Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд стягнути на його користь з відповідача суму наданої ним позики 1309000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що між сторонами 27.11.2013 р. було укладено договір позики згідно якого позивачем передано відповідачеві грошові кошти у розмірі 1709000 грн. 00 коп., під розписку, однак [PERSON] суму боргу вчасно не було повернуто, а саме до 05.01.2014 р., у зв'язку із чим він не виконав належним чином умови договору. У судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали, оскільки відповідачем було добровільно частково повернено суму боргу у розмірі 400000 грн. 00 коп. (а.с.57). Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, просив розстрочити повернення суми позики на три строки: 15.03.2016 р. у розмірі 400 000 грн. 00 коп.; 15.07.2016 р. у розмірі 400000 грн. 00 коп. та 15.10.2016 р. у розмірі 509000 грн. 00 коп. (а.с.58) Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 27.11.2013 р. було укладено договір позики згідно якого позивач передав відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 1709000 грн. 00 коп. під розписку строком до 05.01.2014 р. (а.с.5). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Позивачем належним чином було виконано умови договору а саме ним під розписку надано відповідачеві грошові кошти у розмірі 1709000 грн. 00 коп., однак відповідач у свою чергу суму боргу до 05.01.2014 р. не було повернуто у зв'язку із чим позивач звернувся до суду. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та доведеними матеріалами справи а тому, підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 3000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved