Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15 листопада 2015 року приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв А.А. видав виконавчий напис № 5695 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 55706,21 грн за кредитним договором від 13 липня 2006 року № IFI0RX07400027. На підставі виконавчого напису нотаріуса Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №54001166 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року задоволено позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А., третя особа - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором відсутня, що було встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Однак із заробітної плати позивача безпідставно було стягнуто на користь банку 46302,68 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 30 січня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» надіслав до суду відзив, в якову просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач вказував на те, що позивач не погасила заборгованість за укладеним між сторонами кредитом. Крім того, позивач вже зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначених коштів та рішенням Печерського суду м. Києва від 25 лютого 2019 року в задоволенні позову про стягнення коштів позивачу було відмовлено. У зв`язку з чим, банк просив закрити провадження у справі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов просив задовольнити. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв А.А. видав виконавчий напис № 5695 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 55706,21 грн, з яких 1180,38 грн - тіло кредиту; 14590,36 грн - відсотки; 36752,18 грн - пеня і штрафи. Постановою Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області від 10 травня 2018 року відкрито виконавче провадження №54001166 щодо стягнення з [PERSON] коштів за виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. в сумі 55706,21 грн. Згідно зі звітом про здійснення відрахування та виплати філії «Центр сервісного забезпечення» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» із заробітної плати [PERSON] за період з травня 2018 року до жовтня 2018 року за виконавчим провадженням №54001166 з неї стягнуто 46303,68 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року частково задоволено позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А., третя особа - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області та визнано виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 55706,21 грн таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5 статті 82 ЦПК України). Таким чином, рішенням суду виконавчий напис на підставі якого з [PERSON] стягнуто 55706,21 грн визнано таким, що не підлягає виконанню і ці обставини, відповідно до частини 5 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Ураховуючи те, що кошти набуті банком за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду визнано недійсним, набуті без достатньої правової підстави, і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» коштів, утриманих з її заробітної плати в сумі 46302,68 грн. Разом з тим, банк не позбавлений права звернутись до суду з позовом про стягнення з боржника заборгованості за укладеним сторонами кредитним договором. Що стосується клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, то воно не підлягає задоволенню, оскільки звертаючись у грудні 2018 року до суду з позовом про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів, позивач просила стягнути їх у зв`язку з визнанням недійсним кредитного договору, в той час як підставою позову в зазначеній справі є набуття відповідачем цих коштів без достатньої правової підстави. Крім того, у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року встановлено, що заборгованість за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» від 13 липня 2006 року - відсутня. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved