Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що 10 грудня 2013 року померла [PERSON] Після смерті останньої відкрилася спадщина на належний [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Лука, 7 у с. Залісся, Камінь-Каширського району, Волинської області. Спадкоємців першої черги за законом немає. Згідно заповіту, що залишила спадкодавець [PERSON], вона є спадкоємцем належного їй майна. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, оскільки нею не подано відповідних правовстановлюючих документів. [PERSON] за життя таких документів не мала. З урахуванням наведеного, просить визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по вул. Лука, 7 у с. Залісся, Камінь-Каширського району, Волинської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10 грудня 2013 року. Ухвалою суду від 01 жовтня 2015 року до участі у розгляді справи залучено [PERSON] та [PERSON] як співвідповідачів. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, її представники - [PERSON] та [PERSON] подали заяви, із змісту яких вбачається, що вони просять справу розглянути у їх відсутності (а.с. 43, 64). Представник відповідача в.о. сільського голови Заліської сільської ради [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову (а.с. 34, 35). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення їм поштових відправлень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 10 грудня 2013 року (а.с. 4). Останній на праві власності належали деревяний житловий будинок та надвірні будівлі і споруди у с. Залісся по вул. Лука, 7, Камінь-Каширського району, Волинської області, побудовані у 1966 році, що стверджується витягом з погосподарської книги № 4 за 2015 рік, довідкою № № 684 від 06 серпня 2015 року Заліської сільської ради Камінь-Каширського району та будівельним паспортом на земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового на імя забудовника [PERSON] від 1966 р. (а.с. 6, 7, 55-60). Загальна площа цього житлового будинку становить 55,7 кв.м. (а.с. 10). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області [PERSON] 24 липня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 166, яким усе майно, у тому числі спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами заповіла позивачці [PERSON] Даний заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 8, 40). 10 червня 2014 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті померлої, тобто у встановлений законом строк прийняла спадщину (а.с. 37-42). Разом з тим, нотаріус, як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 522/02-14 від 06 серпня 2015 року, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що належали [PERSON], оскільки позивачка не надала правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 5). Таких документів спадкодавець [PERSON] за життя не мала, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 19.08.2015 р. № 42480060 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна від 19.08.2015 № 42479990 (а.с. 32, 33), а тому позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить висновку, що за позивачкою належить визнати право власності на спірне нерухоме майно. За згодою представника позивачки суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved