Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться у с. Слобода Небилівська по вул. Шевченка, 5, Рожнятівського району, Івано-Франківської області. Cвої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що її батьки, перебуваючи у шлюбі, збудували житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться у с. Слобода Небилівська по вул. Шевченка, 5. 12 лютого 2012 року її батько [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на ? вказаного домоволодіння. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки проживала разом з батьком на час його смерті. Спадкоємцями першої черги за законом крім неї, є її мати [PERSON] та брати [PERSON] та [PERSON] відповідачі по справі. Останні на спадкове майно не претендують. Для оформлення спадщини вона звернулася до Другої Ржнятівської нотаріальної контори, однак їй відмовлено в оформленні спадщини через відсутність документа про право власності на спадкове домоволодіння. При таких обставинах вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позовні вимоги змінила та просить визнати за нею право власності на ? домоволодіння. Відповідачі змінені позовні вимоги визнають. Крім того, відповідачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на другу половину спірного домоволодіння. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У с. Слобода Небилівська по вул. Шевченка, 5.Рожнятівського району, Івано-Франківської області знаходиться домоволодіння, яке складається з житлового будинку, погребу, літньої кухні, чотирьох сараїв, вбиральні, воріт, огорож та колодязя, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Олвір (а. с. 11-13). Власниками даного домоволодіння були батьки позивачки [PERSON] та [PERSON], як подружжя, що спільно у шлюбі його збудували що підтверджується копіями дозволу на будівництво № 554, будівельного паспорта та паспорта [PERSON] з відміткою про реєстрацію шлюбу (а.с. 10, 21-23). 12 лютого 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8). Позивачка доводиться дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а. с. 6, 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Спадкоємцями першої черги по закону є позивачка та відповідачі, які відмовилися від своєї частки у спадковому майні на користь позивачки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Аналізуючи надані позивачкою письмові докази судом встановлено, що [PERSON] був власником 1/2 частини спірного домоволодіння. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з ним, що підтверджується довідкою № 1369 від 22 жовтня 2015 року, виданою виконавчим комітетом Небилівської сільської ради (а. с. 9). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що підтверджується листом нотаріуса № 168/02-14 від 24 жовтня 2015 року (а. с. 15 ). Отже позасудовому порядку свої права позивачка встановити не може, а тому право власності на спірне домоволодіння за нею необхідно визнати за рішенням суду. Відповідачка [PERSON], як дружина померлого [PERSON], просить визнати за нею право власності на ? частину спірного домоволодіння. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а згідно ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже за відповідачкою [PERSON] слід визнати право власності на належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя частину домоволодіння, як за дружиною, що пережила свого чоловіка.

Outcome: approved