Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позов до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування МРА ОМР, Служба у справах дітей Одеської міської ради, посилаючись на те, що з 06 червня 2006 року він проживав з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них з відповідачкою народився син [PERSON], [INFO], який до 2013 року проживав разом з ними. Позивач зазначив, що з травня 2013 року вони з відповідачкою разом не проживають, син залишився проживати з матір'ю, яка після припинення відносин перешкоджає йому у спілкуванні з сином та не дає можливості приймати участь у його вихованні. Вказував, що він з цього приводу звертався до органів поліції, та до органу опіки та піклування. Рішенням органу опіки та піклування від 19 травня 2017 року відповідачку [PERSON] було зобов'язано не перешкоджати батьку зустрічам і спілкуванню з сином та визначені способи участі позивача у вихованні дитини. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування від 19 травня 2017 року та перешкоджає йому зустрічатися та спілкуватися з сином, позивач просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та у його вихованні, зобов'язати відповідачку надати йому можливість систематично спілкуватися з сином [PERSON], [INFO] кожну першу та третю суботу кожного місяця з 10 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин та кожну другу та четверту неділю місяця з 10 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин, а також за попередньою домовленістю у дні народження та святкові дні. В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба по справах дітей Малиновського району м. Одеси про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з 2006 року проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], який з моменту народження проживав разом з нею. Зазначила, що у 2013 року відповідач переїхав жити до своїх батьків, припинив спілкування із нею та сином, та надавати буд яку матеріальну допомогу, або іншу допомогу для утримання сина. Стверджувала, що за останні чотири роки відповідач не проявляв жодної зацікавленості до дитини, не займався його вихованням та не цікавився його життям. Вказувала, що відповідач [PERSON] жорстка людина, влаштовував сварки у родині, висловлювався нецензурно, та 26 серпня 2017 року без відома позивачки забрав сина до себе. Посилаючись на те, що поведінка відповідача має негативний вплив на неповнолітнього [PERSON], позивачка просила суд визначити місце проживання дитини з нею, [PERSON] Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року до участі у вказаній справі за зустрічним позовом було залучено Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с. 80). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти задоволення зустрічного позову та визначення місця проживання дитини з матір'ю. Представник відповідачки, яка діє на підставі довіреності від 11 вересня 2017 року, в судовому засіданні просила суд задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову. Раніше відповідачка надала до суду заперечення, в якихзазначила, що позивач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання (а.с. 46). Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Через канцелярію суду надійшов висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №2062/01-20 від 01 серпня 2018 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 132-134). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги, [PERSON], а також зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами першою та тринадцятою СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у сторін народився син [PERSON], який проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 29). З матеріалів справи вбачається, що оскільки батьками малолітнього [PERSON], [INFO] не було досягнуто згоди про порядок виховання дитини та спілкування з нею, 19 травня 2017 року органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було надано висновок про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні його сина, яким зобов'язано [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] та визначено способи участі батька з малолітнім сином [PERSON], [INFO] шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною, кожну першу та третю суботу місяця, з 10:00 год. до 20:00, та кожну другу та четверту неділю місяця з 10:00 год. до 20:00 год., а також, дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків (а.с. 5-6). Висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/620 від 19 травня 2017 року сторонами не оскаржувався. В судовому засіданні, позивач стверджував, що відповідачка порушує його права та права їх дитини, оскільки остання ігнорує рішення органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації та чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, з підстав чого він звертався до поліції (а.с. 8). Допитані у судовому засіданні під присягою свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дійсно, відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із сином, а останній прагне спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні, матеріально допомагає йому. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що оскільки наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/620 від 19 травня 2017 року на даний час не скасований, то саме цей висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради повинен бути прийнятий судом в якості доказу щодо розв'язання спору між сторонами щодо участі батька дитини у її вихованні. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір'ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№ 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. Як встановлено судом, батько дитини, позивач у справі не ухилявся і не ухиляється від спілкування з сином, бажає приймати участь у його вихованні, а тому суд вважає, що сторони повинні виконувати встановлений рішенням органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/620 від 19 травня 2017 року порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO], яким встановлено систематичні зустрічі батька з дитиною, кожну першу та третю суботу місяця, з 10:00 год. до 20:00, та кожну другу та четверту неділю місяця з 10:00 год. до 20:00 год., а також, дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки заявлений позивачем режим побачень з сином відповідає рішенню органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/620 від 19 травня 2017 року, який сторонами не оскаржувався. Досліджуючи вимоги позивачки за зустрічним позовом, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №2062/01-20 від 01 серпня 2018 року вбачається, що мати дитини [PERSON] працює в КП «ЖКС» Хмельницький» двірником на дільниці №1 з 21 червня 2018 року, характеризується сусідами як турботлива мати, яка займається вихованням дитини та цікавиться його розвитком. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Зазначено, що відповідно до характеристики Одеської загальноосвітньої школи №18 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області учня 3-А класу [PERSON]., [INFO], вихованням сина займається мати [PERSON], яка приймає активну участь в житті класу і школи, багато уваги приділяє вихованню, здоров'ю та розвитку сина, відвідує батьківські збори. Батько, [PERSON], не приймає участі у вихованні сина, до шкоди ніколи не з'являється. Відповідно до висновку №2062/01-20 від 01 серпня 2018 року, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом із матір'ю - [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір'ю, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №2062/01-20 від 01 серпня 2018 року є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 640,00 грн., які сплачені позивачем за первісним позовом у повному обсязі при зверненні до суду, та судовий збір за подання зустрічного позову у розмірі 320,00, які сплачені позивачкою за зустрічним позовом у повному обсязі (а.с. 1, 18).

Outcome: approved