Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, вказавши, що 09.04.1996р. він придбав у відповідачів квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» за № 75. Сторони по вказаному договору домовилися про всі істотні умови договору, які ними були виконані, крім нотаріального посвідчення договору. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися спірною квартирою, тому що договір купівлі-продажу нерухомого майна не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, а також визнати за ним право власності на спірну квартиру. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав, підтримав викладені факти. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS], належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 490/з від 06.03.1995р., зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за р. № 17163 від 26.12.1995р. 09.04.1996р. на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 75, а саме: квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], - з однієї сторони та [PERSON], - з іншої сторони. Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09.04.1996р. за № 75 був зареєстрований в ММБТІ 09.04.1996р. за № 17163. Претензій сторони один до одного не мали на момент укладання угоди та за минулий час. Всі істотні умови угоди дотримані, договір зареєстрований в ММБТІ. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурор вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення. За таких обставин, суд вважає заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири такими, що підлягають задоволенню. Вимоги позивача щодо визнання права власності на квартиру [ADDRESS], недоведені, оскільки зазначене право не оспорюється іншими особами, право власності за реєстровано в ММБТІ у відповідності до законодавства чинного на момент укладення договору.

Outcome: partial