Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на житло від 24.12.1997 на квартиру [ADDRESS] , виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси на ім`я « [PERSON] » фактично належить йому [PERSON] . Свою заяву мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1997, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси йому на праві власності належить 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Інші 4/5 частини квартири належить заінтересованим особам по справі: його батьку - [PERSON] , та бабі [PERSON] - по 3/10 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1997 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1999 та його матері [PERSON] 1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1997 року. Зазначив, що на даний час він виявив, що у свідоцтві про право власності на житло 24.12.1997, його прізвище вказано як « [PERSON] », хоча у паспорті його прізвище указано « [PERSON] ». Указані розбіжності у написанні його прізвища, на думку заявника, виникли у зв`язку з неправильним перекладом його прізвища на українську мову. Вказує, що встановлення даного юридичного факту йому необхідно для підтвердження свого права власності на частку квартири. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи скерував до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення заяви про встановлення юридичного факту не заперечували. Представник заінтересованої особи Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради Кирман В.О. в судове засідання не з`явився до початку розгляду справи скерував до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі. У вирішенні заяви покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч.1 п.6 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення належності йому, [PERSON] , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Соснівським райвиконкомом м. Черкаси 24 грудня 1997 року, де він являється одним із співвласників квартири [ADDRESS] та прізвище його указано як « [PERSON] ». Так, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Соснівським райвиконкомом м. Черкаси 24 грудня 1997 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження факту того, що прізвище заявника є [PERSON] , ним надано копію паспорту, згідно даних якого прізвище, ім`я, по-батькові заявника указано як [PERSON] , який народився [INFO] . Ідентичні дані заявника указані і в картці фізичної особи-платника податків. Згідно копії свідоцтва про народження (викладеного російською мовою) « [PERSON] » народився [INFO] (батьками вказані « [PERSON] » « [PERSON] »). Указані розбіжності у написанні прізвища заявника ймовірно виникли у зв`язку з неправильним перекладом з російської мови на українську. Суд, вивчивши заяву [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, та вважає за необхідне встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло від 24.12.1997 на квартиру [ADDRESS] , виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси, на ім`я « [PERSON] » фактично належить заявнику [PERSON] . Факт належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення і необхідний йому для підтвердження свого права власності на частку у квартирі. Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved