Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») про захист прав споживачів, мотивуючи тим, що позивач є споживачем центрального опалення в квартирі [ADDRESS] , що надається відповідачем. Зазначав, що на його неодноразові щодо надання відповідачем роз`яснень по розрахункам нарахувань за послуги централізованого опалення місць загального користування (далі ЦО МЗК), його значного збільшення порівняно з минулим сезоном, причин зміни методики нарахування, з вимогами про оформлення відповідачем квитанцій за послуги ЦО МЗК з наданням показників лічильників та інших облікових складових та з наданням деталізації розрахунку нарахувань за спожиту послугу вичерпної інформації від відповідача та належного реагування не отримав. При цьому зауважує, що відповідачем постійно одноособово змінюються умови щодо збільшення вартості наданих послуг при незмінності вартості складових Гкал та температури довкілля в опалювальних періодах 2017-2018 р.р. та 2018-2019 р.р., з чим він не погоджується. До 01.05.2018 р. надавачем послуг з ЦО було Київенерго. Після вказаної дати КМР/КМДА без погодження з позивачем делегувало функції надавача послуг з ЦО відповідачу, що призвело до значного зростання споживання ЦО МЗК в будинку позивача. На звернення позивача щодо деталізації нарахувань, відповідач надав часткові, неповні, непідтверджені первинними документами обліку, розрахунки, перевірка відповідності/обґрунтованості/правомірності/правильності яких неможлива. Тому, відповідач відмовляється надати позивачу, як споживачу послуг повну, вичерпну, достовірну інформацію щодо розрахунку вартості спожитої послуги ЦО МЗК за опалювальний період 2018-2019 р.р., у результаті чого позивач не впевнений, що нарахування відповідача є обґрунтованими, правильними, відповідними. Фактично відповідач нарахував позивачу за вказаний опалювальний період непідтверджену розрахунками плату за послуги ЦО МЗК, що становить в порівняльних цінах з попереднім опалювальним сезоном 2017-2018 р.р. різницю в сумі 5 121,22 грн. Зважаючи на викладене, позивач просив суд: -визнати неправомірною відмову відповідача надати позивачу необхідну, повну, вичерпну, достовірну, своєчасну інформацію щодо розрахунку вартості спожитої позивачем послуги ЦО МЗК в опалювальному періоді 2018-2019 р.р. (формули та складові формули - показники будинкових та квартирних лічильників тепла за кожний розрахунковий період (місяць) для перевірки відповідності, обґрунтованості, правильності розрахунку нарахувань відповідача спожитої позивачем ЦО МЗК. В обґрунтування зазначає, що у наданні запитуваної позивачем інформації йому було відмовлено з посиланням на положення Закону України «Про захист персональних даних», так як на запит позивача відповідач вимушений був би надати інформацію показників 180 квартирних лічильників інших мешканців будинку. Такі доводи відповідача позивач вважає нікчемними, оскільки лічильника тепла розташовані в місцях загального користування. Зважаючи на те, що показники квартирних лічильників інших квартир будинку впливають на розрахунок оплати позивача за спожиту послугу ЦО МЗК , то позивач вважає цілком законною свою вимогу про надання інформації, що впливає на формування обсягу споживання та розміру плати за послугу спільного споживання всіма споживачами послуги в будинку. Ненадання такої інформації обмежує контроль з боку позивача за нарахуваннями відповідача. Вказує на неправомірність таких дій відповідача з посиланням на положення ст.ст. 2, 8, 10, 20, 21, 26, 30 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; -визнати незаконною відмову відповідача у вимогах позивача надавати йому як споживачу щомісячні квитанції з детальним викладенням розрахунку нарахувань за послуги ЦО МЗК; -застосувати до відповідача заходи відповідальності з фінансовими санкціями відповідно до норм ст. 14, 15, 16 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; -вирішити питання судових витрат позивача, пов`язаних зі спробами досудового вирішення спірних питань з відповідачем; -визнати неправомірним нарахування відповідачем надмірної плати за послуги ЦО МЗК в опалювальному періоді 2018-2019 р.р., що в порівняльних цінах з попереднім опалюваним сезоном 2017-2018 р.р. становить різницю 5 121,22 грн.; -у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 10 000 грн., що обґрунтована тривалим відстоюванням позивача своїх порушених прав та відновленням справедливості. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 07 серпня 2019 року та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 07 серпня 2019 р. та копія позовної заяви з додатками отримана повноважною особою відповідача 06 грудня 2019 р. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 6 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. У ч. 2 ст. 32 Закону № 1875-ІV встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. 8 зазначених Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Загальновідомими обставинами є те, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго». КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Підприємство здійснює постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води споживачам у місті Києві з 01 травня 2018 року та не є правонаступником ПАТ «Київенерго». Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Оскільки комунальне майно, в тому числі й багатоквартирний житловий будинок, в якому знаходиться належна позивачу квартира, закріплене за відповідачем лише з 01 травня 2018 року, тому й відповідальність за правильність проведених розрахунків може бути покладена на КП «Київтеплоенерго» саме з цієї дати. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 1875-ІV договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Ці договори були складені на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 11 Правил та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно з положеннями п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з абз. 1 п. 30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Таким чином, відповідно до зазначених правових норм споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги, надсилає споживачу платіжні документи на їх оплату, а споживає здійснює оплату виставлених рахунків. Така позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, згідно з якої факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є споживачем центрального опалення в квартирі [ADDRESS] , що надається відповідачем КП «Київтеплоенерго`з 01 травня 2018 р. Обсяги теплової енергії, затраченої на послугу з постачання гарячої води визначається відповідно до п. 2.4.1 Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 244-94) за обсягами споживання з показань засобів обліку холодної води за наступною формулою: Qгв=V*(K* ((Тг.в - Тх.в)/С); де: V (куб. м) - обсяг холодної води згідно показників будинкових засобів обліку холодної води на підігрів; Т г.в.= 55 °С - температура гарячої води на вводі у внутрішньобудинкову систему житлового будинку; Т х.в. = 5 °С температура холодної води на вводі в теплообмінник (бойлер) в опалювальному періоді; К - коефіцієнт, який враховує тепловіддачу у ванних кімнатах; С - теплоємність води, що для розрахунків приймається -1000Ккал/кг*град. При працюючій циркуляційній мережі житлового будинку коефіцієнт переводу обсягу води спожитої будинком, згідно показань засобів обліку холодної води в теплову енергії - 0,06, при її пошкодженні - 0,05. Підставою для нарахувань витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК є Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31.10.2006 (далі - Методика). Так, розрахунок плати за опалення МЗК багатоквартирних будинків, помешкання яких не в повному обсязі обладнано квартирними засобами обліку теплової енергії здійснюється відповідно до п.п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики за формулою: Qmзk = (Fmзk х Qpiк х (tвн - tср.ф.) x nl) / ((tвн - tcp) x n'), Гкал, де: Fmзk - опалювальна площа МЗК, м2; Qpiк - питома витрата теплової енергії на опалення МЗК, Гкал/год/м2; tвн - розрахункова температура внутрішнього повітря МЗК, °С; tср.ф. - середня температура зовнішнього повітря в розрахунковому місяці згідно даних Гідрометеоцентру, °С; nl - кількість днів розрахункового періоду; tвн - середня нормативна температура зовнішнього повітря опалювального періоду, °С; n' - кількість днів опалювального сезону згідно ДСТУ-НБВ.1.1-27-2010. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку, що відповідач виконав свої зобов`язання, забезпечивши у встановленому законом порядку надання позивачу послуг з центрального опалення та представлення позивачу квитанцій на оплату таких послуг. Такі розрахунки позивачем належними та допустимим доказами не спростовані, а викладені позивачем в позовній заяві доводи ґрунтуються виключно на його припущеннях. Щодо доводів позивача про неналежне реагування відповідача на його звернення, то суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів таких звернень до відповідача, що унеможливлює встановлення судом відповідних обставин. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з матеріалів справи позивачем належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві щодо заподіяння йому моральної шкоди, її розміру суду не надано, факт завдання йому моральної шкоди перед судом не доведено. Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів наявності порушеного відповідачем права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов [PERSON] до КП «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів задоволенню не підлягає. У порядку ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed