Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про зменшення стягнень аліментів на утримання малолітніх дітей (в новій редакції). В обґрунтування позову зазначив, що судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2011 року у справі № 2-н-42/11 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частка від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 вересня 2011 року. За рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 травня 2019 року у справі № 152/98/19 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2019 року і до повноліття дитини. На думку позивача, суми коштів, які стягувалися з нього протягом 2019 року, як аліменти на утримання дітей, перевищували розмір прожиткового мінімуму на дитину визначений законом, а тому він вважає, що є підстави для зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей. В судовому завданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив позов задовольнити. Відповідач 2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. В судовому засіданні представник відповідача 1 - адвокат Білозор О.Л. щодо задоволення позовної заяви заперечував, вказав, що позивачем не подано жодного доказу, який вказує на можливість зменшення розміру аліментів в розумінні статті 192 СК України. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, дослідивши письмові докази, суд встановив таке. [INFO] в позивача та відповідача 1 народився син [PERSON] (а.с. 7). [INFO] в позивача та відповідача 2 народився син [PERSON] (а.с. 8). Судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2011 року у справі № 2-н-42/11 з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частка від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 вересня 2011 року (а.с. 9). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 травня 2019 року у справі № 152/98/19 з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2019 року і до повноліття дитини (а.с. 10 -16). Відповідно до довідки Шаргородських ЕМ заробіток позивача з січня 2019 року по жовтень 2019 року склав 141428,13 грн (а.с. 17). Згідно з довідкою про доходи відповідача 1, виданої КНП «Вінницький обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Вінницької обласної ради» з січня 2019 року по лютий 2020 року її заробіток склав 27798,32 грн (а.с. 101). З інформації з Єдиного реєстру боржників від 16 липня 2020 року вбачається, що відомості про позивача, як боржника зі сплати аліментів відсутні. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 192 СК України, відповідно до яких розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України аліменти на двох дітей визначені у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивача про зміну розміру стягнення аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, позивачем не надано жодного доказу який вказує на необхідність зменшення розміру аліментів визначеного попередніми рішеннями Шаргородського районного суду, доказів зміни матеріального стану, погіршення здоров`я позивача до суду не подано. Поряд з цим, при прийнятті цього рішення судом враховано, що шлюб між позивачем та відповідачем 2 розірвано 10 квітня 2020 року. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Outcome: dismissed