Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування заявлених позовним вимог вказувала, що 28.02.2007 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», в особі Керівника бізнесу «Авто в кредит» Краматорської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» Шишмило О.В., що діяв на підставі довіреності № 2414 від 01.09.2006 року було укладено Кредитний договір № KTC0GK00000011. Позивач вказувала, що відповідно до п. 7.1. зазначеного Кредитного договору, Банк зобов'язувався надати їй кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з «28» лютого 2007 року по «24» лютого 2022 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 17 500 доларів США 00 центів на наступні цілі: придбання житлової нерухомості, а також у розмірі 2 362 (дві тисячі триста шістдесят два) долари США 50 центів на сплату страхових платежів у випадку та порядку передбаченого п.п. 2.1.3., 2.2.7. вказаного Договору. Крім того, вказувала, що 01.12.2008 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № KTC0GK00000011 від 28.02.2007 року. Позивач вважає, що вказаний кредитний договір необхідно визнати недійсним, оскільки відповідачем було порушено вимоги ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», та низку вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року та інше цивільне законодавство, що регулює дані правовідносини, при укладені Додаткової угоди до Кредитного договору №KTC0GK00000011 від 28.02. 2007 року, укладеної 01.12. 2008 року. Ухвалою від 21.08.2017 року відкрито провадження у справі. Відповідно до розпорядження № 361 від 29.05.2018 року, у зв'язку з закінченням повноважень судді Москаленко К.О. в межах п'ятирічного строку, справу за позовом про визнання кредитного договору недійсним, було передано на повторний автоматичний розподіл справ згідно ст. 14 ЦПК України. У відповідності до повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Матійчук Г.О. Ухвалою від 05.06.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ч.4 ст. 19 ЦПК України, суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження. 26.06.2018 року представник позивача у справі [PERSON] подала до суду клопотання, в якому заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просила замінити судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного провадження на підготовче судове засідання за правилами загального провадження. У своєму клопотанні представник позивача посилалась на те, що справа є достатньо складною та для повного і всебічного дослідження обставин справи її необхідно розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 27.06.2018 року заяву представника позивача у справі - [PERSON] про заміну судового засідання за правилами загального провадження залишено без задоволення. 10.08.2018 року представник позивача у справі [PERSON] подала до суду доповнення до позовної заяви та висновок експерта за результатами проведення експертно - економічного дослідження. Представник відповідача у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати при розгляді даної справи строк позовної давності, передбачений діючим законодавством та наслідки його пропуску, передбачені ст. 267 ЦК України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст.627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини третьої зазначеної статті, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що 28.02.2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк», в особі Керівника бізнесу «Авто в кредит» Краматорської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» Шишмило О.В., що діяв на підставі довіреності № 2414 від 01.09.2006 року було укладено Кредитний договір № KTC0GK00000011 (а.с 9 - 13). Крім того, вбачається, що 01.12.2008 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору №KTC0GK00000011 від 28.02.2007 року ( а.с 14 - 20). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання кредитного договору недійсниму серпні 2017 року. Враховуючи ст. 267 ч. 2 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Відповідно до положень ст. 267 ч.3 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається зі змісту відзиву представника відповідача на позовну заяву, він просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог про визнання недійсним кредитного Договору KTC0GK00000011 від 28.02.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», в особі Керівника бізнесу «Авто в кредит» Краматорської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» Шишмило О.В., що діяв на підставі довіреності №2414 від 01.09.2006 року. З урахуванням викладених обставин справи та норм законодавства суд приходить до висновку, що позивачем пропущено встановлений строк звернення до суду, оскільки строк позовної давності почав свій перебіг з 28.02.2007 року та закінчився 28.02.2010 року, тоді як позивач звернулася до суду з позовною вимогою про визнання кредитного договору недійсним у серпні 2017 року. Так, згідно ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed