Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який вона уточнила у жовтні 2015 року, до фізичної особи - підприємця [PERSON], фізичної особи - підприємця [PERSON], Бердянської міської ради, третя особа - управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Бердянської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 20400,00 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що 30.06.2014 року під час прогулянки по просп. Леніна в м. Бердянську на пішохідній доріжці її збила дитяча машинка, яка належала приватному підприємцю [PERSON], яка здійснювала надання послуг з прокату дитячих машинок. В результаті наїзду вона отримала тілесні ушкодження. Того ж дня вона звернулася до Бердянського МВ ГУМВС з заявою про порушення кримінального провадження, однак 01.12.2014 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Їй довелося неодноразово звертатися до Бердянської міської ради, до прокуратури щоб зясувати хто з підприємців здійснював прокат цих дитячих машинок. Згодом стало відомо, що підприємницьку діяльність [PERSON] здійснювала спільно з приватним підприємцем [PERSON] У звязку з травмою гомілок обох ніг їй довелося звертатися до лікаря, їй було призначено лікування на яке вона витратила приблизно 400 грн. Крім того вона перенесла моральні переживання та душевні страждання, повязані зі зверненням до лікарів, до міліції, до виконкому Бердянської міської ради, до прокуратури. Страждала безсонням від болю та душевних переживань. Її відпочинок у той день було зіпсовано. З метою зясувати хто хазяїн дитячих машинок, вона звернулася до підлітка, який видавав в прокат дитячі машинки, який в образливій формі відмовив їй надати дозвільні документи і повідомити про хазяїна. Моральні страждання вона оцінює в 20000,00 грн. Вважає, що всі ці факти відбулися з вини Бердянської міської ради, яка незаконно, в порушення вимог наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва і житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», надала місце для здійснення підприємницької діяльності з прокату квадрациклів, чим були порушені правила безпеки, що призвело до тілесних ушкоджень і моральним стражданням. Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Бердянської міської ради в порушення вимог зазначеного наказу умисно затвердила дозвільну документацію підприємцю. При цьому не врахована техніка безпеки для населення в зоні відпочинку. Позивачка просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], Бердянської міської ради 20400,00 грн., з яких приблизно 400,00 грн. матеріальні витрати, 20000,00 грн.- моральна шкода. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Суду додатково пояснила, що 30.06.2014 року під час прогулянки в районі просп. Леніна в м. Бердянську на неї ззаду двічі наїхала дитяча машинка, якою керувала дитина років 7. Вона впала від наїзду і отримала травми обох нижніх кінцівок. Дитину забрали її батьки і сказали, що машинку вони взяли в прокаті, що розташований на Приморській площі біля «Сонячного годинника». Хлопець, який видавав дитячі машинки, в образливій формі відмовився показати їй документів на здійснення підприємницької діяльності і не надав відомостей при фізичну особу-підприємця, яка здійснює цю діяльність. Того ж дня вона звернулася до міліції з заявою про порушення кримінального провадження. Їй було видано направлення на проведення судово-медичної експертизи. 01.07.2014 року була проведена експертиза, за висновками якої пошкодження, які їй були спричинені, кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження. 03.07.2014 року вона звернулася до лікаря травматолога, їй було призначено лікування. Також вона зверталася до невропатолога. Їй було призначено лікування. Чеки на купівлю ліків у неї не збереглися. За її підрахунками вона витратила на лікування близько 400,00 грн. У червні 2015 року вона знов звернулася до травматолога, який виявив різницю довжини нижніх кінцівок 1,5-2 см. Вона вважає, що ця різниця в довжині виникла внаслідок перенесеної 30.06.2014р. травми. Розслідування кримінального провадження ніяких результатів не дало. 01.12.2014 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Увесь цей час вона самостійно намагалася встановити осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність з прокату дитячих машинок. Їй вдалося встановити, що підприємницьку діяльність здійснювали спільно ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] на підставі незаконно виданого Паспорту привязки розміщення тимчасової споруди на території м. Бердянська. Просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснила, що почала здійснювати прокат дитячих машинок з 01.07.2015 року, з часу укладання з ФОП [PERSON] договору про спільну діяльність. До цієї дати ФОП [PERSON] самостійно здійснював підприємницьку діяльність з прокату дитячих машинок. Власником дитячих машинок був [PERSON] Під час встановлення 09.07.2014 року тимчасової споруди відносно неї дійсно був складений адміністративний протокол і притягнуто до адміністративної відповідальності. Однак складання протоколу не було повязано із випадком, який стався з [PERSON] ЇЇ вини у спричиненні позивачу травми, матеріальної і моральної шкоди не має. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень пояснила, що згідно бази даних управління містобудування та архітектури виконкому Бердянської міської ради 21.05.2012 року ФОП [PERSON] було видано Паспорт привязки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на строк до 01.03.2019р. Паспорт привязки було видано з дотриманням Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011р. №244. Паспорт привязки видавався як дозвільний документ на здійснення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], який не передбачав прокату квадрациклів або інших засобів пересування по вул. Горького (Приморська площа). ФОП [PERSON] 09.07.2014 року встановила тимчасову споруду з порушенням порядку розміщення (замість розміру затвердженого у схемі 2х8. встановила ТС 3х9) та поряд встановила атракціон «дитячі машинки», чим порушила п.2.5.16, п.2.5.5., п.14 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку додержання тиші в громадських місцях м. Бердянська. Відносно неї 09.07.2014р. було складено адміністративний протокол, а 23.07.2014 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП до штрафу 1700,00 грн. Рішенням Бердянської міської ради з 2013 року в м. Бердянську заборонено надавати послуги з прокату велорикш, багато посадкових велосипедів, скутерів «Segway», квадрациклів, проводити атракціони з використанням гужового транспорту, парнокопитних та інших тварин на центральних вулицях міста: пр. Леніна ( від пр. Перемоги до вул. Горького); вул. Горького ( від памятного знака «Торпедний катер» до вул. Першотравневої); та Приморській площі. Оскільки ФОП [PERSON], яка здійснювала спільну діяльність с ФОП [PERSON] встановила тимчасову споруду без дотримання розмірів, які зазначені в Паспорті привязки, Паспорт привязки ФОП [PERSON] було анульовано 11.08.2014р., про що внесено інформацію у базу даних і повідомлено ФОП [PERSON] Нанесення позивачці матеріальної і моральної шкоди ніяким чином не повязано з діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Бердянської міської ради у судове засідання не зявився. Надав суду письмові заперечення проти позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, вивчивши матеріли справи і оригінал матеріалів кримінального провадження за фактом отримання тілесних ушкоджень [PERSON], суд встановив наступне. 30.06.2014 року близько 20-30 год. під час прогулянки в районі просп. Леніна в м. Бердянську неподалік від кафе «Асоль», на [PERSON] наїхала дитяча машинка, якою керувала малолітня дитина. Дитяча машинка була взята в прокат, який надавався фізичною особою-підприємцем [PERSON] 30.06.2014 року [PERSON] звернулася до Бердянського МВ ГУМВС України з заявою про порушення кримінального провадження за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень, яка 01.07.2014 року була внесена до ЄРДР. Як вбачається з висновку експерта №483 від 01.07.2014 року Бердянського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи, внаслідок наїзду дитячої машинки [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження, а саме крововиливи на лівій і правій нижніх кінцівках, садно на правій нижній кінцівці. Постановою ст. слідчого СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 18.04.2015 року кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діях невстановленої особи кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.125 КК України. Допитана у судовому засідання в якості свідка [PERSON] суду показала, що 30.06.2014 року вона прогулювалася з [PERSON] по просп.. Леніна в м. Бердянську. Приблизно о 20-30 год. на [PERSON] двічі наїхала дитяча машинка, якою керувала дитина віком семи років. Батьки забрали дитину і сказали, що машинку вони взяли в прокат на Приморській площі. Вони пішли на Приморську площу щоб дізнатися хто є хазяїном цієї машинки. Дитячі машинки стояни між «Сонячним годинником» і сценою, там же стояв стіл. Підліток, який видавав машинки, відмовився назвати прізвище хазяїна і його телефон. Запропонував [PERSON] в якості компенсації 50 грн. Вона відмовилася і вони пішли в міліцію, де [PERSON] написала заяву. На нозі у [PERSON] був синець і кров. З цими травмами вона зверталася до лікаря. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] як фізична особа-підприємець був зареєстрований 23.05.1997р., основний вид діяльності: «прокат товарів для спорту та відпочинку», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.38). 21.05.2012р. за реєстраційним номером №115-05/12 ФОП [PERSON] було видано Паспорт привязки пересувної тимчасової споруди на Приморській площі, біля стаціонарної МАФ «Сонячний годинник» №154 для здійснення ним підприємницької діяльності (а.с.58). Згідно з Комплексною схемою розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на території міста Бердянська, затвердженою рішенням виконкому Бердянської міської ради від 13.03.2012р. №147 передбачено встановлення тимчасової споруди розміром 2,0х8,0 м. площею 16 м.кв. (а.с.60). Паспорт привязки був виданий відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 244 від 21.10.2011р. Паспорт привязки був виданий Відповідно до п. 2.5.17 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та додержання тиші в громадських місцях міста Бердянська, затверджених рішенням Бердянської міської ради № 5 від 30.05.2012р. із змінами, внесеними рішенням Бердянської міської ради № 17 від 31.05.2013р., заборонено надавати послуги з прокату велорикш, багато посадкових велосипедів, скутерів «Segway», квадрациклів, проводити атракціони з використанням гужового транспорту, парнокопитних та інших тварин на центральних вулицях міста: пр. Леніна ( від пр. Перемоги до вул.. Горького); вул. Горького (від памятного знака «Торпедний катер» до вул. Першотравневої); та Приморській площі. Послуги з катання на дитячих машинках та з прокату велорикш, багато посадкових велосипедів здійснювати до 22.00 в місцях дислокації. Квадрациклом є моторний чотириколісний транспортний засіб, який використовується як засіб пересування. Як було встановлено у судовому засіданні, на [PERSON] наїхала дитяча машинка, а не квадрацикл. Відповідно до п. 2.5.17 Правил благоустрою в м. Бердянську надання послуг з катання на дитячих машинках не було заборонено. Відповідачка [PERSON]М як фізична особа підприємець була зареєстрована 16.06.2014 року, а 30.09.2014 року зареєстровано припинення її підприємницької діяльності. Вид підприємницької діяльності: «прокат товарів для спорту та відпочинку», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.39). 01.07.2014 року між ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] був укладений договір про спільну діяльність. Як зазначає відповідач [PERSON], саме з 01.07.2014 року вона почала здійснювати спільну з ФОП [PERSON] підприємницьку діяльність з прокату дитячих машинок, а до 01.07.2014 року цю підприємницьку діяльність здійснював ФОП [PERSON] 23.07.2014р. адміністративною комісією при виконкому Бердянської міської ради [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, а саме за те, що 09.07.2014 року встановила тимчасову споруду з порушенням порядку розміщення (замість розміру затвердженого у схемі 2х8. встановила ТС 3х9) та поряд встановила атракціон «дитячі машинки», чим порушила п.2.5.16, п.2.5.5., п.14 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку додержання тиші в громадських місцях м. Бердянська. Тобто твердження позивачки про те, що 30.06.2014 року підприємницька діяльність з прокату дитячих машинок здійснювалася спільно фізичними особами-підприємцям [PERSON] і [PERSON] свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Притягнення 23.07.2014р. до адміністративної відповідальності [PERSON] не повязано із випадком наїзду дитячої машинки на [PERSON] 30.06.2015 року. Таким чином, судом встановлено, що 30.06.2015 року під час здійснення фізичною особою підприємцем [PERSON] підприємницької діяльності з прокату дитячих машинок ним надавалися послуги з катання на дитячих машинках за межами, встановленими Паспортом привязки, а тому за завдану позивачу шкоду має відповідати ФОП [PERSON] В судовому засіданні не встановлено протиправної винної поведінки (дії чи бездіяльності) Бердянської міської ради і [PERSON], внаслідок якої б позивачу було спричинено шкоду, а відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної і моральної шкоди з Бердянської міської ради і [PERSON] необхідно відмовити за їх безпідставністю. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідальність за завдану шкоду за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено ст. 23 ЦК України. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно зі ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином суд визнає, що [PERSON] було завдано шкоди ушкодженням здоровя внаслідок наїзду на неї дитячої машинки і отримання внаслідок цього травм нижніх кінцівок. Проте на підтвердження понесених витрат на лікування позивачем не надано суду жодного доказу. Позивачка тільки зазначила, що за її підрахунком на придбання ліків вона витратила приблизно 400 грн. Зважаючи на те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за їх недоведеністю. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то ці вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні даного позову, суд бере до уваги роз'яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), в яких зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є інвалідом 2 групи загального захворювання. У звязку з отриманням легких тілесних ушкоджень вона зазнала моральних і фізичних страждань. Вона вимушена була звертатися до лікарні, до міліції, до прокуратури та Бердянської міської ради з метою встановлення особи відповідача, що також завдавало їй душевні страждання і переживання. Суд не може прийняти до уваги доводи позивачки про те у червні 2015 року у неї виявлено різницю довжини нижніх кінцівок 1,5-2 см. і що ця різниця в довжині виникла внаслідок перенесеної 30.06.2014р. травми, оскільки на підтвердження цих доводів позивачем не надано жодного доказу, який би вказував на звязок між отриманою 30.06.2014 року травмою та виявленою у червні 2015 року хворобою. З урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial