Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У січні\~2020\~року[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення нарахованої, але невиплаченої суми заробітної плати. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати у розмірі 32\~344 гривень, витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 3\~000 гривень. Стягнуто з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень. 02 березня 2020 року від позивачки до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська при ухваленні рішення від 13 лютого 2020 року не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку, хоча з даного приводу сторонами у справі подавалися докази та надавалися пояснення. У зв`язку з чим, враховуючи надані уточнення, позивачка просила суд стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на її користь 22\~427 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та провести судове засідання без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Причини нявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Вказаний перелік підстав, визначений ст. 270 ЦПК України є вичерпним. З аналізу наведеної норми вбачається, що ухвалення додаткового рішення можливе судом за умови не ухвалення рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. У даній справі, вирішуючи позов [PERSON] до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення нарахованої, але невиплаченої суми заробітної плати, в рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року не вирішено питання щодо стягнення з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь [PERSON] 22\~427 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яке підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що є підстави для застосування положень п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України та ухвалення у даній цивільній справі додаткового рішення.

Outcome: approved