Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У серпні 2017 року до суду звернулася [PERSON] (далі [PERSON]М.) з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON](далі ФОП [PERSON]О.) про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів, яка згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.1) Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON], третя особа [PERSON] [PERSON] про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів(а.с.32). В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.129-130) позивач у позовній заяві посилалася на те, що 22 червня 2017 року між нею та відповідачем було укладено договір № ДН4546 для здійснення підрядних робіт із будівництва даху з металочерепиці. У подальшому після ознайомлення з умовами договору зясувалось, що договір не відповідає формі встановленій законом, не відповідає внутрішній волі замовника, не спрямований на реальне настання правових наслідків, не містить суттєвих умов та є несправедливим, а отже є недійсним. Відповідач не мав відповідної ліцензії із будівництва та не мав права на здійснення покрівельних робіт, а отже не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. Також позивач зазначає, що договір містить несправедливі умови, а саме: виконання умов договору лише після 100% оплати вартості робіт, одноособове розірвання договору здійснюється відповідачем у разі невиконання замовником протягом 30 днів п. 3.1 договору без повернення завдатку, неспівмірні штрафні санкції. 25 липня 2017 року позивач сплатила відповідачу 45000 грн., що підтверджується відповідною розпискою. 03 серпня 2017 року позивач направила на адресу відповідача вимогу про недійсність правочину та про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 45000 грн. Відповідач у добровільному порядку грошові кошти не повернув, а тому має також сплатити 3% річних та інфляційні збитки. Також безпідставне користування грошовими коштами призводить до постійних душевних та нервових хвилювань позвача. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати недійсним договір № ДН4546 від 22 червня 2017 року укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 45000 грн., суму інфляційних втрат за прострочення грошового зобовязання у розмірі 2970 грн., 3% річних у розмірі 713,83 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., витрати повязані із розглядом справи у розмірі 100 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача надала до суду заяву, у якій просить розглянути справу без її участі. Третя особа у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 22 червня 2017 року між [PERSON] як замовником та ФОП [PERSON] як виконавцем був укладений письмовий договір № ДН4546 на виконання ремонтно-будівельних робіт, опис та види яких зазначені у додатку 1 (а.с.9-10). Відповідно до розділу 2 цього договору сторони погодили, що вартість робіт складає 90189 грн., завдаток 45000 грн. Розділом 3 договору\~було визначено, що замовник зобовязується сплатити вартість робіт у розмірі 90189 грн., після чого виконавець зобовязується виконати роботи протягом 35 робочих днів. У розділі 4 договору встановлена відповідальність сторін, відповідно до якого у випадку невиконання замовником пункту 3.1 протягом 30 днів з дня укладення договору договір вважається розірваним, а всі його додатки недійсними. У разі внесення замовником завдатку і наступного невиконання п. 3.1 договору завдаток замовнику не повертається. Згідно із розпискою, що міститься у матеріалах справи 25 липня 2017 року ФОП [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 45000 грн. відповідно до умов договору (а.с.12) Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 626-628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Як визначено у ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчити будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. В обґрунтування заявленого до ФОП [PERSON] позову [PERSON], яка не заперечувала факт укладання сторонами цього договору, посилалася на його недійсність з підстав невідповідності\~\~умов договору\~\~вимогам цивільного законодавства, зокрема, положенням ст. 638, 875, 877 ЦК України, оскільки договір не містить належної форми досягнення згоди, проектно та кошторисної документації. Окрім того позивач посилалася на те, що договір не містить істотних умов щодо предмету договору, а саме договір не містить описання та вид робіт. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Виходячи з того, що на момент укладення вищевказаного договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, сплачено завдаток у розмірі 45000 грн., що засвідчує реальне настання наслідків укладення цього правочину, який було укладено за взаємною згодою сторін, про що свідчать їх особисті підписи, а позивач доказів в підтвердження порушення при цьому її законних прав, які підлягають судовому захисту відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, не надала, підстав для задоволення позову судом не встановлено. Виходячи з встановленої ст. ст. 6, 627 ЦК України презумпції свободи договору, сторони є вільними в укладанні договору, визначенні контрагента та визначенні умов договору. Свобода договору полягає в можливості відступу від положень актів цивільного законодавства, якщо імперативність не випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Межі свободи договору визначаються також з урахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Закріплені ст.ст. 840, 877 ЦК України норми\~\~регулюють питання, що повязані з виконанням договору, не мають імперативного характеру, тому\~\~відступ від їх положень при укладанні договору не є обставинами, з якими законодавець повязує\~\~можливість визнання\~\~договору недійсним. У звязку із цим заявлений [PERSON] позов про недійсність договору підряду від 22 червня 2017 року як такого, що суперечить нормам цивільного законодавства, слід визнати\~\~безпідставним. Доводи позивача про недійсність договору підряду\~з підстав\~\~відсутності у ФОП [PERSON] відповідної ліцензії із будівництва, оскільки за своїм видом діяльності він не мав повноважень на здійснення покрівельних робіт згідно із ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» також не знайшли підтвердження і спростовуються даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з якими діяльність відповідача передбачає інші будівельно-монтажні роботи, штукатурні роботи, покриття підлоги й облицювання стін, малярні роботи та скління, інші роботи із завершення будівництва, діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (а.с.18-20).\~\~\~\~\~\~ Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Оспорюваний договір № ДН4546 укладений між сторонами за їх взаємною згодою та відповідно до вимог чинного законодавства, при його укладенні сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, про що свідчать підписи сторін. При укладенні договору його сторонами були погоджені усі їхні умови у встановленому законом порядку, замовник проти таких умов не заперечувала. Сторони узгодили істотні умови оспорюваного правочину та на момент укладення договору [PERSON]\~не навела жодних зауважень щодо їх змісту і у липні 2017 року сплатила завдаток у розмірі 45000 грн. відповідно до умов договору. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що доводи позивача в позовній заяві про недійсність спірного договору є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. При цьому суд відзначає, що позивач як сторона спірного договору не позбавлена можливості ініціювання його розірвання з підстав неналежного виконання підрядником умов цього договору, але така обставина не може свідчити про необхідність визнання його недійсним. Ураховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання спірного договору недійсним, а інші позовні вимоги є похідними від цієї, вони також задоволенню не підлягають. Зважаючи на результат вирішення справи, підстав для стягнення судових витрат на користь позивача немає. З огляду на наведене суд

Outcome: dismissed