Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогами про встановлення факту проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що [INFO] у с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно у вигляді 5/9 частини житлового будинку [ADDRESS]. Інші 4/9 частини жилого будинку [ADDRESS] належать їй та братові, [PERSON] в рівних частках по 2/9 частини кожному. Вказує, що з кінця 2008 року до [INFO] вона проживала разом з [PERSON] однією сім'єю, вели спільне господарство, спільно сплачували комунальні послуги, користувалися предметами домашнього вжитку, розподіляли обов'язки по веденню спільного господарства, допомагали один одному та турбувалися один про одного з усіх питань, оскільки були членами однієї сім'ї, мали взаємні права та обов'язки, разом проводили час. Ці стосунки були обумовлені повсякденним співжиттям, яке узгоджувалось спільними діями стосовно сімейного проживання. Взагалі всі життєві ситуації, які виникали при спільному проживанні вони вирішували разом, оскільки спадкодавець вважала її членом своєї сім'ї. Зазначає, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця, оскільки померла заповіту не залишила. Інші спадкоємці за законом відсутні. Однак оформити спадщину після смерті спадкодавця не має можливості в зв'язку з відсутністю свідоцтва про смерть [PERSON]. Після звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про смерть на ім'я [PERSON] отримано офіційну відмову. Просить встановити факт її проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем у період часу з кінця 2008 року до [INFO], а також визнати за нею право власності на 5/9 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Представник Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області та відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають у повному обсязі і не заперечують проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення позивача, свідків, з'ясувавши позиції відповідачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 37). На підставі свідоцтва про право на спадщину заповітом від 25.02.1993 року № 269, виданого Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області [PERSON] належить спадкове майно, до складу якого 5/9 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 25.02.1993 року № 267, виданому Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області 4/9 частини жилого будинку [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 2/9 частини кожному (а.с. 6). За інформацією КП «Шевченківське БТІ» житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано кожному 2/9 частини за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.02.1993 року, посвідченого Шевченківською ДНК за № 267, та 5/9 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.02.1993 року, посвідченого Шевченківською ДНК за № 269 (а.с. 9). Як вбачається з пояснень позивача, з кінця 2008 року до [INFO] вона проживала з [PERSON] однією сім'єю, вели спільне господарство, спільно сплачували комунальні послуги, користувалися предметами домашнього вжитку, розподіляли обов'язки по веденню спільного господарства, допомагали один одному та турбувалися один про одного з усіх питань, оскільки були членами однієї сім'ї, мали взаємні права та обов'язки, разом проводили час. Ці стосунки були обумовлені повсякденним співжиттям, яке узгоджувалось спільними діями стосовно сімейного проживання. Всі життєві ситуації, які виникали при спільному проживанні вони вирішували разом, оскільки спадкодавець вважала її членом своєї сім'ї. За повідомленням виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області № 4733 від 22.10.2015 року та згідно акту депутата Шевченківської селищної ради від 14.10.2015 року [PERSON] з 2008 року по 2013 рік проживала у будинку свого батька, [PERSON] без реєстрації з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 60, 65). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що добре знають [PERSON] та спадкодавця [PERSON], яка померла у 2013 році. З 2008 року до дня смерті спадкодавця у 2013 році проживали разом однією сім'єю у [ADDRESS], вели спільне господарство, піклувалися одна про одну, оскільки були людьми похилого віку. Відповідно до витягів зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадкову справу не заведено, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори та заповіти відсутні (а.с. 40-42). У відповідності до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають право особи, які проживали за спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки померла заповіту не залишила. Інші спадкоємець, [PERSON] не бажає приймати та оформлювати спадщину, відмовляється від спадщини на користь позивача (а.с. 51). Оформити спадщину після смерті спадкодавця позивач не має можливості в зв'язку з відсутністю свідоцтва про смерть [PERSON]. Після звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про смерть на ім'я [PERSON], отримано офіційну відмову (а.с. 22, 23). Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. З огляду на викладене вище, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем у період з кінця 2008 року до [INFO], а також визнати за нею право власності на 5/9 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON].

Outcome: approved