Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У січні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON]; встановити опіку над малолітнім [PERSON] і призначити її опікуном; стягнути з відповідачів аліменти на дитину у розмірі 1/ 4 від доходів на її користь. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що [INFO] р. у її сина - [PERSON] та його дружини - [PERSON] народився син - [PERSON] з моменту свого народження і до теперішнього часу її онук проживає разом із нею та її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З лютого 2009 р. колишня дружина її сина, залишивши 10 місячного [PERSON] на чоловіка пішла від нього, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.04.2010 р. шлюб між відповідачами розірвано, а дитину залишено проживати разом із батьком. Також, їй стало відомо, що [PERSON] отримувала допомогу при народженні дитини та по догляду за нею до 3-х років в період з 01.03.2008 р. по 24.03.2011 р. але жодного разу після того, як покинула дитину, їм не давала ні копійки на витрати для виховання та забезпечення [PERSON] необхідним. Батько дитини з того часу активної участі у вихованні, розвитку та забезпеченні свого сина необхідним не приймав, а з початку 2013 р. взагалі пішов з дому і місце його знаходження не відомо. Зв'язок з ними не підтримує будь-яку допомогу по забезпеченню сина необхідним він не надає. Тобто, батьки дитини ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини більш двох років. Зазначає, що ними неодноразово проводились заходи щодо встановлення місця знаходження або зв'язку з обома батьками для надання можливості [PERSON] поспілкуватися з батьками, оскільки він, як будь-яка дитина, прагнув спілкуватися з батьками. За цей час [PERSON] відвідував дошкільний заклад (яслі-садок) № 118 комбінованого типу, пішов навчатися до Харківської гімназії № 65, де зараз навчається у другому класі. Ані мати, ані батько до вказаних закладів не приходили, процесом навчання не цікавились. Дитина хворіє, і перебуває на обліку, його лікуванням займається вона разом із чоловіком, батьки лікуванням своєї дитини не займаються. Вона із чоловіком повністю прийняла на себе усі зобов'язання відносно утримання, навчання, виховання, фізичного та психологічного розвитку дитини. У будинку в якому він мешкає разом з ними, в нього є окрема кімната. Вони його забезпечують всім необхідним для навчання відпочинку та гри. Вони з ним постійно спілкуються, підтримують його. Він доглянутий, охайний. Між ними панує любов і злагода. Але для повного забезпечення та захисту прав дитини їй необхідно стати опікуном свого онука, щоб на законних підставах відстоювати та представляти. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні вищевикладеним, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судові засідання жодного разу не з'являлися, усі кореспонденція, яка направлялася на їхню адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дитини та подання про призначення позивача опікуном онука. Враховуючи умови ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за їх недоведеністю. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від зареєстрованого шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.04.2010 р. шлюб між ними розірвано (а.с. 9). Із інформації Харківської гімназії № 65 вбачається, що батьки дитини жодного разу до гімназії не з'являлися, не відвідували батьківські збори, не брали участі у масових заходах класу, не цікавились навчанням дитини (а.с. 10). Згідно листа КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» від 19.02.2015 р. малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею та дідом, які здійснюють догляд за дитиною, усі рекомендації лікарів виконують в повному обсязі (а.с. 18). За інформацією сусідки [PERSON],батьків учнів 1-Б класу гімназії № 65 [PERSON], [PERSON], вчителя початкового класу гімназії № 65 [PERSON] батьки дитини ніякої участі у вихованні та навчанні сина не приймають, не цікавляться його життям, не підтримують родинних стосунків. Із висновку УССД ДПСП ХМР від 11.03.2016 р. № 147 вбачається, що управління служб у справах дітей , як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідачів, відносно малолітнього [PERSON], [INFO] За правилами ст.19 СК України висновок органу опіки та піклування не є для суду обов'язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В матеріалах справи немає доказів того, що відповідачі на даний час не приймають участі у вихованні та утриманні дитини, оскільки усі надані суду письмові докази, які до речі покладено у основу висновку УССД департаменту праці та соцполітика Харківської міської ради та органу опіки та піклування річної давності, медична довідка про проходження обов,язкових попереднього та періодичних психіатричних оглядів, втратила чинність. Надані суду матеріали датовані лютим 2015 року. Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення, яке прийнято за матеріалами річної давності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз'яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Матеріали справи не містять доказів того, що на даний час відповідачі свідомо ухиляються від обов'язків по вихованню дитини. Не доведено у суді обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав. Стосовно інших вимог позивача вони також є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав. Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed