Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина. 22 липня 2016 року вона приїхала до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки нотаріальна контора зачинялась, їй порадили або прийти наступного дня або направити поштою відповідну заяву. Тому того ж дня вона направила заяву до нотаріальної контори. 03 серпня 2016 року вона отримала листа від приватного нотаріуса про відкриття спадкової справи. Наступного дня вона звернулась до даного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але нотаріус своє постановою відмовив їй через пропуск строку, встановленого для прийняття спадщини. Вказала, що вона вчасно подала заяву, але через вину пошти її заява не вчасно надійшла до нотаріальної контори, що є поважною причиною. Вважає своє право порушеним. Просила суд визначити їй додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні відповідачка [PERSON], тертя особа [PERSON] проти позову заперечували, подали суду письмові заперечення проти позову. Суду пояснили, що після смерті бабусі вона та її батько займались похованням. В останній день строку, встановленого для прийняття спадщини, вона подала заяву про прийняття спадщини, подавши безпосередньо нотаріусу заяву. Нотаріус направив листа позивачу на адресу, де вона мешкає та яка була відома їй. Іншої адреси проживання чи перебування позивача їй не було відомо. Вказана причини є не поважною, оскільки пошта працює, а заява мала бути подана безпосередньо до нотаріальної контори. Поданий конверт не можне підтверджувати направлення листа, бо невідомо що було направлено. Належним доказом відправки може бути лише квитанція про направлення листа. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У судовому засіданні судом роз'яснено обов'язок позивачів довести свої вимоги та у разі складнощів в отриманні доказів, суд сприяє їх подачі, розглядаючи відповідні клопотання. Клопотань від позивачів суду не заявлено. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. [PERSON] була матір'ю [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], виданого відділом ЗАГСу виконавчого комітету Фастівської міської ради) та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], виданого відділом ЗАГСу виконавчого комітету Фастівської міської ради). З матеріалів спадкової справи встановлено, що 23 липня 2016 року до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Нікітенко В.В. звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі - [PERSON]; 23 липня 2016 року до нотаріуса також надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]; та 04 серпня 2016 року заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Нікітенко В.В. від 08 серпня 2016 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, через пропуск встановленого законом строку. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1272 ЦК України у разі пропущення встановленого строку для прийняття спадщини спадкоємець вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, глава 10, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Судом також встановлено, що 22 липня 2016 року [PERSON] направила на адресу Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Пояснення відповідача, що даний лист та конверт не можуть бути підтвердженням відправки листа, оскільки мала бути подана відповідна квитанція, суд до уваги не бере, оскільки належних та допустимих доказів на спростування доказів позивача, нею не подано. Натомість факт відправки листа підтверджено копією конверту та листа, а також показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], який підтвердив, що дійсно він та [PERSON] були в нотаріальній конторі наприкінці робочого дня, а потім пішли на пошту та направили листа про прийняття спадщини простою кореспонденцією. Чинним законодавством не встановлено обов'язку спадкоємця звертатись безпосередньо лише до нотаріуса із заявою або направляти листи лише рекомендованою кореспонденцією та неможливість направлення заяв поштою простою кореспонденцією. З матеріалів справи встановлено, що заяву [PERSON] було перенаправлено до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Нікітенко В.В., що підтверджено листом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області №1497/01-16 від 17 серпня 2016 року. При цьому вказано, що на час надходження даної заяви спадкова справа вже була заведена у приватного нотаріуса. З наданих суду пояснень вбачається, що поважною причиною позивач вказала вину поштових пересилань. Разом з тим, враховуючи пояснення осіб, дослідженні подані сторонами докази, покази свідка, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] строк для прийняття спадщини не пропустила, оскільки 22 липня 2016 року направила заяву про прийняття спадщини, що підтверджено належними та допустимими доказами, та не спростовано відповідачем при розгляді справи. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки чинним законодавством не передбачено надання додатково строку для прийняття спадщини у разі його не пропущення, тому в задоволенні позовних вимог суд відмовляє. Пояснення представника позивача, що його право порушено та наявною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивач мав оскаржити постанову нотаріуса. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed