Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що 16 серпня 2009 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, а саме на земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224985100:01:003:0028, яка розташована на території Паляничинської сільської ради , Фастівського району, Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ 009390. Позивач зазначає, що 29 лютого 2008 року її батько склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області. Відповідно до даного заповіту [PERSON] заповів позивачу вищевказану земельну ділянку. Проте, у вказаний термін для прийняття спадщини позивач не звернулася до нотаріуса, оскільки за хворою матір»ю. На сьогодні у позивача виникла необхідність у належному оформленні всіх документів на земельну ділянку, проте Державним нотаріусом Першої Київської Державної нотаріальної контори її було відмовлено, у звязку із пропуском шестимісячного терміну, про що винесено вмотивовану Постанову. Тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні 02 вересня 2016 року, за клопотанням представника позивача, було замінено неналежного відповідача [PERSON] міську раду, на належного відповідача Паляничинську сільську раду Фастівського району Київської області. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому представник просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Паляничинської сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Зазначив, що сільська рада проти позову [PERSON] не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України передбачено, спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України передбачено, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 16 серпня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] I-БК № 149694. (а.с. 14). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія КВ № 009390, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 1.0244 га, що розташована на території Паляничинської сільської ради Фастівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої 3224985100:01:003:0028. (а.с.17). Згідно, Свідоцтва про народження Серії № II-БК № 331090, від 12 лютого 1999 року, [PERSON] народилася, 29 квітня 1990 року. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.13). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, ч. 1 ст. 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року, [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Ковалівської сільської ради, Васильківського району, Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 14. (а.с.87). Зі змісту даного заповіту, вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті заповів земельну частку (пай), яка перебуває у ПАС Агрофірма «Світановк» с. Ковалівка Васильківського району Київської області, розміром 1.0244 га, яка належить йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія КВ №009390, [PERSON]. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 912/2016 після смерті [PERSON], 29 липня 2016 року позивач звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки площею - 1.0244 га, що розташована на території Паляничинської сільської ради Фастівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої 3224985100:01:003:0028. (а.с. 74) Проте, державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, 29 липня 2016 року, винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою постанову державний нотаріус мотивує тим, що позивач пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після смерті 16 серпня 2009 року [PERSON]. (а.с. 90) Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно, Виписок із медичних карток, Консультативних заключень, виписки з історії хвороби стаціонарного хворого, Медичної картки амбулаторного хворого, дійсно вбачається, поважність шестимісячного строку подання заяви для прийняття спадщини. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач довела, що строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причини, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved