Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У серпні 2021 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОБІДСЬКИЙ ШЛЯХ» (далі - ТОВ «СЛОБІДСЬКИЙ ШЛЯХ», позивач) звернулося до суду з позовом до ФОП [PERSON] та [PERSON] про визнання поновленим договору оренди землі, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.04.2009 року між ТОВ «СЛОБІДСЬКИЙ ШЛЯХ» та [PERSON] був укладений договір оренди строком на 10 років належної останньому земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,14 га ріллі, що розташована на території Горілівської сільської ради, державна реєстрація якого була проведена 02.10.2009 року. Пізніше позивач дізнався, що [PERSON] помер у 2014 році. Спадщину після його смерті прийняв [PERSON] , право власності якого на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано 08.08.2020 року. Враховуючи, що орендодавець помер до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, але до державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за її спадкодавцем, договір оренди відповідно до ч. 7 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» діяв до 08.08.2020 року. З огляду на викладене, позивач, як добросовісний орендар, маючи намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, у порядку та строк, передбачені ст. 33 Закону України «Про оренду землі», звернувся до відповідача [PERSON] з відповідним листом-повідомленням про поновлення договору на той самий строк та тих самих умовах, запропонував привести договір у відповідність до ринкових умов (збільшити оренду плату, визначити строк договору 7 років) та вжити заходів до отримання орендної плати за період з 2014 по 2020 роки. Проте [PERSON] відповіді на лист не надав, про зміну власника земельної ділянки не повідомив. Натомість 25.11.2020 року передав спірну земельну ділянку в оренду ФОП [PERSON] (а.с.2-5). В подальшому позивач частково змінив предмет позову, остаточно просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, скасувати відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнати поновленим договір оренди землі від 24.04.2009 шляхом укладення додаткового договору у наданій редакції (а.с.134-138). 30.08.2021 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 274 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку загального позовного провадження. Від представника відповідача ФОП [PERSON] - адвоката Кугая А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано на безпідставність позову. Зокрема, обраний спосіб захисту в частині поновлення договору оренди землі вважав неефективним. Також вказав, що за змістом повідомлення і проекту угоди позивач пропонував змінити істотну умову договору, а саме строк його дії - на 7 років. В такому випадку обов`язковою умовою поновлення договору є згода власника земельної ділянки, а відсутність такої згоди припиняє переважне право колишнього орендаря і унеможливлює поновлення договору на змінених умовах. Крім того обов`язкові для ст. 33 Закону України «Про оренду землі» повідомлення і додаткова угода взагалі не надсилались відповідачу. Вважав помилковим твердження позивача про продовження строку дії договору оренди до моменту набуття права власності спадкоємцем [PERSON] , оскільки у період 02.10.2019 - 08.08.2020 позивач не вчинив жодних дій, направлених на державну реєстрацію поновлення права оренди земельної ділянки, отже його право оренди не поновилося. ТОВ «СЛОБІДСЬКИЙ ШЛЯХ» не поновило своє право оренди через власну бездіяльність, а саме не вчинило необхідних дій та не уклало додаткової угоди щодо поновлення права оренди з управителем спадкового майна - Горілівською сільською радою та не вчинило державної реєстрації поновленого права. Крім цього, укладений [PERSON] та ФОП [PERSON] договір передбачає виплату орендної плати в розмірі 9 929, 43 грн. на рік, що є значно більше ніж запропонований позивачем розмір орендної плати 1 300 грн. на рік (а.с. 96-98). У відповіді на відзив позивач наголосив на тому, що запропоновані ним умови договору оренди є більш вигідними, ніж у ФОП [PERSON] ; уклавши договір оренди з останнім відповідач [PERSON] порушив гарантоване законом право позивача на поновлення договору; первинний договір оренди зареєстрований у відповідності до законодавства, що було чинним на день його укладення (а.с.121-125). Представник відповідача ФОП [PERSON] надав заперечення, в яких продублював частину аргументів із відзиву (а.с.142). Відповідач [PERSON] своїм правом надати відзив не скористався. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що 31.05.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно орендар дізнався про перехід права власності на спірну земельну ділянку від орендодавця до його спадкоємця [PERSON] . Після чого негайно направив останньому письмове повідомлення про поновлення договору оренди та проект додаткової угоди. Відповідач вказану кореспонденцію отримав, але ніякої відповіді не надав, за отриманням нарахованої орендної плати не звернувся. ТОВ «СЛОБІДСЬКИЙ ШЛЯХ» продовжує добросовісно користуватися спірною земельною ділянкою, про що свідчить проведення ним процедури визначення меж земельної ділянки в натурі в червні 2021 року, а також податкові декларації. Представник відповідача ФОП [PERSON] - адвокат Кугай А.В. заперечував проти позовних вимог. Він зазначав, що позивач не зареєстрував своє право оренди після зміни законодавства. Крім того, позивач змінив істотні умови договору оренди. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, причини неявки невідомі. Заслухавши думку представників учасників справи, безпосередньо дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 24.04.2009 року між ТОВ «СЛОБІДСЬКИЙ ШЛЯХ» та [PERSON] укладений договір оренди належної останньому земельної ділянки загальною площею 4,14 га (рілля), розташованої на території Горілівської сільської ради Глухівського району Сумської області, строком на 10 років. За умовами п. 8 договору у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом - повідомленням (а.с.6). Договір має відмітку про державну реєстрацію Глухівським ДЗК у Державному реєстрі земель від 02 жовтня 2009 року з зазначенням № 040961701664. Його дійсність учасниками справи не оспорюється. [INFO] орендодавець [PERSON] помер (а.с. 86). За життя був власником земельної ділянки площею 4,1420 га (рілля) з кадастровим номером 5921581900:06:001:0134, розташованої на території Горілівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 732075 (а.с. 88). Спадщину після його смерті прийняв брат [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 4,1420 га, кадастровий номер 5921581900:06:001:0134 (а.с. 88). 25.11.2020 року відповідачі [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 7 років. У цей же день державним реєстратором Березівської сільської ради Безуглою В.С. проведена державна реєстрація права оренди спірної земельної ділянки (а.с. 14-15, 94, 105-106). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ст. 792 ЦК України). Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (які були чинними на момент укладення договору оренди) договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації, яка проводиться в порядку, встановленому законом. Договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. В свою чергу порядок державної реєстрації права оренди земельної ділянки регулювався на час укладення договору 24.04.2009 року Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.03р. № 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.07.2003 р. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. З матеріалів справи не вбачається підстав для висновку про проведення державної реєстрації спірного договору оренди земельної ділянки без дотримання діючих на час її здійснення нормативно-правових актів. Учасники справи цієї обставини також не заперечували. Отже, оскільки вказаний договір набув чинності 02.10.2009 року та строк його дії становив 10 років, право оренди позивача було чинним до 02.10.2019 року. Закінчення строку договору оренди землі, на який його було укладено, є підставою для припинення такого договору (п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі). Водночас, якщо строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився у день або після смерті орендодавця, але до державної реєстрації права власності на земельну ділянку за новим власником (спадкоємцем), такий договір вважається продовженим (поновленим) до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця або територіальної громади на таку земельну ділянку (ч. 7 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка діяла на час закінчення строку договору). Державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем [PERSON] проведена 08.08.2020 року (а.с. 90). Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» в разі припинення договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» регулює питання поновлення договору оренди землі та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33 даної статті). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.ч. 8, 9 ст. 33 вказаного закону). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендодавця та надіслати проект додаткової угоди. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку. Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20). У постанові від 31.08.2021 року по справі № 903/1030/19 Велика Палата не вбачає підстав відступити від вказаного висновку. Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року, від 31 серпня 2021 року у справах № 313/350/16-ц, № 159/5756/18 та № 903/1030/19). При цьому в разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою та п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку (ч. 9 ст. 33 Закону «Про оренду землі»). З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення (ч. 10 ст. 33 вищевказаного закону). Обов`язок особи, яка набула право власності на земельну ділянку, повідомити про це її користувачів протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї, передбачений ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України. Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Таким чином, у разі смерті орендодавця під час дії договору або в день закінчення дії договору договір оренди вважається продовженим (поновленим), а тому орендар може продовжувати користуватись земельною ділянкою до моменту набуття права власності на неї спадкоємцем або територіальною громадою та повідомлення його, орендаря, про це письмово. З досліджених письмових матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за відповідачем [PERSON] 08.08.2020 року. Письмового повідомлення про перехід права власності на вищевказані земельні ділянки останній орендарю не направляв. Про перехід права власності на спірну земельну ділянку позивач дізнався, як зазначено в судовому засіданні представником, 21.05.2021 року, що відповідачами не спростовано у належний спосіб. 03.10.2019 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] в строки, передбачені ч.ч. 2, 10 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», було направлено повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, з наданням проекту договору (а.с. 9). Вказана кореспонденція була отримана відповідачем [PERSON] 01.06.2021 року, про що свідчить інформація з офіційного сайту https://www.ukrposhta.ua/ua (а.с.156). Також 07.06.2021 року позивачем був направлений лист [PERSON] із проханням з`явитися у визначений час для участі у винесенні меж земельної ділянки (а.с. 19, 20). З цього ж питання у номері 24 (1157) газети «Неделя» за 10.06.2021 надруковане оголошення. Однак, орендодавець, хоча і мав місячний термін для ознайомлення із проектом договору та прийняття рішення, письмово не повідомив орендаря ні про відмову в поновленні договору оренди, ні про свою незгоду зі зміненими істотними умовами у вигляді збільшення розміру орендної плати та зменшення терміну дії договору. Для участі у винесенні меж земельної ділянки не з`явився. Будь-яким іншим чином своєї позиції не проявив. Відповідно до відомостей на видачу орендної плати за 2009-2013 роки за життя [PERSON] орендну плату отримував особисто (а.с.34-38). Орендна плата, яка нарахована після його смерті, залишається невиплаченою, про що [PERSON] повідомлено листом від 31.05.2021 № 67 та запропоновано надати реквізити поточного рахунку або з`явитись особисто для отримання таких виплат (а.с. 9). На час вирішення спору відповідач за отриманням орендної плати не звернувся. Позивач стверджує, що продовжує належним чином користуватися спірною земельною ділянкою. Відповідачами це твердження не спростоване. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про необхідність укладення додаткової угоди щодо поновлення права оренди з управителем спадкового майна - Горілівською сільською радою, оскільки за наявності спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину (про що свідчить свідоцтво про право на спадщину), сільська рада управителем спадкового майна не являється. За таких обставин суд враховує, що позивач належно виконує свої обов`язки орендаря за спірним договором, повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк, до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою, а орендодавець упродовж місяця письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору, таприходить до висновку, що в даному випадку мало місце порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди, яке підлягає захисту, а тому слід задовольнити позовні вимоги в частині визнання укладеним додаткового договору у наданій позивачем редакції. Вирішуючи спір в частині визнання недійсним договору оренди, укладеного 25.11.2020 року відповідачами [PERSON] та ФОП [PERSON] , суд виходить із наступного. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Зокрема, ст. 33 вказаного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачає переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк за умови дотримання певної процедури здійснення цього права. Як встановлено судом, 25.11.2020 року відповідачі [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір оренди спірної земельної ділянки строком на 7 років. У цей же день державним реєстратором Березівської сільської ради Безуглою В.С. проведена державна реєстрація права оренди спірної земельної ділянки (а.с. 14-15). Позивач не є стороною вищевказаного договору оренди, проте являється орендарем спірної земельної ділянки, переважне право якого на поновлення договору оренди землі на новий строк порушене, тому має право на оспорювання цього договору. Враховуючи те, що дія оспорюваного договору перешкоджає дотриманню права позивача користуватись орендованою ділянкою, з огляду на положення ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, позовні вимоги щодо визнання недійсним спірного договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки є похідною від вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, однак, сформульована некоректно. Відповідно до п. 4 п.п. 8 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції, що діяла на день укладення спірного договору) ведення Державного реєстру прав передбачає: внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, внесення відомостей про скасування рішень державного реєстратора. Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 № 802/3/18-а (11-474апп19), «належним способом захисту права або інтересу є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності». Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 № 520/13067/17 (14-397 цс 19), «за змістом абзацу першого частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час державної реєстрації права власності на квартиру за ТзОВ «Кей-Колект» (2016 рік), а також на час ухвалення судами першої й апеляційної інстанцій оскаржених рішень, у разі скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відтак, позивачка, звертаючись до суду, обрала спосіб захисту її порушеного права, який узгоджувався зі змістом статей 26 і 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції». Відповідно до завдань цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ, з метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають превагу перед строгим розумінням права, суд вважає за можливе прийняти рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного 25 листопада 2020 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5921581900:06:001:0134. Таке рішення також буде відповідати принципу правової визначеності та гарантуватиме виконання рішення в частині визнання договору оренди недійсним. Також з кожного з відповідачів слід стягнути по 1135 грн. документально підтверджених витрат по оплаті судового збору.

Outcome: partial