Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду та стягувати з відповідача в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з 06 лютого 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2016 році. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідача згідно рішення Рожнятівського районного суду від 30 березня 2016 року на утримання сина [PERSON], стягуються аліменти у розмірі по 700 гривень щомісяця, які на даний час є занадто малими. Вона являється інвалідом третьої групи з дитинства, що значно ускладнює її можливості працювати та забезпечувати дитину всім необхідним. Відповідач є працездатною людиною, може працювати та сплачувати аліменти в більшому розмірі. Крім того присуджений раніше розмір аліментів є незначним, значно меншим за п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання у судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, клопотань про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не подавав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14.11.2016 року, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 14.11.2016 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.5). З відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 700 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 05 лютого 2016 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 30 березня 2016 року (а.с.7). Згідно ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивачка [PERSON] являється інвалідом третьої групи з дитинства, що підтверджується копією довідки МСЕК від 20.02.2013 року (а.с.8). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р. передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд впершу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 01.12.2016 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років повинен становити не менше 972 гривевні, а отже сплата аліментів відповідачем на сина [PERSON], [INFO] у розмірі по 700 гривень, є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму. А тому, вимога позивачки про зміну розміру аліментів є обґрунтованою. Враховуючи вищенаведене, виходячи із засад справедливості та розумності, захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи вік диини, його потреби на навчання та матеріальне утримання, розмір встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи стан здоровя позивача, яка являється інвалідом третьої групи з дитинства, а тому суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду, однак у меншому розмірі ніж заявлено позивачем, оскільки переконливих доказів про зміну матеріального стану відповідача та можливість сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн. на дитину позивачем суду не надано. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial