Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 30.01.2014 р. між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Л69.188.27165, згідно з яким остання отримав кредит в розмірі 13342 грн. з сплатою 25, 5% річних, з поверненням кредиту та інших платежів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором. 30.09.2015 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/09-1, згідно якого клієнт відступив факторові, а останній набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також, 28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Секрет», яке змінило найменування на ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» укладено договір факторингу №28/02-1, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №Л69.188.27165 від 30.01.2014 р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 28.02.2017 р. становила 15794, 41 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено виплати на загальну суму 5200 грн. Останню сплату по кредитному договору відповідачем було здійснено 26.07.2018 р. Відповідач не виконує свої зобов'язання, передбачені договором кредиту, тому станом на 06.08.2018 р. заборгованість за кредитним договором становить 10594, 41 грн. На адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань, яка залишилась невиконаною. Тому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 10594, 41 грн. та 1762 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві зазначав, що просить проводити розгляд справи без його участі, що позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленим законом порядку, та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст.3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 30.01.2014 р. між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Л69.188.27165, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 39999 грн., згідно з яким остання отримав кредит в розмірі 13342 грн. з сплатою 25, 5% річних, з поверненням кредиту та інших платежів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів ( а.с.7-9). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом. Встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, що вбачається із графіку щомісячних внесків за кредитним договором №Л69.188.27165від 30.01.2014 р. (а.с.10-11), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 06.08.2018 року становить 10594, 41 грн. ( а.с. 19-23). Крім того, 30.09.2015 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/09-1, згідно якого клієнт відступив факторові, а останній набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. В подальшому, 28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» укладено договір факторингу №28/02-1, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №Л69.188.27165від 30.01.2014 р. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Позивач зазначив, що після відступлення права вимоги відповідачем здійснено виплати на загальну суму 5200 грн. Останню сплату по кредитному договору відповідачем було здійснено 26.07.2018 р. Проте станом на 06.08.2018 р. заборгованість за кредитним договором становить 10594,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості( а.с. 19-23). Як вбачається з матеріалів справи, позивач 29.05.2018 року направляв відповідачу вимогу про усунення допущених порушень, однак останній належним чином не відреагував та зобов'язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав ( а.с.48-51). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, оскільки встановлено, що дійсно у [PERSON] наявна заборгованість по договору №Л69.188.27165 від 30.01.2014 р., відповідач в судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved