Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У своєму позові [PERSON] просить суд визнати свого сина [PERSON] таким, що втратив право користування належною йому квартирою №1, розташованою в будинку №54 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим у зазначеній квартирі, з липня 2014 року, забравши всі свої речі, переїхав проживати до своєї матері його колишньої дружини [PERSON] та з того часу в його квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує. У своєму зустрічному позові, надалі уточненому, [PERSON] просить суд вселити його до спірної квартири та встановити порядок її користуванням, закріпивши за ним право користування однією з кімнат, оскільки він зареєстрований в спірній квартирі та проживав у ній до 2014 року, іншого житла не має, його батько позивач за первісним позовом [PERSON] перешкоджає йому проживати у спірній квартирі: у 2014 році після погіршення між ними відносин батько вигнав його з квартири, вивізши всі його речі до його матері, тому він вимушений проживати в іншому жилому приміщенні. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги на підставах, у ньому викладених, зустрічні позовні вимоги не визнали, зазначивши про їх безпідставність: так, [PERSON] у липні 2014 року, забравши свої речі, добровільно залишив спірну квартиру, проживав у своєї матері, яка має у володінні двоповерховий будинок на відміну від його квартири, яка складається із трьох кімнат та в якій проживає позивач за первісним позовом [PERSON] разом із своєю дружиною та її малолітньою дитиною. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник підтримали уточнений зустрічний позов у повному обсязі на підставах, в ньому зазначених, первісних позовних вимог не визнали, зазначивши про їх необґрунтованість, [PERSON] суду пояснив, що бажає проживати з батьком, оскільки місце, де він тренується, знаходиться недалеко від спірної квартири, у звязку з чим він не хоче проживати разом з матірю, що його мати має двохповерховий будинок, що складається із 8-ми кімнат, що останні півтора року він проживає зі своєю дівчиною у її квартирі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивач за первісним позовом [PERSON] є її колишнім зятем, а відповідач за первісним позовом [PERSON] її онуком, що раніше у батька з сином були добрі відносини, що батько дійсно привозив речі сина до своєї колишньої дружини її дочки, з якою вона проживає в її двохповерховому будинку та яка особисто вирішила, що відповідач за первісним позовом [PERSON] буде проживати з нею, у нього в будинку була своя окрема кімната, в якій він жив та зберігав свої речі, чи вирішив особисто її онук проживати зі своєю матірю вона не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивач за первісним позовом [PERSON] це її чоловік, що його син [PERSON] із серпня 2014 року до спірної квартири не приходить, однак не тому, що її чоловік перешкоджає йому в цьому, а особисто прийнявши таке рішення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивач за первісним позовом [PERSON] це її син, а відповідач за первісним позовом [PERSON] її онук, стосунки у неї з онуком добрі, що він з 2014 року у батька не жив, а іноді періодично перебував, що після розлучення її сина з матірю онука останній переїхав жити до матері в її будинок, а зараз онук живе зі своєю дівчиною в її житлі. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, позивач за первісним позовом [PERSON] є власником квартири №1, розташованої в будинку №54 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі (надалі Спірна квартира), в якій він зареєстрований та проживає зі своєю дружиною [PERSON] та її малолітньою дитиною [PERSON], в якій також зареєстрований його син відповідач за первісним позовом [PERSON] (а.с.7-9, 26). Отже, розглядаючи позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування Спірною квартирою, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як пояснив у судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON], з батьком у нього дуже напружені відносини, однак його бажання проживати в Спірній квартирі обумовлене близьким знаходженням від неї місця, де він тренується, що він біля півтора року проживає зі своєю дівчиною в її квартирі, що у нього нормальні відносини зі своєю матірю, яка має двохповерховий будинок, що складається із 8-ми кімнат, в якому він проживав та мав окрему кімнату, тоді як у Спірній квартири лише три кімнати, в яких проживає його батько, його дружина та її малолітня дитина, і як він бачить своє сумісне проживання разом з усіма ними він не знає, що в 2014 році батько вигнав його зі Спірної квартири та відвіз його речі до його матері, однак не підтвердив цих обставин належними доказами відповідними заявами до правоохоронних органів, позовами тощо. Як убачається з позовної заяви матері [PERSON] до позивача за первісним позовом [PERSON] про стягнення з нього аліментів та відповідних судових рішень, відповідач за первісним позовом [PERSON] із 2014 року проживав разом з матірю та знаходився на її утриманні, що і стало підставою для стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання відповідача за первісним позовом [PERSON] (а.с.80-83). Як убачається з показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу між матірю відповідача за первісним позовом [PERSON] та позивачем за первісним позовом [PERSON], мати вирішила, що дитина буде проживати з нею у належному їй двоповерховому будинку, в якому є окрема кімната, в якій і проживав відповідач за первісним позовом [PERSON] та зберігав свої речі, що в 2014 році останній сам залишив Спірну квартиру та лише періодично перебував у Спірній квартирі, а останні півтора року він взагалі проживає зі своєю дівчиною в її квартирі. Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач за первісним позовом [PERSON] добровільно залишив Спірну квартиру, не проживає в ній без поважних причин понад один рік, обставин, які б указували на поважність причин його відсутності у Спірній квартирі, судом не встановлено, а [PERSON] не доведено, а відтак є підстави вважати, що відповідач за первісним позовом [PERSON] втратив право користування Спірною квартирою. Отже, за таких обставин суд уважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні уточнені вимоги про вселення [PERSON] до Спірної квартири задоволенню не підлягають у звязку з їх необґрунтованістю. Позаяк решта зустрічних вимог про встановлення порядку користування Спірною квартирою шляхом закріплення за [PERSON] права користування однією з кімнат є похідною від вимог про вселення, а відтак в їх задоволенні також слід відмовити. Отже, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та про відмову в задоволенні уточненого зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved