Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У січні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили усунути їм перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою, що розташована біля будинку №\~16 по вулиці Лесі Українки у місті Бровари Київської області, та зобовязати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] демонтувати самовільно збудовані ними на цій земельній ділянці огорожу, сарай, одноповерховий та двоповерховий будинки. В обґрунтування позову зазначали, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі є співвласниками квартири №\~1 у цьому ж будинку. Даний будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,100 га, з якої 0,0475 га площі цієї земельної ділянки, кадастровий номер 3210600000:01:003:0015, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) було отримано у власність позивачами на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, виданого згідно із рішенням Броварської міської ради Київської області (далі Броварська м/рада) від 13 вересня 2012 року №\~725-23-06 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів. 26 листопада 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області скасовано вказане вище рішення Броварської м/ради та визнано недійсним видане їм свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0475 га, кадастровий номер 3210600000:01:003:0015, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оскільки вказана земельна ділянка має бути єдиною для обслуговування житлового будинку та повинна належати співвласникам цього будинку (власникам квартир або часток) на праві спільної часткової (сумісної) власності. Однак, порушуючи їхні (позивачів) права відповідачі на власний розсуд, самовільно збудували на даній земельній ділянці огорожу із шиферу, деревяних стовбців і дощок довжиною більш як 20 м, яка розділяє земельну ділянку на дві нерівні частини, сарай та двоповерховий будинок, чим порушуються їхні (позивачів) права на спільне користування вказаною земельною ділянкою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких просили суд розглянути справу за їхньої відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов не визнали, посилаючись на його необґрунтованість, просили суд у задоволенні позову відмовити. Інші відповідачі у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити та розглянути справу за їхньої відсутності. Третя особа Броварська м/радау судове засідання не зявилася, подала до суду письмові пояснення на позов, у яких, посилаючись на те, що земельна ділянка за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Лесі Українки, 16, є комунальною власністю територіальної громади міста, просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника, у вирішенні даного спору покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1998 року позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира №\~2, загальною площею 52,6 м2, розташована на 2-ому поверсі житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Лесі Українки, буд. 16. Відповідно до дублікату №\~331 від 22 лютого 2012 року свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 2007 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках, кожний по ј частки[ADDRESS], загальною площею 86,4 м2, розташованої на 1-ому поверсі цього ж житлового будинку. Суд встановив, що вказаний вище будинок №\~16 по вулиці Лесі Українки у місті Бровари Київської області, у якому розташовані належні сторонам на праві спільної часткової власності квартири, знаходиться на земельній ділянці, яка є комунальною власністю територіальної громади міста Бровари Київської області. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2014 року, ухваленим у цивільній справі позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, позов задоволено, зобовязано [PERSON] демонтувати самовільно встановлену огорожу, що розташована на належній [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності присадибній земельній ділянці площею 0,0475 га, кадастровий номер 3210600000:01:003:0015, що розташована біля будинку №\~16 по вулиці Лесі Українки в місті Бровари Київської області, та зобовязано [PERSON] не чинити позивачам перешкоди у виконанні геодезичних робіт для спорудження огорожі на належній їм на праві спільної сумісної власності зазначеній присадибній земельній ділянці площею 0,0475 га, кадастровий номер 3210600000:01:003:0015, на межі із земельною ділянкою [PERSON] Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що рішенням Броварської м/ради від 13 вересня 2012 року за №\~725-23-06 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які проживають за адресою: [INFO], на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,0500 га у місті Бровари Київської області по вулиці Лесі Українки, 16. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30 травня 2013 року серії САК №\~046872 [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0475 га, кадастровий номер 3210600000:01:003:0015. Із даних судових рішень вбачається, що на момент їх ухвалення позивачам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала частина земельної ділянки площею 0,0475 га, кадастровий номер 3210600000:01:003:0015, від загальної площі земельної ділянки 0,100 га, що розташована у місті Бровари Київської області по вулиці Лесі Українки, 16. Також із матеріалів справи вбачається, що, не погоджуючись з рішенням Броварської м/ради про передання у власність [PERSON], [PERSON] і [PERSON] земельної ділянки площею 0,0475 га для обслуговування частини житлового будинку №\~16 по вулиці Лесі Українки у місті Бровари Київської області, відповідачі у даній справі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися у липні 2014 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON], Броварської м/ради, третя особа [PERSON] про визнання незаконним рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року, ухваленим у цивільній справі №\~361/6041/16-ц, вказаний позов було задоволено, визнано незаконним рішення Броварської м/ради від 13 вересня 2012 року №\~725-23-06 та визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №\~046872 від 30 травня 2013 року, видане [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на спірну земельну ділянку площею 0,0475 га, кадастровий номер 3210600000:01:003:0015. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року дане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року у цивільній справі №\~361/6041/16-ц залишено без змін. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що згідно із витягом з протоколу №\~7 від 21 липня 1993 року спільного засідання адміністрації і профкому ПЗЕ №\~60 ДГП Кіровгеологія?, за мешканцями службової квартири №\~2 по вулиці Лесі Українки у м.\~Бровари Київської області закріплено 0,5 площі земельної ділянки, що належить експедиції №\~60. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження того, яка загальна площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок №\~16, ким, коли, кому і на підставі чого вона надавалась, сторони суду не надали. Крім того, суд дійшов висновку про те, що спірна земельна ділянка має бути єдиною для обслуговування житлового будинку, незалежно від кількості квартир, або часток будинку у ньому, та повинна належати співвласникам цього будинку (власникам квартир або часток) на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладені обставини, встановлені у зазначених вище судових рішеннях, суд дійшов висновку, що правовий режим, а саме: підтвердження того, що сторонам у цій справі на праві спільної сумісної чи спільної часткової власності належить вказана земельна ділянка загальною площею 0,100 га, що розташована у місті Бровари Київської області по вулиці Лесі Українки, 16, не визначено. Будь-яких доказів належності жодній із сторін на праві власності спірної земельної ділянки суду теж не надано. Порядок визначення правового режиму земельних ділянок регулюється Земельним кодексом України. За змістом положень ч. 2 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Згідно із ч. 4 ст. 42 ЗК України р озміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. У ч. ч. 1, 2 ст.791 ЗК\~України встановлено,\~що формування\~земельної ділянки\~полягає у\~визначенні земельної\~ділянки як\~обєкта цивільних\~прав.\~Формування земельної\~ділянки передбачає\~визначення її\~площі,\~меж та\~внесення інформації\~про неї\~до Державного\~земельного кадастру.\~Формування земельних\~ділянок здійснюється: у\~порядку відведення\~земельних ділянок\~із земель\~державної та\~комунальної власності; шляхом\~поділу чи\~обєднання раніше\~сформованих земельних\~ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. За змістом ч. 1 ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. п. в, г ч. 2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку; співвласників багатоквартирного будинку. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. У ч. 5 ст. 89 ЗК України передбачено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч. 1 ст. 78 ЗК України). Право власності на земельну ділянку підтверджується такими документами: державним актом на право власності на земельну ділянку, якщо таке право виникло до 01 січня 2013 року; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, якщо таке право виникло після 01 січня 2013 року. За змістом ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Аналіз даної норми права свідчить про те, що лише власник має право, яке підтверджене відповідними правовстановлюючими документами, вимагати усунення порушень його прав на земельну ділянку. Предявляючи позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у позовній заяві посилалися на те, що відповідачами у справі порушуються їхні права як співвласників земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що розташована у місті Бровари Київської області по вулиці Лесі Українки, 16, та просили усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою та зобовязати відповідачів демонтувати збудовані на цій ділянці огорожу, сарай, одноповерховий та двоповерховий будинки. У ході розгляду даної справи відповідачами добровільно було знесено огорожу, яка за твердженням позивачів розділяла зазначену земельну ділянку на дві окремі та перешкоджала їм користуватися спірною спільною земельною ділянкою в повному обсязі. Із пояснень третьої особи Броварської м/ради від 18 липня 2017 року за №\~2-15/3794 вбачається, що земельна ділянка у місті Бровари Київської області по вулиці Лесі Українки, 16, належить територіальній громаді міста Бровари. У ч. 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів на підтвердження того, що сторонам у справі на праві спільної сумісної чи спільної часткової власності належить земельна ділянка, що розташована у місті Бровари Київської області по вулиці Лесі Українки, 16, чи зверталися сторони у визначеному законом порядку для встановлення порядку користування даною земельною ділянкою, з огляду на той факт, що будинок, у якому розташовані квартири сторін, знаходиться на цій земельній ділянці, яким чином визначено право користування даною земельною ділянкою та в чому саме полягає порушення прав позивачів, побудованими відповідачами спорудами, позивачами суду не надано. При вирішені даного спору суд враховує, що у цій справі сторонами не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, яка загальна площа земельної ділянки, на якій розташований будинок №\~16 по вулиці Лесі Українки у місті Бровари Київської області, ким, коли, кому і на підставі чого вона надавалась, а також те, що порядок користування вказаною спірною земельною ділянкою між сторонами не визначений, між ними наявний тривалий спір щодо встановлення користування та поділу даної земельної ділянки, у звязку із неприязними особистими стосунками. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні обставини справи, враховуючи, що стороною позивачів не надано доказів порушення їхніх прав як землекористувачів або власників земельної ділянки, а встановлена огорожа, яка розділяла земельну ділянку біля житлового будинку на дві окремі частини, знесена, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з його недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed