Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №001-20152-051007 від 05.10.2007 року, відповідно до якого позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, та надав відповідачеві платіжну картку, тобто позивач надав відповідачеві кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. 00 коп. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 504 грн. 00 коп. Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 27.07.2015 року у сумі 1135 грн. 24 коп., яка складається з тіла кредиту у сумі 1135 грн. 24 коп. Зазначали, що в добровільному порядку відповідач суму боргу за договором кредиту не сплачує, у зв'язку з чим позивач звернувся з зазначеним позовом до суду. В судове засідання представник позивача Духота І.В., який діє на підставі довіреності від 06.03.2015 року (а.с.15) не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, у позові зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.3 зворотна сторона). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про місце і час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, у зв'язку з чим ухвалою суду від 16 листопада 2015 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, 05.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №001-20152-051007, відповідно до якого відповідачеві було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України та надано платіжну картку. Тобто, позивач надав відповідачеві кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. 00 коп. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 504 грн. 00 коп. (а.с.4-5). Відповідно до умов договору відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в позовному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, згідно розрахунку заборгованості за договором №002-20042-270711від 27.07.2011 року станом на 27.07.2015 року має заборгованість у сумі 1135 грн. 24 коп., яка складається з тіла кредиту у сумі 1135 грн. 24 коп.( а.с.8). Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного й

Outcome: approved