Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

у серпні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 15.12.2010 до кредитного договору №001-2900/840-0210 від 28.09.2007 укладену між позивачем та відповідачем; визнати недійсним договір про внесення змін та доповнень від 15.12.2010 до договору іпотеки від 28.09.2007 укладеного між позивачем та відповідачем та посвідченого ПН КМНО Пірнак М.В.; усі сплачені позивачем платежі, починаючи з 15.7.2008 визнати такими, що сплачені в рахунок погашення основного зобов`язання позивача за кредитним договором №001-2900/840-0210 від 28.09.2007. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.09.2007 між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є АТ «Банк Універсальний») було укладено кредитний договір №001-2900/840-0210, в забезпечення виконання якого також було укладено договір іпотеки від 28.09.2007 предметом якого є нерухоме майна, а саме: квартира [ADDRESS] , крім цього до кредитного договору було підписано додаток - графік платежів, що містить чітку примітку щодо «орієнтовної вартості» окремих видів платежів (п.6.1. п. 6.2 п. 6.3) включених до вартості кредиту, також починаючи з 15.07.2008 відповідач в односторонньому порядку здійснював одноразове суттєве підвищення процентної ставки за даним кредитом до 12,95% річних, а за прострочення платежі до 38,85% річних всупереч вимогам п. 3 п. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» без обґрунтування банком підстав для такого підвищення та без укладення/підписання із позивачем відповідного оновленого графіку, 15.12.2010 банком знову було підвищено процентну ставку шляхом укладення із позивачем додаткової угоди від 15.12.2010 до кредитного договору, таким чином банком було включено нові умови, якими передбачено для позивача цілий ряд підвищених процентних ставок та умов, які є незрозумілими для позивача, зокрема базову ставку 4,94% річних із її збільшенням на 8,6% річних, базову проценту ставку 12,95, а також ряд штрафів 10%, неустойки, сплати інших витрат, які на думку позивача є несправедливими, крім цього позивачу стало відомо, що 16.01.2019 ПН КМНО Апатенко М.А. було здійснено державну реєстрацію речових прав, права власності на предмет іпотеки квартиру позивача без жодного попереднього повідомлення позивача чи повідомлення по факту такого з боку банку, а також без проведення належної оцінки такого майна та взаємозаліку заборгованості позичальника, що порушило законні права позивача, як власника предмета іпотеки, внаслідок чого позивач вважає, що відповідачем було порушено: п. 3 п. 11 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та правила надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених ПП НБУ від 10.05.2007 №168 щодо надання інформації; ст. 4, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що передбачають право споживача на отримання інформації, а також ч. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України щодо визначення справедливості, добросовісності та розумності, а тому умови кредитного договору та договору іпотеки в частині внесених до змін і доповнень від 15.12.21010 не відповідають вимогам законодавства та підлягають їх визнання недійсними. 07.08.2019 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито загальне позовне провадження (а.с. 97). Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 24.02.2020 від нього надійшла заява про перенесення судового засідання, через стан здоров`я (а.с. 166). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 13.02.2020 від представника надійшли письмові пояснення в яких представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не наведеного жодної підстави та її обґрунтування щодо того, щоб визнати зазначені договори недійсними (а.с. 122-125). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 20.02.2020 від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 164). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28.09.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір №001-2914/840-0210 згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 230000 доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,95% річних, також за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 35,85%, строк кредитування становить період з дати надання кредиту по 10.09.2027 включно, цільове призначення кредиту: придбання майна трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,2 кв.м, житловою площею 47,7 кв. м (а.с. 7-12). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 28.09.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений ПН КМНО Пірнак М.В. зареєстрованого в реєстрі №4000 згідно якого відповідач передає в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 82,2 кв.м, житловою площею 47,7 кв. м (а.с. 13-17). У п. 4.1 договору іпотеки визначено звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у разі порушення будь-якого основного зобов`язання , що забезпечене за цим договором, та/або будь-якого зобов`язання іпотекодавця за цим договором. У п. 5.1 договору іпотеки сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у цьому договорі. ВАТ «Універсал Банк» повідомив позивача про зміну відсоткової ставки починаючи з 15.07.2008 нарахування відсотків на залишок кредиту за позичковим рахунком № [NUMBER] на наступних умова: базова процентна ставка 12,95% річних; підвищене процента ставка (у разі прострочення платежу) 38,85% річних (а.с. 22). 15.12.2010 між ПАТ «Універсал Банк», який є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №001-2900/840-0210 від 28.09.2007 відповідно до якого базова процентна ставка це 4,94% річних, базова підвищена процента ставка це 12,94% річних (а.с. 24-40). 15.12.2010 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладеного договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 28.09.2007 згідно умов якого іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань боржника перед ПАТ «Універсал Банк», що виникли з основного договору(а.с. 41-44). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. п. ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Позивач вважає, що йому не надано повної, об`єктивної та детальної інформації споживачу про сукупну вартість кредиту та умови його надання. У позовній заяві позивач вказує, що графік платежів містить примітку щодо «орієнтовної вартості» окремих видів платежів (п. 6.1. п. 6.2. п. 6.З.), включених до вартості кредиту, тобто, загальна вартість такого кредитного договору не була чітко визначена та повідомлена позивачу всупереч вимогам п. З, п. 11, п. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та правилам надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Однак, слід зазначити, що у кредитному договорі №001-2914/840-0210 від 28.09.2007 Додатку 1 та Додатку 2 зазначена вся інформація передбачена п. 3.1. Постанови НБУ Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зокрема: п. 1.1. кредитного договору зазначено суму кредиту, розмір базової процентрої ставки . п. 1.1.1. кредитного договору зазначено розмір підвищеної процентної ставки. п. 2.7. кредитного договору вказано вибраний банком метод нарахування процентів, а саме: «30/360», починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку та зарахування на поточний рахунок позичальника. У додатку 1 до кредитного договору наведений вичерпний перелік супутніх послуг, що надаються кредитором та третіми особами і пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту. Орієнтовна вартість вказаних супутніх послуг міститься і в колонках 6.1 -6.3 Додатку 2 до Кредитного договору (Графік платежів). Отже, позивачем була надана позивачу вся необхідна інформація, передбачена законом України «Про захист прав споживачів» та Постановою НБУ №168. Додатковим підтвердженням цього є підписання позичальником, як самого кредитного договору, в якому п. 8.5 вказано, що до укладання договору відповідач був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, так і підписання Додатків 1 та 2 до Кредитного договору. Також слід зазначити, що графік платежів відповідає вимогам, передбачених п. 3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту: кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. У вказаному Додатку до постанови НБУ №168 наводиться таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, на котру і повинні орієнтуватися Банки при складенні Графіків платежів до Кредитного договору. Зокрема, в Графіку платежів відображена інформація про суми погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, що зазначених у додатку до Правил НБУ №168. Відповідно до. п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затвердженні Постановою Правління Національного Банку України №168, банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором у вигляді: реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. У графіку платежів вказані значення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту відповідно до вимог законодавства, зокрема правил відображення такої інформації, встановлених у Постанову НБУ №168. Внаслідок чого суд критично оцінює посилання позивача на недійсність договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо ненадання відповідачем йому інформації про сукупну вартість кредиту та умови його надання, оскільки воно не знайшло свого підтвердження. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Також Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Також позивач вважає, що відповідачем в односторонньому порядку підвищено процентну ставку. Відповідно до п. 2.12. Кредитного договору №001-2900/840-0210 від 28.09.2007, кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у п. 1.1 Договору, у разі зміни Національним Банком України розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок Libor, Euribor, та/або в інших випадках, якщо Кредитор обґрунтовано вважав, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора. Про зміну процентної ставки Кредитор має повідомити Позичальника письмово. Як вбачається із матерілаів справи позивач отримував письмове повідомлення від відповідача про збільшення процентної ставки, про що було зазначено вище. Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди б/н від 15.12.2010 до кредитного договору №001-2900/840-0210 від 28.09.2007 відповідач підтверджує правомірність нарахування кредитором процентів за користування кредитом та факт їх оплати відповідачем в добровільному порядку на підставі договору в будь-яких попередніх редакціях, включаючи фактис плати за зміненими процентними ставками, а саме: в період з 15.07.2008 по 15.12.2010 включно відповідач підтверджує правомірність нарахування кредитором процентів за користування кредитом за наступними ставками: процентна ставка - 12,95 % річних («базова процентна ставка»); за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка в розмірі 38,85 % («підвищенна процентна ставка»). Твердження позивача про те, що відсутній графік платежу відповідно до укладеної Додаткової угоди б/н від 15.12.2010 не відповідає дійсності, оскільки до додаткової угоди б/н від 15.12.2010 є Додаток 2 до кредитного договору №001-2900/840-0210 від 28.09.2007 в редакції Додаткової угоди б/н від 15.12.2010, підписаний позивачем (а.с. 146-148). Як вбачається із матеріалів справи 12.12.2012 ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 227948 доларів США 64 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1821993 грн 48 коп., що виникла за кредитним договором №001-2914/840-0210 від 28.09.2007. 25.06.2013 рішенням Святошинським районним судом м. Києва по справі №2608/20210/12 позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, яким також встановлено, що підписанням Додаткових угод до кредитного договору позичальник підтвердив правомірність нарахування процентів за користування кредитом та факт їх оплати. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №001-2914/840-0210 від 28.09.2007 в розмірі 227948 дол. США 64 центів, що за офіційним курсом НБУ складає 1821993 грн 48 коп. Отже, рішенням суду від 25.06.2013 визначено розмір заборгованості позивача, а тому прохання останнього про, те щоб визнати усі сплачені позивачем платежі, починаючи з 15.07.2008, що сплачені в рахунок погашення основного зобов`язання позивача за Кредитним договором №001-2900/840-0210 від 28.09.2007 року не підлягать увазі. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 761/25113/16-ц вказано: «ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 05.09.2016, яке набрало законної сили, частково задоволено позовні вимоги КС «Перше Кредитне Товариство» та стягнуто з ОСОБА6 заборгованості за кредитним договором від 30.01.2009 в загальній сумі 417702 грн 99 коп. Даним судовим рішенням про стягнення заборгованості за оспорюваним кредитним договором встановлено правомірність та дійсність оспорюваного в даній справі кредитного договору. За наявності такого судового рішення, яке має преюдиційне значення при вирішенні даної справи, суд не має право змінювати його зміст, зокрема шляхом визнавати цей же кредитний договір, за яким стягнута заборгованість, недійсним». Отже, позивачем не доведено та не надано доказів, не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді, які б стали підставою для визнання кредитного договору недійсним. Зміст вищезазначених договорів не суперечать ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а тому в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України, не підлягають визнанню недійсними. У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed