Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати за [PERSON], право власності на гаражний бокс [ADDRESS], аргументуючи тим, що після смерті сина позивача, який був членом гаражного кооперативу «Сокіл-2» відкрилася спадщина на нерухоме майно. Позивач звернувся до Дванадцятої нот контори аз свідоцтвом про право на власність, однак йому постановою було відмолено у видачі свідоцтва, оскілки відсутня державна реєстрація права власності на вищезазначений гараж. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримв, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення спадкових прав. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіславши до суду пояснення вказуючи на обґрунтованість постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зазначив, що право власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, просив слухати справу у відсутності його представника (а.с. 30). Третя особа у судове засідання не з'явилась, повідомлялася належним чином про слухання справи, причини неявки суду не повідомила (а.с.25-28, 40, 41, 44, 45, 53, 54). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] помер (а.с. 15). Позивач [PERSON] був батьком померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 77). Згідно технічного паспорту від 15.06.2016 р. [PERSON] був власником гаражного боксу [ADDRESS] (а.с. 7-14). Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2015 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю Державної реєстрації право власності вказаного гаража відповідно до ст. ст. 182, 210 ЦК України за спадкодавцем (а.с. 16). Відповідно до заяви позивача, він є єдиним спадкоємцем за законом (а.с. 59). Ст. 1258 ЦК України зазначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст.1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Як встановлено судом, спадкодавець, мав у власності вищезазначений гараж , а позивач як спадкоємець за заповітом прийняла цю спадщину у визначений частиною 1 ст.1270 СК України шестимісячний строк та у визначеному частиною 1 ст.1269 СК України порядку, а також на виконання свого обов'язку, передбаченого частиною 1 ст.1297 і частиною 1 ст.1299 ЦК України, звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно за для його подальшої державної реєстрації, але отримала відмову з тих підстав, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке є предметом спадкування не зберігся. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що право власності на спірний гараж виникло у спадкодавця у встановленому законом порядку, входило до складу спадщини після його смерті та успадковано позивачем за заповітом, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved