Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього на користь [PERSON] на підставі судового рішення від 17 грудня 2018 року, яке набрало законної сили, на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що у позивача погіршився стан здоров`я. Із 12 листопада 2018 року йому встановлена друга група інвалідності. Має незадовільне матеріальне становище. Позивач не працює та не має можливості працювати. Окрім пенсії по інвалідності не одержує будь-якого іншого заробітку. Крім того, на утриманні позивача перебуває донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей, віком до шести років, становить: з 01 січня - 1 626 грн. 00 коп., з 01 липня - 1 699 грн. 00 коп., з 01 грудня - 1 779 грн. 00 коп. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щомісячний розмір пенсії по інвалідності, яку одержує позивач, становить 2 929 грн. 64 коп. У позовній заяві [PERSON] просить суд: - змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 4 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 12 вересня 2008 року й до повноліття дитини; - стягувати з нього на користь відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі - 1 000 грн. 00 коп. щомісячно з дня набрання судовим рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги й просить їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнала позов [PERSON] й просить у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача в обґрунтування доводів позовної заяви, пояснення та заперечення відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 17 грудня 2015 року. Є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року, залишеним без зміни постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 4 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи із 12 вересня 2018 року й до досягнення дитиною повноліття. Згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 127754 [PERSON] безтерміново встановлено 12 листопада 2018 року другу групу інвалідності (загальне захворювання). Із копії довідки головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 24 липня 2019 року № 66238/02/05 видно, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на обліку в управлінні ПФУ головного управління ПФУ в Черкаській області (Жашківський відділ обслуговування громадян) й отримує пенсію по інвалідності з 12 листопада 2018 року довічно. Статтею 7, частиною другої статті 25 Загальної декларації прав людини, прийнятою та проголошеною резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначено, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Усі люди мають право на рівний захист від будь-якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації. Материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Відповідно до частини другої статті 1, частини першої статті 2, частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України постановою від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами першою, третьою статті 181, статті 183 СК України способи виконання обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Судом досліджено матеріали цивільної справи № 361/5774/18. Встановлено, що обставини, на які вказує позивач [PERSON] у якості підстав зменшення розміру аліментів, існували на час постановлення рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року в цивільній справі № 361/5774/18. Про існування цих обставин [PERSON] вказувалося й в апеляційній скарзі на судове рішення від 17 грудня 2018 року. Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2018 року без зміни. Інших обставин, що виникли після постановлення судового рішення про стягнення аліментів, які б вказували на наявність підстав для зменшення їхнього розміру, під час розгляду справи не встановлено.

Outcome: dismissed