Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 30.09.2006 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні життя в них з відповідачем склалось невдало по причині різних характерів та поглядів на життя. На протязі останніх 6 місяців у відносинах між ними втрачено взаєморозуміння та взаємодовіра. Вона не знаходить підтримки з боку відповідача в життєво важливих для неї питаннях. У даний час вона дуже хвилюється за батька, який будучи інвалідом І групи потребує підтримки та допомоги, і вона зобов'язана підтримати своїх батьків у скрутний для них час так, як мати змушена доглядати ще й важкохвору бабусю. Відповідач категорично проти того, щоб вона виїхала до батьків на постійне проживання. Всі її намагання знайти порозуміння, зберегти сім'ю безрезультатні. Окрім цього її насторожує різка зміна настрою відповідача. З червня вони фактично припинили подружні відносини, проживають в одній квартирі, як сусіди. Примирення між ними виключається так, як збереження сім'ї за таких умов суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову, на розірванні шлюбу наполягає, причиною розірвання шлюбу зазначає несумісність характерів, відмінність поглядів на життя та необхідність виїзду за місцем проживання батьків у Крим для того, щоб надавати їм допомогу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак не заперечив щодо надання судом строку для примирення задля збереження сім'ї. 16 лютого 2018 року, з урахуванням наявності в сторін неповнолітніх дітей та необхідності забезпечення їх прав та інтересів, ухвалою суду судовий розгляд справи зупинено та надано сторонам строк для примирення до 9 год. 00 хв. 19 квітня 2018 року. 19.04.2018 належно повідомлена позивач у судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не подала. У наступне судове засідання, призначене на 16 травня 2018 року, сторони надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи з'ясовано, що 30 вересня 2006 року між [PERSON] та Андрусішеною ([PERSON]В.) був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 022095, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 106781, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 185938. Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, у тому числі права та інтереси дітей, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками, гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Outcome: approved