Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача [PERSON] вчинити дії, а саме надати позивачеві письмову інформацію щодо сум грошових коштів, виручених від застави, а саме у боржника [PERSON], зі складанням щоквартальних актів звірки за договором № 09/11/17 від 29.08.2011 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З від 25.08.2011. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.08.2011 відповідачем та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» укладено договір застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З, яким забезпечувалися вимоги відповідача щодо повернення грошових коштів в розмірі 6000000,00 грн., розміщених згідно з договором банківського рахунку № 28/ПФ/10/3508 від 11.06.2010. У подальшому у зв'язку з невиконанням договору банківського рахунку, відповідачем та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» укладено договір № 09/11/17 від 29.08.2011 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З від 25.08.2011, предметом якого були майнові права на загальну суму 22834208,71 грн. за наступними кредитними договорами № 005-В/02.29 від 21.06.2007 та № 006-В/02.29 від 22.06.2007, що укладені з [PERSON] 30.08.2011 було укладено договір про заміну іпотекодержателя за іпотечним договором, що забезпечує вимоги за вищевказаними кредитними договорами. У зв'язку з тим, що вартість предмета іпотеки перевищує забезпечені вимоги, у відповідача виникла дебіторська заборгованість у розмірі 16834280,71 грн., яка ним визнана у договорі відступлення. Останній акт звірки за договором відступлення відповідачем було складено 31.12.2014, та надалі відповідач не повідомляв ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» або позивача про отримання сум за відступленими кредитними договорами. Серед інших активів ПАТ «КБ «Володимирський» передано ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» актив, який виник із договору № 09/11/17 від 29.08.2011 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З від 25.08.2011, укладеним між ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» та відповідачем. Оскільки відповідач не виконав свої обов'язки за договором відступлення, позивач звернувся до суду з позовом /а. с. 4-5/. Ухвалою судді від 10.02.2018 у справі відкрито провадження /а. с. 49/. Ухвалами від 14.12.2017, постановленими на місці, без виходу до нарадчої кімнати, занесеними до журналу судового засідання, суд замінив позивача ТОВ «Інвест Кредит Капітал» на його правонаступника ТОВ «Кредоактив», та залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «ХДМ-СЕРВІС» /а. с. 129, 130/. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у спрощеному порядку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, підтримує позов у повному обсязі /а. с. 139/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, проте судова повістка, направлена засобами поштового зв'язку, повернулася без вручення адресату, про причини неявки суду невідомо. Окрім того, заяви та клопотання з процесуальних питань подано суду не було. Третя особа у справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяви, клопотання з процесуальних питань не було подано. Представник третьої особи у справі ТОВ «ХДМ-СЕРВІС» у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце якого був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяви, клопотання з процесуальних питань не подавалися. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 25.08.2011 відповідачем та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» укладено договір застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З, предметом якого є забезпечення вимог заставодержателя [PERSON]) до заставодавця (ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ») по поверненню грошових коштів у розмірі 6000000 грн., розміщених згідно з договором банківського рахунку № 28/ПФ/10/3508 від 11.06.2010 з усіма змінами та доповненнями. У відповідності до цього договору ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» передає відповідачу у заставу майнові права, що виникають з договору кредиту № 005-В/02.29 від 21.06.2007 з усіма змінами та доповненнями, укладеного між АКБ «Європейський» (права вимоги за яким перейшли до заставодавця) та [PERSON], та майнові права, що виникають з договору кредиту № 006-В/02.29 від 22.06.2007 з усіма змінами та доповненнями, укладеного між АКБ «Європейський» (права вимоги за яким перейшли до заставодавця) та [PERSON] /а. с. 6-7/. У подальшому, у зв'язку з невиконанням вищевказаного договору банківського рахунку, між відповідачем та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» укладено договір № 09/11/17 від 29.08.2011, предметом якого є відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги на предмет застави, укладеного між ними договору застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З від 25.08.2011, що забезпечує виконання зобов'язань за договором банківського рахунку № 28/ПФ/10/3508 від 11.06.2010 /а. с. 8-10/. Як передбачено погодженими умовами пункту 1.2 договору № 09/11/17 від 29.08.2011, згідно з п. 3.4. договору застави, у рамках позасудового звернення стягнення на заставлене майно та у порядку ст. ст. 512-519 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про заставу», до заставодержателя [PERSON]) переходять всі права вимоги на загальну суму 22834280 грн. 71 коп. за кредитними договорами № 005-В/02.29 від 21.06.2007 з усіма змінами та доповненнями, укладеного між АКБ «Європейський» (права вимоги за яким перейшли до заставодавця) та [PERSON], та майнові права, що виникають з договору кредиту № 006-В/02.29 від 22.06.2007 з усіма змінами та доповненнями, укладеного між АКБ «Європейський» (права вимоги за яким перейшли до заставодавця) та [PERSON] 30.08.2011 укладено договір про заміну іпотекодержателя за іпотечним договором, що забезпечує вимоги за вищевказаними