Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У січні 2020 року позивачка в особі представника звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері позивачки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Тужар Косачівської сільради Козелецького району Чернігівської області. В обґрунтування позову позивач зазначає, що її матір [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована на час смерті за адресою: [ADDRESS] , зазначена квартира на праві сумісної власності належить у тому числі померлій. У 1996 році матір оформила заповіт на позивачку. При цьому останні роки життя матір Позивачки разом з батьком проживали за місцем реєстрації батька - в селі Тужар Косачівської сільради Козелецького району Чернігівської області. Батько позивачки вже багато років інвалід І групи, загального захворювання, він має статус дитини війни, учасника вийни, приймав участь у ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, відповідно віку, інвалідності та стану здоров`я батько потребує стороннього догляду. За життя матері остання доглядала за батьком, а після смерті матері стан здоров`я батька погіршився, позивачка фактично постійно знаходилась за місцем проживання батька, та доглядала за ним доки стан його здоров`я не стабілізувався (грудень 2018 року). Позивачка єдина донька у батьків. Саме внаслідок даних обставин у строк, відведений законом на прийняття спадщини, позивачка не змогла скористатися відповідним правом вчасно, та звернулась нотаріальної контори вже після спливу встановленого законом строку, внаслідок чого їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить його задовольнити. Надає до суду додаткові докази щодо стану здоров`я батька позивачки та підтвердження відсутності звернень позивачки до нотаріальної контори за місцем смерті її матері з приводу прийняття спадщини. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про місце та час розгляду повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності свого представника. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] показала, що з дитинства знайома з позивачкою та з її батьками, їх батьки разом проживали у селі Тужар Козелецького району Чернігівської області. Їй відомо, що позивачка працює вчителькою. Село Тужар на теперішній час бідне, там немає шляхів, медичних закладів та лікаря. [INFO] померла матір позивачки, з того часу увесь 2018 рік позивачка постійно знаходилась у селі Тужар, доглядала за батьком, він інвалід, потребує постійного догляду, а після смерті дружини взагалі його стан здоров`я був критичний. За даних обставин позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши докази, а також витребувану судом спадкову справу щодо майна померлої [PERSON] , вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, реєстраційний запис №19 від 19.02.2018 року. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/5 квартири [ADDRESS] , Ѕ будинку [ADDRESS] та Ѕ земельної ділянки, кадастровий номер 7422083905:21:063:0004, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 1411/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 24.07.1996 р. [PERSON] було складено заповіт, в якому остання зазначила, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, та на що вона матиме право за законом заповідає [PERSON] . Отже позивачка є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] . 22.12.2018 року позивачка звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 22.12.2018 року за №12776/02-19 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом внаслідок пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту. Позивачка є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »). Судом встановлено, що батько позивачки [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є пенсіонером, учасником війни, дитиною війни, інвалід 1 групи загального захворювання, потребує стороннього догляду, діагноз - боковий аміотрофичний кардіосклероз, хронічного перебігу, атеросклеротичний кардіосклероз, що підтверджується матеріалами позовної заяви та додатково наданими доказами. Відповідно листа №477/01-16 від 13.10.2020 року Остерської районної державної нотаріальної контори Павленок Тетяна Василівна та/або інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не зверталися. Відповідно статті 202 СК України передбачені підстави виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати батьків. Згідно частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи те, що Позивачка є єдиною донькою у батьків, після смерті матері постійно знаходилась за межами Києва, у Чернігівській області, разом з батьком внаслідок критичного стану його здоров`я, з метою виконання обов`язку догляду за батьком, який потребує стороннього догляду та є непрацездатним, до часу стабілізації стану здоров`я батька (грудень 2018 року), отже пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. З огляду на пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» у випадку коли особа, яка прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У сукупності оцінених доказів суд прийшов до висновків, що передбачений законом строк на прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними (хворий стан батька не залежить від волі позивачки), непереборними ( батько позивачки потребує постійного стороннього догляду, Позивачка- єдина донька у батька, умов покращити стан здоров`я батька за місцем його мешкання у селі немає, транспортування батька виключається за станом здоров`я), істотними (для прибуття до нотаріуса позивачу необхідно було знайти кошти на доглядальницю для батька, внаслідок того, що батька неможна залишити насамотні) труднощами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved