Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач жодної допомоги на їх утримання не надає. Тому, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але від її представника до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги він підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, але від нього до суду надійшла заява в якій позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення правової допомоги заперечував проти задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітніх дітей відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правовому допомогу, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України,\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження судових витрат повязаних з оплатою правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 21 від 26.07.2016 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON] Також, представником позивача долучено до матеріалів справи копію банківського платежу від 10.11.2016 року про поповнення картки платником [PERSON] за договором № 21 від 26.07.2016 року у сумі 1200 грн., розрахунок вартості робіт, відповідно до якого вартість робіт за договором склала 689 грн., акт виконаних робіт на суму 689 грн., а також рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 22.09.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З даного рішення вбачається, що позивачем заявлялися вимоги про повернення судових витрат на правову допомогу по цій справі у розмірі 1\~200 грн., однак судом було відмовлено, у звязку з відсутністю доказів понесення даних витрат. Таким, чином суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо оплати правової допомоги позивачкою у розмірі 689 грн., а тому дані вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial