Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У серпні 2018 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «МетаБанк»(далі за текстом АТ «МетаБанк») звернулося до суду з позовом,в якому зазначає,що 27.12.2007 р.між ПАТ «МетаБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 32-14-07/0114-МК від 27.12.2007 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 30000 грн. 00 коп., з відсотковою ставкою за користування кредитом 23.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим строком повернення 24.12.2009 року. Відповідачем неналежним чином не виконувались умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 17.08.2012 р.у відповідача утворилась заборгованість перед банком у розмірі 13484 гр.84 коп. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2013 року задоволено позов АТ «Метабанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто заборгованість в розмірі 13484,87 грн. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2013 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2013 року скасовано в частині стягнення з [PERSON] грошової суми за кредитним договором, та відмовлено в задоволенні позову у вказаній частині. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішення суду станом на 01.08.2018 року залишається невиконаним. Станом на 01.06.2018 року відповідач має невиконане зобов*язання, в зв*язку із чим, заборгованість перед відповідачем складає 53726 грн. 10 коп., яка складається з наступного: - 8414,42 грн. процентів за користування кредитом за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 9591, 82 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 16977, 54 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 1499,64 грн. 3% річних за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 5371,19 грн. суми інфляційних витрат за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року. Посилаючись на приписи ст.509,526,610,611,625,1049,1050,1054 ЦК України,позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 гр. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2018 року позовну заяву Акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2018 року позовну заяву ПАТ «Метабанк» до [PERSON] направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою від 22.01.2019 року залучено у справі правонаступника позивача АТ «Метабанк». Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подала. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних правовідносин є,зокрема,правочини. З матеріалів справи встановлено,що 27.12.2007 р.між ПАТ «МетаБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 32-14-07/0114-МК від 27.12.2007 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 30000 грн. 00 коп., з відсотковою ставкою за користування кредитом 23.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим строком повернення 24.12.2009 року. Відповідачем неналежним чином не виконувались умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 17.08.2012 р.у відповідача утворилась заборгованість перед банком у розмірі 13484 гр.84 коп. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2013 року задоволено позов АТ «Метабанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто заборгованість в розмірі 13484,87 грн. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2013 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2013 року скасовано в частині стягнення з [PERSON] грошової суми за кредитним договором, та відмовлено в задоволенні позову у вказаній частині. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішення суду станом на 01.08.2018 року залишається невиконаним. Станом на 01.06.2018 року відповідач має невиконане зобов*язання, в зв*язку із чим, заборгованість перед відповідачем складає 53726 грн. 10 коп., яка складається з наступного: - 8414,42 грн. процентів за користування кредитом за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 9591, 82 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 16977, 54 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 1499,64 грн. 3% річних за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; - 5371,19 грн. суми інфляційних витрат за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року. Доказів про погашення суми боргу,на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. Як вбачається з кредитного договору № 32-14-07/0114- МК, сторони погодили, що датою погашення кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на позичковий рахунок. Після повернення кредиту або його частини, ліміт кредитування не відновлюється (п. 4.1). Відповідно до п. 4.3 цього ж договору сторонами домовлено, що відсотки за користування кредитом та суми комісії за управління кредитом сплачуються позичальником за весь час фактичного користування кредитом за період з дня видачі кредиту по день визначений в п. 1.1 (по 24.12.2009 року). Нарахування та сплата комісії за управлінням кредиту здійснюється щомісяця у строки нарахування та сплати відсотків зазначені п. 4.3. Нараховані Банком відсотки та суми щомісячної комісії за управлінням кредитом сплачуються позичальником не пізніше 7 числа кожного місяця, наступного за місяцем у якому вони нараховані (період сплати відсотків). Якщо останній день періоду сплати відсотків та щомісячної комісії за управління кредитом припадає на вихідний, святковий або не робочий день та позичальник сплачує зазначені відсотки та суми щомісячної комісії за управлінням кредитом у перший робочий день, який слідує за періодом сплати відсотків. При цьому, у місяці повного погашення кредиту відсотки за користування кредитом та суми щомісячної комісії за управлінням кредитом сплачуються у день погашення кредиту. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється з дня, коли позичальник зобов*язаний повністю погасити кредит відповідно до п 3.1.1 договору або п. 2.2.1 та 3.1.4 договору. У разі якщо позичальником пропущено строк погашення щомісячної частини передбаченої п. 3.1.1, Банк продовжує нараховувати відсотки за користування простроченою частиною кредиту в розмірі, передбаченому цим пунктом кредитного договору до дня погашення позичальником простроченої суми кредиту, або дня у який позичальник зобов*язаний повністю повернути банку кредит відповідно до п. 3.1.1 (до повного погашення) Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий - до 24 грудня 2009 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 24 грудня 2009 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 7 числа кожного місяця. Починаючи з дня укладання кредитного договору, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на це на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України позивач мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд встановивши, що позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором строк дії якого сплив 24.12.2009 року, відмовляє в задоволені позовних вимог в частині стягнення 8414,42 грн. процентів за користування кредитом за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року. Встановивши, що строк дії договору сплинув, суд відмовляє у задоволені вимог щодо стягнення з відповідача 9591, 82 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року; 16977, 54 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року, оскільки на вказані вимоги також розповсюджується строк кредитування. Вказані вище висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові № 444/9519/12 ухваленою Великою палатою Верховного суду. Вирішуючи вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до ст.. 625 ЦК України внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов*язання у позивача виникло право на отримання сум визначених цією статтею. Так, три проценти річних за прострочення грошового зобовязання в період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року (до моменту подання позову) становить 1499,64 грн. Інфляційні витрати повязанні з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесенні збитки, спричиненні знеціненням грошових коштів, а три проценти річних платою за користування коштами, що не були своєчасно сплаченні відповідачем. Таким чином враховуючи індекс інфляції в період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року року включно, сума інфляційних витрат становить 5371,19 грн. Суд у вказаній частині задовольняє вимоги заявлені позивачем. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, при поділі судових витрат, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового, відповідно до задоволених вимог.

Outcome: partial