Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 27.08.1994 року Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 17. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім'ї є постійні сварки при дитині, приниження та зради відповідача. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Сім'я розпалася і відновити її неможливо, тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, в заяві, що подала до суду просить справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, що подав до суду просить справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, 27 серпня 1994 року сторони по справі зареєстрували шлюб, про що Нехворощанською сільською радою, Новосанжарського району, Полтавської області було вчинено актовий запис №17 (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають дочку [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. Позивач не ставить питання розподілу судових витрат та про зміну прізвища.

Outcome: approved