кредитними договорами, а саме новий іпотекодержатель АТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» замінюється на наступного іпотекодержателя [PERSON] /а. с. 11/. У зв'язку з тим, що вартість предмета іпотеки перевищує забезпечені вимоги, у відповідача виникла дебіторська заборгованість у розмірі 16 834 280, 71 грн., яка ним визнана у договорі відступлення, а саме у п. 2.5 якого, вказано, що заставодержатель зобов'язується повернути різницю заставодавцю протягом п'яти робочих днів з дня отримання грошових коштів за рахунок АТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ». При цьому з моменту передачі права вимоги на предмет застави, заставодавець різницю між вартістю права вимоги заставодержателя та загальною сумою гривневого еквіваленту заборгованості боржника згідно з п. 1.2. цього договору визнає як дебіторську заборгованість заставодержателя у сумі 16 834 280 грн. 71 коп. Згідно з п. 2.6 договору № 09/11/17 від 29.08.2011 про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З від 25.08.2011, заставодержатель зобов'язаний щоквартально у строк до 10 числа надавати заставодавцю письмову інформацію щодо сум грошових коштів, виручених від реалізації предмета застави із складанням акту звірки заборгованості. ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» було виконано свої обов'язки щодо надання документів, пов'язаних з правом вимоги, що підтверджується актами прийому-передачі документів від 05.09.2011 /а. с. 14-15/. Останній акт звірки за договором відступлення відповідачем було складено 31.12.2014, після чого, відповідач не повідомляв позивача про отримання сум за відступленими кредитними договорами /а. с. 17/. Постановою Правління Національного банку України від 30.08.2011 № 301 вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ». 30.10.2014 ліквідація банку завершена. На виконання рішення Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльністю банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 10.02.2015 № 64 щодо визначення юридичної особи в управління якої будуть передаватись непродані активи банку, 20.02.2015 між кредитором, Національним банком України та ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ», укладений тристоронній договір № 43-Л про передавання в управління непроданих активів /а. с. 18-21/. Відповідно до договору, 26.02.2015 ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» передані всі активи кредитора, ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ», як управитель активів ПАТ «КБ «Володимирський», мало право володіти, користуватися і розпоряджатися активами, відповідно до законодавства України та умов договору. Серед інших активів, згаданими вище, ПАТ «КБ «Володимирський» передано ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» актив, який виник із договору № 09/11/17 від 29.08.2011 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/3 від 25.08.2011, укладеним між ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» та відповідачем. Листами від 12.05.2015, 22.09.2015 та 26.12.2016 ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» повідомляло про вищевказані обставини та вимагало виконати свої обов'язки за договором, проте відповіді від [PERSON] не надходили /а. с. 24-29/. На підставі рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України № 540 від 02.12.2016, між ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КРЕДОАКТИВ» було укладено договір про відступлення прав вимог № 03/16-1 від 02.02.2017. Відповідно до вказаного договору ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КРЕДОАКТИВ» права вимоги за договором № 09/11/17 від 29.08.2011 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З від 25.08.2011, про що повідомлено відповідача [PERSON] /а. с. 113, 114-115/. Отже, ТОВ «КРЕДОАКТИВ» набуло право вимоги за вищевказаним договором відступлення. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї. Виконання цивільного обов'язку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК). Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Листом від 01.04.2014 щодо аналізу практики застосування судами статті 16 Цивільного кодексу України Верховний Суд України надав роз'яснення, що такий спосіб захисту застосовується в зобов'язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов'язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов'язку чи уникає його. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно з приписами частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до частин 2 і 3 вказаної статті Кодексу, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, ґрунтуються на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як передбачено положеннями частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Цивільним законодавством передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За приписами частини 1 статті 252 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 2.6 договору № 09/11/17 від 29.08.2011 про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПФ/10/3508/З від 25.08.2011, заставодержатель зобов'язаний щоквартально у строк до 10 числа надавати заставодавцю письмову інформацію щодо сум грошових коштів, виручених від реалізації предмета застави із складанням акту звірки заборгованості. Останній акт звірки за договором відступлення відповідачем було складено 31.12.2014, після чого, відповідач не повідомляв позивача про отримання сум за відступленими кредитними договорами. Таким чином, судовим розглядом встановлено правомірність та обґрунтованість вимог ТОВ «КРЕДОАКТИВ» до відповідача [PERSON], оскільки відсутність актів звірки взаємних розрахунків та інформації про отримані відповідачем кошти за відступленими правами вимоги унеможливлює встановлення підстав для стягнення заборгованості відповідача перед позивачем. Тому, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved