overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка отримала від приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Одеської області повідомлення про те, що ним заведена спадкова справа на спадкове майно, а саме земельну ділянку на території [PERSON] сільської ради та житловий будинок в смт. Миколаївка, після смерті її матері [PERSON], яка померла 08 лютого 2015 року. Нотаріусом рекомендовано позивачці звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Той факт, що позивачка являється дочкою [PERSON] підтверджується її свідоцтвом про народження, де вона записана її матір'ю. Проте зі вступом до шлюбу її прізвище змінено на «Безніцька». Коли [PERSON] звернулася до нотаріуса, то їй було роз'яснено, що нею пропущений встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Протягом шести місяців після смерті матері [PERSON] позивачка не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини по тій причині, що вона хворіла, являється інвалідом другої групи. Вона також важко переживала смерть матері, погано себе почувала. Крім того, вона юридично не освічена, тому не знала про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Вона вважала, що всі питання оформлення спадщини вирішуються після шести місяців після його смерті. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері [PERSON], яка померла 08 лютого 2015 року в смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки вона його пропустила з поважної причини, вона хворіла та являється інвалідом другої групи. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 2 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] ( а.с. 4 ), повідомленням виданим приватним нотаріусом [PERSON], про відкриття спадщини ( а.с. 5 ), копією посвідчення [PERSON] ( а.с. 6 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 7 - 8 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України що справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 12.12.2011 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 3482 грн. 13 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість - 3482 грн. 13 коп., яка складається з наступного: - 339,11 грн. - заборгованість за кредитом; - 931,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1570,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частка); 142,01 грн. штраф (процентна складов). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України а справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 25.04.2012 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 7461 грн. 88 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість - 7461 грн. 88 коп., яка складається з наступного: - 1947,23 грн. - заборгованість за кредитом; - 3053,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1630,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частка); 331,52 грн. - штраф (процентна складов). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач пред'явив в суді зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 07.09.1991 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі, мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через протилежні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинено з 2010 року. Він проживає з іншою жінкою, з якою планує одружитись. Примирення між ними неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 вересня 1991 року Відділом запису актів громадянського стану виконкому Бердичівської міської Ради народних депутатів Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6, 20). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не склалося, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У серпні 2015 року позивач предявив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 1992 року і проживав з нею до грудня 2014 року. Від цього шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає у м.Харкові і є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність порозумінь та почуттів. Спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 15.08.1992 року в відділі реєстрації актів громадянського стану м. Сватове, актовий\~ запис № 25. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутністю, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.(а.с18). Відповідач\~ [PERSON]\~ в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, причини неявки не повідомила. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 1992 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 102. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії IIІ-ЕД № 296509, виданим 15.08.1992 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану м.Сватове.\~ (а.с. 4). Згідно з свідоцтвом про народження, серії V-ЕД № 329633, виданого 03.12.1993 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану м. Сватове, 14 жовтня 1993 року народилася [PERSON], про що зроблено актовий запис № 211. Батько дитини [PERSON],\~ мати дитини [PERSON] (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~ [PERSON] задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У серпні 2015 року позивач предявила в суді зазначений позов. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом квартирою № 51 по вул. Житомирській ( раніше Леніна), 46/1 у м. Бердичеві, з тих підстав, що відповідач там з 1997 року не проживає та не сплачує комунальні послуги. Його реєстрація перешкоджає їй як власнику житла повноцінно розпорядитися майном. Як на правову підставу, посилається на положення статей 383, 391 ЦК України. Представник позивача позов підтримала. Допитана як свідок, суду показала, що позивачка - її тітка. У 1997 році тітка отримала в дар квартиру [ADDRESS], у якій був зареєстрований [PERSON], який там не проживав з 1997 року. Вона близько 10 років мешкає у цій квартирі. Про відповідача їй відомо, що він тривалий час перебуває за кордоном. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за адресою зареєстрованого місця проживання, в судове засідання не з'явився повторно. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування від 01.04.1997, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6-8). У вказаній квартирі з 08.10.1991 зареєстрований [PERSON] (а.с. 10). Свідок [PERSON] суду показав, що він близько 10 років проживає у [INFO]. [PERSON] не знає і ніколи не бачив. Зі слів сестри Бабія знає, що той проживає в Росії. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи, що відповідач не має будь-яких домовленостей з власником житла щодо проживання у квартирі, у житлі був зареєстрований ще за попереднього власника, не проживає там; позивачка заперечує проти його реєстрації, реєстрація відповідача у житлі позивачки створює їй незручності, вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом підлягають задоволенню. Вказане узгоджується правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-158цс14 від 05.11.2014, яка є обовязковою для застосування судами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У серпні 2015 року позивач предявила дійсний позов, який в процесі розгляду справи уточнила. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але з 10 серпня 2015 року вони з відповідачем мешкають окремо. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]., яка проживає разом із нею і перебуває на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти в\~ розмірі 1\\3 частини від доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову . Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає повністю, згоден сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1\\3 частини від його доходів. Згідно ч.4 ст.174\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що 08.10.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №128 (а.с.4). Малолітня дитина проживає з позивачкою, за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Чайковського, буд. № 26, про свідчать дані довідки № 3920 від 18.08.2015 року (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причиною звернення позивачки до суду стала відмова відповідача у наданні матеріальної допомоги у добровільному порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, беручи до уваги всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову і вважає за можливе визначити розмір аліментів 1\\3 частини від доходів відповідача. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У серпні 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.07.2006 року між ПАТ «ПРИВАТБАНК» та громадянином України, [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 903 грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.08.2011 року між ПАТ «ПРИВАТБАНК» та громадянином України, [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді невстановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість у розмірі 3 478 грн. 42 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача звертаючись до суду з відповідним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved