Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

У серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням № 13 по вул. Тилова у м. Дніпрі. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власницею 31/50 частини домоволодіння № 13 по вул. Тилова у м. Дніпрі, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року № 2-3809. У вересні 2015 року відповідачка [PERSON] звернулася до неї з проханням зареєструвати її в належній позивачці частині домоволодіння. Отримавши її згоду, 18.09.2015 року [PERSON] була зареєстрована в домоволодінні за адресою: м. Дніпро, вул. Тилова, буд. 13. Проте, станом на 31.07.2018 року, відповідачка залишається зареєстрованою у вказаному домоволодінні, проте з вересня 2015 року і до сьогоднішнього часу відповідачка там не проживає, участі у витратах на утримання житла не приймає, особисті речі в будинку відсутні. Нове місце проживання відповідача, їй не відоме. Оскільки, відповідачка без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, жодних витрат по його утриманню не несе, то позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та слухати справу без її участі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена на веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив розглядати справу без їхньої участі, рішення прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2001 року, належить 31/50 частини домоволодіння № 13 по вул. Тилова у м. Дніпрі (а.с.4) Згідно з довідкою № 1, виданою Квартальним комітетом 31 липня 2018 року, у домоволодінні № 13 по вул. Тилова у м. Дніпрі з 15.10.2015 року зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], у домоволодінні № 13 по вул. Тилова у м. Дніпрі, не проживає більше року, її особистих речей за вказаною адресою немає. Даний факт також підтверджується Актом огляду домоволодіння від 31 липня 2018 року (а.с. 8). Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України,\~зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що [PERSON], [INFO], не проживає більше одного року у домоволодінні № 13 по вул. Тилова у м. Дніпрі, а тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved