Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В підтвердження позовних вимог вказала, що згідно рішення сесії Сквирської міської ради Київської області від 12.03.2001 року набула право власності на земельну ділянку площею 6,219 га, розташовану на території Сквирської міської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-КВ №053071, виданого 19.03.2001 року Сквирською міською радою народних депутатів. З часу набуття права приватної власності на зазначену земельну ділянку, по даний час, земельна ділянка перебуває в оренді в ТОВ Агрофірма «Сквира», далі у ПП «Агро-Олімп 2006». У 2014 році, у звязку з виниклою необхідністю, через ПП «Паралель Плюс Експерт» позивачем було виготовлено технічну документацію із землеустрою, однак 23.12.2015 року державний кадастровий реєстратор виніс рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у звязку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою 3224010100:003:009:0002, площа співпадає на 50,0067%. На земельну ділянку №17 загальною площею 6,219 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-КВ №053071, виданого 19.03.2001 року Сквирською міською радою народних депутатів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно розпорядження Сквирської райдержадміністрації від 19.07.2004 року №406, було видано державні акти на право власності на земельну ділянку: серія ЯБ №266677, на площу 3,1103 га, на імя [PERSON] та серія ЯБ №266694, площею 3,1103 га, на імя [PERSON], що унеможливлює провести державну реєстрацію належної позивачу земельної ділянки у відповідних органах. Вважає зазначені розпорядження Сквирської РДА Київської області №406 від 19.07.2004 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 18-ти власникам земельних часток (паїв) в межах Сквирської міської ради Київської області», в частині, затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки гр. [PERSON], [PERSON] (п/н №№ 15,16 згідно Списку власників земельних часток (паїв), яким передаються земельні ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Сквирської міської ради Київської, що є додатком №1 до зазначеного розпорядження, є протиправним, а державні акти, видані вище названим громадянам є недійсними. З урахуванням наведеного, позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Сквирської райдержадміністрації Київської області від 19.07.2004 року №406, в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки гр. [PERSON], [PERSON], як власникам земельних ділянок щодо складання державних актів на право власності на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Сквирської міської ради Київської, визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 266677, виданого Сквирською районною державною адміністрацією Київської області на імя [PERSON], недійсним та скасувати, визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 266694, виданого Сквирською районною державною адміністрацією Київської області на імя [PERSON], недійсним та скасувати. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі, треті особи в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просять ухвалити рішення в їх відсутності, позов визнають, заперечень не мають. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що згідно рішення сесії Сквирської міської ради Київської області від 12.03.2001 року позивач набула право власності на земельну ділянку площею 6,219 га, розташовану на території Сквирської міської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-КВ №053071, виданого 19.03.2001 року Сквирською міською радою народних депутатів. З часу набуття права приватної власності на зазначену земельну ділянку, по даний час, вказана земельна ділянка перебуває в оренді в ТОВ Агрофірма «Сквира», далі у ПП «Агро-Олімп 2006». У 2014 році, у звязку з виниклою необхідністю, через ПП «Паралель Плюс Експерт» позивачем було виготовлено технічну документацію із землеустрою, однак 23.12.2015 року державний кадастровий реєстратор виніс рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у звязку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою 3224010100:003:009:0002, площа співпадає на 50,0067%. На земельну ділянку №17 загальною площею 6,219 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-КВ №053071, виданого 19.03.2001 року Сквирською міською радою народних депутатів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно розпорядження Сквирської райдержадміністрації від 19.07.2004 року №406, було видано державні акти на право власності на земельну ділянку: серія ЯБ №266677, на площу 3,1103 га, на імя [PERSON] та серія ЯБ №266694, площею 3,1103 га, на імя [PERSON], що унеможливлює провести державну реєстрацію належної позивачу земельної ділянки у відповідних органах. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ст.41 Конституції України кожен має право, зокрема, володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ч.7 Перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи , що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Згідно ст.2 Закону України Про місцеві державні адміністрації місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України Про місцеві державні адміністрації на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, щорічного послання Президента України до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обовязковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Згідно з п.2 ч.1 ст.21 Закону України Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до п. а ч.1 ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За змістом статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.43 Закону України Про місцеві державні адміністрації акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Статтею 50 Закону України Про місцеві державні адміністрації передбачено, що розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст.154 Земельного Кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають право втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обовязки чи обмеження. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Разом з тим установлено, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження, Сквирської райдержадміністрації від 19.07.2004 року №406, на підставі якого було видано державні акти на право власності на земельну ділянку №17, зокрема: серія ЯБ №266677, на площу 3,1103 га, на імя [PERSON] та серія ЯБ №266694, площею 3,1103 га, на імя [PERSON], 19.03.2001 року на названу земельну ділянку за №17, загальною площею 6,219 га, Сквирською міською радою народних депутатів було видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-КВ №053071, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на імя [PERSON] Таким чином, суд вважає визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Сквирської РДА Київської області від 19.07.2004 року №406, в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON], [PERSON], видані держані акти визнати недійсними та скасувати їх.

Outcome: approved