). Дитина - [PERSON] , проживає разом з [PERSON] (а. с. 6). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на звернення [PERSON] з позовом з вимогою про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, з урахування того, що [PERSON] не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, тобто у розмірі, у якому просить [PERSON] . Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] . При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved