Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 18 жовтня 2013 року між ним та ТОВ «Купрум ТД» був укладений договір про надання кредиту у сумі 620 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19%, строком до 18 жовтня 2014 року. Банк зобов'язання перед ТОВ «Купрум ТД» виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору ТОВ «Купрум ТД» свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим ТОВ «Купрум ТД» має заборгованість 524 438,55 грн., яка складається з боргу за кредитом - 412 000 грн., заборгованість по процентах - 66 055,45 грн., пені за прострочення погашення кредиту - 41 161,75 грн. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 5 221,35 грн. Вказали, що у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, а саме автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, тип універсал-В, 2008 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки ТОВ «Купрум ТД» не виконувало свої зобов'язання за кредитним договором, у встановлений договором строк кредит не повернув, банк набув право на звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, тип універсал-В, 2008 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідачка [PERSON] та представник ТОВ «Купрум ТД» не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справу не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Купрум ТД» укладено кредитний договір №010/322904/0169292, за яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов'язувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, а також виконати інші зобов'язання, визначені цим договором. У п.1.1, 1.2, 2.1 договору визначено, що кредитор надає кредит в сумі 620 000 грн. на строк користування до 18 липня 2014 року, зі сплатою відсотків у розмірі 19% річних, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, встановлені даним договором і виконати свої обов'язки за договором у повному обсязі. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.2.2, 1.1, ТОВ «Купрум ТД» мав вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором порядку та строки. У п.11.1-11.3 кредитного договору передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню. З поданого суду розрахунку вбачається, що ТОВ «Купрум ТД» не виконує взяті на себе зобов'язання, тобто порушив вимоги договору щодо сплати кредиту та відсотків за його користування. 13 січня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направив письмову вимогу про наявність заборгованості ТОВ «Купрум ТД» та необхідність погашення боргу, при цьому містилось застереження про звернення стягнення на предмет застави. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. З поданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість за кредитним договором ТОВ «Купрум ТД» становить 524 438,55 грн., яка складається з боргу за кредитом - 412 000 грн., заборгованість по процентах - 66 055,45 грн., пені за прострочення погашення кредиту - 41 161,75 грн. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 5 221,35 грн. За ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави. 18 жовтня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір застави автотранспорту у якості забезпечення виконання умов кредитного договору №010/322904/0169292, укладеного 18 жовтня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Купрум ТД». Згідно п.1.1 договору в забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором заставодавець надає в заставу автотранспорт, а саме автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover, тип універсал-В, 2008 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. П. 8 договору застави передбачено, що з метою задоволення своїх вимог заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадках порушення заставодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором. П. 8.2 договору застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя, в тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені застоводавця. У ст. 17 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. За ст. 28 застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням зазначеного, та оскільки позивач не обрав спосіб звернення стягнення у позовній заяві, суд задовольняє позовні вимоги про звернення стягнення на майно шляхом продажу на прилюдних торгах. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжний документ за №378050 від 22 січня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654,00 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволених вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved