Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «КБ «Даніель» звернувся до суду з позовом та просив в рахунок погашення загальної заборгованості в сумі 1 040 707 грн. 58 коп. за кредитним договором № 1293-04-КЗН-Т від 15 липня 2008 року, з яких: сума кредиту, що має бути сплачена - 800 000 грн.; сума не сплачених відсотків за користування кредитом - 99 426 грн. 84 коп.; сума неустойки - 141 280 грн. 75 коп. відповідно до Іпотечного договору від 15 липня 2008 року за реєстровим номером 4811 звернути стягнення на предмет іпотеки - комплекс загальною площею 1143,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання за ПАТ «Комерційний банк «Даніель» право власності на це приміщення за вартістю згідно висновку про вартість майна, складеному станом на 11 серпня 2015 року, в розмірі 699 906 грн.; визнати за ПАТ «Комерційний банк «Даніель» право власності на комплекс загальною площею 1143,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], якого 3/4 частини належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 грудня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В. зареєстровано в реєстрі за № 1-3762, та ? частини належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 грудня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В. зареєстровано в реєстрі за № 1-3763, за вартістю згідно висновку про вартість майна, складеному станом на 11 серпня 2015 року, в розмірі 699 906 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 липня 2008 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 800 000 грн. терміном до 14 липня 2013 року зі сплатою 28 % річних. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме комплекс загальною площею 1143,8 кв. м. , що знаходиться по [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість. [INFO] позичальник помер. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі про місце, дату і час розгляду справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2008 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1293-04-КЗН-Т, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 800 000 грн. терміном до 14 липня 2013 року зі сплатою 28 % річних. 15 липня 2008 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме комплекс загальною площею 1143,8 кв. м. , що знаходиться по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 20 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], згідно яких [PERSON] успадкувала ? частини, а [PERSON] - ? частину зазначеного нерухомого майна. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком станом на 20 серпня 2015 року складає 1 040 707 грн. 58 коп. за кредитним договором № 1293-04-КЗН-Т від 15 липня 2008 року, з яких: -сума кредиту, що має бути сплачена - 800 000 грн.; -сума не сплачених відсотків за користування кредитом - 99 426 грн. 84 коп.; -сума неустойки - 141 280 грн. 75 коп. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до вимоги ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону «Про іпотеку» якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є і боржником за кредитним договором, і іпотекодавцем за договором іпотеки. У силу вимог закону до відповідачів, які є спадкоємцями померлого [PERSON], перейшли як права і обов'язки за основним договором у межах вартості спадкового майна, так і права і обов'язки іпотекодавця. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку», згідно яких такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Кредитором заявлені позовні вимоги до спадкоємців на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України та ст. 23 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті позичальника, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, до відповідачів перейшов обов'язок щодо повернення коштів за кредитним договором, та право власності на предмет іпотеки, у зв'язку з чим спадкоємцінабували статусу іпотекодавця та отримали всі його права і несуть всі його обов'язки за іпотечним договором. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову та звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки і яке перейшло до відповідачів в порядку спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved