Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «Фінростбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.10.2010 року позов ПАТ «Фінростбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 51 від 17.04.2008 року задоволено. На підставі вказаного рішення, Оболонським районним судом м. Києва 19.01.2011 року видані виконавчі листи. Заявник також вказує, що 26.03.2019 року між ним та ПАТ «Фінростбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронова О.Б. укладено договір про відступлення прав вимоги (купівлю-продаж) прав вимоги № 64, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 51 від 17.04.2008 року, укладеним між ПАТ «Фінростбанк» та [PERSON] , [PERSON] перейшло до [PERSON] . Окрім того, заявник зазначає, що 26.03.2019 року після отримання від ПАТ «Фінростбанк» документів кредитної справи № 51 від 17.04.2008 року було виявлено відсутність виконавчого листа про стягнення заборгованості з [PERSON] , при перевірці даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відкритих виконавчих проваджень відносно останньої не виявлено. З цих підстав заявник, а також ураховуючи той факт, що втрата виконавчого листа відбулася не з вини заявника, просив суд замінити у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «Фінростбанк» його правонаступником - [PERSON], видати дублікат виконавчого листа №2-3248/10 від 19.01.2011 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 51 від 17.04.2008 року та поновити строк для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання. Заявник та заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, тому зважаючи на положення п. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справи за їхньої відсутності, оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду питання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Судом встановлено, що на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26.10.2010 року, видано виконавчі листи № 2/3248/2010 від 19.01.2011 року про стягнення на користь [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 51 від 17.04.2008 року, а саме стягнуто у солідарному порядку заборгованість у розмірі 7 935 грн. 36 коп., а також судові витрати у розмірі 199 грн. 35 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦПК кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 26.03.2019 року між [PERSON] та ПАТ «Фінростбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронова О.Б. укладено договір про відступлення прав вимоги (купівлю-продаж), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 51 від 17.04.2008 року, укладеним між ПАТ «Фінростбанк» та [PERSON] , [PERSON] перейшло до [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавство визначено порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. За таких обставин, заява [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження, а відтак і у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed