Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що отримала від відповідача вимогу від 12.08.2014 року №1438 про приведення технічного обладнання, яке проходить через квартиру [ADDRESS] в первинний стан та відновити порушені димоходи (щільність димоходів). Для виконання вимоги державного виконавця позивач звернулася до виконавця Лисенко із листом, у якому вимагала для виконання вимоги державного виконавця надати їй технічну документацію на технічне обладнання, яке за вимогою державного виконавця знаходилось у розрізі її квартири, а отже проходить через квартиру [ADDRESS] і стан якого підлягає відновленню, але державний виконавець безпідставно їх не надає. Тому позивач просила суд визнати її право на отримання від відповідача технічної документації на технічне обладнання, яке за вимогою державного виконавця знаходилось у розрізі її квартири і стан якого підлягає відновленню за вимогою державного виконавця у листі від 12.08.2004р. №1438/23; зобов'язати відповідача на дати позивачу технічну документацію на технічне обладнання, яке за вимогою державного виконавця у листі від 12.08.2014р. №1438/23 знаходилось у розрізі її квартири і стан якого підлягає відновленню; визнати незаконною вимогу державного виконавця до позивача відновити стан технічного обладнання без жодної технічної документації на підставі уяви позивача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - головний державний виконавець Лисенко О.В. в судовому засіданні вимоги позову не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що всі виконавчі дії проводились нею у відповідності вимог чинного законодавства України, а вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва 08.05.2014 року було видано виконавчий лист по цивільній справі №2610/27391/2012 провадження №2/761/93/2013 за позовом Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району» до [PERSON], треті особи : Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району, Комунальне підприємство «Київжитлоексплуатація», Публічне акціонерне товариство «Київгаз» про зобов'язання вчинити дії, згідно якого зобов'язано [PERSON], за власний рахунок привести технічне обладнання, яке проходить через квартиру [ADDRESS] в первинний стан та відновити порушені димоходи (щільність димоходів). 02.06.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа та постанову про відкриття виконавчого провадження надіслано позивачу для самостійного виконання. 07.07.2014 року винесено постанову про відкладення виконавчих дій відповідно до заяви боржника, оскільки, постанову про відкриття виконавчого провадження отримано з запізненням. 23.07.2014 року на адресу позивача направлено вимогу державного виконавця №1438/23 з зобов'язанням виконати рішення суду, а 12.08.2014 року направлено повторну вимогу. 16.09.2014 року державним виконавцем складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано. 22.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання законних вимог державного виконавця. 27.10.2014 року на адресу позивача направлено вимогу державного виконавця з зобов'язанням знаходитися за адресою [ADDRESS] та надати вільний доступ спеціалістам по відновленню порушених димоходів (щільність димоходів). 27.10.2014 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. 13.11.2014 року державним виконавцем складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано. 14.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання законних вимог державного виконавця. 25.12.2014 року державним виконавцем направлено до Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. 30.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки, державним виконавцем проведені всі дії в межах статті 75 Закону України «Про виконавче провадження». Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України). У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч.2 ст. 387 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 60 ЦПК України). Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Лисенко О.В. є правомірними, а вимоги позову слід залишити без задоволення, оскільки, як безпідставні та необґрунтовані при розгляді справи. . На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed