Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, кадастровий № 2624882600:02:003:0029, площею 0,7985 га, яка знаходиться на території Креховицької сільської ради, Рожнятівського району, Івано-Франківської області та належала її бабусі [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 07 серпня 2012 року померла її бабуся [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване у с. Керховичі по вул. Зелена, 10, земельну ділянку, площею 0, 42 га і земельну ділянку (земельний пай ) для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, площею 0,7985 га, яка знаходиться на території Креховицької сільської ради. За життя бабуся склала заповіт, яким заповіла їй земельну ділянку та домоволодіння. Бажаючи прийняти спадщину, вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. Однак право власності на спадкове домоволодіння не було належним чином оформлене за її бабусею, тому нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про прав на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому 18 червня 2016 року право власності на вказане домоволодіння визнано за нею за рішенням суду. Спадкові права на земельну ділянку (земельний пай), вона не оформляла, оскільки після смерті бабусі був втрачений оригінал державного акту про право власності на землю, виданий на імя її бабусі. У звязку з цим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на земельний пай. Відповідачі по справі претензій до спадкового майна не мають та не заперечують, щоб вона його успадкувала. При таких обставинах вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Сторони у судове засідання не зявилися. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує, а відповідачі визнають. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У с. Креховичі, Рожнятівського району, Івано - Франківської області, знаходиться земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, площею 0,7985 га вартістю 19\~422 гривні 80 копійок, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 009172, виданого Рожнятівською РДА 25 лютого 2005 року та Довідкою № 3.1-19/10 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданою Відділом держгеокадастру у Рожнятівському районі 09 вересня 2016 року (а. с. 7, 14). Власником вказаної земельної ділянки була [PERSON], що підтверджується копією Державного акта на право вланості на земельну ділянку Серії ІФ № 009172, виданого 25 лютого 2005 року (а. с. 7). 07 серпня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку. За життя [PERSON] заповіла позивачці домоволодіння, яке розташоване у с. Керховичі по вул. Зелена, 10, земельну ділянку, площею 0, 42га і земельну ділянку (земельний пай ) для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, площею 0,7985 га, яка знаходиться на території Креховицької сільської ради, що підтверджується копією заповіту, складеного спадкодавцем 28 січня 2010 року (а. с. 8). Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки за нею визнано право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 18 червня 2013 року та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10298937 від 04 жовтня 2013 року (а. с. 11, 12). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до ст. 1223 названого кодексу, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до статі 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Аналізуючи надані позивачкою письмові докази судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки, яку заповіла позивачці. Остання належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки у встановленому законом порядку отримала правовстановлюючі документи про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачці відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується листом нотаріуса Першої Рожнятівської нотаріальної контори № 836/01-16 від 16 грудня 2015 року (а. с. 13). Отже у позасудовому порядку свої спадкові права позивачка захистити не може, а тому право власності на спадкове майно за нею необхідно визнати за рішенням суду.

Outcome: approved