Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ІН-ТАЙМ», просить суд стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 62884,56 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 13.03.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивачки нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 7235,74 грн. У зв`язку з тим, що у порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України в день звільнення відповідач остаточний розрахунок з позивачкою не провів, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 354 робочих днів, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на день звернення до суду складає 62884,56 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП України, та Порядок обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 62884,56 грн. та витрати по оплаті судового збору. Ухвалою від 07.08.2021 відкрито провадження у справі. Позивачка, її представник адвокат Власова І.Ю. звернулись із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про час, дату та місце судового розгляду, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами відповідно до положень ст.ст. 274-280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. У період з 21.06.2017 по 28.02.2020 [PERSON] знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «ІН-ТАЙМ», 28.02.2020 [PERSON] звільнена за угодою сторін, що підтверджується даними трудової книжки. Відповідно до ч.1ст.47 КзпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29липня 1993 року №58, днем звільнення є останній день роботи. Як встановлено судом, останнім днем роботи позивачки ТОВ «ІН-ТАЙМ» є 28.02.2020. Відповідачем після звільнення [PERSON] не була виплачена заробітна плата в сумі 7235,74 грн. 13 березня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ТОВ «ІН-ТАЙМ» на користь [PERSON] нарахованої але не виплаченої заробітну плату у розмірі 7235,74 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. За правилами абзацу 3 п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно із абзацом 1 п.8 розділу ІV вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оскільки [PERSON] була звільнена з ТОВ «ІН-Тайм» 28.02.2020, заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, розрахунковим періодом для визначення середньої заробітної плати є грудень 2019 року січень 2020 року. Середньоденний заробіток позивачки складає (3787,65 грн. + 3673,25 грн.) / 42 = 177,64 грн. З 29.02.2020 по день розрахунку позивачки (31.07.2021) пройшло 354 робочих дні, таким чином, середній заробіток за весь період затримки розрахунку за вказаний період складає 62884,56 грн. Оскільки суд задовольняє позов [PERSON] , якою при поданні позову судовий збір сплачений не був, то у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн. згідно із Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved