Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало на те, що 13 травня 2011 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №ВLаЖГА00034078, за умовами якого банку надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 5000 грн. на строк до 13.05.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в 15 % річних. Разом з тим, відповідачка належним чином своїх зобовязань не виконала, у звязку з чим у неї станом на 06 серпня 2015 року утворилась заборгованість, яка становить 6105,02 грн. та складається із: простроченої до повернення суми кредиту в розмірі 986,06 грн., прострочених відсотків за користування кредитом 254,23 грн., комісії за РО 525,00 грн. та плати за пропуск платежів (пені) в розмірі 4339,73 грн. Посилаючись на вказане, а також умови договору та норми матеріального права, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку вищевказану суму заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився, разом з тим подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника банку, а також просив про задоволення заявлених вимог в повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останньою відомою адресою місця її проживання, а також адресою реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою адресно-довідкового бюро, причини неявки суду не повідомила, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~ Ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що 13 травня 2011 року між сторонами укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00034078, який є комплексний та поєднує у собі умови кредитного договору та договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку (а/с 7-10). Так, згідно ч.ч. 1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною 2 ст. 628 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Крім того, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, вищевказані вимоги закону та умови кредитного договору, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитно-договірні відносини. Так, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Як убачається з умов укладеного між сторонами кредитного договору, банк надав відповідачу кредит у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії в сумі 5000,00 грн. на строк терміном до 13.05.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, в обмін на зобовязання позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками, а також сплачувати інші платежі визначені договором відповідно до Графіку погашення заборгованості, який є невідємною частиною договору. Крім того, згідно умов п. 2.5.2, п. 2.5.3 вказаного договору, позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору (надалі - «Рахунок-кореспондент»), у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Банк не несе відповідальності за строки та умови перерахування грошових коштів, що спрямовані Позичальником на виконання свої боргових зобов'язань за цим Договором через інші уповноважені банки та/або фінансові установи. Якщо Позичальник перераховує грошові кошти в рахунок виконання своїх боргових зобов'язань за Договором через інші уповноважені банки та/або фінансові установи, з метою дотримання строків належного виконання зобов'язань, таке перерахування має бути здійснене Позичальником не менше ніж за 3 (три) робочих дні до дати настання терміну виконання зобов'язання. Погашення боргових зобов'язань Позичальника за Договором здійснюється шляхом списання Банком коштів з Рахунка-кореспондента щомісяця в дату, передбачену чинною на день оплати редакцією Графіку, та в черговості, передбаченій п.2.5.6 Загальної частини Договору. Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, умовами договору було передбачено можливість погашення чергового щомісячного платежу як безпосередньо через відділення банку такі і через інші фінансові і банківські установи, на такі умови договору погодилась відповідач, про що свідчить її підпис у договорі, а тому на думку суду відповідач була обізнана про наявність обовязку виконувати умови договору та можливість внесення чергового платежу згідно Графіку у інших фінансових та банківських установах. Разом з тим, не зважаючи на те, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши обумовлену у договорі суму грошових коштів, відповідачка своїх зобовязань належним чином не виконувала, зокрема останнє здійснення платежів нею проведено у грудні 2013 року, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 06 серпня 2015 року становить 6105, грн. 02 коп. та складається із: простроченої до повернення суми кредиту в розмірі 986 грн. 06 коп., прострочених відсотків за користування кредитом 254 грн. 23 коп., комісії за РО 525,00 грн. та плати за пропуск платежів (пені) в розмірі 4339 грн. 73 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а/с 3-4). Так, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. При цьому, ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з тим, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо розміру заборгованості за кредитним договором й відповідно не надано доказів щодо належного виконання зобовязань за вищевказаним договором. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідачка [PERSON] не виконує свої зобовязання за укладеним договором № ВLаЖГА00034078 від 13 травня 2011 року й відповідно не надала суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, зокрема доказів щодо належного виконання своїх зобовязань за кредитним договором, суд вважає, що заявлений банком позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved