Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У серпні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради, про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою, про приведення сторін в попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки. Посилалися на те, що сімдесят п`ять років тому їх родині було надано в оренду садибу за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,1347 га. Тоді ж їх сім`ї було передано у користування сад, який складається з 22 плодових дерев. Згодом їх родичу [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю серії І-ЧВ №001613 від 06.02.1996 року було передано у власність 0,10 га, а земельну ділянку під садом, розміром 0,0347 га - у тимчасове довгострокове користування. Проте, всупереч їх волі, земельну ділянку-сад, площею 0,0347 га орган місцевого самоврядування почав їм передавати виключно у короткострокову оренду, зокрема востаннє рішенням ЧМР №1554 від 30.03.2015 року та договором оренди земельного ділянки для індивідуального садівництва №9417 від 23.04.2015 року на п`ять років, тобто до 23.04.2020 року. На даний час відповідач вирішив взагалі позбавити їх права подальшого користування цією земельною ділянкою та рішенням №1116 від 25.01.2018 року відмовив у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та наданні земельної ділянки в оренду на п`ять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок орендованої земельної ділянки, наданої для індивідуального садівництва, зарахувавши земельну ділянку до земель запасу міста. При цьому Чернівецькою міською радою попередньо їм було дозволено розробити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. Вважають, що в такий спосіб Чернівецька міська рада позбавила їх можливості користуватися орендованою земельною ділянкою, подальшої пролонгації договору оренди земельної ділянки та права на плоди та доходи від належного їм на праві власності саду. Так 03.03.2020 року позивачі звернулися до відповідача ЧМР з заявою про пролонгацію договору оренди вищезгаданої земельної ділянки укладеного згідно Рішення Чернівецької міської ради від 30.03.2015 року №1554 до 23.04.2025 року. Однак, 20.07.2020 року Чернівецька міська рада надіслала Витяг з Рішення №2245 Чернівецької міської ради від 01.07.2020 року, яким було відмовлено у задоволенні заяви про пролонгацію згаданого договору оренди до 23.04.2025 року на підставі відсутності відомостей про земельну ділянку, а згодом і припинення договору оренди земельної ділянки з наступною її передачею міській раді. Просили визнати дії Чернівецької міської ради протиправними, визнати незаконним та скасувати Рішення ЧМР №2245 від 01.07.2020 року та привести сторони в попереднє становище шляхом продовження договору оренди земельної ділянки від 23.04.2015 року №9417 до 23.04.2025 року. Представником відповідача було подано відзив на позов, в якому представник відповідача позов не визнав. Вказував на те, що відмовляючи позивачу в поновленні договору оренди земельної ділянки діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений нормативними актами та законами України. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради Сьоміна І. В. позов не визнала із підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Вважає, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування відповідає вимогам Закону. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до переконливого висновку,\~ що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин: Так, 18.12.1990 року між Виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів м.Чернівці та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до умов договору [PERSON] купив 78/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських побутових будівель і споруд, які знаходяться по [ADDRESS] та розміщені на земельній ділянці, площею 600 кв.м. (а.с.19-20). Тоді ж між Виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів м.Чернівці та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 22/100 частин зазначеного будинковолодіння. (а.с.21-22). Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №521/15 від 04.07.1995 року було вирішено передати безоплатно у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, площею 0,10 га. Залишки земельної ділянки, загальною площею 0,03 га, які були закріплені рішенням міськвиконкому №639 від 24.08.1953 року за будинковолодінням [ADDRESS] , залишено в тимчасовому довгостроковому користуванні [PERSON] (а.с.28). На підставі зазначеного рішення 06.02.1996 року Чернівецькою міською радою [PERSON] , [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001613 (а.с.30). Окрім того, 15.11.1995 року між Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради та [PERSON] було укладено договір на право тимчасового користування землею, відповідно до якого передано у тимчасове довгострокове користування останнього земельну ділянку, площею 0,03 га (а.с.31,32). [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями майна померлого за заповітом у рівних частках стали [PERSON] та [PERSON] (а.с.33-34). У подальшому, рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №624/16 від 22.08.2000 року було відмінено п.1.2, п.1.3 рішення міськвиконкому від 04.07.1995 року №521/15. Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001613 від 06.02.1996 року, виданий [PERSON] та [PERSON] визнано таким, що втратив чинність у зв`язку з перерозподілом земельної ділянки. Договір на право тимчасового користування землею №454 від 06.02.1996 року, виданий [PERSON] вважати таким, що втратив чинність (а.с.35-38). 27.02.2001 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельну ділянку, що по [ADDRESS] , відповідно на 0,0210 га, 0,0210 га та 0,0118 га (а.с.39-41). Вказані дії та правовстановлюючі документи Виконавчого комітету Чернівецької міської ради не оскаржувались та є чинними. 23.04.2015 року між Чернівецькою міською радою та [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення ЧМР №1554 від 30.03.2015 року було укладено договір оренди землі №9417, згідно якого в оренду останніх для індивідуального садівництва передано земельну ділянку, загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки 7310136600:07:002:1114, що по [ADDRESS] . Договір укладено строком на п`ять років по 23.04.2020 року включно (а.с. 49-52). Судом також встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради №410 від 13.10.2016 року було надано [PERSON] , [PERSON] дозвіл на зміну цільового призначення та складання проекту відведення земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,0348 га в оренду на п`ять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земельної ділянки, наданої в оренду для ведення індивідуального садівництва (а.с.48). Проте, рішенням Чернівецької міської ради №1116 від 25.01.2018 року [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та наданні земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,0348 га в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок орендованої земельної ділянки наданої для індивідуального садівництва. Земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,0348 га зарахувано до земель запасу міста (а.с 88). Рішеням Чернівецької міської ради №2245 від 01.07.2020 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено в поновленні договору оренди землі від 23.04.2015 року №9417, за адресою [ADDRESS] , площею 0,0348 га для індивідуального садівництва у зв`язку із відсутністю відомостей про земельну ділянку, невідповідністю містобудівній документації та зарахуванням земельної ділянки до земель запасу міста та визнано припиненим договір оренди землі від 23.04.2015 року №9417 (а. с.74). Спір між сторонами виник саме у зв`язку з порядком користування земельною ділянкою загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки 7310136600:07:002:1114, що по [ADDRESS] . Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6, п.7 постанови від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що при вирішенні питань, пов`язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Отже, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Правові підстави та порядок передачі земельних ділянок у користування громадянам детально регламентовані Земельним кодексом України. Зокрема, відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Одним із основних принципів земельного законодавства є принцип раціонального використання та охорони земель (ст.5 ЗК України). Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм. Відповідно до ст.1 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Частиною 2 статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування. Відповідно до ст. 17 вищевказаного закону, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Згідно статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Положенням статті 17 вказаного закону, генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. До того ж, положеннями частини 1 статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій підлягають громадським слуханням. Як вбачається з викопіювання схеми зонування території м. Чернівці, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] зарахована до зони Ж-2 зона малоповерхової квартирної житлової забудови, та згідно пояснювальної записки, переважними видами забудови та іншого використання земельних ділянок в зоні Ж-2 є багатоквартирні житлові будинки до 3-х поверхів, одними із супутніх видів забудови та іншого використання є сквери та алеї, квітники, палісадники. Крім того, ведення індивідуального садівництва в зоні Ж-2 не передбачено (а. с. 89, 90). Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дійшов до переконання, що приймаючи оскаржуване рішення Чернівецька міська рада діяла в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог Земельного кодексу\~України та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Щодо решти заявлених позовних вимог про визнання за позивачами права на подальше користування орендованою земельною ділянкою для ведення індивідуального садівництва та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки, наданої для ведення індивідуального садівництва суд зауважує таке: Так, за змістом ч. 1\~ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку\~відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є умови використання та цільове призначення\~\~земельної ділянки, яка передається в оренду. Положеннями частини першої\~статті 626 Цивільного Кодексу України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень\~статті 777 Цивільного Кодексу України, визначаються також\~статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка об`єднує два випадки поновлення договору оренди землі. Так, частиною шостою\~статті 33 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Визначальним у цьому випадку поновлення договору оренди є те, що орендатор не порушував умови договору, договір оренди земельної ділянки продовжується на той самий строк та на тих самих умовах та відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору заперечень орендодавця на продовження договору. Таким чином, орендатор за умови використання земельної ділянки відповідно до умов договору має право на поновлення договору за процедурою, передбаченої\~статтею 33 цього Закону, а орендодавець у свою чергу при встановленні порушень умов договору (неналежного виконання обов`язків, зокрема щодо цільового використання земельної ділянки) має право відмовитись від договору або достроково або по закінченню строку договору. За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачами [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ позовних вимог, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для їх задоволення.

Outcome: dismissed