overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові вказано, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані позивач, її донька [PERSON] та онука [PERSON], [INFO]. Зважаючи на те, що відповідач не проживає у квартирі з початку 2013 року просила суд задовольнити позовні вимоги. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи. Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 грудня 1993 року, виданого відділом приватизації житла Полтавського тепловозоремонтного заводу. Як вбачається із заяв сусідів позивача відповідач [PERSON] з 2013 року не проживає у [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі не проживає за адресою: [INFO] без поважних причин понад один рік, тому вона втратила право користування вказаним приміщенням, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка вказує на те, що вона є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідач її син, зареєстрований в зазначеній квартирі. Проте, з 1988 року відповідач проживав з її колишнім чоловіком в подальшому виїхав за межі України. У квартирі не проживає, комунальні платежі за квартиру не сплачує, його майна в квартирі немає. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати відповідача на підставі ст. 72 ЖК України, таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. В судовому засіданні 3 листопада 2015 року позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник Миколаївської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи покладалася на розсуд суду. У відповідності зі ст. 224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до правил ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно довідки ЖКП Миколаївської міської ради «Південь» від 24 вересня 2015 року в неприватизованій квартирі [ADDRESS], зареєстровані: позивачка [PERSON] з 5 листопада 1987 року, яка є власником особового рахунку, та відповідач [PERSON] - з 18 липня 2002 року. Крім того, відповідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Миколаївській області від 11 листопада 2015 року відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 18 липня 2002 року. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] фактично не проживає у вказаній квартирі. Ніяких заходів по збереженню житла за собою відповідач не вживає. Його майна у квартирі немає, комунальні платежі та квартирну плату не сплачує, заходів по вселенню у квартиру не приймає. Допитані в судовому засіданні 3 листопада 2015 року свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] син позивачки, у зазначеній квартирі не проживає протягом тривалого часу. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає в [INFO] понад шість місяців без поважних причин, а тому приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 22 вересня 2015 року провадження у справі відкрито. Разом із позовною заявою [PERSON] подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що під час розгляду справи відповідач - [PERSON] може продати або іншим чином відчужити майно, що матиме своїм наслідком неможливість виконання судового рішення. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи обґрунтованість доводів [PERSON] про необхідність вжиття заходів для забезпечення її позову у цій справі, суд дійшов висновку про задоволення її заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 23 квітня 1993 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований міським відділом ЗАГС м. Ізюма Харківської області, актовий запис № 118. Від подружнього життя з відповідачем мають двох синів, повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сім'я фактично розпалася на протязі останніх півроку, жодних відносин між ними на сьогоднішній день не має, хоча і мешкають за однією адресою. Протягом подружнього життя вони з відповідачем часто сварилися з причини цілковитої психологічної несумісності наших характерів, яка з часом поглиблювалась і привела до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка вважає, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і примирення неможливе та просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. Сторонам було надано строк для примирення терміном 2 місяці, який вони не використали. Відповідач ніяких мір для примирення не прийняв. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 1993 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.15). Від подружнього життя з відповідачем мають двох синів, повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.13). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 09 лютого 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 лютого 2013 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з лютого 2014 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 27 жовтня 1990 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкє разом з позивачем. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 жовтня 1990 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Дитина мешкає разом з позивачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків значний час, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 19 грудня 2008 року в виконавчому комітеті Прохорівської Сільської Ради Канівського району Черкаської області, орган державної реєстрації цивільного стану, що видав свідоцтво відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Канівському району реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 2. До шлюбу вступила вперше. Дошлюбне прізвище Волкодав. Від подружніх стосунків з [PERSON] не мають спільних дітей. Подружні стосунки з відповідачем припинили з осені 2014 року, не має наміру поновлювати відносини. Причиною розірвання шлюбу є: по-перше, впродовж часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин; по-друге, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Позивачка просить шлюб розірвати. Представник позивача подала заяву про розгляд справи в заочному порядку у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 грудня 2008 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від подружніх стосунків з [PERSON] не мають спільних дітей. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з осені 2014 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що 26 вересня 2009 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 830. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2014 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, передбаченому ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року, про що 26 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області зроблений актовий запис за № 830. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2014 року. Причиною припинення шлюбних відносин стали несумісність характерів подружжя. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними права та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09 жовтня 2005 року, від даного шлюбу у них є неповнолітня донька Анастасія, [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося. Шлюбні відносини припинені з весни 2014 року. Шлюб існує лише формально, позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 09 жовтня 2005 року за актовим записом № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У сторін від шлюбу є неповнолітня донька, Анастасія, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхній неповнолітній дитині, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між нею та ним був укладений шлюб 23.08.2011 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 298. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів, тому позивач просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не з'явилися але надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони у шлюбі з 23.08.2011 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв»язку з відсутністю між ними взаєморозуміння і довір»я. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. В судове засідання позивач не з»явилася , надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2009 рокуміж ТкачукомВячеславом Володимировичем та Банник (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис\~за\~№\~557. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ткачук». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01 лютого 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] зроблений актовий запис № 57. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved