Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 09.08.2007 року між ним та відповідачем укладено договір, згідно якого банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 2 200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Між тим, через неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором станом на 31.07.2013 року виникла заборгованість перед банком у розмірі 24583,74 гривень, з яких 6350,62 гривень - заборгованість за кредитом, 16586,28 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1146,84 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 052,89 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», яка подана через представника Шуліка А.В. просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву позичальника, [PERSON] приєднався до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, тарифів, які є загальними та їх підписання позичальником не є обов`язковим. Представник апелянта в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи скарги, просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає. Судом першої інстанції встановлено, що 09.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір шляхом приєднання (ч.1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до нього [PERSON] 09.08.2007 року отримав кредит у розмірі 2 200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він лонгується на такий самий термін. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем станом на квітень 2009 року складає 6 350,62 гривень. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] не виконав свої обов`язки щодо погашення заборгованості відповідно до кредитного договору. Проте, через недоведеність позивачем правомірності зміни тарифів (зміни процентної ставки), відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову зі стягненням з [PERSON] заборгованості за кредитним договором виходячи з наданого відповідачем розрахунку у розмірі 17 052,89 гривень. Між тим, колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З врахуванням наведеного, спірний кредитний договір складається із заяви позичальника [PERSON], Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, а також Тарифів банку. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України. Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6 цих Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Згідно п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою, за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом), держатель сплачує проценти по підвищеній процентній ставці чи додаткову комісію, розмір яких визначається Тарифами. Банком запропоновано позичальникові саме такі умови кредитного договору і [PERSON] з ними погодився шляхом підписання відповідної заяви позичальника. Письмову заяву про розірвання договору у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів, відповідно до п. 6.4 Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON] пред'явлено банку не було. Таким чином, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову через не узгодження між сторонами Тарифів банку, спростовується встановленими апеляційним судом обставинами справи та доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. Відповідно до розрахунку суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору наданому позивачем у справі, заборгованість, станом на 31 липня 2013 року, складається з наступних сум (а. с. 4-7): - 6 350,62 гривень - заборгованість за кредитом; - 16586,28 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 1 146,84 гривень - штраф (процентна складова). Разом заборгованість складає 24 583,74 гривень. З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасної сплати кредиту та відсотків, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище суму заборгованості. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 368,75 гривень. За таких обставин, рішення суду відповідно до п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню із задоволенням позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: partial