Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Актабанк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 25 лютого 2014 року з відповідачем укладений договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку №26254000306633 за умовами якого позивачу відкрито відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом 50000,00 грн. зі сплатою за користування коштами 29,5% річних строком повернення до 24 лютого 2015 року, проте відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не здійснював в результаті чого утворилась заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 22 липня 2015 року в розмірі 66488,38 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту 48637,88 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 17850,50 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В поданій через канцелярію суду заяві представник позивача клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] укладений договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку №26254000306633, за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надав грошові кошти на емітовану пластикову картку з картковим рахунком №26254000306633 у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом користування 50000,00 грн., що об'єктивно підтверджується виписками по особовому рахунку від 22 липня 2015 року (а.с.13-14), а відповідач зобов'язався сплачувати 29,5% річних за користування коштами, 48% річних за простроченим овердрафтом, повернути кошти в повному обсязі до 24 лютого 2015 року, здійснюючи погашення кредиту згідно Тарифів (п.п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.2, 2.2.1) (а.с.4-5, 6-7). За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.15), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останнім не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачував тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 22 липня 2015 року прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 66488,38 грн., з яких 48637,88 грн. тіла кредиту, 17850,50 грн. відсотків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача, стягнувши останні в дохід держави.

Outcome: approved