Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила призначити відповідачу аліменти на її користь, на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На сьогоднішній час позивачка постійного доходу не має, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, закінчилась. Тому вона вимушена звернутися до суду. 06.11.2014 року за даним позовом судом було ухвалено заочне рішення про задоволення вимог позивачки та стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 20.06.2018 року за заявою [PERSON] заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 06.11.2014 року було скасовано, а справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити повністю, оскільки дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки, відповідач добровільно допомоги не надає. Дійсно, відповідач спілкується з дитиною, іноді забирає дитину у гості, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, на обґрунтування позову надали довідку про склад сімї від 04.07.2018 року на підтвердження обставин проживання дитини разом з позивачкою, а також медичну довідку з діагнозом дитини. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні, оскільки відповідач добровільно забезпечує дитину, купує їй одежу та передає грошові кошти, жодного спору між позивачем та відповідачем щодо матеріального забезпечення дитини не було. Крім того, представником позивача на обґрунтування даної позиції було заявлено клопотання про допит свідків, яке надійшло до суду 21.06.2018 року. Однак, протокольною ухвалою суду від 05.07.2018 року, судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання на підставі ч. 2 ст. 78 ЦПК України, а саме: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також, представником відповідача до матеріалів справи було надано постанову Державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра від 22.05.2018 року про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська виданим за заявою [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO], починаючи з 19.04.2018 року. Дану обставину, що відповідачем сплачуються аліменти ще на одну малолітню дитину, представник відповідача просив врахувати при постановлені рішення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, а саме: способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується наданими у матеріали справи довідками про склад сімї від 14.07.2014 року та від 04.07.2018 року. В добровільному порядку відповідач допомоги на утримання малолітнього сина не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Враховуючи, що 08 липня 2017 року набрали чинності зміни до Сімейного кодексу України, згідно яких аліменти на утримання малолітньої дитини призначаються у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття, то суд вважає за необхідне, з 08 липня 2017 року стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тому, при визначенні розміру аліментів, судом враховано дата звернення позивачки з позовом про стягнення аліментів, 05.08.2014 року, задовго до появи на утриманні у відповідача другої дитини, наявність виконавчого провадження з приводу стягнення аліментів за заявою [PERSON] з відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO], починаючи з 19.04.2018 року, наявність на утриманні позивачки іншої неповнолітньої дитини, стан здоровя дитини [PERSON], стан здоровя відповідача [PERSON], а також оскільки розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини,\~суд прийшов\~до висновку\~про необхідність\~стягнення з\~відповідача аліментів\~саме у\~розмірі 1/4\~частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Що стосується посилань у судовому засіданні представника відповідача на той факт, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки відповідач матеріально забезпечує свою дитину та у них з позивачем була домовленість про це, та позивачкою у судовому засіданні не надано доказів неможливості досягнення з відповідачем домовленості про сплату аліментів на дитину та доказів ухилення відповідача [PERSON] від виконання його обовязку щодо утримання дитини, то суд вважає дані посилання безпідставні та необґрунтовані, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В обґрунтування свої заперечень за позовом ані відповідачем, ані його представником на надано суду належних та допустимих доказів здійснення відповідачем своїх зобовязань з матеріального забезпечення дитини, а саме: будь які письмові документи, які б підтверджували надання грошових коштів за утримання дитини, купівлю будь-яких речей для дитини та інше. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а на момент звернення позивачки до суду судовий збір складав суму у розмірі 243 грн. 60 коп., то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved