Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Життя» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 148 782, 94 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.03.2008 між сторонами було укладено Договір добровільного страхування життя № 1004130, строком дії з 06.03.2008 по 05.03.2016. Позивач належним чином виконував покладені на нього Договором обов'язки. В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із закінченням терміну дії Договору, яка була залишена відповідачем поза увагою. Вказаними діями відповідач порушує вимоги чинного законодавства, права позивача та умови Договору страхування. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду письмову заяву, відповідно до якої проси розглядати справу за відсутності позивача, представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі, ухваливши за згодою представника позивача, відповідно до ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1, 6 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Статтею 629 ЦК України передбачено обов'язковість договору до виконання сторонами. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між сторонами 06.03.2008 укладено Договір (Поліс) страхування життя № 1004130 (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого позивач є страхувальником, застрахована особа - [PERSON], [INFO]. Об'єктом страхуванням за вказаним Договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям працездатністю Застрахованої особи та Страхувальника. Строк дії Договору - з 06.03.2008 по 05.03.2016. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до умов Договору, страховим випадком, зокрема, є дожиття Застрахованої особи до закінчення строку дії Договору страхування. В такому випадку страхова сума у валюті страхування становить 4 488, 00 євро. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону, Договором страхування життя обов'язково передбачається збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя за вирахуванням витрат страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов'язкового відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу за цим договором страхування та у разі індексації розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат за офіційним індексом інфляції, відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає такій індексації. Позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із закінченням строку дії Договору, разом з тим відповідач листом від 13.06.2016 за вих. № 1.1.3.4-3812 повідомив останню, що розрахована страхова сума склала 5 045, 2 євро (до оподаткування). У вказаному листі відповідач також пояснює причини затримки здійснення виплати страхового відшкодування у зв'язку із складною економічною ситуацією в країні. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи вище викладене, а також ту обставину, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем не було належним чином виконано умови Договору страхування щодо здійснення виплати позивачу страхової суми, чим порушено права останньої, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми у якості страхового відшкодування в розмірі 5 045, 2 євро, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на день подання позовної заяви становить 148 782, 94 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1487, 82 грн.

Outcome: approved