Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис №8098, яким посвідчено право ТОВ «Вердикт Капітал» на стягнення з нього 40918 грн. 39 коп. заборгованості за кредитним договором №0919/006458-PR від 26.09.2014 року, який було укладено між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , за період з 29.01.2019 року по 04.11.2019 року, в тому числі 10887 грн. 65 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 20571 грн. 90 коп. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 9458 грн. 84 коп. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням процедури його вчинення, у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту та погодження строку його повернення, безпідставності вимог стягувача в частині розміру заборгованості та неможливості встановлення дати виникнення права вимоги чи настання строку платежу. Також зазначив, що в заяві-договорі від 26.09.2014 року відсутні умови, які б свідчили про виникнення між ними відносин, що врегульовані статтями 1054 -1057 ЦК України, зобов`язання по наданню кредиту чи сплату ним комісії. Виписка з особового рахунку № [NUMBER] не є належним та допустимим доказом проведення між ним та банком безготівкових розрахунків. ТОВ «Вердикт Капітал» не надало доказів надання кредиту та погодження між ним та банком строку його повернення, а отже не можливо встановити дату виникнення права вимоги і настання строку платежу. Тобто, приватний нотаріус дійшов до необґрунтованого висновку про настання строку платежу по кредитному договору та помилково вважав, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги 29.01.2019 року, внаслідок чого не встановлено питання спливу строків позовної давності. Крім того, позивач вказував на те, що у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів. Також позивач зазначив, що у виконавчому написі та заяві про вчинення виконавчого напису є невідповідність сум заборгованості, а саме: у заяві про вчинення виконавчого напису зазначено, що сума повної заборгованості складає 40918 грн. 39 коп. в тому числі: 10887 грн. 65 коп. заборгованість за сумою кредиту та 30030 грн. 74 коп. заборгованість за процентами та комісіями. Однак, у виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості складає 409018 грн. 39 коп., в тому числі: 10887 грн. 65 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 20571 грн. 90 коп. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 9458 грн. 84 коп. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На думку позивача, право кредитодавця нараховувати проценти за кредитним договором припиняється після спливу зазначеного цим договором строку, чи у разі пред`явлення вимоги до позичальника згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Тому зазначена в оспорюваному виконавчому написі заборгованість за кредитним договором не відповідає дійсності. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна 23.11.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №8098. Ухвалою суду від 28.08.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Крім того, ухвалою суду від 28.08.2020 року за заявою позивача було вжито заходи забезпечення позову. У подальшому, ухвалою суду від 03.11.2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» відзиву на позов подано не було. Третьою особою приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. було подано до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вчинення оскаржуваної нотаріальної дії було здійснено нею у відповідності до вимог чинного законодавства. Також нотаріусом було подано до суду документи, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем розташування в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. у судове засідання не з`явилася. У поданих до суду письмових поясненнях просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Так, 26.09.2014 року [PERSON] підписав анкету №091900002003 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.87). Зазначена анкета була також підписана представником банку. Згідно заяви-договору №0919/006458-PR від 26.09.2014 року [PERSON] просив видати/продовжити обслуговувати платіжну картку «VISA/MasterCard», призначення картки: зарахування зарплати/пенсії/стипендії/соціальних виплат, проведення операції з депозитами в ПАТ «Укрсоцбанк». Також позивач просив відкрити/продовжити обслуговувати № рахунку та надати перераховані нижче банківські послуги: - поточний картковий рахунок № [NUMBER] в гривні, тип картки CHIP Mastercard Standart UEFA. Сплата процентів на кошти, що знаходяться на рахунку встановлюється за ставкою 0,00 процентів річних.; - депозитний рахунок «Ощадний +» № [NUMBER] в Українській гривні, процентна ставка на момент підписання договору коштів на рахунку до 99999 грн. 99 коп. 11% річних, при залишку коштів на рахунку від 100000 гривень до 499999 грн. 99 коп., при залишку коштів на рахунку від 500000 гривень 12% річних; - депозитний рахунок «Активний» № [NUMBER] в українській гривні, на момент підписання договору процентна ставка 19,50 % первинного розміщення 6 місяців; депозитний рахунок «Активний 3 міс» № [NUMBER] в українській гривні, на момент підписання договору процентна ставка 19,00 % первинного розміщення 3 місяці. Підписанням цієї анкети за заяви [PERSON] підтверджує укладення між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на умовах, викладених у цій анкеті та Заяві, Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків у національній валюті, Правилах надання банківських послуг. Правонаступником АТ «Уксоцбанк» відповідно до договору факторингу №2019-ІУСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року та договору відступлення прав вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.88-98). 08.11.2019 року відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. 23.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис №8098, яким посвідчено право ТОВ «Вердикт Капітал» на стягнення з позивача 40918 грн. 39 коп. заборгованості за кредитним договором №0919/006458-PR від 26.09.2014 року, який було укладено між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , за період з 29.01.2019 року по 04.11.2019 року, в тому числі 10887 грн. 65 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 20571 грн. 90 коп. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 9458 грн. 84 коп. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.83). За вказаним виконавчим написом Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. 22.01.2020 року було відкрито виконавче провадження №61036764 (а.с.58). Позивач із вказаним виконавчим написом не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Зокрема, за змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів\~. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 23.11.2019 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. До зазначених висновків суд приходить, виходячи з наступних мотивів. Так,\~статтею 207\~Цивільного Кодексу\~України визначено,\~що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання та його умови були розроблені ПАТ «Укрсоцбанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Таким чином, з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими ознайомлений. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, які саме Правила надання банківських послуг та Умов розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір №0919/006458-PR від 26.09.2014 року . Суд зауважує, що у наданих нотаріусу документах на підтвердження безспірної заборгованості боржника взагалі відсутні вказані правила та умови, а отже нотаріусу не в повній мірі було надано докази на підтвердження укладення правочину, його змісту. Натомість, нотаріусу лише було надано заяву-договір №0919/006458-PR від 26.09.2014 року на двох аркушах, в якій не в повній мірі викладено умови кредитування, зокрема не зазначено кінцевого строку дії договору, тобто не визначено строку повернення кредитних коштів, що унеможливлює визначення дня виникнення\~права вимоги\~та дня,\~з якого\~підлягає обчисленню\~строк позовної\~давності.\~ Окрім того, суд враховує, що на підтвердження наявності заборгованості нотаріусу було лише надано виписку з особового рахунку № [NUMBER] за період з 29.01.2019 року по 04.11.2019 року, в якій визначено розмір заборгованості за кредитним договором №0919/006458-PR від 26.09.2014 року у розмірі 40918 грн. 39 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 10887 грн. 65 коп.; заборгованість за процентами 30030 грн. 74 коп. При цьому у наданій виписці взагалі не зазначено за якою відсотковою ставкою було нараховано відсотки у розмірі 30030 грн. 74 коп., а також не надано щомісячного розрахунку такої заборгованості. Позивач із сумою нарахованих відсотків не погоджується та вважає її спірною, оскільки йому не відомо, за якою відсотковою ставкою їх було нараховано. Однак, вказані вище обставини нотаріусом перевірені не були. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 Кодексу). Положеннями ст.78 ЦПК України регламентовано, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 Кодексу). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого напису була безспірною. Як роз`яснено у\~ п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні\~за участю нотаріуса, який залучається до участі у справі\~ у якості третьої особи.\~ За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість боржника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved