Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, котрим просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» суму нарахованих відсотків у розмірі 220,00 грн. відповідно до умов укладеного з банком договору від 09 вересня 2014 року № 013-28909-090914 банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях. В судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на вказане, суд ухвалив провадити заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 09 вересня 2014 року між відповідачем ПАТ «Дельта Банк» та позивачем [PERSON] укладено договір № 013-28909-090914 банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях (а.с. 3). Згідно п. 1.2. зазначеного договору сума вкладу склала 3 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3. договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок по 08 грудня 2014 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становить 18% річних, а у разі, якщо даний договір є діючим на дату закінчення строку залучення вкладу, то розмір процентної ставки збільшується відповідно до валюти вкладу: на 8 процентів річних для вкладів у гривні, починаючи з моменту зарахування вкладу на рахунок. При цьому, банк здійснює перерахунок всіх нарахованих процентів за процентною ставкою , вказаною у цьому пункті договору, одночасно із закінченням строку залучення вкладу, вказаного в п. 1.3. цього договору (п.п. 1.4.1. п. 1.4. договору). Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений (п. 1.8. договору). Нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу (п. 1.9. договору). Судом встановлено, а також вбачається з матеріалів справи, що на виконання умов укладеного договору позивач 09 вересня 2014 року вніс кошти на вкладний рахунок в розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2014 року позивачу банком було проведено виплату коштів у розмірі 3 443,68 грн. (а.с. 7). 11 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення виплати йому ще визначених договором 8% річних, на що банк листом від 17 грудня 2014 року № 05-267757 відмовив йому у цьому з посиланням на те, що проценти по вкладу почали нараховуватись з 11 вересня 2014 року через їх надходження на рахунок банку лише 10 вересня 2014 року, а тому підстави для їх виплати відсутні (а.с. 8, 9). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно положення ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на спростування доводів позивача, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, надходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved