Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 1313 доларів США, мотивуючи тим, що 24.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено усний договір позики, у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошову позику в розмірі 1600 доларів США. Укладення договору позики підтверджується розпискою. Дата повернення позики при цьому не обговорювалася. Протягом 2016-2017 років [PERSON] повернув 8095 гривень, що в еквіваленті складає 287 доларів США, а саме: 11.11.2016 року 2600 грн. (1% утримав банк 26 грн., 2% утримання в Пенсійний фонд 51 грн.), отримано 2523,00 грн., що дорівнює 94 дол. США; 24.12.2016 року 2700,00 грн. (1% утримав банк 27 грн., 2% утримання в Пенсійний фонд 53 грн.), отримано 2620,00 грн., що дорівнює 96 дол. США; 25.01.2017 року 2795,00 грн. (1% утримав банк 28 грн., 2% утримання в Пенсійний фонд 55 грн.), отримано 2712,00 грн., що дорівнює 97 дол. США. З урахуванням зазначеного позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 1313 дол. США та судові витрати у розмірі 640,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2016 року [PERSON] отримав у [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 1600 доларів США, що підтверджується розпискою від 24.06.2016 року. Отже, відповідно до умов договору позики позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1600 доларів США, строк повернення боргу не визначався. Зазначений договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Як вбачається з пояснень позивача, на виконання зобовязань за договором позики [PERSON] повернув 8095 гривень, що еквівалентно 287 доларів США, а саме: 11.11.2016 року 2600 грн. (1% утримав банк 26 грн., 2% утримання в Пенсійний фонд 51 грн.), отримано 2523,00 грн., що дорівнює 94 дол. США; 24.12.2016 року 2700,00 грн. (1% утримав банк 27 грн., 2% утримання в Пенсійний фонд 53 грн.), отримано 2620,00 грн., що дорівнює 96 дол. США; 25.01.2017 року 2795,00 грн. (1% утримав банк 28 грн., 2% утримання в Пенсійний фонд 55 грн.), отримано 2712,00 грн., що дорівнює 97 дол. США. Згідно довідок НБУ офіційний курс валют Нацбанку України станом на 11.11.2016 року становив 2558,0051 грн. за 1 долар США, тобто 11.11.2016 року позивач отримав в рахунок повернення боргу 98,63 дол. США; станом на 24.12.2016 року 2628,6013 грн. за 1 долар США, тобто 24.12.2016 року позивач отримав в рахунок повернення боргу 99,69 дол. США, станом на 25.01.2017 року 2723,1902 грн. за 1 долар США, тобто 25.01.2017 року позивач отримав в рахунок повернення боргу 99,59 дол. США. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач отримав в рахунок повернення боргу не 287 доларів США, як він зазначає, а 297,91 дол. США. У звязку з наявністю розписки у [PERSON] про надання позики, суд також приходить до висновку щодо невиконання зобовязань за вказаним договором позики в повному обсязі та наявності заборгованості в сумі 1302,09 доларів США. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України). Отже, оскільки відповідач свої грошові зобов'язання перед позивачем не виконав, з останнього на користь позивача підлягає стягненню 1302,09 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.04.2018 року складає 34 088,72 гривні (1302,09 х 26,18 = 34088,72). Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позову [PERSON] та стягнення на його користь з [PERSON] суми грошових коштів за договором позики в розмірі 34 088,72 грн. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial