Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У січні 2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду з відповідною заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO] є «полькою» за національністю та була рідною сестрою [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявниця [PERSON], [INFO] є рідною донькою [PERSON], [INFO], та яка є рідною сестрою дядька заявниці [PERSON], [INFO]. 09.03.1956 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на «Осаволюк». Вона померла 01.08.2010 року. Була полькою за національністю, сповідувала римо-католицьку віру та дотримувалася традицій цієї національності, так само як її батьки та рідний брат [PERSON]М . Однак довести родинні відносини між [PERSON] та [PERSON]М та підтвердити національність її матері «польки» офіційними документами заявниця не має можливості. У свідоцтві про народження матері [PERSON] в графі батьків не зазначено національність, однак у рідного брата [PERSON] згідно свідоцтва про народження в графі батьків вказані як «поляки». Встановлення родинних відносин та визначення національність «польки» матері заявниці необхідне для виїзду за кордон у Польщу з метою відвідування та возз'єднання її сім'ї. У судове засідання заявник не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала повністю з наведених у заяві підстав, просила суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, при винесені рішення покладаються на розсуд суду. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення заявлених в заяві вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси), належність до певного типу тощо, яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. У відповідності до ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не може ґрунтуватися на припущеннях. З метою захисту прав заявника, а саме того, що встановлення вказаного вище факту мають для заявника юридичне значення, дані факти необхідно встановити судовим рішенням. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає заяву обґрунтованою, а докази, надані на підтвердження факту, що має юридичне значення, достовірними і переконливими. Враховуючи викладене та

Outcome: approved