Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 10 жовтня 1998 року виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 4. В обґрунтування позову зазначала, що 10 жовтня 1998 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося, через різні характери та погляди на життя, у результаті чого між ними постійно виникають непорозуміння та сварки. З травня 2020 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети. Примирення між ними неможливе, час на примирення не потрібен, оскільки їхня сім`я розпалася, а шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна подружжя у сторін відсутній. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу у її відсутність, час для примирення подружжя не надавати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просив суд задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 10 жовтня 1998 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 4. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. При подачі до суду позову про розірвання шлюбу позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.1798210094.1 від 12 серпня 2020 року. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене вище, визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] із державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 420 грн. 40 грн. Така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved