Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом у якому просила стягнути з відповідача суму боргу за договором строкового банківського вкладу в розмірі 200 000 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 5 червня 2014 року між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 2630/39/188298. Згідно даного договору банк зобов'язаний забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами і повернути вкладнику його вклад за його вимогою в кінці терміну дії вкладу. 31 липня 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про повернення вкладу, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти на вимогу вкладника не повернув. Неповернення коштів заподіяло їй моральну шкоду, яка обґрунтовується моральними переживаннями і тривогою за зароблені і передані банку кошти, необхідністю змінювати звичний спосіб життя, звертатись до установ, банку, необхідністю вишукувати та позичати кошти, які були необхідні для відпочинку та поточних потреб. В ході судового розгляду позивач збільшила позовні вимоги, надавши суду відповідну заяву в якій зазначає, що в період з 5 червня 2014 року по 5 серпня 2014 року відповідно до договору були нараховані відсотки за користуванням коштами в сумі 6 548 грн., однак вони не були їй виплачені. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 200 000 грн. основного боргу, 6 458 грн. - відсотки та 20 000 грн. моральної шкоди. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що 5 червня 2014 року [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський Комерційний Банк» було укладено Договір строкового банківського вкладу № 2630/39/188298. Згідно даного договору банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок в сумі 200 000 грн. на строк з 5 червня 2014 року по 5 липня 2014 року зі сплатою вкладнику процентів 19,85% річних. Згідно пунктів 1.3 статті 1 частини 2 Договору, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії договору, то Договір вважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Якщо вкладник вимагає повернення суми вкладу після такого продовження, але до закінчення нового строку Договору, перерахунок процентів здійснюється тільки за неповний строк зберігання вкладу. Згідно статті 2 Договору датою надходження суми вкладу до банку є дата зарахування грошових коштів у розмірі, встановленому пунктом 1.2 статті №1 частини №1 та з урахуванням умов пункту 1.4 частини № 2 цього Договору, від вкладника, що підтверджується відповідними розрахунково-касовими документами. Проценти. Нараховані відповідно до пункту 1.2 статті 1, частини 1, пункту 2.3 та пункту 2.4 статті 2 частини № 2 цього договору сплачуються вкладнику окремо від суми вкладу готівкою через касу Банку за його вимогою щомісячно, а також в день повернення суми вкладу. Проценти на суму вкладу виплачуються вкладнику також при поверненні Вкладу за першою вимогою Вкладника до закінчення строку дії договору. Нарахування процентів на вклад починається з дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, і закінчується вдень, що пережує даті закінчення строку дії Договору. При нарахуванні процентів за цим Договором використовується метод факт/факт (фактична кількість днів у році). Факт внесення позивачем коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 5 червня 2014 року № 824, з якої вбачається, що [PERSON] внесла кошти на депозит банку у розмірі 200 000 грн. (а.с. 6). Крім того, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Міський Комерційний Банк» 5 липня 2014 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору строкового банківського вкладу № 2630/39/188298, згідно якої сторони домовились, якщо вкладник не вимагає повернення суми Вкладу в день закінчення строку дії Договору, то Договір вважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Якщо вкладник вимагає повернення суми Вкладу після такого продовження, але до закінчення нового строку Договору, перерахунок процентів здійснюється тільки за неповний строк зберігання Вкладу. 31 липня 2014 року [PERSON] звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення банківського владу (депозиту) та відсотків за користування вкладом. Зазначена заява отримала відповідачем цього ж дня, про що свідчить штамп Банку на заяві позивача. В своїй заяві позивачка просила повернути їй Банківський вклад (депозит) у сумі 200 000 грн. 00 коп. та відсотки за користування вкладом (депозитом) (а.с. 7). Згідно відомості по депозитному договору № 2630/39/188298 від 5 червня 2014 року, Вкладнику [PERSON] нараховано проценти за користування вкладом в сумі 6 458 грн. (а.с. 16). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Частиною 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по депозитному договору, не повернув позивачу кошти, вкладені ним на депозитний рахунок банку та відсотки за користування такими коштами. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» на користь [PERSON] банківського вкладу (депозиту) в розмірі 200 000,00 грн. та відсотків за користування вкладом (депозитом) в сумі 6 458 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди, судом зазначається, що відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб. Так, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Однак, в супереч вимог статті 60 ЦПК України, позивачем суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесених ним душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих зв'язків у результаті бездіяльності відповідача через неповернення відповідачем коштів по договору строкового банківського вкладу. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність відмови у задоволенні такої позовної вимоги.

Outcome: partial