Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, уточненим у подальшому до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала в шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2011 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №83. Від шлюбу є малолітня донька: [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом дитинства: діагноз ДЦП, спастична диплегія. Позивачка зазначала, що на час звернення до суду вони з відповідачем проживають окремо, з 2015 року вони не ведуть спільне господарство, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2018 року шлюб між ними розірваний. Вказувала, що на момент звернення до суду між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, угоду про добровільну сплату аліментів вони не укладали. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає. Стверджувала, що у зв`язку з хворобою дитини вона позбавлена можливості працювати та заробляти на життя на рівні, достатньому для задоволення потреб дитини, оскільки донька потребує постійного догляду, лікування, реабілітації, масажів та придбанні ортопедичного взуття, на що потрібні кошти. Крім того, разом з нею проживає та знаходиться на її утримані старша донька [PERSON] , 1999 року народження. Оскільки відповідач є працездатною особою, матеріально забезпечений, то позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти та брати участь у додаткових витратах на дитину. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та додаткові витрати на дитину в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 25 березня 2019 року по справі продовжено строк підготовчого провадження (а.с. 42-43). Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 62-63). Позивачка та її представник, діючий за ордером від 23 січня 2019 року, в судове засідання не з`явились, позивачка надала через канцелярію суду заяву, згідно якої підтримала зменшені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Раніше надала до суду відповідь на відзив та письмові пояснення (а.с. 24, 67-70, 77-78, 100). Відповідач та його представник, діючий за ордером від 23 березня 2019 року, в судове засідання не з`явились, відповідач надав через канцелярію суду заяву, згідно якої зменшені позові вимоги визнав. Раніше надав відзив на позов та не заперечував факт того, що дитина є інвалідом з дитинства та потребує матеріальної допомоги (а.с. 38, 46-49, 101). Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії судового розгляду звернувся до суду із заявою про визнання зменшених позовних вимог, то суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2011 року Першим Малиновським відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №83. В період шлюбу у сторін наридалась малолітня донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що дитина: [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та витягами із історії хвороби, медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 8, 12, 13, 14, 15). В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони з квітня 2015 року проживають окремо, не ведуть разом спільне господарство, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою №2392 від 08 листопада 2018 року (а.с. 9). Угоду про добровільну сплату аліментів на дитину, сторони не укладали. Встановлено, що позивачка отримує соціальну допомогу по інвалідності на дитину інваліда в розмірі 1988,40 грн., що підтверджується довідками (а.с. 20, 21). Оскільки дитина проживає з матір`ю і знаходяться на її утриманні, то відповідач не заперечував на визначеному позивачкою розмірі аліментів в розмірі 3000,00 грн. та додаткових витрат в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з 23 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо сплати аліментів та додаткових витрат на дитину підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 23 січня 2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 23 січня 2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 768, 40 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved