Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Київобленерго» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Свої вимоги мотивував тим, що товариство є субєктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованими тарифами та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області. Між [PERSON] та ними був укладений договір про користування електричною енергією № 010126. За умовами договору товариство зобовязувався надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності з гарантованим рівнем надійності та безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором, а також актами чинного законодавства України. З метою визначення обсягу спожитої електричної енергії [PERSON] було встановлено електролічильник. У березні 2015 року їх представником було зафіксовано показники електролічильника, на підставі яких боржнику було виставлено до оплати рахунок за спожиту електроенергію №8071560109 на загальну суму 10 900,34 грн. У добровільному порядку відповідач сплачувати кошти відмовляється. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 10 900,34 грн. та понесені судові витрати. При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Вказав, що відповідачем частково сплачені кошти, тому заборгованість на даний час становить 3968,49 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3968,49 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Київобленерго» позов підтримав. Суду пояснив, що їх працівниками час від часу проводяться контрольні огляди показників лічильників та складаються відповідні документи. При цьому не завжди може бути власник при знятті показників. Відповідач частково сплачує кошти, але не в повному розмірі. Різниця між першим розрахунком та другим пояснюється тим, що перший раз його розраховувала програма, а другий раз працівник вручну перераховував заборгованість. Просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Суду пояснив, що він є фактично користувачем. Він завжди сплачує по лічильнику, відповідно до фактичного використаної електроенергії. Подав суду власний розрахунок по сплаті. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме виконання умов договору про надання послуг з постачання електроенергії. При розгляді справи судом встановлено, що 21 липня 2003 року між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» (правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго») та [PERSON] був укладений Договір про користування електричною енергією побутовим споживачем №010126. Відповідно до п. 1 даного Договору енергопостачальник взяв на себе обовязок надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності 15 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Згідно умов п. 11 Договору про користування електричною енергією споживач електричної енергії зобовязався дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією; оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов п. 16 цього Договору. Відповідно до п. 16 Договору при наявності заборгованості за спожиту у попередніх розрахункових періодах електричну енергію, сума до сплати збільшується при оформленні рахунку у відповідності з графіком її погашення. Відповідно до вимог п. 1-2 ст. 26 Закону України «Про електроенергію» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357, передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата. Відповідно до п.п.19,21 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводяться споживачами щомісячно. Енергопостачальник має право контролю правильності знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом ,зобов'язання (неналежне виконання). Порушення зобов'язань тягне за собою відшкодування завданих збитків, в даному випадку, - вартості наданих та неоплачених послуг щодо газопостачання (ч. 1 ст. 623 ЦК України). Згідно наданої представником позивача особової картки споживача [PERSON]. по особовому рахунку №200403671, який відкритий 01 червня 2003 року по обслуговуванню будинку за адресою: с. Хотів по вул. Київська, 12, вбачається, що за 2013 рік заборгованість [PERSON] по сплаті електроенергії становить 1 838,98 грн., за 2014 рік 6650,52 грн. за 2015 рік 10 900,34 грн. Відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку за електроенергію № [NUMBER] за червень 2015 року на підставі зафіксованих показників лічильника сума нарахованого [PERSON] платежу до сплати становить 10 900,34 грн. При цьому різниця між поточними та попередніми показниками лічильника становить нуль. Вказано також, що показники лічильника зафіксовані станом на 17 березня 2015 року (а.с. 7). Доказів того, що в квітні, травні 2015 року не здійснювалось споживання електроенергії суду не надано. Натомість, згідно поданих квитанцій [PERSON] здійснювала споживання електроенергії і в квітні, і в травні 2015 року (а.с. 53). У заяві про зменшення розміру позовних вимог вказано, що споживач частково оплатив кошти і сума заборгованості становить 3968,49 грн. (а.с. 62). З поданого розрахунку вбачається, що у серпні 2015 року, тобто після подачі позову, було здійснено оплату на суму 404,50 грн. У судовому засіданні позивач не обґрунтував та не надав суду належних, допустимих доказів щодо поданих ним двох розрахунків (а.с. 11-12, 66-67), різницю в нарахованій заборгованості по першому розрахунку на суму 10 900,34 грн. а по другому 3 968,49 грн. при сплаті споживачем лише 404,50 грн., про що вказано в заяві. Пояснення, що перший розрахунок робився спеціальною програмою, а другий вручну спеціалістом, суд оцінює критично, оскільки це не є належний доказ наявності заборгованості. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» №1357 від 26 липня 1999 року розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. Порядок та форма оплати спожитої електричної енергії визначаються у договорі. З поданих суду квитанцій про сплату за спожиту електроенергію (а.с. 35-55) встановлено, що [PERSON] здійснювала оплату з січня 2012 року по серпень 2015 року. Пояснення представника, що споживач не виконує обовязку щодо щомісячного зняття показників, спростовуються наданими квитанціями. Несвоєчасне оплата є підставою для нарахування штрафних санкцій, пені, тощо, що передбачено договором. Разом з тим, у поданому розрахунку позивачем пеня не нараховувалась. Доказів того, що відповідач [PERSON] не виконує умов договору, вчасно не сплачує платежі за спожиту та нараховану електричну енергію, суду не подано належного та обґрунтованого розрахунку, тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed