Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Як підставу зазначено, що 18.09.2004 позивач уклала шлюб з [PERSON] , що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 218. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає з матір`ю. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2018 року. Подальше спільне життя, примирення між сторонами та збереження сім`ї відповідач вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є їх спільною власністю не мають. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач не завжди надавав кошти на утримання дитини. Вважає, що і подальшому в добровільному порядку батько [PERSON] буде ухилятися від допомоги в утриманні дитини в достатній кількості, тобто сплати аліментів. У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач визнав позов повністю, строк для примирення сторонам не потрібний. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.09.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 218 /а.с. 7/. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Сумісне життя у сторін не склалося в зв`язку з відсутністю взаємного порозуміння, протилежними поглядами на шлюб та сім`ю. Спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. На примирення сторони не згодні, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін спільних дітей, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с. 26/, має задовільний стан здоров`я, є працездатним, однак офіційно ніде не працює, інших дітей, непрацездатних батьків не має, аліменти на користь інших осіб не сплачує, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка в силу свого віку потребує матеріальної підтримки батька, повноцінного харчування, одягу та періодичного лікування, тощо. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимогам ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved