Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, уточненим в подальшому до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Позивачка зазначила, що з 2017 року з відповідачем разом не проживає, спільна дитина потребує забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який вона самостійно забезпечити не в змозі. Відповідач працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб, інших утриманців не має. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з січня 2018 року і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої підтримала зменшені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути позов за її відсутності (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої визнав зменшені позовні вимоги, просив розглянути позов за його відсутності (а.с. 22). Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Згідно\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 грудня 2010 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, який проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні (а.с. 4). Позивач просить стягнути з відповідача аліменти, оскільки її доходу не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини. Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обовязку утримання своїх неповнолітніх дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син відповідача [PERSON], 11 січня 2011 року, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що відповідач працездатний та може платити щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Суд розяснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно п.11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин, суд вважає, що зменшені позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17 січня 2018 року до досягнення сином, [PERSON], [INFO] повнолітнього віку, тобто до 11 січня 2029 включно. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved