Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення до квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що [PERSON] є дружиною та спадкоємицею померлого [INFO] [PERSON] , який був співвласником квартири [ADDRESS] , а [PERSON] є не лише сином і спадкоємцем [PERSON] , але й співвласником вказаного помешкання, зареєстрований у вказаній квартирі і, поряд з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за життя спадкодавця володів 1/5 часткою вказаного помешкання. Таким чином, після смерті [PERSON] його дружина успадкувала 1/15 частку, а неповнолітній [PERSON] після отримання спадщини із врахуванням належної на праві власності частки до відкриття спадщини став володіти 4/15 частин квартири [ADDRESS] . За твердженням позивача вона з сином позбавлені можливості користуватися своєю власністю, оскільки відповідачі чинять перешкоди у користуванні житлом не дивлячись на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2005 року за яким встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , крім іншого, проведено розподіл кімнат та виділено [PERSON] і його неповнолітньому сину [PERSON] в користування кімнату площею 13.5 кв.м. у вказаному помешканні, а місця загального користування залишено в спільному користуванні сторін. З огляду на зазначене, позивач просила про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, з огляду на те, що на даний час позбавлена можливості оформити спадщину на спадкове майно після померлого чоловіка у зв`язку з існуючими перешкодами, наполягала лише на вселенні [PERSON] до квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, неодноразово викликались до суду за адресою місця реєстрації та проживання, причин неявки не повідомили. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та прийняття рішення на розсуд суду в межах діючого законодавства. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час судового розгляду, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дружиною та спадкоємицею померлого [INFO] [PERSON] , який був співвласником квартири [ADDRESS] , якому за життя належала 1/5 частка вказаного помешкання. Згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 02.12.2004 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи №403/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцями останнього, які звернулися з заявами про прийняття спадщини є мати [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] його дружина має успадкувати 1/15 частку, а неповнолітній [PERSON] після отримання спадщини із врахуванням належної на праві власності частки до відкриття спадщини має володіти 4/15 частин квартири [ADDRESS] . При цьому в судовому засіданні з`ясовано, що на даний час свідоцтва про право на спадщину позивачами не оформлено. Також, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалося позивачем у справі, що між сторонами існують неприязні стосунки, які виникли на ґрунті порядку користування квартирою [ADDRESS] . За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств установ організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Не дивлячись на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2005 року, що набрало законної сили, за яким встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , крім іншого, проведено розподіл кімнат та виділено [PERSON] і його неповнолітньому сину [PERSON] в користування кімнату площею 13.5 кв.м. у вказаному помешканні, а місця загального користування залишено в спільному користуванні сторін, позивачам чиняться перешкоди у проживанні у помешканні і вони вимушені проживати за іншою адресою. Згідно довідки Форма №3 [PERSON] зареєстрований в кімнаті площею 13.5 кв.м. квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності [PERSON] та відповідно право користування останнього квартирою [ADDRESS] жодними належними та допустимими доказами не спростовано. Таким чином, позовні вимоги про вселення [PERSON] , як співвласника квартири, особи зареєстрованої у вказаному помешканні, якій виділена конкретна кімната за рішенням суду, є законними та обґрунтованими. Позивач [PERSON] є особою, яка постійно проживала у зоні безумовного відселення з моменту аварії і користується пільгами щодо сплати судового збору встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Таким чином, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає стягненню по 234 грн., 03 коп. з кожного в рахунок сплати судового збору на користь держави. Враховуючи наведене та

Outcome: approved