Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У січні 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати за [PERSON], [INFO], адреса місця проживання та реєстрації: 61093, [ADDRESS], паспорт серії МК №286080, виданий 16.08.1996 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, ІНН [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 18.12.2009 року, право власності на ? частину квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4-03-215843, виданого 03.01.2003 року центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Визнати за [PERSON], [INFO], адреса місця проживання та реєстрації: 61093, [ADDRESS], паспорт серії МК №286080, виданий 16.08.1996 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, ІНН [NUMBER], право власності за набувальною давністю на ? частину квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4-03-215843, виданого 03.01.2003 року центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету [PERSON] міської ради. В обґрунтування заявлених вимог\~представник позивача\~послався на те, що 06.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. 21.09.2005 року позивач [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за місцем проживання свого чоловіка [PERSON], тобто за адресою: [ADDRESS], та почала постійно проживати у вказаній квартирі разом з чоловіком. 18.12.2009 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] 18.12.2009 року та до теперішнього часу позивач [PERSON] продовжує проживати за адресою: [INFO] та її місце проживання зареєстровано за вказаною адресою, у зв'язку з чим у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач [PERSON], як спадкоємець, яка постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на час відкриття 18.12.2009 року спадщини вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. У листопаді 2016 року позивач [PERSON] у відповідності до положень ст. 1296, 1297 та 1298 ЦК України, вирішила звернутися до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно. Під час підготовки комплекту документів для оформлення права власності на вказане нерухоме майно позивач [PERSON] виявила відсутність оригіналу свідоцтва про право власності [PERSON] на вказану квартиру, у зв'язку з чим 25.11.2016 року звернулася до Холодногірського відділу поліції (м. Харків) ГУНП в Харківській області з заявою про вжиття заходів для розшуку вказаного свідоцтва про право власності на житло. 29.11.2016 року позивач [PERSON] отримала в комунальному підприємстві «[PERSON] міське бюро технічного інвентаризації» [PERSON] міської ради копію свідоцтва про право власності на житло № 4-03-215843, з якого стало відомо, що квартира № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва належить не лише її покійному чоловіку [PERSON], а також належить і колишній покійній дружині чоловіка - [PERSON], тобто вказана квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільній частковій власності по ? частині кожному. 29 листопада 2016 року [PERSON] отримала в КП «Жилкомсервіс» дільниця № 28 довідку з місця проживання про склад сімї та прописку за вих. № 1847 від 29.11.2016 року, відповідно якої, за адресою: [ADDRESS], проживає та зареєстровано 2 особи, а саме: позивач [PERSON] - з 21.09.2005 року, та її онука [PERSON] - з 28.12.2010 року. Також, згідно вказаної довідки, за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: покійний [PERSON] - з 28.08.1996 року по день смерті 12.12.2009 року, та його колишня покійна дружина: [PERSON] - з 17.07.1968 року по день смерті 22.07.2005 року. 02 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] з первинною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої приватний нотаріус [PERSON] внесла до Спадкового реєстру реєстраційний запис від 02.12.2016 року про реєстрацію спадкової справи № 59907673 після смерті 18.12.2009 року спадкодавця [PERSON]На запит приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 02.12.2016 року за вих. № 361/02-14, КП «[PERSON] міське бюро технічного інвентаризації» [PERSON] міської ради видало позивачу [PERSON] довідку за вих. № 1014746 від 19.12.2016 року, з якої останній стало відомо, що однокімнатна квартира № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, належить на праві приватної спільної часткової власності її покійному чоловіку [PERSON] та його колишній покійній дружині [PERSON] по ? кожному. 26.12.2016 року позивач [PERSON] повторно звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на квартиру № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва після померлого 18.12.2009 року спадкодавця [PERSON] Однак, постановою від 28.12.2016 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] відмовила [PERSON] в оформлення права на спадщину та в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем [PERSON] не було надано документів, що підтверджують право власності на квартиру № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва за спадкодавцем [PERSON] На підставі викладеного позивач вимушена була звернутися до суду. Стосовно позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на ? частину спірної квартири зазначено, що 23 жовтня 1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 22 липня 2005 року [PERSON] померла. [PERSON] зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) № 46350653 від 29.12.2016 року, сформованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], інформація в спадковому реєстрі про спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, а також фактичних обставин, позивач [PERSON] добросовісно у вересні 2005 року заволоділа ? частиною квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, яка належала померлій [PERSON], і продовжує безперервно тривалий час, тобто з вересня 2005 року і до теперішнього часу, відкрито володіти цією частиною квартири протягом більш як 10 років, як своїм власним. При цьому позивач [PERSON] при заволодінні у вересні 2005 року ? частиною спірної квартири, яка належала померлій [PERSON], не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на вказану частину квартири, тобто вона не знала і не могла знати, що володіє цією частиною квартири незаконно. За весь час безперервного проживання у вказаній квартирі з вересня 2005 року і по теперішній час позивач [PERSON] відкрито, без таємниць, володіла та користувалася вказаною частиною квартири, яка належала померлій [PERSON] та не приховувала факт знаходження цієї частини квартири в її володінні, а також не вчиняла жодних дій, які б свідчили про визнання нею обовязку повернути річ власнику. Також, протягом вказаного періоду, тобто з вересня 2005 року і по теперішній час, позивачу [PERSON] не предявлявся будь-якою правомочною особою позов про повернення вказаного нерухомого майна. Доказами відкритого та безперервного володіння позивачем [PERSON] ? частиною квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, яка належала померлій [PERSON], підтверджується тим, що [PERSON] з вересня 2005 року і по теперішній час зареєстрована та фактично проживає у вказаній квартирі, яка є єдиним місцем її проживання. При цьому, вона здійснює утримання цієї частини квартири, її капітальний ремонт та обслуговування за власні кошти, сплачує комунальні та інші послуги, що підтверджується договорами про надання комунальних та інших послуг, квитанціями про оплату цих послуг, актами первинних перевірок димових та вентиляційних каналів домоволодіння після капітального ремонту та іншими документами. Власник ? частини квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва [PERSON] померла ще 22.07.2005 року, проте спадщину після її смерті ніхто не приймав, а тому іншого власника на вказану частину квартири немає. При цьому, позивач [PERSON] не відносилась до жодної із черг спадкоємців померлої [PERSON], заповіту померла не складала. Інші підстави для спадкування майна померлої також відсутні. Таким чином, позивач [PERSON] добросовісно, відкрито і безпосередньо тривалий час володіє і постійно проживає в квартирі № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва з вересня 2005 року, у тому числі і в частині вказаної квартири, яка належала померлій [PERSON], тобто більше десяти років. З урахуванням наведеного, позивач [PERSON] має право на звернення до суду в порядку ст. 344 ЦК України з вимогою про визнання за нею права власності за набувальною давністю на ? частину квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, яка належить померлій [PERSON] Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях (а.с. 67-69). Суд, вислухавши пояснення і доводи представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 06 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова було видано 06.09.2005 року свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 016733, відповідно якого після реєстрації шлюбу подружжя залишили свої дошлюбні прізвища «Абзалова» та «Козлов» (а.с. 24). 21 вересня 2005 року позивач [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за місцем проживання свого чоловіка [PERSON], тобто за адресою: [ADDRESS], та почала постійно проживати у вказаній квартирі разом з чоловіком, що підтверджується штампом у паспорті [PERSON] та довідкою комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 28, виданої 29.11.2016 року за вих. № 1847 (а.с. 20-21, 25). 18 грудня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ВЛ № 245531, виданого 18 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 17114 (а.с. 26). 25 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Холодногірського відділу поліції (м. Харків) ГУНП в Харківській області із заявою про вжиття заходів для розшуку оригіналу свідоцтва про право власності [PERSON] на квартиру № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва. Відповідно до висновку інспектора Холодногірського відділу поліції (м. Харків) ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції [PERSON] від 29.11.2016 року, під час перевірки встановлено, що 21.11.2016 року [PERSON], знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS], виявила відсутність свідоцтва про право власності на вказане житло. Де саме могло би подітися вказане свідоцтво [PERSON] пояснити не змогла, але пояснила, що можливо втратила його за власною необережністю. Встановити місце знаходження вказаного свідоцтва про право власності на житло не стало можливим (а.с. 27, 28). 29 листопада 2016 року позивач [PERSON] отримала в комунальному підприємстві «[PERSON] міське бюро технічного інвентаризації» [PERSON] міської ради копію свідоцтва про право власності на житло № 4-03-215843, виданого 03.01.2003 року центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету [PERSON] міської ради (а.с. 29). Відповідно вищевказаного свідоцтва про право власності на житло вбачається, що ? частина квартири № 1 у будинку № 69 в м. Харкові по вул. Рилєєва належить померлому [PERSON], а інша ? частина [PERSON], яка є колишньою дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 005831, виданого 23.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 387 (а.с. 35). 22 липня 2005 року [PERSON] померла, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції було видано 11.11.2005 року свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 039124 (а.с. 36). [PERSON] довідки з місця проживання про склад сімї та прописку за вих. № 1847 від 29.11.2016 року, виданою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 28, встановлено, що за адресою: [ADDRESS], проживає та зареєстровано дві особи, а саме: позивач [PERSON] - з 21.09.2005 року, та її онука [PERSON] - з 28.12.2010 року. Також, згідно вказаної довідки, за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: покійний [PERSON] - з 28.08.1996 року по день смерті 12.12.2009 року, та його колишня покійна дружина: [PERSON] - з 17.07.1968 року по день смерті 22.07.2005 року (а.с. 25). 02 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] з первинною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої приватний нотаріус [PERSON] внесла до Спадкового реєстру реєстраційний запис від 02.12.2016 року про реєстрацію спадкової справи № 59907673 після смерті 18.12.2009 року спадкодавця [PERSON], про що було видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46007603 від 02.12.2016 року (а.с. 30). На запит приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 02.12.2016 року за вих. № 361/02-14, комунальне підприємство «[PERSON] міське бюро технічного інвентаризації» [PERSON] міської ради надало довідку за вих. № 1014746 від 19.12.2016 року, з якої вбачається, що однокімнатна квартира № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., вартістю 57194 грн., належить на праві приватної спільної часткової власності її померлому чоловіку [PERSON] та його колишній померлій дружині [PERSON] по ? кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане центром (відділом) приватизації державного житлового фонду 03.01.2003 року № 4-03-215843 (а.с. 31). [PERSON] вказаної довідки, реєстрацію права власності на квартиру № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва здійснено на паперових носіях, право власності в електронному реєстрі не зареєстровано. Вказана квартира до складу самочинних не відноситься, обтяження або обмеження на вказану квартиру відсутні. 26 грудня 2016 року позивач [PERSON] повторно звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на квартиру № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва після померлого 18.12.2009 року спадкодавця [PERSON] Постановою від 28.12.2016 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] відмовила [PERSON] в оформлення права на спадщину та в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем [PERSON] не було надано документів, що підтверджують право власності на квартиру № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва за спадкодавцем [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. [PERSON] ч. 1 ст. 1258 та ч. 1 ст. 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] відповіді на запит за вих. № 229/01-16 від 09.02.2017 року [PERSON] Державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті гр. [PERSON], померлого 18.12.2009 року, спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавались. Свідоцтва про право на спадщину після вищевказаного спадкодавця нікому не видавалось. Заповітів у Другій [PERSON] державній нотаріальній конторі від імені гр. [PERSON] не посвідчувалось. Зазначено також, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46705743 від 09.02.2017 року, спадкова справа після гр. [PERSON], померлого 18.12.2009 року, була заведена 02.12.2016 року за № 44/2016 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Додатково також повідомлено, що після гр. [PERSON], померлої 22.07.2005 року, спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавались. На цей час свідоцтво про право на спадщину після вищевказаного спадкодавця нікому не видавалось. Заповітів у Другій [PERSON] державній нотаріальній конторі від ім. гр. [PERSON] не посвідчувалось (а.с. 61). Таким чином, оскільки позивач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття 18.12.2009 року спадщини, тому вона, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що фактично прийняла спадщину, так як протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, тобто протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини, вона не заявила про відмову від неї. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є однією із спадкоємиць після смерті чоловіка [PERSON] та фактично прийняла спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на ? частину квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності за набувальною давністю на ? частину квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, яка належала померлій [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи наведену норму закону, скористатися правом власності на чуже майно на підставі набувальної давності може особа, якщо вона: 1) заволоділа майном добросовісно, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна; 2) продовжує володіти майном відкрито і безперервно; 3) продовжує володіти нерухомим майном протягом 10 років. Перебіг строку набувальної давності починається з моменту виникнення володіння. Виходячи з положень статті 390 Цивільного кодексу України недобросовісним набувачем є особа, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно. [PERSON] ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначалось вище позивач з померлим [PERSON] зареєструвала шлюб 06 вересня 2005 року, а 18 грудня 2009 року [PERSON] помер Таким чином, позивач знала, що вона не є власником вказаної квартири та за весь час перебування у шлюбі з [PERSON] з 06 вересня 2005 року по 18 грудня 2009 року не цікавилась чиєю власністю вона користується. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Виходячи з вищенаведеного, позивач є недобросовісним набувачем, у звязку з чим стаття 344 Цивільного кодексу України на нього не розповсюджується. Крім того, [PERSON] померла 22 липня 2005 року та після її смерті до 18 грудня 2009 року її частиною спірної квартири володів колишній чоловік [PERSON], який за час свого життя не оформив право власності. У зв'язку з чим посилання [PERSON] стосовно того, що вона з вересня 2005 року та до теперішнього часу відкрито володіє ? частиною квартири № 1 у будинку № 69 в м. Харкові по вул. Рилєєва, яка належала померлій [PERSON], тобто протягом більш як 10 років, є безпідставним та недоведеним, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на вищевказану частину спірної квартири за набувальною давністю необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial