Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

у серпні 2019 року ФОП [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 35 225,90 грн. Крім того, просив стягнути на його користь понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 8 500,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 24.04.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 5250212-02-00-00, предметом якого є страхування транспортного засобу Renault Duster д.н.з. [NUMBER] . 19.11.2018 року на бул. Дружби Народів у м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва 06.02.2019 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. Згідно рахунку-фактури № СЧ -0061668 від 14.12.2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Duster д.н.з. [NUMBER] склала 135 861,88 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 134 725,90 грн., а тому до ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Страховий капітал», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «Страховий капітал`з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «СК «Страховий капітал» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом страхування № АМ/2156406 в розмірі 99 500,00 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 35 225,90 грн. 11.07.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 5250212-02-00-00 від 24.04.2018 року. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 06.12.2019 року (а.с. 33-34). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.04.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 5250212-02-00-00, предметом якого є страхування транспортного засобу Renault Duster д.н.з. [NUMBER] (а.с. 9-11). 19.11.2018 року на бул. Дружби Народів у м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва 06.02.2019 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України (а.с. 12). Згідно рахунку-фактури № СЧ-0061668 від 14.12.2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Duster д.н.з. [NUMBER] склала 135 861,88 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 134 725,90 грн., а тому до ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Страховий капітал», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «Страховий капітал`з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «СК «Страховий капітал» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом страхування № АМ/2156406 в розмірі 99 500,00 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 35 225,90 грн. 11.07.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 5250212-02-00-00 від 24.04.2018 року (а.с.5-8). За даними додатку №1 до Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги від 11.07.2019 року, борг [PERSON] за страхове відшкодування [PERSON] становить 35 225,90 грн. (а.с. 8). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, ФОП [PERSON] є належним позивачем у справі. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування збитків в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано суду докази на підтвердження факту оплати ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500,00 грн., а тому вони підлягають компенсації в зазначеному розмірі (а.с. 27). Також, суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 768,40 грн. на користь позивача (а.с. 3). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved