Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], у якому просила збільшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 300 грн. щомісячно, на ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Вимоги мотивувала тим, що з 23 березня 2002 року по 23 травня 2007 року з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька весь час проживає з позивачем. Рішенням Михайлівського районного суду від 05 жовтня 2005 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 100 грн. щомісячно. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2011 року, збільшений розмір аліментів, які стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], до 300 гривень щомісяця, починаючи з 20 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що останнім часом її матеріальний стан погіршився, оскільки її доходи не змінилися, а ціни на продукти харчування, одяг та послуги значно збільшилися, а присуджені аліменти в розмірі 300 грн., які стягуються з відповідача, не забезпечують належний життєвий рівень та потреби неповнолітньої дитини. Крім того, ч. 2 ст.182 СК України встановлений мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Василівського районного суду від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав, наполягала на прийнятті рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу),але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, мотивуючи також тим, що дитина потребує постійного лікування у зв'язку з наявністю ряду хронічних захворювань. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу),але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, проте не заперечував проти збільшення аліментів і стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно. Просив врахувати, що він перебуває на диспансерному обліку у лікарні і потребує постійного лікування. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Михайлівського районного суду від 05 жовтня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 100 грн. щомісячно. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2011 року збільшений розмір аліментів, які стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], до 300 гривень щомісяця, починаючи з 20 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки виконавчого комітету Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області №140 від 02 липня 2018 року дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 грудня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860,00 грн., а з 01.07.2018 року - 1944,00 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Враховуючи вищевказані положення Сімейного кодексу України, суд вважає, що відповідач, являючись батьком дитини, зобов'язаний матеріально її утримувати, що є його обов'язком відповідно до статті 180 СК України. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Зазначений висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 03.05.2018 в справі №581/638/17-ц. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Оскільки право вибору способу присудження аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, суд приходить до висновку, що необхідно змінити розмір присуджених аліментів, а новий розмір визначити з врахуванням положень ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає с.Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, на даний час не працює, згідно пояснень наданих ним в судовому засіданні має дохід від особистого господарства та у вигляді орендної плати за земельну ділянку, перебуває на «Д» обліку в КП «Михайлівський центр первинної медико-соціальної допомоги» Михайлівської районної ради Запорізької області з приводу гіпертонічної хвороби 2 ст., та на обліку ТМО Михайлівського району у лікаря офтальмолога і лікаря хірурга, проживає один і жодних аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. З урахуванням встановлених обставин справи, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни способу стягнення аліментів, право вибору якого належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та відповідають інтересам дитини, проте з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів необхідно визначити спосіб та розмір стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial