Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У серпні 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Заочним рішенням суду від 30.08.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 15 серпня 2012 року заочне рішення суду від 30.08.2011 року було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Не погодившись із позовом [PERSON] у жовтні 2012 року подав до суду зустрічний позов про розірвання кредитного договору, в якому посилається на те, що 06.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNUOAK00007420, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 30041,25 доларів США для придбання автомобіля на термін до 05.09.2012 року. Автомобіль «IVECO», державний номер [NUMBER], було вилучено співробітниками служби безпеки банку 16.06.2011 року та з того часу [PERSON] був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем. Вважає, що банк самочинно без згоди [PERSON] розірвав кредитний договір. Просив розірвати договір № DNUOAK00007420 від 06.09.2007 року , укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з 16.06.2011 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2013 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави було залишено без розгляду. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання у судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що умови кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] банком порушені не були. Позивач не заперечує факт отримання коштів та порушення з його боку умов договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 вересня 2007 року між Публічним акціонерним комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNUOAK00007420 за яким [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 30041,25 доларів США, строком до 05.09.2012 року на придбання автомобіля. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № DNUOAK00007420 від 06.09.2007 року між сторонами було укладено договір застави рухомого майна від 06.09.2007 року, відповідно до якого в заставу банку було передано автомобіль «IVECO», 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Згідно п. 24 Договору застави рухомого майна від 06.09.2007 звернення стягнення на предмет застави здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем на публічних торгах, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, у випадку нотаріального посвідчення цього договору на підставі виконавчого напису нотаріуса, іншим незабороненим чинним законодавством способом. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Як встановлено у судовому засіданні 16 червня 2011 року співробітниками ПАТ КБ «Приватбанк» без визначених законом або договором правових підстав вилучили у позивача заставне майно автомобіль «IVECO», 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], чим позбавили його права користування належним йому на праві власності майном та можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором № DNUOAK00007420 від 06.09.2007 року, оскільки даний автомобіль використовувався позивачем як маршрутне таксі та за рахунок коштів від його використання позивачем сплачувалася заборгованість по кредитному договору. Даний факт підтверджується постановою ДІМ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 24.06.2011 року, постановою ДІМ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 15.07.2011 року, постановою ДІМ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 26.08.2011 року, постановою ДІМ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 22.10.2011 року. 25 квітня 2013 року заява [PERSON] про незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Івеко», державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] була винесена в ЄРДР. Згідно довідки Управління ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 14/3-737 від 20.12.2013 року автобус «IVECO», 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] було знято для реалізації 23 жовтня 2013 року представником ПАТ КУБ «Приватбанк» на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2011 року, яке було скасоване15 серпня 2012 року. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, банком були порушені умови договору застави рухомого майна від 06.09.2007 року, який був укладений на забезпечення виконання [PERSON] саме кредитного договору, діями банка було завдано позивачу шкоди та позбавлено його того, на що він розраховував при укладанні кредитного договору, суд вважає можливим розірвати договір № DNUOAK00007420 від 06.09.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з 16.06.2011 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved