Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. Посилалася на те, що вона з Позивачем перебувала у шлюбі від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] На підставі рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 13.09.2006 року з Відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте Позивач не отримувала аліменти в повному розмірі в зв'язку зі злісним ухиленням Відповідача від їх сплати. Станом на 01.11.2017 р. заборгованість Відповідача по сплаті аліментів становить 26 306 грн. 82 коп. На підставі викладеного просила суд стягнути з Відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання неповнолітніх сина та дочки в розмірі 26306 грн. 82 коп. та неустойку (пеню) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 4831,16 грн. Крім того, у зв'язку зі змінами в чинному законодавстві щодо посилення захисту права дитини на належне утримання просила збільшити розмір аліментів на утримання дітей до розміру 1/3 від усіх доходів Відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання з'явилася, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] Рішенням Кам'янського райсуду Черкаської області від 13.09.2006 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 всіх частини видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.08.2006 р. і до досягнення повноліття дитини. Однак аліменти на утримання дітей Відповідач починаючи з квітня 2016 року сплачував лише частково, у зв'язку з чим, станом на 01 листопада 2017 року утворилась заборгованість із виплати аліментів, яка обрахована на суму 26 306 грн. 82 коп. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо стягнення пені по виплаті аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до приписів ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, суд вважає, що Відповідач був обізнаний про наявність зазначеного рішення, але ухилявся від його виконання та не сплачував аліменти у визначеному судом розмірі. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та відповідно до правового висновку судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-300цс16, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Так як стороною Позивача надано розрахунок суми пені, суд вважав за необхідне перевірити достовірність відображення розрахунків Позивача, для чого здійснив власний розрахунок. При визначенні розміру пені суд керується постановою Верховного Суду України у справі № 6-300цс16 від 16.03.2016 року. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що сума несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 4945, 24 грн., що складає : квітень 2016 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 30 = 398,87 грн.; травень 2016 року: сума несплачених аліментів 505,48 грн. х 1% пені х 31 = 156,70 грн.; липень 2016 року: сума несплачених аліментів 986,38 грн. х 1% пені х 31 = 305,78 грн.; серпень 2016 року: сума несплачених аліментів 1022,07 грн. х 1% пені х 31 = 316,84 грн.; жовтень 2016 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 31 = 412,17 грн.; листопад 2016 року: сума несплачених аліментів 329,57 грн. х 1% пені х 30 = 98,87 грн.; грудень 2016 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 31 = 412,17 грн. (за 2016 рік 2101,40 грн.); січень 2017 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 31 = 412,17 грн.; лютий 2017 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 28 = 372,28 грн.; березень 2017 року: сума несплачених аліментів 829,57 грн. х 1% пені х 31 = 257,17 грн.; квітень 2017 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 30 = 398,87 грн.; травень 2017 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 31 = 412,17 грн.; липень 2017 року: сума несплачених аліментів 581,09 грн. х 1% пені х 31 = 180,14 грн.; серпень 2017 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 31 = 412,17 грн.; вересень 2017 року: сума несплачених аліментів 1329,57 грн. х 1% пені х 30 = 398,87 грн. (за 2017 рік 2633,28 грн.). Таким чином, дана сума виходить за межі позовних вимог, і проведені Позивачем розрахунки є заниженими. Між тим, у відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. У зв'язку з вказаним, суд позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог і вправі задовольнити вимогу щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів тільки щодо тої суми, яка зазначена у ньому. У зв'язку з вказаним, суд вважає, що вимоги про стягнення пені за прострочення аліментів підлягають задоволенню. Щодо зміни розміру аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Як встановлено під час слухання справи, з часу присудження аліментів у Позивача майновий стан покращився, а саме вона отримує доходи від земельного паю, який у неї з'явився в 2008 році. Між тим, майновий стан Відповідача погіршився, так як на час призначення аліментів він був офіційно працевлаштований, а станом на час розгляду цієї справи він є безробітним та, перебуваючи на обліку у районному Центрі зайнятості, отримує лише допомогу по безробіттю. Також, у Позивача сімейний стан не змінився, тоді як Відповідач уклав новий шлюб, у нього з'явилась дитина, тобто коло утриманців у нього тільки збільшилось. Таким чином, суд виходить з того, що вимоги позову про збільшення розміру аліментів нічим не обґрунтовані і фактичними обставинами справи не підтвердженні. Посилання Позивача на необхідність зміни розміру аліментів через зміни в законодавстві суд вважає необґрунтованими, так як вказана обставина не являється підставою для зміни розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України. Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial