Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 0, 0576 га, яка розташована на [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного: За життя на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 11.02.2002 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, і зареєстрованого у реєстрі за № 258, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, загальною площею 0, 0576 га, яка розташована на [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області в Книзі записів за № 123 від 14.02.2002 року. [INFO] [PERSON] померла, що встановлено зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 30.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про смерть № 5724. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] - доньки спадкодавеці. 24.12.2014 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контор відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавеці. [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 6 Земельного Кодексу України 1990 року громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного Кодексу України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 Земельного Кодексу України 1990 року. Проте суд враховує, що дію ст. 23 Земельного Кодексу України 1990 року зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет). Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, суд дійшов висновку, що п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7 Перехідних положень Земельного Кодексу України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] в установленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку, і ця земельна ділянка підлягає успадкуванню в установленому законом порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved