Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом який мотивує тим, що йому на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інший співвласник 1/2 частини квартири є [PERSON]. яка померла 25.04.2013 року. В зазначеній квартирі окрім нього зареєстрований його син [PERSON] У період часу з 15.12.2014 року по 05.11.2017 року [PERSON] відбував покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія № 88». Після відбуття покарання відповідач в квартирі не проживає, його речей в квартир не має, його реєстрація в квартирі несе формальний характер. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою від 31.08.2019 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 01.10.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснила, що його син [PERSON] зареєстрований в квартирі з 2012 року, але в квартирі не проживає. Двічі був засуджений до позбавлення волі, після відбута покарання в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про слухання справи сповіщався у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 20085 від 05.06.2007 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/2 частина квартири та [PERSON] 1/2 частина квартири (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 25.04.2013 року (а.с.10) Як вбачається з довідки начальника ДУ «Оріхівська виправна колонія № 88» [PERSON], [INFO] з 15.12.2014 року по 05.11.2017 року відбуває покрання в місцях позбавлення волі (а.с. 14). Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 05.09.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 24) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача, проживає з ним в одному підїзді. Їй відомо, що позивач проживав разом зі своєю дружиною, яка померла. Її відомо, що у [PERSON] є донька. Сина вона ні коли не бачила та не знала, що він є. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] проживає з ним в одному підїзді. Їй відомо, що останні два роки він проживає один, після смерті дружини. За сина нічого не знає. Не одноразово була в квартирі [PERSON] але речей сина або його самого вона не бачила. В цьому будинку проживає з 1970 року. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування. Зясувавши всебічно, повно та обєктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Так, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] тривалий час в спірній квартирі не проживає, за власним бажанням та волевиявленням постійно мешкає за іншою адресою, його особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач не впускав відповідача до квартири і він не мав вільного доступу до квартири, створював умови які б унеможливлювали його проживання, судом не\~встановлено,житлово-комунальні послуги він не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знявся. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там проживати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають \~задоволенню, тому що його інтереси \~порушені, він не має змоги вільно користуватися належним йому майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. \~ На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved