Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позову зазначивши, що 12 березня 2007 року\~між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . АТ КБ «ПриватБанк» у серпні 2014 року звернувся до нотарільної контори з претензією до спадкоємців. Крім того, 03.06.2018 позивачем на адресу відповідачів було надіслано лист-претензію, проте вони не виконали її. За таких обставин, оскільки відповідачі отримали спадщину, в тому числі і борги спадкодавця, позивач просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 12.03.2007 в розмірі 8683,25 грн. та судові витрати. Ухвалою від 17 серпня 2018 року відкрито провадження по справі (а.с.46). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді Скрипник О.Г. у відрядженні (а.с.81). Ухвалою від 03 квітня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.82). Ухвалою суду від 03 травня 2019 року витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори спадкову справу після [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.89). Ухвалою від 29 травня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 04 липня 2019 року справу розглянуто по суті на ухвалено рішення. В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду разом з позовною заявою клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11\~ст. 128 ЦПК України\~(судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідачів рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.03.2007 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 10000,00 грн. (а.с.8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.18). Відповідно до частини першої\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом\~статті 1281 ЦК України\~кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень статті 1282\~ЦК України\~спадкоємці\~\~зобов`язані\~\~задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із\~\~спадкоємців\~\~ зобов`язаний\~\~ задовольнити\~\~ вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.\~Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі\~\~відмови\~\~від\~\~одноразового\~\~платежу\~\~суд\~\~за\~\~позовом кредитора\~\~накладає\~\~стягнення\~\~на\~\~майно,\~\~ яке\~\~ було\~\~ передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених\~статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Вирішуючи справу, суд звертає увагу на те, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. Представник позивача не надав письмового клопотання про витребування доказів щодо наявного спадкового майна і не скористався своїм правом подання такого клопотання в судовому засіданні, оскільки до позовної заяви подано заяву щодо розгляду справи за відсутності представника позивача. За змістом вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За змістом\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із дослідженої копії спадкової справи, яка надійшла до суду з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори вбачається, що після [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори звернулися 14.07.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця [PERSON] (а.с.63, 64-80). Суд також зазначає, що до позовної заяви надано претензію кредитора ПАТ КБ «Приватбанк», направлену на адресу Шостої дніпровської державної нотарільної контори, з проханням повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність заборгованості в розмірі 9536,91 грн. (а.с.22). Водночас, ПАТ КБ «Приватбанк» 22.05.2018 на адреси [PERSON] та [PERSON] направлено листи-претензії із зазначенням суми заборгованості 8683,25 грн. (а.с.25,26). Позивачем не усунено розбіжностей у сумі заборгованості померлого [PERSON] , зазначеної у претензії поданої до нотарільної контори, та у претензіях направлених спадкоємцях, а також зазначеної у позовній заяві. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, як такого, що не доведено позивачем, оскільки доказів належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна, суду не надано, як і не встановлено в якому розмірі існувала заборгованість померлого [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» на 20.04.2014.\~ Вирішуючи відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed