overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 квітня 2004 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалось, втрачено почуття взаєморозуміння, різні погляди на сімейні цінності. Тепер сторони проживають разом у квартирі, однак подружні відносини припинені, а тому спільне життя як подружжя, збереження шлюбу неможливе, суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Останні роки сторони не можуть разом виконувати сімейні обовязки, вирішувати поточні проблеми, сперечаються, відповідач застосовує до позивачки фізичний вплив, зокрема й у присутності дитини. Оскільки суперечки між сторонами проходять у присутності дітей, відповідно це може вплинути на їх психіку, погляди на життя, формування світогляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який повідомлявся про місце та час розгляду справи та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 01.10.2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 852. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З осені 2017 року подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обов'язки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю на підставі письмових матеріалів справи, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 02.03.2018 року ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 01.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 852, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 01.10.2011 року [NUMBER]. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 08.02.2003 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Маріупольському міському відділі актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 46. [INFO] від шлюбу народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Вказувала, що подружні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними втрачено почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю на підставі письмових матеріалів справи, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 08.02.2003 року сторони зареєстрували шлюб в Маріупольському міському відділі актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. [INFO] від шлюбу народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 15.11.2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Лівобережному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 447. Дітей від шлюбу сторони не мають. З листопада 2017 року подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю на підставі письмових матеріалів справи, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 15.11.2016 року сторони зареєстрували шлюб в Лівобережному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 447, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 12 липня 2008 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв'язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність просила позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов визнає в повному обсязі, просить задовольнити. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 липня 2008 року між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 501. Від шлюбу сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач позовні вимоги визнає, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, а відповідач позовні вимоги підтримує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 10.11.1990 року виконкомом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про шлюб № 64 від 10.11.1990 року. [INFO] від цього шлюбу народилась [PERSON] [INFO] від цього шлюбу народився [PERSON] В підготовчому судовому засіданні сторони просили суд розірвати укладений між ними шлюб, пославшись на те, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до ТОВ «Екостандарт» в якому просила визнати припиненими її трудові відносини з ТОВ «Екостандарт» з 24.11.2017 року у зв'язку зі звільненням з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. В обґрунтування позову зазначено про те, що 18.01.2013 року [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ «Екостандарт», яке на даний час не має найманих працівників, не виконує поставлені економічні завдання, для яких було створено товариство. Позивач втратив матеріальну та будь яку іншу зацікавленість у перебування на посаді директора, у зв'язку з чим 30.09.2017 року написала загальним зборам учасників товариства заяву про звільнення та надіслала її на юридичну адресу товариства та учасника товариства [PERSON] з метою скликання позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Екостандарт» для вирішення питання її звільнення з посади директора. Саме загальним зборам учасників підзвітний директор і організовує виконання їхніх рішень. У зв'язку з тим, що на зборах був присутній лише один учасник товариства - [PERSON], яка в сукупності володіє 50% статутного капіталу товариства, позачергові загальні збори товариства не були правомочними приймати рішення. Лист із повідомленням про скликання позачергових загальних зборів учасників товариства, заявою про звільнення, який адресувався [PERSON] 27.11.2017 року повернувся за закінченням терміну зберігання. Вказані обставини порушують право позивача на звільнення з посади директора за власним бажанням, що і стало причиною звернення до суду. 26.01.2018 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за юридичною адресою реєстрації товариства. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні інтереси та погляди на життєві цінності та сімейні відносини. З травня 2016 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 19). Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 липня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved