Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Печерської в м. Києві районної Державної адміністрації про виселення з житла, зняття з реєстрації та зобов'язання зареєструвати, мотивуючи тим, що позивач є власником квартири № [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 30 жовтня 2001 року. У вказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON] та її внук - [PERSON], котрий фактично проживає зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, позивач обмежена у здійсненні свого права власності на квартиру. Тому, звернулась з цим позовом до суду та просила виселити [PERSON] з квартири № [ADDRESS], зняти з реєстраційного обліку з вказаного житлового приміщення, зобов'язати [PERSON] зареєструвати [PERSON] за адресою фактичного проживання: [ADDRESS]. Під час розгляду справи представником позивача було змінено предмет позову, відповідно до котрого позивач просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, що належить [PERSON] на праві власності шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] Ухвалою суду від 27 січня 2015 року як третю особу притягнуто [PERSON] (а.с. 32-33). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON], котра є і законним представником неповнолітнього [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала письмові заперечення (а.с. 26-27, 99-100). Зазначила, що неповнолітній у квартиру позивача був вселений за згодою батьків та власника - бабусі та у зв'язку з тим, що його батько проживав та проживає у вказаній квартирі. Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 30 жовтня 2001 року (а.с. 7-8). Відповідно положень ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Судом встановлено, що у квартирі № [ADDRESS] зареєстрований неповнолітній онук позивача - [PERSON], [INFO], з 15 липня 1999 року (а.с. 9), а фактично проживає зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що стверджується письмовими поясненнями відповідача. Відповідно до ст. 29 ЦПК України неповнолітній [PERSON] не може бути відповідачем у справі, оскільки його інтереси представляє його законний представник, яким є мати - [PERSON] та котра є відповідачем у вказаній справі. Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Оскільки, неповнолітній [PERSON], [INFO], був зареєстрований 15 липня 1999 року за місцем реєстрації свого батька [PERSON] - у квартирі № [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу [PERSON], то неповнолітній [PERSON] вважається таким, котрий вселений на законних підставах відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК Української РСР. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України члени родини власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член родини власника житла втрачає право користування житлом при відсутності члена родини без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю чи законом. Разом з тим, оскільки неповнолітній [PERSON] у квартиру позивача був вселений на законних підставах, на час розгляду справи його батько продовжує проживати у квартирі позивача, то підстав для задоволення позову та усунення перешкод позивачу в користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] немає. При цьому, суд приймає до уваги те, що ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Тому, доводи представника позивача про наявність у матері неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] іншого житла - квартири [ADDRESS] не є підставою для задоволення позову, оскільки батьками неповнолітнього з позивачем після народження [PERSON] було досягнуто згоди щодо його реєстрації за місцем проживання батька - [PERSON] Після досягнення повноліття неповнолітній [PERSON] матиме можливість сам вирішувати питання щодо проживання, реєстрації тощо. Крім того, позивачем не зазначено чим порушуються її права як власника квартири наявною реєстрацією у квартирі неповнолітнього онука. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed