Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

У серпні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просить стягнути з Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що має проблеми зі здоров`ям, 02.02.2017 р. її було прооперовано хірургом [PERSON] , операція пройшла не дуже успішно, після зняття швів у неї боліло усе тіло, проведене 23.05.2017 р. ультразвукове дослідження виявило два камені у лівій нирці діаметрами 1,3 см і 0,5 см, тобто хірург, видаливши два камені діаметрами 6 см і 0,5 см, два залишив. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 31.08.2018 р. відкрито провадження у справі, справа розглядається за правиламиспрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем Комунальною організацією «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» подано відзив на позовну заяву. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 11.12.2019 р. заявлено самовідвід від розгляду справи. 10.01.2020 р. справу передано судді Волковій С.Я. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. від 13.01.2020 р. цивільну справу прийнято до свого провадження. З метою поліпшення організації та якості спільної роботи органів охорони здоров`я, вищих медичних закладів освіти III, IV рівнів акредитації, закладів післядипломної освіти та лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я у сфері підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації фахівців, підвищення ефективності науково-дослідної роботи і впровадження її результатів у практику охорони здоров`я наказом Міністерства охорони здоров`я України № 174 від 05.06.1997 р. було затверджено Положення про клінічні лікувально-профілактичний заклад охорони здоров`я, що 07.07.1997 р. за № 245/2049 зареєстроване в Міністерстві юстиції України. Згідно цього Положення клінічним є лікувально-профілактичний заклад охорони здоров`я, який не менше ніж на 40 відсотків використовується для розташування структурних наукових і навчальних підрозділів (кафедри, лабораторії та ін.) вищих медичних закладів освіти ІІІ, ІV рівнів акредитації, закладів післядипломної освіти, науково-дослідних інститутів і спільної роботи по забезпеченню лікувально-діагностичного процесу, підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації медичних кадрів та проведення і впровадження в практику медичних наукових досліджень. Відповідач стверджує, що Олександрівська клінічна лікарня м. Києва є клінічною базою для медичних закладів та установ, яка для проведення оперативного втручання, здійснення лікувально-діагностичних та інших заходів на підставі договору про спільну діяльність надає виробничі площі, матеріальні ресурси, операційні та інше. Згідно Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» основи законодавства України про охорону здоров`я визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров`я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості. Відповідно до статті 1 означеного Закону законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я. Статтею 6Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» закріплено право на охорону здоров`я, зокрема, кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь; відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я. Відповідно до статті 38 Закону, що закріплює право вибору лікаря і закладу охорони здоров`я, кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій. Кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування. Відповідач стверджує, що станом на лютий 2017 р. і на сьогоднішній день лікар [PERSON] не є працівником Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, на підтвердження чого суду надана довідка закладу охорони здоров`я № 307/02 від 20.09.2018 р., й надані позивачем до позовної заяви листи Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» свідчать про те, що скарги [PERSON] з приводу медичної допомоги в умовах Олександрівської клінічної лікарні м. Києва були предметом розгляду Департаменту охорони здоров`я, адміністрації клінічної лікарні, у тому числі комісії у складі: заступника головного лікаря з хірургії Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» [PERSON], професора кафедри урології Національного медичного університету імені О.О. Богомольця [PERSON], завідувача відділенням урології хронічних захворювань сечовивідних шляхів Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» [PERSON], асистента кафедри урології Національного медичного університету імені О.О. Богомольця [PERSON] . На підставі скарги [PERSON] було проведено клініко-експертну оцінку якості та обсягів наданій їй медичної допомоги в умовах Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, про що 19.10.2017 р. складено висновок, який доведено до її відома, роз`яснено право його оскарження в установленому законом поряду, у разі незгоди з висновком роз`яснено право звернутися з відповідною заявою до Міністерства охорони здоров`я України з метою проведення клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги клініко-експертною комісією Міністерства охорони здоров`я України. Лист Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» № 1920/01 від 13.09.2017 р. також свідчить про те, що позивачу повідомили про місце роботи [PERSON] , зокрема, що він є асистентом кафедри урології Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, із пояснень [PERSON] вбачається, що свідомо обрала лікаря [PERSON] , бо знайома з його роботою, коли у вересні 2012 р. проходила лікування у Київському клінічному міському онкологічному центрі, втім позивач, звертаючись до суду із вимогамидо Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» про стягнення моральної шкоди, в позовній заяві стверджує, що 02.02 . 2017 р. її було прооперовано хірургом [PERSON] , що операція пройшла не дуже успішно, що після зняття швів у неї боліло усе тіло, проведене 23.05.2017 р. ультразвукове дослідження виявило два камені у лівій нирці діаметрами 1,3 см і 0,5 см, тобто хірург, видаливши два камені діаметрами 6 см і 0,5 см, два залишив; свої вимоги про відшкодування моральної шкоди з Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» обґрунтовує непрофесіональними та некваліфікованими діями лікаряцього закладу [PERSON] і обґрунтовує статтями 23, 1167, 1172 ЦК України, при прийняття рішення просить врахувати позицію, викладену у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Наявні у матеріалах справи письмові докази, зокрема, виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 6100257 від 13.02.2017 р. свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] , для виконання в плановому порядку хірургічного лікування протягом 24.01.-13.02.2017 р. перебувала у першому урологічному відділенні Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» із діагнозом: рак сечового міхура pTaN0M0 стадія 1, клінічна група 3, стан після радикального хірургічного втручання (2013 р.), кам`яна хвороба: коралоподібний камінь лівої нирки. Атеросклеротичний кардіосклероз ГХ2 ст.; що 02.02.2017 р. їй було проведено операцію: люмботомію зліва, нефролітомію; що післяопераційний період без ускладнень, шви та дренажі видалені. Рекомендовано: аналіз конкременту на хімічний склад в лабораторії транспорту солей Науково-дослідного інституту урології; по результатам аналізу корекцію терапії. Пояснення позивача свідчать про те, що означених рекомендацій не виконано. Так, лист Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» № 1920/01 від 13.09.2017 р. свідчить, що комісія у складі: заступника головного лікаря з хірургії Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» [PERSON], професора кафедри урології Національного медичного університету імені О.О. Богомольця [PERSON], завідувача відділенням урології хронічних захворювань сечовивідних шляхів Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» [PERSON], асистента кафедри урології Національного медичного університету імені О.О. Богомольця [PERSON], розглянувши скаргу [PERSON] , повідомила, що діагностичне обстеження і лікування в урологічному відділенні Олександрівської клінічної лікарні проведено їй згідно діючих відомчих протоколів надання медичної допомоги хворим на сечокам`яну хворобу. Хірургічне лікування коралоподібного каменю великих розмірів, статистично, дуже часто закінчується видаленням нирки, про що її було інформовано і вона надала підпис під інформованою згодою. Під час хірургічної операції по видаленню коралоподібних каменів, як правило, технічно неможливо видалити усі фрагменти каменю. Кораловидний камінь часто ускладняється хронічним пієлонефритом, останній призводить до зморщення нирки. Даний процес дуже повільний і займає багато років. Таким чином, результатом проведеного лікування є позитивний клінічний ефект у виді видалення кораловидного каменю діаметром 6 см і збереження нирки. Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що відповідно до наказів Міністерства охорони здоров`я України № 752 від 28.09.2012 р. «Про порядок контролю якості медичної допомоги», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 р. за № 1996/22308, № 69 від 05.02.2016 р. «Про організацію клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.02.2016 р. за № 285/28415, відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 77 від 18.02.2016 р. «Про удосконалення роботи клініко-експертної комісії з оцінки якості надання медичної допомоги населенню м. Києва» було проведено клініко-експертну оцінку якості та обсягів наданої [PERSON] медичної допомоги в умовах Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва», підстава: скарга [PERSON] . Згідно висновку від 19.10.2017 р. оперативне втручання нефролітотомія виконано на високому професійному рівні. Основний клінічний діагноз «сечокам`яна хвороба» сформульовано не в повному обсязі, у даному випадку має місце клінічний діагноз: «сечокам`яна хвороба. Коралоподібний конкремент лівої нирки. Хронічний пієлонефріт у стадії загострення. Вторинно зморщена ліва нирка». За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина перша статті 1167 ЦК України визначає загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання. До них належать: моральна (немайнова) шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 означеної постанови Пленуму Верховного Суду України). За змістом частини першої статті 1172 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», висновки якого також просить врахувати позивач при прийнятті рішення, при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Втім, враховуючи, що асистент кафедри урології Національного медичного університету імені О.