Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON], про визнання недійсними кредитного договору від 29.05.2007 № 24-07-И/10, договорів поруки від 29.05.2007 № 24-07-П1/10, від 29.05.2007 № 24-07/П2/10 та стягнення переплачених сум, а саме: 18180 грн. комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування при проведенні кредитних операцій, 197657 грн. комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів, 2082,49 доларів США, які були сплачені як кредит та проценти за користування кредитом. В обґрунтування позову зазначив, 29.05.2007 між ним та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є відповідач, в особі філії «Київське регіональне управління», яке було перейменоване в філію «Центральне регіональне управління», був укладений кредитний договір № 24-07-И/10. Після 8 років добросовісного виконання умов кредитного договору відповідачем була надана позивачу довідка, в якій зазначено, що станом на 06.05.2015 заборгованість по тілу кредиту становить 161048,82 доларів США. Ця сума заборгованості по кредиту, на думку позивача, була завищеною, у зв'язку з чим позивач вирішив її перевірити, однак, в документах, які відповідач під час та після укладення кредитного договору надав позивачу, не виявилося документів про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуг нотаріуса, страховика, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору. З огляду на відсутність зазначених документів, позивач 14.09.2015 направив відповідачу лист, в якому просив надати протягом одного місяця копії документів, що складалися при укладанні кредитного договору, зокрема, копію кредитного договору, додатків і додаткових угод до нього та документів про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, а також про вартість послуг нотаріуса, страховика, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору. Відповідач проігнорував вищевказаний лист позивача та не надав ані відповіді на лист, ані витребуваних копій документів. На думку позивача кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки його умови є несправедливими, порушують принцип добросовісності і призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, та кредитний договір суперечить нормам актів цивільного законодавства України, зокрема, нормам Закону № 1023, положенням Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, та завдає шкоди позивачу як споживачу. На виконання умов кредитного договору, з метою забезпечення виконання зобов'язань позивача щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, були укладені договори поруки № 24-07-П1/10 від 29.05.2007р., між Відповідачем, гр. [PERSON] та Позивачем, та № 24-07-П2/10 від 29.05.2007р., між відповідачем, гр. [PERSON] та позивачем, за якими [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися перед відповідачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором. Позивач зазначає, що внаслідок недійсності кредитного договору підлягають визнанню недійсними договір поруки № 24-07-П1/10 від 29.05.2007р. та договір поруки № 24-07-П2/10 від 29.05.2007р. Також зазначає, що враховуючи те, що сума 200 000,00 дол. США позивачем була повернута відповідачу, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача суми, що були переплачені, а саме: 18180 грн. комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування при проведенні кредитних операцій; 197657 грн. комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів; 2082,49 доларів США, які були переплачені позивачем відповідачу в якості кредиту та процентів за користування кредитом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи [PERSON] - [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.05.2007 між позивачем та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитний договір № 24-07-И/10. Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. кредитного договору, відповідач надає позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 200000 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,8% річних. Кредитні ресурси, отримані позивачем за цим договором, використовуються за цільовим призначенням: для придбання 3-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73,80 кв.м., житловою площею - 49,3 кв.м. Відповідно до п 3.2. кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 28.05.2027. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язується щомісяця в термін з 26 по останнє число кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості у складі щомісячного ануїтетного платежу розмірі 2062 доларів США, згідно Графіка зниження розміру заборгованості. На виконання умов кредитного договору, з метою забезпечення виконання зобов'язань позивача щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, були укладені договори поруки № 24-07-П1/10 від 29.05.2007р., між відповідачем, гр. [PERSON] та позивачем, та № 24-07-П2/10 від 29.05.2007р., між відповідачем, гр. [PERSON] та позивачем, за якими [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися перед відповідачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором. В силу вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. За положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на дату укладення договору, інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Твердження позивача, що банком не надавалась інформація у письмовій формі, що передує укладенню договору, а саме: інформація про умови кредитування, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки він був з ними ознайомлений, а саме: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений (п. 2.3. Кредитного договору); б) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та офіційному сайті Банку - www.fcbank.com.ua/ru/current_information); в) тип відсоткової ставки (п. 4.1 Кредитного договору); ґ) суму, на яку кредит може бути виданий (п. 2.1. Кредитного договору); д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та офіційному сайті Банку - www.fcbank.com.ua/ru/current_information); е) строк, на який кредит може бути одержаний ( п. 3.2. Кредитного договору); є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; (графік зниження позичкової заборгованості - додаток №1 до Кредитного договору); ж) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси ат Кредит» та офіційному сайті Банку - www.fcbank.com.ua/ru/current_information); з) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (знаходились на стенді у відділенні АТ «Банк «Фінанси ат Кредит» та офіційному сайті Банку - www.fcbank.com.ua/ru/current_information). Таким чином, підписуючи кредитний договір №24-07-И/10 від 29.05.2007 р. позивач підтвердив, що він ознайомлений з його умовами та цілком погоджується із ними. Крім того, суд вважає, що уклавши кредитний договір №24-07-И/10 від 29.05.2007 р. та приступивши до його виконання, сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх внутрішній волі та спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені. При цьому, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Цього зроблено не було, споживач кредитний договір підписав, отримав кредитні кошти, розпорядився ними на власний розсуд, сплачував кредит згідно Графіку, а отже, визнавав в повному обсязі умови договору та погоджувався з ними. Згідно з ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно з роз'ясненнями викладеними у п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.п.7, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. В ході судового розгляду встановлено, що умови спірного кредитного договору не відповідають критеріям несправедливості, вони є справедливим та у рівній мірі враховують інтереси як банку, так і клієнта, а тому не можуть бути визнані недійсними. Враховуючи те, що відсутні правові підстави для визнання спірного кредитного договору недійсним, то суд приходить до висновку про відмову в позові в повному обсязі, оскільки інші вимоги про визнання недійсними договорів поруки та стягнення переплачених сум є похідними. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed