Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни від 25.07.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 1026, про стягнення з боржника, [PERSON] , на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 67432,20 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 4000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.05.2016 \~ \~ \~ \~року між [PERSON] та ПАТ «УКРСОЦБАНК» було укладено договір, відповідно до якого банківською установою [PERSON] видано зарплатну картку, до якої додатково в обов`язковому порядку додавалась кредитна картка зі встановленим лімітом у 800 грн. Вказаною кредитною карткою [PERSON] не користувалася і зберігала її за місцем проживання на зйомній квартирі в місті Києві. У період з 06.10.2016 року по 13.10.2016 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в Прилуцькій міській лікарні. В цей період з квартири, яку вона знімала за місцем роботи в місті Києві, було викрадене її особисте майно, в тому числі і кредитна картка ПАТ «Укрсоцбанк». 09.10.2016 \~ \~ \~ \~року зловмисниками з вказаної кредитної картки було знято 31700 грн. За цим фактом 28.10.2016 року слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м.Києві відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016100040014928 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та визнано [PERSON] потерпілою. При цьому, у невідомий позивачу період банком у односторонньому порядку було збільшено кредитний ліміт з 800 грн. до 31700 грн. 25.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис за №1026 про стягнення з боржника, [PERSON] , на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 67432,20 грн. 15.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису №1026 від 25.07.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського райнотокругу Гамзатовою А.А., та відкрито виконавче провадження №59814089 про стягнення з боржника, [PERSON] , на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 67432,20 грн. та 10.09.2019 року, 29.12.2020 року винесено постанови: про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про стягнення з боржника основної винагороди. Наведені вище обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни від 25.07.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1026 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 67432,20 грн. Позивач заперечує щодо такої заборгованості, адже ніяких коштів вона у банківській установі не брала, а у кримінальному провадженні №12016100040014928 від 28.10.2016 року встановлено особу, яка від імені [PERSON] та з використанням її кредитної картки, добутої злочинним шляхом, незаконно заволоділа кредитними коштами фінансової установи. Оскільки обставини, за яких банком були видані кредитні кошти з кредитної карти позивача на час вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь «Вердикт Капітал» боргу за кредитом були відомими, чи не відомими з об`єктивних або суб`єктивних причин, приватному нотаріусу Гамзатовій А.А., позивач вважає, що виконавчий напис виданий з порушенням Закону України «Про нотаріат», тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. До позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення за виконавчим написом. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.08.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.08.2021 року зупинено стягнення по виконавчому провадженню №59814089 від 15.08.2019 року, що знаходиться на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни, №1026 від 25.07.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 67432,20 грн. 01.11.2021 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки доказів на підтвердження таких не надано. 01.11.2021 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує в задоволенні заявлених вимог, вказує, що виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі відповідних документів та відповідно до вимог законодавства. 29.10.2021 позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого вказує, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушені вимоги законодавства та не перевірено безспірність заборгованості. 28.10.2021 представником третьої особи Міністерства юстиції України подано пояснення по справі, в яких пояснює про безпідставність залучення міністерства як третьої особи по даній справі. Представник позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 28.10.2016 за заявою позивача до ЄРДР за №12016100040014928 внесено відомості про кримінальне правопорушення, а саме, що у позивача викрадено майно, зокрема банківські карточки (а.с.12-13). 15.08.2019, 10.09.2019, 29.12.2020 приватним виконавцем на підставі виконавчого напису №1026 від 25.07.2019 винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, ВП №59814089 (а.с.15-17). За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом з тим, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що третій особі, були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, також, суд бере до уваги той факт, що банківські картки позивача були викрадені, за фактом крадіжки розпочате досудове розслідування, позивача визнано потерпілим та встановлено особу яка скористалася її картками. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим. У відповідності зі\~ст.133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду ордер на надання правової допомоги, акт виконаних робіт на суму 4000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 5362,00 грн.

Outcome: approved