Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що 15 лютого 2014 року померла її мама [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру №3, що по вул. Миру, 85 в с. Кульчин Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не посвідчувала. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Вона звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва на спірне спадкове майно їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просила визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 50.7 кв.м., житловою площею 28.2 кв.м. за №3, що по вул. Миру, 85 в с. Кульчин Турійського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 15 лютого 2014 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак представник позивача у заяві від 25 серпня 2015 року вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити і розглядати справу без їхньої участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак подали суду заяви від 25 серпня 2015 року про розгляд справи без їхньої участі, де вказали, що позов визнають у повному обсязі. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №155448, виданого Кульчицькою сільською радою Турійського району Волинської області (а. с. 15), слідує, що 15 лютого 2014 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, квартира загальною площею 50.7 кв.м., житловою площею 28.2 кв.м. за №3, що по вул. Миру, 85 в с. Кульчин Турійського району Волинської області. Належність вищевказаного майна спадкодавцеві [PERSON] підтверджується договором про купівлю-продаж житлової квартири в 16-ти квартирному будинку від 28 грудня 1999 року, витягом з погосподарської книги №3 с. Кульчин (а. с. 19, 22). Свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №260142, свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЕГ №454501 (а. с. 12) підтверджується, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], та постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка Кульчицької сільської ради від 12 квітня 2015 року №219 (а. с. 16). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що 30 березня 2015 року позивач звернулася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та видачу їй свідоцтва про право на спадщину. 06 квітня 2015 року позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Постановою державного нотаріуса від 01 квітня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с. 18). Дочка померлої [PERSON] та син [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, із заявами про прийняття спадщини не звертались, подали до суду заяви про визнання позову, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає, що підтверджуються дослідженими судом матеріалами копії спадкової справи №76/2015 до майна померлої [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що ціна позову складає 52761.00 грн., за подання даного позову позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом І групи (а. с. 5), то на підставі п.1.1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 527.61 грн. (по 263.81 грн. з кожного). На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, та

Outcome: approved