Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

\~ У серпні 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», в особі представника за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії. На імя відповідача відкрито особовий рахунок № 768-24, вона неодноразово\~здійснювала перерахування грошових коштів\~\~за спожиту електричну енергію, отже між позивачем та відповідачем існують зобовязання. Станом на день подання позву у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у зв'язку з несплатою послуг позивача, у розмірі 2582,13 гривень, яку позивач, посилаючись на діюче законодавство, просить стягнути з відповідача, а також судові витрати\~\~в сумі 243,60 гривень. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, до суду не прибула, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач своєю заявою просила судове засідання, призначене на 26 жовтня 2015 року, провести за її відсутності, зазначала, що позовні вимоги визнає частково, проте в якій саме частині, не вказала. У наступні судові засідання не прибула з невідомих суду причин, про час та місце їх проведення повідомлялась своєчасно, належним чином. Заяви про відкладення судового розгляду, або розгляд справи за її відсутності, він відповідача не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (ас.12, 36). Крім неї у квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO] (донька), [PERSON], [INFO] (чоловік), [PERSON], [INFO] (онук), [PERSON], [INFO] (донька), [PERSON], [INFO] (онука) (ас. 36). За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (ас. 35), та за даними КП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» (ас.45) квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі біржового контракту КР-295 від 17 грудня 1998 року. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування\~жилим приміщенням\~в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги\~береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу (ч. 1\~ст. 714 ЦК України) одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що між відповідачкою, як споживачем електричної енергії, з одного боку, та енергопостачальником ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», з іншого, договір про постачання енергетичних ресурсів не укладався. Проте за положеннями п. 42\~Правил користування електричною енергією\~для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі за текстом Правила), споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенегрію та здійснювати платежі відповідно до умов договору та\~Правил користування електричною енергією, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Відповідно до п. 19, 20 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно діючим тарифам для населення на основі фактичних показників приладу обліку. Розрахунковим періодом за спожиту електричну енергію є календарний місяць. Сплата за використану протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Як вбачається з доданої до позову довідки (розрахунку заборгованості), заборгованість відповідача за період з 28 березня 2012 року по 06 квітня 2015 року становить 2582,13 гривень. Відповідач до судового засідання не з'явилась, не побажавши тим самим приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, або розрахунку заборгованості позивача. Таким чином, з відповідача на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиту електичну енергію за період з 28 березня 2012 року по 06 квітня 2015 року в сумі 2582,13 гривень. За положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 гривень На підставі наведеного,

Outcome: approved