Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Правекс-Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №2259-090/07Р від 05.10.2007 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 23\~400 доларів США строком до 05.10.2014 року зі сплатою 11,99% річних. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №2259-090/07Р від 05.10.2007 року. [PERSON] відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 08.11.2016 року у сумі 1363, 21 доларів США. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати. 14.02.2017 року позивач надав уточнену позовну заяву відповідно до якої просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по поверненню кредитних коштів, оплаті процентів за користування кредитом у розмірі 1363,21 доларів, що за курсом станом на 08.11.2016 року становить 34858 грн. 17 коп. та суму заборгованості з пені у розмірі 22302 грн. 47 коп., а також судовий збір у розмірі 1378 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] що діє на підставі довіреності №48 від 25.01.2017 року не зявився, просив розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про час, дату і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2259-090/07Р від 05.10.2007 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 23\~400 доларів США строком до 05.10.2014 року зі сплатою 11,99% річних. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором за відповідачем згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2259-090/07Р від 05.10.2007 року станом на 08.11.2016 року наявна заборгованість у сумі 1363,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.11.2016 року становить 34858 грн. 17 коп., з яких: кредит 1320 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.11.2016 року становить 33772 грн. 95 коп., проценти 42,44 долари США, що за курсом НБУ станом на 08.11.2016 року становить 1085 грн. 22 коп., а також сума заборгованості по сплаті пені у розмірі 872,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.11.2016 року становить 22302 грн. 47 коп., з яких: пеня за несвоєчасну сплату кредиту 834,32 долари США, що за курсом НБУ станом на 08.11.2016 року становить 21334 грн. 11 коп. та пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 37,87 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.11.2016 року становить 968 грн. 36 коп. Також, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №2259-090/07Р від 05.10.2007 року, відповідно до якого у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, поручитель зобовязується виконати за нього зобовязання перед банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники… Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved