Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У січні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про примусове виселення з житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначив, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. Разом із тим 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу кредитора/стягувача за договором від 11.01.2008 № 0703/0108/71-367 позичальником згідно якого є [PERSON], відповідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 66200 доларів США. Також 11.01.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язання було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 206, відповідно до якого він передав в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS]. Заставна вартість предмету іпотеки 334653,70 гривень. 11.10.2013 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було винесено заочне рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. 01.11.2013 року на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист. Було направлено письмову вимогу іпотеко держателя про добровільне виселення з займаної житлової площі, однак вона залишилась поза увагою мешканців. На даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Посилаючись на те, що вимогу про виселення відповідачі отримали проте у добровільному порядку у встановлений законом строк квартиру не звільнили, позивач просив суд виселити без надання житла відповідачів з квартири [ADDRESS] та стягнути з них витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень. У судовому засіданні представник позивача не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідачі не з'явилися, причину неявки суду не сповістили, про день і час слухання справи повідомлялися завчасно, у встановленому законом порядку, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідачів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про відкладення слухання справи не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі документації. З моменту відступлення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» ТОВ «Кредитні ініціативи» прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для ТОВ «Кредитні ініціативи» та вважаються наданими ТОВ «Кредитні ініціативи». Разом з правами вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи» переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 11.01.2008 № 0703/0108/71-367 позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11.01.2008 ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк»), та [PERSON] уклали Кредитний договір № 0703/0108/71-367. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 66 200 (шістдесят шість тисяч двісті) доларів США, а [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у сумі 66 200 (шістдесят шість тисяч двісті) доларів США. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також 11.01.2008, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 206, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS]. Заставна вартість предмету іпотеки 334 653,70 (триста тридцять чотири тисячі шістсот п'ятдесят три гривні 70 копійок) гривень. У порушення умов договору, [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно. 11.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено заочне рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. 01.11.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї від 18.03.2013 № 23, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Таким чином, подальша реєстрація [PERSON], [INFO], в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси іпотекодержателя. Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Outcome: approved