Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У січні 2015 року Заступник Броварського міжрайонного прокурора Київської області Мухіна Л. звернулася до суду в інтересах Броварської центральної районної лікарні з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в якому просила стягнути із [PERSON] на користь Броварської центральної районної лікарні (07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Шевченка, 14, р/р 35427201021700 в УДКСУ у Київській області, МФО 821018, код ЄДРПОУ 01994497) кошти, витрачені на стаціонарне лікування [PERSON] в розмірі 2 050 грн. 20 коп., а також судових витрат у дохід держави. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України, а саме заподіяв [PERSON] необережне тяжке тілесне ушкодження. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року (у справі № 361/8722/14-к) [PERSON] визнано винним у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 128 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі у кримінально-виконавчій установі на строк один рік. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України [PERSON] за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим по вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 року остаточно призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі. У відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання, з встановленням йому строку випробування в один рік. У результаті умисних протиправних дій відповідача [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 71 від 02 жовтня 2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки життя. У зв'язку з отриманими ушкодженнями [PERSON] в період з 01 по 19 серпня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Броварської центральної районної лікарні. Витрати на лікування потерпілого склали 2 050 грн. 20 коп. Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день, й підлягає стягненню з обвинуваченого, що вчинив суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Посилаючись на викладене, Броварська міжрайонна прокуратура Київської області звернулася до суду із зазначеним вище позовом. У судове засідання представник Броварської міжрайонної прокуратури Київської області Мольченко О.О. не з'явилася. До початку розгляду справи подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Від головного лікаря Броварської центральної районної лікарні Багнюка В.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Броварської ЦРЛ, в якому позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання даної справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував та просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо особа доведе, що шкода завдана не з її вини, то вона звільняється від її відшкодування. Судом встановлено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, а саме наніс [PERSON] необережне тяжке тілесне ушкодження. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року (у справі № 361/8722/14-к) [PERSON] визнано винним у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 128 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі у кримінально-виконавчій установі на строк один рік. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України [PERSON] за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим по вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 року остаточно призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі. У відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання, з встановленням йому строку випробування в один рік (а.с. 5-7). У п. п. 2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 545 від 16 липня 1993 року, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день, й підлягає стягненню з обвинуваченого, що вчинив суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У абз. 3 п. 3 Постанови Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року роз'яснено, що термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. З наявної в матеріалах справи калькуляції № 58, складеної Броварською центральною районною лікарнею, вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 01 по 19 серпня 2014 року. Витрати на лікування потерпілого загалом складають 2 050 грн. 20 коп., а сума витрат на один день - 113 грн. 90 коп., з яких 61 грн. 76 коп. - заробітна плата; 22 грн. 42 коп. - нарахування на заробітну плату; 12 грн. 44 коп. - витрати на медикаменти; 10 грн. 19 коп. - витрати на харчування; 7 грн. 09 коп. - інші витрати, в тому числі на опалення, освітлення, водопостачання та газопостачання (а.с. 8). Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. До початку слухання даної справи по суті відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що написав письмову заяву. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на рахунок Броварської центральної районної лікарні витрат на лікування [PERSON], який є потерпілим від злочину [PERSON], у розмірі 2 050 грн. 20 коп. Вказану суму шкоди, завданої злочином, відповідач визнав у повному обсязі. Крім того, судом враховується, що заявлений розмір відшкодування є співмірним та обґрунтованим. Правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З цих підстав стягненню із відповідача [PERSON] підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного

Outcome: approved