Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

У серпні 2018 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON] з позовною заявою, яку було уточнено, у якій просила стягнути на її користь з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «Приватбанк»): -суму відсотків по вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN2500727390961 від 01.08.2012 р. за період з 08.09.2015 р. по 27.07.2018 р. включно - 16431,88 грн; -суму відсотків по вкладу «Скарбничка на 12 міс.» № SAMDN2500727390962 від 01.08.2012 р. за період з 08.09.2015 р. по 27.07.2018 р. включно - 4652,65 грн.; -пеню за період з 27 липня 2017 року по 27 липня 2018 року за договором банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN2500727390961 від 01.08.2012 р. - 57250,09 грн.; -пеню за період з 28 липня 2017 року по 27 липня 2018 року за договором банківського вкладу «Скарбничка на 12 міс.» № SAMDN2500727390962 від 01.08.2012 р. - 4589,89 грн.; -суму інфляції від простроченої суми боргу за час прострочення у період з 01.08.2015 р. по 30.09.2018 р. включно - 25390,94 грн.; -три проценти річних від простроченої суми в період з 08.09.2015 р. по 06.11.2018 р. складає 5392,39 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на наступне. 01 серпня 2012 року вона уклала договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» про строковий депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN2500727390961 строком на один рік, сума вкладу складала 33000,0 гривень, з нарахуванням відсотків в розмірі 17% річних на накопичувальний депозитний рахунок «Скарбничка» № SAMDN27000727590962 з відсотковою депозитною ставкою 17% річних. Надалі після закінчення дії ці договори були продовжені строком ще на один рік, на підставі п. 3, п. 4 Договору, тобто строком з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року. Крім того, у ПАТ КБ «ПриватБанк» нею був відкритий рахунок «Універсал» на якому знаходилась сума у розмірі 76,31 гривень. У травні 2014 року у відповідності зі ст. 1060 ЦК України вона звернулася до відповідача з проханням достроково розірвати депозитний договір та повернути їй вклад та нараховані на нього відсотки, однак банк не задовольнив її прохання та не повернув депозит із нарахованими відсотками, посилаючись на невизначеність статусу банківської системи в Криму. На 16 березня 2014 року вона має у ПАТ КБ «ПриватБанк» три рахунки (згідно довідки №100054980 від 09 травня 2014 року, виданий ПАТ КБ «ПриватБанк»): рахунок «Універсал», сума коштів на якому знаходиться 76,31 гривень; депозитний рахунок «Стандарт» - 33504,49 гривень; депозитний рахунок «Накопичувальний» - 9486,72 гривень. Загальна сума складає 43067,52 гривень. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02.08.2016 р. та постановою Верховного Суду від 14.02.2018 р., на її користь частково стягнуто грошові кошти за вкладами, відсотки по вкладам, суму 3 % річних та інфляції. Оскільки відповідачем на підставі зазначених договорів та вказаного рішення суду зобов'язання не виконані, позивач просила стягнути з відповідача суму відсотків, пеню, інфляцію та 3 % річних. [PERSON] просила стягнути проценти за вкладом «Стандарт» № SAMDN2500727390961 у розмірі 16431,88 грн. (33504,49 х 17 % / 365 х 1053), та за договором «Скарбничка» № SAMDN2500727390962 у розмірі 4652,65 грн. (9486,72 х 17 % / 365 х 1053) 3 % вартості послуги за вкладом «Стандарт» № SAMDN2500727390961 встановлено позивачем у розмірі 0,156048309 % (33504,49 х 17 % / 365 / 100). Пеню визначено у розмірі 57250,09 грн. (0,156048309 х 3 % х 33504,49 грн. х 365). За вкладом «Скарбничка» № SAMDN2500727390962 3 % вартості послуги встановлено у розмірі 0,044184723 % (9486,72 х 17 % / 365 / 100). Пеню встановлено у розмірі 4589,89 (0,044184723 х 3 % х 9486,72 грн. х 365 днів). Суму інфляції визначено позивачем у розмірі 15878,80 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу з 08.09.2015 р. по 27.07.2018 р. складає 3727,40 грн. (43067,52 х 3 % / 365 х 1053). В судовому засіданні [PERSON] підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у наданому відзиві на позовну заяву і у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на наступне. Щодо вимоги про стягнення відсотків вказано, що позивач звернувся з письмовою вимогою від 12.09.2014 р. про розірвання договору, отже за ініціативою вкладника застосовується ставка «На вимогу», що відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 02 березня 2016 р. у цивільній справі № 6-2861цс15. Відповідно до наказу № 07 від 05.01.2004 р., затвердженого Головою Правління Банку «ПРИВАТБАНК» була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» у розмірі 1 % річних. Відповідно до Протоколу Комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.04.2017 р., з 04.05.2017 р. в Банку було встановлено відсоткові ставки по депозитам фізичних осіб в національній та іноземній валюті - рахунок «До запитання» у розмірі 0,01 % річних. Зважаючи на оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 р., виконання якого зупинялось, а його поновлено 15.02.2018 р., а тому нарахування пені, 3 % річних та інфляційних витрат має розраховуватись з 15.02.2018 р. Для розрахунку пені необхідно застосовувати формулу, визначену постановою Верховного Суду від 21.02.2018 р. у цивільній справі № 759/13827/15. У наданій відповіді на відзив та уточненій позовній заяві [PERSON] вказала, що з 08.09.2015 р. по 02.08.2016 р. відповідачем мають бути сплачені відсотки 17 % річних. З 03.08.2016 р. по 27.07.2018 р. нарахування відсотків має сплачуватися за відсотковою ставкою, що сплачується банком «На вимогу». Згідно інформації, отриманої з офіційного сайту АТ КБ «Приватбанк» відповідачем сплачується 7 % річних за вкладом «Приват-вклад», відповідно до якого клієнт має право отримати у будь-який час грошову суму у повному обсязі або частинами та є вкладом на вимогу. Отже в період з 03.08.2016 р. по 27.07.2018 р. відповідачем мають бути сплачені відсотки за користування вкладами у розмірі 7% річних. Призупинення виконання рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Пеня має нараховуватися зі ставки 7 % річних. Інфляцію та 3 % річних від простроченої суми необхідно рахувати з загальної суми боргу 56803,14 грн., а отже така сума має становити 25390,94 грн. та 5392 грн. (56803,14 х 3 % / 365 х 1156) відповідно. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2018 р. клопотання позивача - [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином завірені копії типових бланків договорів «На вимогу» та «До запитання». Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини. 01 серпня 2012 року [PERSON] уклала договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ «ПриватБанк») про строковий депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN2500727390961 строком на один рік, сума вкладу складала 33000,0 гривень, з нарахуванням відсотків в розмірі 17% річних на накопичувальний депозитний рахунок «Скарбничка» № SAMDN27000727590962 з відсотковою депозитною ставкою 17% річних. Ці договори є публічною офертою до договору «Умови та правила надання банківських послуг». Згідно з п. 4 Договору № SAMDN2500727390961 та п. 4 Договору № SAMDN27000727590962, при продовженні терміну вкладу розрахунок відсотків на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в Банку для продовжуваних договорів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод. 01 серпня 2014 року термін вищевказаного договору скінчився. Після закінчення дії ці договори були продовжені строком ще на один рік, на підставі п. 3, п. 4 Договору, тобто строком з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року. (а.с. 9-10) 12.09.2014 року у відповідності зі ст. 1060 ЦК України [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням достроково розірвати депозитний договір та повернути [PERSON] вклад та нараховані на нього відсотки, однак банк не задовольнив її прохання та не повернув депозит із нарахованими відсотками, посилаючись на невизначеність статусу банківської системи в Криму. (а.с. 92) Таким чином, з моменту відмови видати позивачу її внесок, ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично стало розпоряджатися коштами позивача без її згоди. З 16.03.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» заблокував рахунки [PERSON], як і всі рахунки відкриті на території Автономної Республіки Крим та з цього часу не нараховував відсотки на депозитні рахунки. Так на 16 березня 2014 року [PERSON] мала у ПАТ КБ «ПриватБанк» три рахунки (згідно довідки №1000549480 від 09 травня 2014 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк») загальна сума яка складає 43067,52 гривень: - Рахунок «Універсал», сума коштів на якому знаходиться 76,31 гривень; - Депозитний рахунок «Стандарт» - 33504,49 гривень; - Депозитний рахунок «Накопичувальний» - 9486,72 гривень. Враховуючи умови договорів № SAMDN2500727390961 та № SAMDN27000727590962 від 01 серпня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язаний повернути позивачу вклад за її вимогою в кінці терміну дії вкладу. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02.08.2016 р. та постановою Верховного Суду від 14.02.2018 р., позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь [PERSON] 82514,39 грн., а саме: -суму коштів з рахунку «Універсал» у розмірі 76,31 гривень; -суму депозитного вкладу «Стандарт» в №SAMDN2500727390961 у розмірі 33504,49 гривень; -суму депозитного вкладу «Скарбничка» №SAMDN27000727590962 за період з 01 серпня 2012 року по 16 березня 2014 у розмірі 9486,72 гривень; -суму відсотків по вкладу «Стандарт» в №SAMDN2500727390961 за період з 16 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року у розмірі 2150,98 гривень; -суму відсотків по вкладу «Стандарт» в №SAMDN2500727390961 за період з 01 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року у розмірі 8875,33 гривень; -суму відсотків по вкладу «Скарбничка» №SAMDN27000727590962 за період з 16 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року у розмірі 613,98 гривень; -суму відсотків по вкладу «Скарбничка» №SAMDN27000727590962 за період з 01 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року у розмірі 2095,33 гривень; -суму 3% річних в розмірі 1894,97 гривень; -суму інфляційних витрат в розмірі 23816, 28 гривень. У задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат. (а.с. 20-32, 45-49) На теперішній час вимоги [PERSON] та заочне рішення суду від 08.12.2015 р. не виконано, що не заперечувалось представником відповідача. Згідно ч. 1 ст. 509 і ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповіно до ч. 1 ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в Іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 5 ст. 1081 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Щодо нарахування відсотків. Вказаним заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 р., яке набрало законної сили, встановлено, що термін дії договорів банківського вкладу укладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» закінчився 01 вересня 2014 року та враховуючи її заяви про видачу вкладів та нарахованих на них процентів, тому АТ КБ «Приватбанк» без будь-яких на те підстав, з 16 березня 2014 року по сьогоднішній день неправомірно заблокував її рахунки та з цього часу не повертає гроші та не нараховує відсотки на депозитні рахунки, чим порушує умови договору та законодавства України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 р. у цивільній справі № 6-2861цс15 закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Договір банківського вкладу, укладений між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк», не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за цим договором після закінчення терміну його дії. Тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача проценти за користування грошовими коштами у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. У відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 27.11.2018 р., наданої на запит суду, повідомлено, що договори «На вимогу» та «До запитання» не є предметом спору у даній справі. Згідно відповіді від 06.12.2018 р. АТ КБ «Приватбанк» вказано, що в ПАТ було затверджено типову форму договору «До запитання», відповідно до якої договори з клієнтами банку укладались до 19.03.2013 р. Відповідно до Наказу ПАТ КБ «Приватбанк» СП-2013-6588628 від 07.03.2013 р. «Про затвердження нового продуктового ряду депозитів фізичних осіб і приватних підприємців і проведення досвідного відпрацювання нового сервісу з оформлення депозитів», договір «До запитання» був виключений з ряду продуктів, які надавались банком. Нові вклади за такою формою договору не укладаються. Договори, укладені раніше, обслуговуються в попередньому режимі. (а.с. 158-160) Відповідно до Витягу з Наказу від 05.01.2004 р. № 07 за підписом Голови Правління Приватбанка «Про затвердження і введення з 06.01.2004 р. нової редакції типових бланків договорів за послугами для фізичних осіб, у зв'язку з чим наказано затвердити наступні процентні ставки з 06.01.2004 р. новим типам вкладів по вкладам «На вимогу» в гривні, доларах США і Євро - 1,0 процент річних. (а.с. 93) Згідно Протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 р. встановлено з 04.05.2017 р. змінити відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті, встановити в Приватбанку такі процентні ставки по знов укладеним та пролонгованим вкладам фізичних осіб рахунок «До запитання» - 0,01 % річних. (а.с. 94) Суд вважає, що не підлягає застосуванню у цій справі ставки «На вимогу» у розмірі 1 % річних та «До запитання» у розмірі 0,01 % річних, оскільки в статті 1070 ЦК України йдеться про розмір процентів, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Такого виду вкладу, як на вимогу, у АТ КБ «ПриватБанк» немає. Тому і відсутня звичайна сплата за цим видом вкладу. Таким чином, Наказ від 05.01.2004 р. № 07 та Протокол Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 р. фактично втратили силу і не поширюються на спірні правовідносини. Зі змісту частин 1-3 ст.1060 ЦК України видами банківських вкладів є вклади на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Згідно з інформацією, яка знаходиться на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк», відсоткова ставка за депозитом «Приват-Вклад» складає 7 % річних. Вказаний депозитний банківський вклад передбачає можливість отримання у будь-який час грошової суми у повному обсязі або частинами, а значить за своєю правовою природою є банківським вкладом на вимогу. З врахуванням того, що до договорів позивача з банком має бути застосована процентна ставка на вимогу, тому нарахуванню підлягає відсоткова ставка 7% річних за період з 08.09.2015 по 27 липня 2018 року за обома депозитами: за депозитним вкладом «Стандарт» та за депозитним вкладом «Скарбничка». Сума відсотків по вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN2500727390961 від 01.08.2012 р. за період з 08.09.2015 р. по 27.07.2018 р. включно становить - 6956, 66 грн. (33504,49 грн. х 7 % / 355 днів х 1053 дні). Сума відсотків по вкладу «Скарбничка на 12 міс.» № SAMDN2500727390962 від 01.08.2012 р. за період з 08.09.2015 р. по 27.07.2018 р. включно - 1969,76 грн. (9486,72 грн. х 7 % / 355 днів х 1053 дні). Щодо нарахування пені. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Враховуючи викладене, слід дійти висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин. Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 та від 1 червня 2016 року у справі № 2558цс15. Визначаючи пеню в розмірі 3 % вартості послуги з 27 липня 2017 року по 27 липня 2018 року (період, за який просила стягнути пеню позивач), суд виходить з наступних розрахунків, порядок яких встановлено правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у цивільній справі № 759/13827/15-ц, з врахуванням ухвали Верховного Суду від 31.07.2018 р. про виправлення описки. За змістом вищенаведеної частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини першої статті 1061 ЦК України, якою передбачено виплату банком вкладнику процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором, вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника. За двома укладеними сторонами договорами, у яких вклади внесені у гривнях, відсоток встановлений судом, зважаючи на те, що це вклади на вимогу, визначено у розмірі 7 % річних (вартість послуги за один рік). З цього випливає, що вартість послуги за один день становить 0,01917808 % (7 / 365) від суми вкладу. За договором банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN2500727390961 від 01.08.2012 р., сума боргу, в тому числі за рішенням суду від 08.12.2015 р., становить 44530,80 (33504,49+2150,98+8875,33) грн. Судом визначається пеня за період з 27 липня 2017 року по 27 липня 2018 року у розмірі 93,51 (0,01917808 % х 3 % х 44530,80 грн. х 365 днів). За договором банківського вкладу «Скарбничка на 12 міс.» № SAMDN2500727390962 від 01.08.2012 р. сума боргу, в тому числі за рішенням суду від 08.12.2015 р., становить 12196,03 (9486,72 + 613,98 + 2095,33) грн. Судом визначається пеня за період з 28 липня 2017 року по 27 липня 2018 р. - 25,61 (0,01917808 % х 3 % х 12196,03 грн. х 365 днів). Щодо нарахування інфляційних витрат. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Суму інфляції від простроченої суми боргу за час прострочення у період з 01.08.2015 р. по 30.09.2018 р. включно за розрахунками суду становить 22020,62 грн., виходячи з загальної суми заборгованості 56803,14 грн., в тому числі за рішенням суду від 08.12.2015 р. Відмінність від розміру інфляції 25390,94 грн., визначеної позивачем, пояснюється помилкою [PERSON] в зазначенні індексів інфляції. Щодо нарахування 3 процентів річних. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи наведене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов'язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором. Визначаючи 3 % річних суд виходив з загального розміру заборгованості 56803,14 грн. з 08.09.2015 р. по 06.11.2018 р., що складає 5392,39 (56803,14 х 3 % / 365 днів х 1156 днів) грн. Отже загальна сума, яка стягується з відповідача на користь [PERSON] становить 36 458, 55 грн., що складається з заборгованості по відсоткам 6956,66 грн. і 1969,76 грн., пені 93,51 грн. і 25,61 грн., інфляції 22020,62 грн. та трьох процентів річних 5392,39 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керувався наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України про «Державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 гривні. Позивача було звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а отже на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави стягується судовий збір за позовну вимогу майнового характеру пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у загальному розмірі 704 грн. 80 коп. (1762 х 0,4).

Outcome: partial