Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гірницькому районі м. Макіївки про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що з 23.11.1987 року вона працювала на підприємстві ВАТ «Харцизький трубний завод». 21.09.1988 року при виконанні робіт з виготовлення металевих опор, з нею стався нещасний випадок, внаслідок якого травмовано ліву руку - ампутація чотирьох пальців. У 1989 позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 40 % втрати працездатності строком на 1 рік. З 1990 року їй встановлено 35 % втрати працездатності безстроково. Позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує від нього суми щомісячного відшкодування. У 2009 році [PERSON] звернулась до Харцизького міського суду з позовом до ВАТ «Харцизький трубний завод». Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гірницькому районі м. Макіївки у зв'язку з тим, що підприємством у 1992 році невірно було визначено середній заробіток та розмір страхових виплат. Рішенням Харцизького міського суду від 27.03.2009 р., яке набрало законної сили 28.04.2009 р позов було задоволено - визначена середня заробітна плата на 01.05.1992 р. та визначена сума відшкодування на 01.04.2001 р. Крім того, рішенням суду здійснено перерахунок сум відшкодування з 01.08.2001 р. по 01.03.2009 р. з застосуванням коефіцієнтів, встановлених Фондом. Щомісячна сума відшкодування склала 354.64 грн. з 01.03.2008 р Рішенням суду стягнуто щомісячні суми виплат у розмірі 354.64 грн. з урахуванням щорічних коефіцієнтів збільшення відповідно до діючого законодавства. На підставі постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.03.2012 р. №15 визначені коефіцієнти підвищення страхових виплат. Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.09.2012 р. №31 до вищевказаної постанови внесені зміни, зокрема - змінені коефіцієнти за 2006 р. з 1,203 на 1,367; за 2007 р. з 1,183 на 1,292. На підставі зазначених Постанов Фонду, позивач просив провести перерахунок страхових виплат: 221,51 грн. (страхова сума на 01.03.2006 р.) X 1,367 (коефіцієнт збільшення 2006 рік) X 1,292 (коефіцієнт збільшення 2007 рік) X 1,125 (2008 рік) X 1.063 (2009 рік) X 1,0 (2010 рік) X 1,102 (2011 рік) X 1,176 (2012 рік) X 1,149 (2013 рік) = 696,66 грн. Фактично позивач отримує страхову виплату з 01.03.2013 р. у сумі 561,35 грн. Відповідач у 2012 році здійснив перерахунок у відповідності з вищезазначеними Постановами Фонду, але у січні 2013 року знову здійснено перерахунок у бік зменшення. Крім того, на вимогу працівників відповідача, 22.01.2013 р. позивач написала заяву про утримання з суми страхових виплат 50 грн. щомісячно, до погашення переплати, що виникла внаслідок рахункової помилки відповідача. Заявою від 09.07.2013 р. позивач відкликала заяву про утримання та вимагала повернути безпідставно утримані кошти. Утримання за раніше поданою заявою відповідач припинив, але у поверненні утриманих коштів в сумі 300 грн. відмовлено листом від 16.07.2013 р. Вважає зменшення страхових виплат та утримання коштів безпідставним, позивач просила позов задовольнити. Крім того просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 800 грн. згідно наданої довідки та розрахунку, складених адвокатом [PERSON] Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 22 січня 2014 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гірницькому районі м. Макіївки безпідставно утримані кошти в сумі 300,00 грн. Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гірницькому районі м. Макіївки провести донарахування щомісячних страхових сум відшкодування шкоди [PERSON], починаючи з 01 вересня 2012 року, з урахуванням коефіцієнтів підвищення за 2006 рік -1,367, за 2007 рік - 1,292; виплатити недоотриману суму страхових сум та виплачувати щомісячні страхові суми з урахуванням коефіцієнтів збільшення відповідно до чинного законодавства. У задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено у повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду, в частині відмови у стягнені з відповідача судових витрат на правову допомогу, ухвалити нове, яким у вказаній частині позов задовольнити. Зокрема вказує, що суд прийшов до неправильного висновку щодо того, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність (тобто надає правову допомогу) - представництво особи в цивільному процесі не є особою яка надає правову допомогу. Також неправильний висновок суду і стосовно того, що не є правовою допомогою та процесуальною дією за межами судового розгляду, бо це спростовується нормами діючого законодавства. В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки. Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційну порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволені вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що послуги зі складання позовної заяви та уточнень до неї, надання усних консультацій та вивчення наданих клієнтом документів, які включено до наданого адвокатом розрахунку, не є формою участі в судовому засіданні або у процесуальних діях поза судовим засіданням. Крім того, надана адвокатом довідка не є належним розрахунковим документом, що фіксує витрачання коштів позивачем. У зв'язку з чим підстав для відшкодування судових витрат пов'язаних з надання правової допомоги не має. Але, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можливо. Так, відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. До правової допомоги належить, зокрема, консультації та роз'яснення з правих питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, правовий висновок, представництво тощо. Крім того, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (ст.1 ч.1 п.6) складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, визначено як вид правової допомоги, що надається адвокатом. Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що послуги зі складання позовної заяви та уточнень до неї, надання усних консультацій та вивчення наданих клієнтом документів, які включено до наданого адвокатом розрахунку, не є формою участі в судовому засіданні або у процесуальних діях поза судовим засіданням, не відповідають діючому законодавству та є необґрунтовані. Також, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що довідка адвоката не є належним розрахунковим документом, що фіксує витрачання коштів позивачем, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника можуть посвідчуватися ордером, який виданий відповідним адвокатським об'єднанням, або договором. До ордера адвоката обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Згідно Постанови КМУ от 27.04.2006 г. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження [PERSON] на надання правої допомоги [PERSON] у даній цивільній справі, підтверджується безпосередньо договором про надання юридичної допомоги від 12 листопада 2013 року та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER] (а.с. 32,33). Відповідно до розрахунку оплати за надання правової допомоги [PERSON], в якому вказаний графік обліку робочого часу, виконання адвокатом обов'язків, пов'язаних з наданням усних консультацій, вивчення наданих клієнтом документів (2 години), підготовкою позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог (3 години), участь у судових засіданнях 18.11.2013 року та 29.11.2013 року (1 година), зайняло 6 годин, і граничний розмір гонорару, відповідно до вимог Закону України «Про граничні розмірі компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах складає 2752.80 грн. (а.с. 52), що є більшим, ніж заплатила позивач адвокату. Факт проведення такої оплати підтверджений відповідною довідкою адвоката і договором про надання правової допомоги.(а.с.51). Апеляційний суд вважає , що довідка про оплату правової допомоги, можна визнати належним розрахунковим документом, що фіксує витрачанні кошти позивачем, оскільки адвокат та клієнт досягли домовленості щодо оплати правових послуг, факт прийму-переді грошових коштів в рахунок правової допомоги не заперечується а ні адвокатом, а ні [PERSON] , та розмір вказаних судових витрат відповідає Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гірницькому районі м. Макіївки на користь [PERSON] підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 800 грн. Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.2 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення. Тому рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу, як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у вказаній частині. Що стосується інших позовних вимог, то рішення суду першої інстанції в іншій часині не оскаржується і апеляційним судом не переглядається.

Outcome: approved