Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києві з позовом про визнання права власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за договором банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 731286/2014 від 22.01.2014 р. на частку суми, яка складає 7300 доларів США; за договором банківського вкладу «З любов»ю VAB» № 3551754/2013 від 14.03.2013 р. на суму 2499 доларів США, які [PERSON] набув відповідно до Договору про відступлення прав вимог банківських вкладів (депозитів) від 19.09.2014 р., укладеним між [PERSON] та [PERSON] з набуттям [PERSON] статусу вкладника. У своїй вимозі позивач посилається на те, що 19.09.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення прав вимоги. Згідно даного договору, відповідач (цемент) відступив позивачеві (цесіонарій), а позивач набув право вимоги від ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» по сплаті частини суми боргу, який виник у зв»язку з наданням [PERSON] банку у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов договорів банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 731286/2014 від 22.01.2014 р. на частку суми, яка складає 7300 доларів США, що станом на час укладення договору за офіційним курсом НБУ (13,4341) складає 98068,93 грн., та за договором банківського вкладу «З любов»ю VAB» № 3551754/2013 від 14.03.2013 р. на суму 2499 доларів США, що станом на час укладення договору за офіційним курсом НБУ (13,4341) складає 33571,81 грн. 21.03.2016 р. позивачем на адресу банка направлено повідомлення про укладення договору відступлення права вимоги, відповідно до вимог ч. 2 ст. 516 та ч. 2 ст. 517 ЦК України, цей договір укладений до визнання банку неплатоспроможним. Але станом на 23.08.2016 р. відповідач не визнав право власності позивача на вклад. Розпорядженням Керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва № 256 від 16.02.2017 р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 759/11773/16-ц, справу призначено до розгляду судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року суд постановив справу №759/11773/16-ц розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.03.2013 р. був укладений Договір банківського вкладу «З любов»ю VAB» № 3551754/2013 між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на суму 500 доларів США (а.с. 8). Факт прийняття ПАТ «ВАБ» від [PERSON] вкладу підтверджується випискою з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу № 551754/2013 від 14.03.2013 р. (а.с. 11). 22.01.2014 р. був укладений договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 731286/2014 на суму 20267 доларів США (а.с. 9). Факт прийняття ПАТ «ВАБ» від [PERSON] вкладу підтверджується квитанцією № 967171 від 22.01.2014 р. по договору № 731286/2014 від 22.01.2014 р. (а.с. 10). 19.09.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення прав вимоги. Згідно даного договору, відповідач (цемент) відступив позивачеві (цесіонарій), а позивач набув право вимоги від ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» по сплаті частини суми боргу, який виник у зв»язку з наданням [PERSON] банку у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов договорів банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 731286/2014 від 22.01.2014 р. на частку суми, яка складає 7300 доларів США, що станом на час укладення договору за офіційним курсом НБУ (13,4341) складає: 98068,93 грн., та за договором банківського вкладу «З любов»ю VAB» № 3551754/2013 від 14.03.2013 р. на суму 2499 доларів США, що станом на час укладення договору за офіційним курсом НБУ (13,4341) складає: 33571,81 грн. (а.с 14). 21.03.2016 р. позивачем на адресу банка направлено повідомлення про укладення договору відступлення права вимоги (а.с. 12). Статтею 12 Цивільного кодексу України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на свій розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношения. в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу. Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом Враховуючи вищевикладене, заміна кредитора у зобов'язанні по договору банківського вкладу, укладеному між відповідачем та банком була здійснена у відповідності до порядку, визначеному ст. ст. 512-517 Цивільного кодексу України. Таким чином, позивач отримав всі права вкладника за договором банківського вкладу, вказаними в позові. Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють. Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові. Ураховуючи, що договір цесії є похідним від основного договору, то і всі умови договору банківського обслуговування мають застосовуватись до позивача таким же чином, як і до клієнта банку. З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку що в матеріалах справи відсутні докази, які вказують на наявність відповідних обмежень котрі б не давали права вкладнику передавати специфічні права вкладника, котрі останній набув внаслідок укладення договору банківського вкладу. Попри цього, позивач не вказує в чому суть спору та порушених його майнових прав. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки позивач не вказує та не довів в чому саме суть порушення його права, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed