Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 40409,90 грн., компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату у сумі 9600,00 грн., компенсацію за затримку розрахунку у сумі 9798,00 грн., а також моральну шкоду у сумі 10000,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 700,00грн. Ухвалою від 20.10.2017р. позовні вимоги про стягнення моральної шкоди за заявою позивача залишені без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 13.10.1986 року по теперішній час працює в Командитному товаристві «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія». Відповідач протягом тривалого часу не здійснював виплату заробітної плати у належному розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість з січня 2016 року по червень 2017 року у розмірі 40409,90 грн. У звязку з порушення строків виплати заробітної плати та відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», ст. 265 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 9600,00 грн. Крім того, відповідно до ст.117 КЗпП України підприємство повинно виплатити позивачу компенсацію за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який становить 9798,00 грн. (163,30 грн. х 60 днів). З наведених підстав просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 40409,90 грн., компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату у сумі 9600,00 грн., компенсацію за затримку розрахунку у сумі 9798,00 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 700,00 грн. Позивач звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за його відсутності і задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працює в Командитному товаристві «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» з 13.10.1986 року і по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно довідки №721 від 13.07.2017р. про заборгованість по заробітній платі [PERSON], виплата заробітної плати здійснювалася не у повному обсязі, за період з січня 2016 року по червень 2017 року нарахована заробітна плата у розмірі 50923,30 грн., заборгованість з виплати заробітної плати за вказаний період станом на 13.07.2017р. становить 40409,90 грн. На час розгляду справи заборгованість не виплачена. Таким чином, відповідач порушив норми трудового законодавства, зокрема, ст. 115 КЗпП України, якою встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Таким чином, вимоги позову про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач також просить суд стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» у розмірі 9600,00 грн. з розрахунку трьох розмірів мінімальної заробітної плати згідно ст. 265 КЗпП України. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленому чинним законодавством. За приписами статей 2-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множенням суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно ст. 10 та ст. 60\~\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні\~\~ права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу\~\~своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано розрахунку суми компенсації відповідно до встановленого ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» порядку. Матеріали справи не містять відомостей про суми нарахованого, але не виплаченого позивачу доходу за кожний відповідний місяць після утримання податків і обовязкових платежів, індексу інфляції в період невиплати доходу, а вимога позову про стягнення компенсації за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 9600,00 грн. згідно ст. 265 КЗпП є безпідставною. Відповідно до цієї норми закону юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, вимога щодо стягнення з відповідача штрафу на користь позивача відповідно до ст. 265 КЗпП не підлягає задоволенню. Також є безпідставними вимоги позову про стягнення з відповідача компенсації за затримку розрахунку у сумі 9798,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З огляду на те, що відповідач не звільнений та продовжує працювати на теперішній час, вимоги позову про стягнення середнього заробітку за кожен день затримки розрахунку у відповідності до ст. 117 КЗпП України є безпідставними і не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. На підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано квитанцію від 01.08.2017р. видану згідно договору про надання юридичних послуг про оплату вартості наданих послуг у сумі 700,00 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: partial