Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO] та стягнення із нього на утримання дитини аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини даного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. В серпні 2009 року відповідач залишив сім'ю. 16.08.2011 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При цьому, [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання дитини, а тому [PERSON] просила про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивач і представник Відділу Опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей вказані позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача без поважних причин та зі згоди позивача вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним у справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника Відділу Опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження батьками дитини є, мати - [PERSON] та батько - [PERSON] Позивач вказує на те, що відповідач не брав та не бере участі в утриманні та вихованні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 1 , п.2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює права, обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дітей. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] відвідував дошкільний навчальний заклад №135 Оболонського району м. Києва, на даний час навчається у середній загальноосвітній школі №9 його батько [PERSON] жодного разу навчальні заклади не відвідував, тобто не виявляв ніякого інтересу до життя сина. Відповідно до висновку служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №104-4038 від 07.05.2018 року рекомендовано позбавити батьківських прав [PERSON], відносно сина [PERSON], [INFO]. Представник Відділу Опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей в судовому засіданні пояснила, що 15.10.2015 року вирішувалося питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] і служба, з огляду на обіцянки останнього, пішла назустріч та вважала за доцільне дати можливість змінити ставлення до дитини. При цьому, за твердженням представника служби у справах дітей та [PERSON] батько самоусунувся від виховання і утримання сина, що й стало підставою для вказаного позову та зміни позиції Відділу Опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей на даний час. Таким чином, з огляду на зазначене, суд вважає, що [PERSON] самоухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO], не брав та не бере участі в утриманні та вихованні дитини, не проявляє про дитину батьківської турботи та підлягає позбавленню батьківських прав. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У відповідності до ч.2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні. В судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження скрутного матеріального становища платника аліментів або ж неможливість останнього за станом здоров'я надавати кошти на утримання дитини. При цьому, на думку суду позивачем також не доведено у повному обсязі в судовому засіданні необхідності та потреби стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/3 частки від заробітку на одну дитину. За таких обставин, враховуючи зазначене та відношення батька до дитини, суд вважає необхідним стягнути на утримання [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З огляду на зазначене, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. На підставі викладеного,

Outcome: partial