Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16 січня 2010 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №24. [INFO] року від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON] Позивач стверджувала, що діти перебувають на повному її утриманні, [PERSON] регулярної матеріальної допомоги на утримання доньки та сина не надає. З цих підстав [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1600,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні представник позивача позов свого довірителя підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №24 (а. с.11). Від шлюбу з шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися донька [PERSON], [INFO] року, та син [PERSON], [INFO] (а. с. 12, 13). На даний час діти постійно мешкають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньки і сина та їхнього розвитку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід є нерегулярним, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, інших дітей, окрім [PERSON] і [PERSON], у нього немає. Доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, відповідачем не надано. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] і [PERSON] має становити 1600,00 грн щомісячно, позаяк, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 19 січня 2015 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1600,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 19 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved