Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12.04.2014 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 31.08.2016 було розірвано заочним рішенням Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісяця до їх повноліття. Ухвалою від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 листопада 2018 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі. Пояснила, що діти відвідують школу та дитячий садок, відповідач участі у вихованні дітей не приймає. Оскільки у дітей має бути належний рівень життя, який вона не в змозі забезпечити сама, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. Крім іншого пояснив, що працює на ФОП [PERSON] на посаді столяра та отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується наданою довідкою, також повідомив, що з 18.02.2018 перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, дітей від якого поки не має. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 31.08.2016 шлюб було розірвано, що підтверджується копією заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.9). [PERSON] дійсно є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №11 (а.с. 8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №384 (а.с.7), тому відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Суд не може взяти до уваги твердження відповідача проте, що у нього існують сумніви щодо його батьківства відносно [PERSON], оскільки належних доказів цьому ним суду не надано. Діти перебувають на утриманні матері, що не заперечувалося відповідачем. Позивачка [PERSON] офіційно не працевлаштована. Відповідач [PERSON] працює на посаді столяра у ФОП [PERSON], що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.26), де отримує заробітну плату та інших доходів не має. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з дітьми не проживає, регулярного утримання їм не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання дітей. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує вимоги Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», яким прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років встановлено у розмірі 1944 грн., довідку відповідача про отримання заробітної плати в сумі 3750 грн., та вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 937 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, враховуючи вимоги ч.2 ст.182 СК України, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 81 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Крім зазначеного, судом не встановлено і інших обставин при визначенні розміру аліментів встановлених ч.1 ст.182 СК України, що давало би можливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial