Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 6 серпня 2018 року по справі № 204/3126/18 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 6 серпня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська розглянув цивільну справу № 204/3126/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги були задоволені частково. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року по справі № 204/6186/18 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та на утримання якої відповідно до рішення суду відповідач [PERSON] сплачує аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. Залишившись з малолітньою дитиною та зіткнувшись з проблемами належного утримання дитини, позивачка потребує належної фінансової допомоги. Оплата дитячого садку, розвиток в гуртках всебічного виховання, витрати на харчування, сплата комунальних послуг, медичне страхування та лікування, а також речі побуту та одягу, все це потребує фінансового забезпечення. Позивачка не в змозі забезпечити самостійно такий обсяг витрат на утримання дитини. Відповідач має у власності домоволодіння та земельну ділянку, розташовану у [ADDRESS] . Крім того, 26 липня 2019 року відповідачем був придбаний легковий автомобіль Фольксваген Туарег, вартість якого за даними сайту auto.ria.com коливається від 19 500 до 43 000 доларів, середня вартість - 25 961 доларів, що еквівалентно 656 294 грн. Сума придбаного відповідачем легкового автомобіля значно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що відповідач перебуває в працездатному віці та має добрий стан здоров`я, вважає, що він спроможний надавати позивачу більш значну суму аліментів на утримання спільної дитини. Фіксована сума аліментів у розмірі 1 500 грн. на теперішній час не може відповідати потребам дитини. Бюджет України змінюється щороку та сума аліментів також не може бути фіксованою, у зв`язку з чим вважає за необхідне підвищити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, до 10 000 грн. У зв`язку з викладеним позивачка звернулась до суду з даним позовом. 22 жовтня 2019 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає, що позов ґрунтується на припущеннях та не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/3126/18 з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. Станом на 01.09.2019 року заборгованості за аліментами відповідач не має. Згідно довідок про доходи, виданих ТОВ «Кінезіо Дзен» заробітна плата відповідача складала: з 01.06.2018 року по 01.01.2019 року - 1 861 грн., з 01.01.2019 року по 01.06.2019 року - 2 086 грн., з 01.06.2019 року по 01.10.2019 року - 4 400 грн. Звертає увагу, що позивачка вводить суд в оману щодо відсутності постійного заробітку відповідача, оскільки він є працевлаштованим. Аліменти у розмірі 10 000 грн. на місяць позивач платити можливості не має, оскільки дана сума є втричі більшою за розмір заробітної плати відповідача. Крім того зазначив, що дійсно відповідач придбав новий автомобіль Volkswagen Touareg, 2013 року випуску. Однак, при цьому, ним було продано автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску та було продано недобудований будинок разом з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . При цьому, про продаж домоволодіння відповідачка була обізнана, оскільки надавала нотаріально посвідчену згоду на продаж. Тобто, з наведеного вбачається, що грошові кошти на придбання нового автомобіля відповідач отримав від продажу свого рухомого та нерухомого майна, що жодним чином не доводить збільшення доходу відповідача. Також зазначає, що на теперішній час позивачка робить все можливе, щоб уникнути спілкування батька та дитини, з липня 2019 року відповідач дочку не бачив, рішення суду щодо спілкування батька з дитиною позивачкою не виконується. У зв`язку з викладеним, просить суд відмовити позивачці у задоволенні позову. 18 листопада 2019 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Щомісячний дохід відповідача складав більше 20 000 грн. на місяць. У 2016 році після захисту дисертаційної роботи, колишній чоловік подарував позивачці автомобіль марки Toyota Auris (2008) вартістю 8 700 доларів. В цей же період дочка сторін відвідувала приватний садочок, вартість якого становить 4 000 грн. на місяць та харчування 1 200 грн. на місяць. Також, в період шлюбу сторонами була придбана земельна ділянка, на якій сторони планували будівництво спільного будинку для проживання. Після припинення спільного проживання між позивачкою та відповідачем були певні домовленості щодо матеріального утримання на виховання доньки, однак відповідач ці домовленості не виконує. На теперішній час відповідач має у власності новий автомобіль, 2 квартири ( [ADDRESS] Ѕ частина квартири, та 3-кімнатна квартира по [ADDRESS] ), а також орендує (для проживання) помешкання на вул . Гладкова . Також, позивачці відомо, що при придбанні нового автомобіля, окрім вартості автомобіля, відповідач сплатив також оплату за митне оформлення у розмірі 150 500 грн. Зауважує, що на час придбання нового автомобіля, попередній автомобіль відповідача Suzuki Grand Vitara знаходився під арештом, а тому не міг бути проданий, тобто новий автомобіль був придбаний без участі грошових коштів з продажу попереднього автомобіля. Стосовно твердження відповідача щодо того, що новий автомобіль він придбав за кошти, отримані від продажу будинку та попереднього автомобілю, вважає, що такі доводи не підтверджені жодним належним доказом. Відповідачем не надані, документи, які підтверджують продаж попереднього автомобіля (дату продажу, суму грошових коштів, за які був проданий автомобіль). А з витягу з державного реєстру прав власності вбачається, що підставою для набуття [PERSON] права власності став договір іпотеки від 12.07.2019 року, що не є продажем, про який говорить відповідач. В будь-якому випадку договір іпотеки сам по собі не передбачає передачі грошових коштів від іпотекодержателя іпотекодавцю. Також зазначає, що постанову державного виконавця, якою на неї було накладено штраф за невиконання рішення суду щодо спілкування з дитиною, на теперішній час скасовано. Враховуючи викладене, що відповідачем не доведено належними доказами джерело походження доходів, відповідач має дохід, який надає можливість збільшити розмір аліментів, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що з 13 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року по справі № 204/6186/18 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 17 грудня 2014 року, актовий запис № 1837. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року по справі № 204/3126/18 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 07 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вказане рішення суду набрало законної сили 06 вересня 2018 року. На підставі вищевказаного рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 204/204/3126/18, який знаходиться на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів чітко визначений діючим Сімейним кодексом та розширеному тлумаченню не підлягає. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що позивачка витрачає на дитину значну частину грошових коштів, а відповідач має доходи у значному розмірі, в його власності є нерухоме майно та у липні 2019 року він придбав новий автомобіль. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час, а саме з 01 червня 2018 року, відповідач працює на посаді фахівця з фізичної реабілітації (старшого реабілітолога) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кінезіо Дзен», що підтверджується довідкою № КД00-000004 від 18 жовтня 2019 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінезіо Дзен». Згідно вказаної довідки за період з січня по вересень 2019 року відповідачу було нараховано сукупний дохід у розмірі 26 885 грн. 72 коп., з яких сума до виплати за вказаний період становила 18 642 грн. 99 коп. При цьому, сукупний розмір доходу відповідача за період з червня по грудень 2018 року становив 13 030 грн. 50 коп., а сума до виплати - 10 489 грн. 57 коп., що підтверджується довідкою № КД00-000001 від 8 жовтня 2019 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінезіо Дзен». За таких обставин судом встановлено, що за період з червня 2018 року по вересень 2019 року розмір доходу відповідача не збільшувався у порівнянні з тим доходом, який він отримував під час розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська справи № 204/3126/18 та визначенні судом розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Однак, дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами, що в матеріальному становищі відповідача відбулись такі зміни, які можуть бути підставою для збільшення розміну аліментів на утримання дитини. Так, у позовній заяві позивачкою зазначено, що відповідач має у власності домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Але, разом з цим, судом встановлено, що вказаний вище факт вже був врахований Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська під час розгляду справи № 204/3126/18 та визначення судом розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . Більш того, як вбачається з Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 182394749 та № 182386192 від 25 вересня 2019 року, земельна ділянка площею 0,0515 га з кадастровим номером 1210100000:03:202:0015, та домоволодіння, розташовані по [ADDRESS] , були відчужені відповідачем 19 вересня 2019 року та на теперішній час у власності відповідача не перебувають. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачці було достеменно відомо, про відчуження відповідачем зазначеного нерухомого майна, оскільки 30 травня 2019 року нею було підписано нотаріально посвідчену заяву про згоду на продаж житлового будинку (домоволодіння) та земельної ділянки. Щодо посилань позивачки на те, що 26 липня 2019 року відповідачем був придбаний автомобіль Фольксваген Туарег, середня вартість якого за даними сайту auto.ria.com становить 25 961 доларів, що еквівалентно 656 294 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Дійсно, 26 липня 2019 року на відповідача було зареєстровано автомобіль Volkswagen Touareg, 2012 року випуску. За митне оформлення даного автомобіля відповідачем було сплачено 150 500 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1407031143.1 від 13.07.2019 року. Однак, жодних належних, допустимих та остатніх доказів щодо вартості вказаного автомобіля матеріали справи не містять, а витяг с сайту auto.ria.com не є належним та допустимим доказом на підтвердження вартості даного автомобіля. Придбання даного автомобіля не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву. При цьому, відповідач зазначив, що грошові кошти на придбання нового автомобіля відповідач отримав від продажу його автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску, та продажу домоволодіння і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а отже це жодним чином не свідчить про збільшення доходів відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Твердження позивачки про те, що автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2008 року випуску, не міг бути проданий відповідачем до придбання автомобіля Volkswagen Touareg, 2012 року випуску, оскільки він знаходився під арештом, судом до уваги не приймаються, оскільки стороною позивача такі твердження є недоведеними жодними доказами, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Оцінивши всі наявні в матеріалах докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що стороною позивача не доведено перед судом, що матеріальне становище відповідача на теперішній час змінилось та покращилось у порівнянні з його матеріальним становищем, яке було у відповідача станом на момент розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська справи № 204/3126/18 за позовом про стягнення аліментів на дитину, а також не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 10 000 грн. щомісячно. Крім того, жодних належних та допустимих доказів про зміну матеріального стану, погіршення здоров`я отримувача аліментів, які б могли бути підставою для збільшення розміру аліментів, позивач до суду також не надав та судом таких обставин під час розгляду справи не встановлено. Також, позивачкою перед судом не доведено, що на теперішній час дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , для забезпечення гармонійного розвитку потребує значних витрат та розмір аліментів у сумі 1 500 грн. щомісячно є недостатнім. Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня - 1 699 гривень. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 4 повних роки. Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що розмір аліментів у сумі 1 500 грн. щомісячно є справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів, оскільки вказана сума становить значно більше половини від встановленого на теперішній час прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позивачка, як матір дитини, також зобов`язана нести витрати на дитину у рівній мірі з відповідачем. Посилання позивачки в обґрунтування розміру аліментів у заявленій до стягнення сумі на те, що дочка сторін займається в гуртках всебічного виховання та потребує витрат на лікування, та надані у зв`язку з цим докази, суд до уваги не бере, оскільки такі витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини та у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України відносяться до додаткових витрат на дитину. Слід враховувати, що аліменти необхідні щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, а додаткові витрати обумовлені особливими обставинами, до яких законодавством віднесено, зокрема, понесення додаткових витрат у зв`язку з розвитком здібностей дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки вони не доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено, а вона відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від судових витрат, то суд вважає, що судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed