Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , який був зареєстрований 23.09.2016 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач в позасудовому порядку не бажає розірвати шлюб. В обґрунтування позову вказує на те, що одруження виявилося невдалим. Останнім часом постійно виникають сварки внаслідок того, що кожний з них має протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, подружжя припинило шлюбні відносити, вони перестали вести спільне господарство. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, через що вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.09.2021 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу була направлена на розгляд за підсудністю до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2021 року справу передано на розгляд судді Прінь І.П. Ухвалою суду від 29.09.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином,причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов відповідач не подавав. За таких підстав, суд приходить до висновку, що є усі умови, передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України для розгляду справи в заочному порядку. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247,281 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив наступне. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу, згідно із ч.1 ст. 110 СК України, може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 23 вересня 2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №1304 (а.с.8). Подружжя не має неповнолітніх дітей. У позовній заяві позивач вказує на те, що шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, Причиною розірвання шлюбу позивач називає постійні сварки через різність оглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач жодних заперечень проти позову не висловив, своїх пояснень щодо суті спору суду не подав, за час розгляду справи у суді сторони до примирення не дійшли, тому суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно є неможливим і таким, що суперечить інтересам подружжя. А тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved