Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у січні 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 294000,00 дол. США під 11,95% річних на строк до 18 січня 2032 року з метою придбання нерухомого майна. Відповідач свої договірні зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 13239767,66 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судове засідання підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на незрозумілий розрахунок суми заборгованості, а також на те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості є передчасними. Крім того, представник відповідача заявила про застосування наслідків спливу позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 18 січня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №08-038/10, за умовами якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 294000,00 доларів США, зі сплатою 11,95% річних, строком до 18 січня 2032 року, а позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному цим договором. Згідно з п. 1.1.1. договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно до 18 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 3123,00 долара США. Пунктом 1.2. договору визначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна - трьохкімнатної квартири загальною площею 131,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.п. 1.3, 1.3.1. договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх кредитних зобов'язань сторони уклали іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, для придбання якого, згідно з п. 1.2. цього договору, надається кредит, заставною вартістю 2121000,00 грн., що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору становить 420000,00 доларів США. За приписами п. 2.5.1. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту двічі на місяць: в останній робочий день поточного місяця та в день, на який припадає сплата ануїтетного платежу в рахунок погашення кредиту та процентів згідно з п. 1.1.1. цього договору. У відповідності до п.п. 3.3.8., 3.3.9 договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за використання кредиту, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному цим договором. У пункті 4.2. договору зазначено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.8.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Договір укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. У відповідності до положення ст. 526 ЦПК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою та змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором. Розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як убачається з матеріалів справи, відповідач отримав від банку у кредит грошові кошти у розмірі 294000,00 дол. США для придбання квартири. [PERSON] допустив неналежне виконання умов укладеного договору, припинив погашення кредитної заборгованості у січні 2009 року. Станом на 06 серпня 2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № 08-038/10 від 18 січня 2007 року у загальній сумі 13239767,66 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 6263085,19 грн., заборгованість за відсотками по користуванню кредитними коштами - 5094818,32 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 236874,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1644990,13 грн. Відповідно до ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Під час розгляду справи представником [PERSON] було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності. Матеріалами справи підтверджено, що останній платіж по кредитному договору відповідач здійснив у січні 2009 року. Позивач скористався своїм правом на звернення стягнення предмета іпотеки, передбаченим п. 4.5 іпотечного договору, та звернувся до приватного нотаріуса КМНО Соколова Ю.Є. із заявою про видачу виконавчого напису. Виконавчий напис виданий нотаріусом 04 жовтня 2010 року. Відповідно до постанови головного державного виконавця ВДВС Диких О.О. від 12 травня 2014 року виконавчий документ (виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Соколова Ю.Є., виданий 04 жовтня 2010 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки) повернутий стягувачу, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. (а.с. 26-29) З позовом до суду позивач звернувся у серпні 2015 року, тобто з межах трирічного строку, який почався заново після повернення банку виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса. Відтак, суд доходить висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» був використаний позасудовий спосіб задоволення своїх вимог у виді звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту від 18 січня 2007 року у загальному розмірі 13239767,66 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розміріу розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved