overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У січні 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся судовими повістками, направленими згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вважаються доставленими належним чином. Враховуючи вищевикладене, а також висловлену письмово згоду представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який народжений у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

У січні 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з відповідною заявою та просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем - його батьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO]. Заява обґрунтовується тим, що [INFO] помер батько заявника - спадкодавець [PERSON], який був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на однокімнатну квартиру за вказаною вище адресою. На час смерті [PERSON] заявник проживав разом з ним у вказаній квартирі, де був зареєстрований з 08.07.1997 року. Листом приватного нотаріуса [PERSON] від 16.01.2015 року заявнику було відмовлено у прийняті спадщини у зв'язку з пропущенням строку на прийняття спадщини. Встановлення вказаного юридичного факту має значення для заявника з метою оформлення прав на нерухоме спадкове майно, оскільки як йому стало відомо після смерті батька, у свідоцтві про право власності на житло від 26.10.1998 року та в заповіті від 21.09.2005 року, зазначена квартира, в якій він проживав з померлим на час його смерті, значиться як квартира 3а (комунальна), а не 3 (згідно відмітки про місце реєстрації в паспорті). Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлену вимогу підтримав, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення заяви враховуючи наступне. Згідно з ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Виходячи зі змісту ст.1264 ЦК України, то у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, а докази, надані заявником на підтвердження зазначеного факту є достовірними і переконливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У січні 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просив визнати [PERSON], [INFO], недієздатною і встановити над нею опіку. В обґрунтування своїх доводів заявник посилався на те, що він є рідним братом [PERSON] Зазначив, що з 1999 року його сестра страждає на психічні розлади, в наслідок чого є інвалідом ІІ групи та знаходиться на обліку у ДСПМЦ м.Дніпропетровська. Вже досить довгий час це психічне захворювання впливає на усвідомлення її дії та на здатність керувати ними. Оскільки його сестра постійно потребує сторонньої допомоги та нагляду, вона вже довгий час проживає з його родиною. Він доглядає, утримує та надає постійну допомогу своїй сестрі. Тому просив суд визнати недієздатною [PERSON], [INFO], встановити над нею опіку та призначити [PERSON], [INFO], опікуном над [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання зявився та підтримав заяву у повному обсязі. Вказав на те, що [PERSON] потребує постійного догляду та нагляду. Просив визнати [PERSON] недієздатною та призначити його її опікуном. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. По причину неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] народилася 28 вересня 1989 року в м.Дніпропетровську. Заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON], що підтверджується долученими до заяви свідоцтвом про народження заявника та [PERSON] ( а.с. 7,8). Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2015 року було призначено у справі судово-медичну психіатричну експертизу [PERSON], виконання якої доручено Відділенню судових-психіатричних експертиз комунальної установи «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради. За матеріалами проведеної по справі судово-медичної психіатричної експертизи акт №85 від 21 квітня 2015 року комісія дійшла до висновку, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом в даний час вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради затвердженого рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради №46 від 20.02.2015 року можливе виконання [PERSON], [INFO], який зареєстрована за адресою: [INFO] кв.6,7, обовязків опікуна по відношенню до [PERSON], [INFO]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та призначення заявника [PERSON] опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

у січні 2015 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи її тим, що він проживає в с. Кустолово-Суходілка разім зі своєю матір'ю та дідом [PERSON], [INFO]. За висновками комісії лікарів [PERSON] за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду. У звязку з цим заявник просить встановити піклування над фізичною особою. В судовому засіданні [PERSON] змінив свої вимоги та просить призначити його тільки піклувальником над [PERSON]. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Кустолово-Суходільської сільської ради в судове засідання не з'явився хоча належним чином\~був повідомлений про день, час та місце розгляду цивільної справи, але від нього\~надійшла письмова заява в якій просить суд розглянути справу без його участі та не заперечує про задоволення заяви. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно\~ст.\~59\~ЦК\~України\~піклування\~встановлюється\~над\~неповнолітніми\~особами,\~які\~ позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Захворювання [PERSON], наряду з похилим віком призводить до того що він не може повною мірою обслуговувати себе сам, потребує як медичного\~догляду\~та\~лікування,\~так\~і постійної сторонньої допомоги і контролю. На разі заявник [PERSON] є найближчим родичем, тому і надає йому постійну допомогу\~у\~веденні\~господарства\~та\~догляді,\~тобто \~здійснює\~ фактичне\~піклування\~над\~ним, забезпечуючи реалізацію ним його законних особистих немайнових та майнових прав та обовязків. [PERSON], яка є донькою [PERSON], не може ним опікуватися, оскільки сама хворіє, що підтверджується довідкою № 1 від 30.01.2015 року (ас. 13). Згідно довідки № 3 від 30.01.2015 року виданої Машівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, [PERSON], [INFO] за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду (а.с. 14). Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, та повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У січні 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним його батька [PERSON], [INFO], мотивуючи це тим, що він перебуває на обліку у Київській міській психоневрологічній лікарні №2, не може усвідомлювати своїх дій, їх наслідки, керувати ними. На підставі викладеного, вимушений звернутися до суду з даною заявою, просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном. В судовому засіданні заявник повністю підтримав свої вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вважає можливим призначити заявника опікуном. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на хронічне психічне захворювання. Вищевикладене підтверджується також Висновком судово-психіатричної експертизи № 216 від 24.03.15 року, згідно якого [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Параноїдної шизофренії, галюцинаторно-параноїдним синдром, виражений апато-дисоціативний дефект і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява в частині визнання [PERSON] недієздатним підлягає задоволенню. Що стосується вимог про призначення опікуном, то судом встановлено наступне. Відповідно до п. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до п. 3 ст. 67 ЦК України опікун вчинює правочин від імені та в інтересах підопічного. У поданні органу опіки та піклування зазначено, що в разі визнання [PERSON] недієздатним, просять призначити опікуном [PERSON]. Враховуючи те, що ніяких протипоказань вказана особа для встановлення опікунства не має, тому суд вважає за можливе задовольнити її вимоги щодо призначення її опікуном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У січні 2015 року заявник звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У заяві посилалася на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. До смерті вони проживали разом по [ADDRESS]. Першою Полтавською Державною нотаріаль\-ною конторою була заведена спадкова справа, на підставі заяви від імені сина [PERSON] про відмову від спадщини на її користь. Вказувала, що вона прийняла спадщину в порядку ст..1268 ЦК України шляхом проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 19 січня 2015 року [PERSON] звернулася до Першої полтавської нотаріальної контори із заявою з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка. Ій було відмовлено по причині того, що у свідоцтві про право на спадщину за законом не вірно вказано прізвище померлого чоловіка- «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.03.1991 року Першою полтавською державною нотаріальною конторою за реєстровим N° 1-2508 на ім'я «[PERSON]» та зареєстрованого 22.03.1991 року в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на ім'я «[PERSON]», саме [PERSON], померлому [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] та її представник -адвокат [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити з підстав викладених у ній. Представник першої Полтавської Державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 06 червня 1949 року, [PERSON] народився [INFO] в м.Полтаві. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. 14 червня 1970 року зареєстровано шлюб між [PERSON], 1949 р.н. та [PERSON], 1952 р.н., актовий запис №10, свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.03.1991 року Першою полтавською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2508, спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] є син [PERSON], проживаючий по [ADDRESS]. Згідно будинкової книги по [ADDRESS], [PERSON] проживає/зареєстрованийза вказаною адресою з 6 січня 1977 року. Постановою № 69/02-31 від 19 січня 2015 року Першої полтавської Державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою:[ADDRESS], у зв»язку з тим, що подані документи мають розбіжності в написанні прізвища спадкодавця . Враховуючи, що помилка у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про право на спадщину за законом не дає можливості заявнику розпорядитись своєю власністю, то суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення заяви [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У січні 2015 року квартирно-експлуатаційний відділ звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої йому внаслідок скоєння злочину. Згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 травня 2014 року [PERSON] викрав майно, яке належить Квартирно-експлуатаційному відділу м. Миколаєва Міністерства оборони України, а саме: 27 чавунних батарей та 5 металевих оголовків колодязів інженерних мереж на загальну суму 3 790 грн. 20 коп. Частину викраденого майна, а саме: 4 чавунних батареї та 5 металевих оголовків колодязів було повернуто. 23 чавунні батареї вартістю 1449 грн. позивачу не повернуті. Посилаючись на викладені обставини, просив про задоволення позовних вимог. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить слухати справу в їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заперечення до суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. За змістом ч. 1, ч. 2, ст.. 1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за вироком Первомайського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року [PERSON] визнаний винуватим за крадіжку. Частину майна, а саме: 4 чавунних батареї та 5 металевих оголовків колодязів було повернуто позивачеві, а 23 чавунні батареї, вартістю 1449 грн. не відшкодовані. Викладене підтверджується вироком Первомайського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року, який вступив в законну силу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Викладене свідчить, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.05.2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не виконує зобов'язання по укладеному договору, в зв'язку з чим заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 30.11.2014 року складає 31791 грн. 14 коп., а саме: · 8394 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; · 19833 грн. 99 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 3562 грн. 65 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 18446, 97 грн., яка була задоволена Октябрським районним судом м.Полтави від 19.03.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить - 13344, 17 грн. А також штрафи відповідно до умов кредитного договору: · 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина); · 667, 21 грн. - штраф (процентна складова). Отже, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 14261 грн. 38 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved