overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 1994 р. Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 1756. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON]. Їх спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя. За останні 10 років вони віддалилися один від одного і стали зовсім чужими людьми, з травня 2017 р. спільного господарства, побуту та бюджету не ведуть, а тому немає необхідності вживати заходів щодо примирення подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, проте в судове засідання вона не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Раніше відповідач клопотала про надання строку на примирення терміном 6 місяців вказуючи, що з огляду на тривалий сімейний стаж та наявність дочки, який потрібна підтримка батьків, рішення позивача не є серйозним. Неявка відповідача в судове засідання розцінюється судом як така, що відбулася без поважних причин, у зв'язку з чим підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Заслухавши позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 1994 р. (а.с. 10). Подружжя має дорослу дочку [PERSON], [INFO], а неповнолітніх дітей у них немає. З пояснень позивача вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові, поваги та взаєморозуміння, внаслідок чого вони припинили спільне проживання, не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільного господарства. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку про те, що розлад подружніх стосунків сторін має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який тривалий час існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить інтересам позивача. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2573. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. З початку подружнього життя вони не змогли досягти довіри, мають різні погляди на життя і виховання дитини. Між ними давно були деякі непорозуміння, які згодом переросли у конфлікт, результатом якого стало те, що вони з 17 липня 2017 р. проживають окремо. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, про що 22.09.2012 було складено актовий запис № 2510. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO] Протягом останніх років їх сімейне життя поступового погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини та сумісне проживання фактично припинені з січня 2015 р., спільне господарство не ведеться. Відтак їх сім'я розпалася, примирення і збереження шлюбу неможливі Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку, проте до суду він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмовий відзив на позов не подав. З огляду на неявку відповідача в судове засідання суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.09.2012 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2510. Подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO] З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життя та сімейні відносини сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Судом встановлено, що [PERSON] вагітна дитиною, батьківство якої визнається [PERSON], про що свідчить його нотаріально засвідчена заява. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2006 р. відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 109. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Їх подружнє життя не склалося через втрату взаєморозуміння. З квітня 2015 р. сторони шлюбних відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2004 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з відповідачкою разом не проживають більше двох років, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачкою не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Ні позивач ні відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та проти розірвання шлюбу не заперечували. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Дійсно, 14.08.2004 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] а/з № 912 (а.с. 10). [INFO] [PERSON], і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Як з'ясував суд, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2005 р. Від спільного проживання подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку із втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить шлюб з відповідачкою розірвати. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, згідно заяви, позов визнала. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.04.2005 р. Від спільного проживання подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина проживає разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 692, мотивуючи вимоги тим, що сімя фактично розпалась. Причиною розлучення є психологічна несумісність характерів, взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, наявність постійно виникаючих суперечок та конфліктів між ними. Примирення та збереження шлюбу неможливо. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 01.11.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 063442 від 01.11.2007 р. (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з серпня 2016 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.06.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 280, мотивуючи вимоги тим, шлюбні відносини з відповідачем не склалися у звязку з різними характерами та різними поглядами на життя та шлюбні обовязки. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що подружжя втратило взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові й поваги однин до одного, єдність цілей та мети створення та існування спільної сімї. Разом не проживають з вересня 2016 року, майже рік, спільного господарства не ведуть. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 04.06.2004 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 220521 від 04.06.2004 р. (а.с.6). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня 2016 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 826, мотивуючи вимоги тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися у звязку з відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Між ними втрачені всі фізичні і духовні зв'язки, почуття любові і поваги один до одного. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23.09.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 219901 від 04.11.14 р. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з червня 2017 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.03.1989 року відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 8, мотивуючи вимоги тим, що разом не проживають останні 8 років, спільного господарства вже давно не ведуть. Крім того, позивач вже багато років проживає спільною сімєю з іншою жінкою, з якою бажає зареєструвати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Діти є повнолітніми та мешкають окремо. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 13.03.1989 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖД № 262695 від 22.09.2016 р. (а.с.6). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено вісім років тому. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Згідно витягу з протоколу засідання ВКК від 17.10.2017 р. [PERSON] є вагітною на 28 тижні.

Outcome: approved