О. Богомольця [PERSON] станом на лютий 2017 р. не перебував і не перебуває у трудових відносинах із Комунальною організацією «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва», означені норми застосуванню не підлягають. Стосовно вимог [PERSON] про стягнення з Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» моральної шкоди, то суд убачає, що відповідно до статей 7, 14, 14-1, 22 Основ законодавства України про охорону здоров`я, підпункту 6.5 підпункту 6 пункту 4 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого Указом Президента України № 467 від 13.04.2011 р., з метою ефективного управління якістю медичної допомоги та забезпечення підвищення рівня контролю за якістю медичної допомоги наказом Міністерства охорони здоров`я № 752 від 28.09.2012 р. було затверджено Порядок контролю якості медичної допомоги, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 р. за № 1996/22308, і розроблений з метою впровадження та організації роботи щодо управління якістю медичної допомоги. Дія цього Порядку поширюється на Міністерство охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управління (головні управління) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, заклади охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування, фізичних осіб-підприємців, які провадять господарську діяльність з медичної практики. Означений Порядок спрямований на забезпечення одержання пацієнтами медичної допомоги належної якості. Згідно пункту 3 Порядку, який надає визначення якості медичної допомоги, якість медичної допомоги - надання медичної допомоги та проведення інших заходів щодо організації надання закладами охорони здоров`я медичної допомоги відповідно до стандартів у сфері охорони здоров`я. Оцінка якості медичної допомоги - визначення відповідності наданої медичної допомоги встановленим стандартам у сфері охорони здоров`я. Контроль якості надання медичної допомоги здійснюється за такими складовими: структура, процес та результати медичної допомоги; організація надання медичної допомоги; контроль за реалізацією управлінських рішень; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників закладів охорони здоров`я; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги (пункт 4 Порядку); контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги. Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров`я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров`я України та/або управлінь охорони здоров`я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров`я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки (пункт 8 Порядку). Суд убачає, що відповідно до статті 22 Основ законодавства України про охорону здоров`я, абзацу чотирнадцятого підпункту 8 пункту 4, пункту 6 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 267 від 25.03.2015 р., з метою реалізації положень абзацу другого пункту 8 Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 752 від 28.09.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 р. за № 1996/22308, наказом Міністерства охорони здоров`я № 69 від 05.02.2016 р. «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування» були затверджені Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.02.2016 р. за № 285/28415. Згідно пункту 1 частини І означеного Положення клініко-експертна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - «КЕК») є консультативно-дорадчим органом, діючим на постійній (без виїзду на місце конкретного випадку) або тимчасовій основі (у разі виїзду на місце конкретного випадку), що утворюється для колегіального розгляду звернень фізичних та юридичних осіб, правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань профілактики, діагностики, медичного лікування, реабілітації, оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за конкретними випадками у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування (далі - « ЗОЗ ») та фізичних осіб-підприємців, що провадять господарську діяльність у сфері охорони здоров`я у відповідній адміністративно-територіальній одиниці України (далі - «ФОП»). Частиною ІІ Положення визначаються основні завдання КЕК, зокрема, основним завданням КЕК є проведення експертної оцінки запитуваної КЕК документації, яка передбачає клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування шляхом експертизи первинної облікової документації, клінічних питань профілактики, діагностики, лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до вимог клінічних протоколів надання медичної допомоги, нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я. Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться у випадках смерті пацієнтів, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання ЗОЗ або ФОП стандартів медичної допомоги та медичного обслуговування, клінічних локальних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами заявника та/або особи, яка представляє інтереси заявника. Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться протягом 30 календарних днів з дня надходження запиту чи звернення фізичної або юридичної особи. У разі неможливості прийняття рішення за цей час строк розгляду може бути продовжений на 15 календарних днів. За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування складається Експертний висновок, який затверджується висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК. Повторна клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування одного й того самого громадянина з одного й того самого питання не проводиться. На засіданні КЕК у разі потреби або за особистою ініціативою може бути присутній заявник та/або особа, яка представляє інтереси заявника. Частиною ІV Положення визначаються склад і порядок роботи КЕК, зокрема, до складу КЕК входять працівники відповідного органу охорони здоров`я, спеціалісти, які мають відповідну кваліфікацію за спеціальністю, а також можуть входити інші фахівці та представники громадських організацій, асоціацій у сфері охорони здоров`я, представники професійних спілок, їх об`єднань у сфері охорони здоров`я, організацій роботодавців, їх об`єднань у галузі охорони здоров`я (за їх згодою). КЕК проводить клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування, а саме оцінює: структуру, процеси та результати медичної допомоги та медичного обслуговування; якість надання медичної допомоги та медичного обслуговування; дотримання Основ законодавства України про охорону здоров`я; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників ЗОЗ; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги та медичного обслуговування; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги та медичного обслуговування. Під час проведення КЕК клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування без виїзду на місце конкретного випадку опрацьовуються офіційно надіслані копії або оригінали запитуваної документації (пункти 1-3 частини ІV Положення). Згідно пунктів 19, 21, 26 частини ІV цього Положення до обов`язків експерта КЕК входить: надання об`єктивної та обґрунтованої оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування у випадку, що ним розглядався; звітування КЕК про результати проведеної ним експертизи з наданням Експертного висновку; надання голові КЕК інформації про перебіг експертизи; забезпечення конфіденційності отриманої інформації. За результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування експерти КЕК надають Експертний висновок. Висновок може бути оскаржено в установленому законом порядку. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Суд убачає, що [PERSON] скористалася своїми правами на охорону здоров`я, зокрема, на кваліфіковану медичну допомогу асистента кафедри урології Національного медичного університету імені О .О. Богомольця [PERSON] в умовах Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, включаючи право вільного вибору лікаря, вибору методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; на достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я, що викладено у виписному епікрізі із медичної карти стаціонарного хворого № [NUMBER] від 13.02.2017 р., включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь, отримавши 13.02.2017 р. рекомендації після проведеного 02.02.2017 р. хірургічного лікування, таких рекомендацій із власних підстав не виконала, враховуючи, що остання скористалася правом оскарження неналежного, на її думку, надання їй медичної допомоги в умовах Олександрівської клінічної лікарні м. Києва шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги, враховуючи висновок за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої [PERSON] допомоги в умовах Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» від 19.10.2017 р. про те, що оперативне втручання виконано на високому професійному рівні, означений висновок в установленому законодавством порядку не оскаржила, з метою проведення клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги клініко-експертною комісією Міністерства охорони здоров`я України з відповідною заявою до Міністерства охорони здоров`я України не зверталася, отже погодилась із таким висновком, знаходить позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, в судовому засіданні не доведеними. Твердження позивача, що непрофесіональними та некваліфікованими діями лікарямедичного закладу їй була заподіяна шкода, суд не приймає до уваги, такі твердження спростовані у судовому засіданні висновком за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги.

Outcome: dismissed