Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що є власниками квартири [ADDRESS] , яку 08.08.2019 року залито водою з квартири [NUMBER] поверхом вище, що належить на праві власності [PERSON] . Оскільки заподіяну залиттям квартири шкоду відповідач добровільно не відшкодовує, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь 41 352 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди на кожного з них, 5 128 грн. 78 коп. пені, 482 грн. 63 коп. трьох процентів річних, 243 грн. 98 коп. інфляційних втрат та 5 000 грн. витрат за проведення оцінки завданих збитків. Ухвалою суду від 16.02.2021 року за заявою позивачів замінено первісного відповідача [PERSON] на [PERSON] . У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на його безпідставність. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.09.2003 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (а.с. 15). За інформацією з технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , що знаходиться у власності [PERSON] та членів її сім`ї [PERSON] та [PERSON] , квартира посімейного заселення розташована на 1 поверсі 9 поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 27,3 кв. м, у тому числі: 1-а кімната 16,9 кв. м, 2-а кімната 10.4 кв.м, кухні площею 6,1 кв. м, ванної 2,1 кв. м, вбиральні 1,1 кв. м, коридору 5,8 кв.м, вбудованої шафи 1.1 кв. м; загальна площа квартири (без балконів, лоджій) складає 43,50 кв.м (а.с. 16). Відповідно до акту від 12.08.2019 року, складеного комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 504, 08.08.2019 року у будинку [ADDRESS] на системі гарячого водопостачання у квартирі [NUMBER] трапилося залиття. Внаслідок залиття пошкоджено оздоблення квартири [NUMBER] , а саме: кімнату S = 16,9 кв. м стеля побілка - 3,0 кв. м, стіни шпалери - 5,0 кв. м, підлога - мокрий лінолеум; кімнату S = 10,4 кв. м стеля побілка -4,0 кв. м, стіни шпалери - 10,0 кв. м підлога - мокрий лінолеум; кухню S = 6,1 кв. м - стеля водоемульсійне покриття - 2,0 кв. м, стіни шпалери - 3,0 кв. м; коридор S = 5,8 кв. м стеля водоемульсійне покриття - 3,0 кв. м, стіни-шпалери - 5,0 кв. м підлога - мокрий лінолеум, вхідні двері деформовані; ванну S = 2,2 кв. м - стеля водоемульсійне покриття -1,0 кв. м; туалет S = 1,1 кв. м - стеля водоемульсійне покриття - 1,0 кв. м; кладову S = 1,1 кв. м -стеля водоемульсійне покриття - 0,50 кв. м, стіни шпалери -1,0 кв. м. Причиною залиття є недбале ставлення до сантехнічного обладнання власника квартири [NUMBER] , самовільне втручання в систему гарячого водопостачання, переобладнання рушнико-сушки (а.с. 17). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 108-109). Згідно висновку судового експерта Тітаренка І.О. № 26/09-2019 за результати проведення будівельно-технічного дослідження від 26.09.2019 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились унаслідок залиття приміщень квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження складає 41 352 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ (а.с. 18-38). Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва щодо визначення розміру збитку внаслідок залиття за адресою: [ADDRESS] , розмір завданих збитків становить 41 352 грн. 27 коп. (а.с. 40-50). Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 03.10.2019 року та рахунку-фактури № 17/09-2019 від 17.09.2019 року [PERSON] сплачено ТОВ «Судово-експертний Альянс» 5 000 грн. 00 коп. за надання висновку експерта за результати проведення будівельно-технічного дослідження відповідно до договору № 17/09-2019 від 17.09.2019 року (а.с. 59, 60). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Частиною 5 цієї норми передбачено, що в ласник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За змістом ст.ст. 151, 177, 179 ЖК України та ст.ст. 322, 323 ЦК України передбачено обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (з наступними змінами). Зокрема, п. 7 Правил передбачено обов`язок власника квартири або користувача дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Таким чином, тягар утримання майна належить власнику квартири і саме власник житла зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що належну позивачам на праві спільної часткової власності квартиру було пошкоджено внаслідок залиття з квартири, яка на праві власності належить відповідачу; [PERSON] доказів на підтвердження відсутності його вини у заподіянні позивачам шкоди не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення грошової суми на відшкодування майнової шкоди в рівних частках кожному з позивачів та на користь [PERSON] понесенівитрати на проведення експертизи. Крім того, згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, перенесених позивачами внаслідок залиття належної їм квартири, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів по 100 грн. 00 коп. компенсації моральної шкоди кожному. При цьому суд виходить із засад розумності та справедливості. Разом з цим вимоги позивачів про стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, виходячи з наступного наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ці норми підлягають застосуванню до зобов`язальних правовідносин виражених у грошовій формі, а тому не можуть бути застосовані до деліктних правовідносин, що мають спірний характер до вирішення їх судом. З цих підстав суд відхиляє посилання позивачів та їх представника на правові висновки Верховного Суду у цивільних справах № 86/21962/15-ц, 444/9519/12 оскільки ці висновки щодо застосування ст.ст. 611 та 625 ЦК ґрунтуються на відмінних від цієї справи обставинах. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а відповідач звільнений від сплати судового збору за п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то сплачений [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог згідно зі ст. 141 ЦПК України в сумі 420 грн. 00 коп. підлягає поверненню з державного бюджету.

Outcome: partial