Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляють самостійних вимог [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову послався на те, що [INFO] 1999 [INFO] його син [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , уклавши договір купівлі-продажу та зареєструвавши його в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-11, проте нотаріально договір посвідчений не був, у зв`язку із ухиленням від такого продавцем. Позивач стверджує, що укладена між його сином та відповідачем угода по купівлі-продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі, а тому вважає її дійсною. [INFO] син позивача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі і на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до Новоодеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав не надання документа, підтверджуючого право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] . У зв`язку з тим, що він не може оформити нотаріально своє право на спадкове майно, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду 02.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони у судове засідання 08.04.2020 року не викликалися, але були повідомлені про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, 28 грудня 1999 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу №2-11, який посвідчений на УТБ «Ріко-Альянс» (відповідно до статті 15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» (діючої на момент реєстрації договору). Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в Вознесенському БТІ 27.01.2000р. за р.№4262. Факт права власності [PERSON] на житловий будинок, який було ним продано [PERSON] , підтверджується посиланнями на правовстановлюючий документ, що зазначений в письмовому біржовому договорі купівлі-продажу будинку, а саме: на Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим №1-987 від 30.09.1999р., зареєстрованим Вознесенським міжміським БТІ у книзі за реєстр. №4262 від 29.11.1999 р. Вказаний об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці 1662кв.м. держфонда, складається з житлового будинку, зазначеного на плані літерою А1, житловою площею 36,1 кв.м., інвентаризаційною вартістю 7712 грн. Сторони за угодою цілком виконали істотні умови договору, за яким [PERSON] у власність було передано вказаний житловий будинок, а [PERSON] передав продавцю обумовлену суму грошей. Укладений між [PERSON] та [PERSON] договір ніким не оспорений. Будь-яких обмежень або заборон на відчуження спірного будинку під час судового розгляду справи не встановлено. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2012 року. 31 травня 2019 року позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] (третя особа по справі) звернулися до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті їх сина [PERSON] , але було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав не надання документа, підтверджуючого право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до ч. 2ст. 47 ЦК УРСР, суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Пунктом 2 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~06.11.2009\~року №\~9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 28.12.1999 року, тобто під час дії Цивільного кодексу\~Української РСР 1963 року. Згідно ст.\~224\~ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно п.п 48, 49 Наказу Міністерства Юстиції України від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, встановлювалися вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а також наслідки щодо недотримання такої вимоги, яка тягне недійсність такого договору, передбаченого ст. 47 цього Кодексу. У відповідності до ст. ст. 224, 228, ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 36 Наказу МінЮсту України від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що угода про відчуження або заставу майна, яка потребує обов`язкової нотаріальної форми, може бути посвідчена без згоди другого з подружжя, якщо з правовстановлюючого документа, свідоцтва про шлюб та інших документів видно, що зазначене майно є не спільною, а особистою власністю одного з подружжя (набуте до реєстрації шлюбу, одержане під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, здійснено поділ майна, набутого під час перебування в зареєстрованому шлюбі тощо). Суд визнає факт того, що договір від 28.12.1999 року купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] на УТБ «Ріко-Альянс» - відбувся. Будь-яких обмежень або заборон на відчуження спірного будинку під час судового розгляду справи не встановлено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 840 грн. 00 коп.

Outcome: approved