overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2626. Дітей від шлюбу та спільно нажитого майна вони не мають. Впродовж усього періоду існування шлюбу вони спільно не проживали, шлюбних відносин не підтримували, спільного господарства не вели, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. [PERSON] посилається на те, що подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2001 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів та велике навантаження на роботі, внаслідок чого у них почався розлад у стосунках і виникали постійні сварки. Наразі шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач посилається на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Від позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на такі обставини. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення заявленого [PERSON] позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 6 листопада 2010 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 95. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося через неспівпадіння характерів. З вересня 2013 р. шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 15 жовтня 2010 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1687. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2015 року між ними почали виникати сварки, під час яких відповідач неодноразово ображав її нецензурною лайкою, погрожував розправою. З січня 2016 р. вони не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних відносин і подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Оскільки у попередньому судовому засіданні відповідач заявляв клопотання про надання строку на примирення та враховуючи наявність у подружжя малолітніх дітей, суд надавав сторонам тримісячний строк для примирення, проте протягом вказаного строку відновлення їх шлюбно-сімейних відносин не відбулося. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 2 липня 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1149. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. З самого початку їх сімейне життя не склалося: відповідач неодноразово принижував і ображав її, застосовував моральне та фізичне насильство, нехтував обов'язками щодо надання допомоги у догляді за дитиною. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинені і подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Оскільки у попередньому судовому засіданні відповідач заявляв про невизнання позову та враховуючи наявність у подружжя малолітньої дитини, суд надавав сторонам двомісячний строк для примирення, проте протягом вказаного строку відновлення їх шлюбно-сімейних відносин не відбулося. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 6 жовтня 2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 797. [INFO] у них народився син [PERSON]. Протягом останнього року їх сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті при звело до припинення шлюбних відносин. Їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, внаслідок чого розвинулась неприязнь, втрачено почуття любові та поваги. [PERSON] послалася на те, що збереження сім'ї неможливе і суперечить її та відповідача інтересам. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав і теж просив розірвати шлюб. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на такі обставини. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви вбачається, що відсутність порозуміння та різні погляди на вирішення сімейних проблем призвели до втрати взаємних почуттів любові і, як наслідок, до фактичного припинення між сторонами шлюбно-сімейних відносин. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила позбавити свого колишнього чоловіка - [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], 2000 року народження, посилаючись на те, що останній не приймає участі у вихованні дитини і не надає матеріальної допомоги на утримання сина, має заборгованість по аліментам. В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Довга А.В. проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між сторонами розірваний, про що свідчить відповідний актовий запис № 598 від 08 листопада 2005 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дитина зареєстрована разом з матір'ю. 15 листопада 2005 р. виконаний виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина, [PERSON], 2000 року, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, починаючи з 10 серпня 2005 р. і до повноліття дитини. Проте, як вбачається з довідки державного виконавця щодо розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість по аліментам станом на 01 лютого 2016р. в сумі 71988,48 грн., при цьому, за період з січня 2014р. по 2016р. відповідачем аліменти взагалі не сплачувались. [PERSON] отримує соціальну допомогу на дитини, оскільки батько ухиляється від сплати аліментів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2016р. оголошена в розшук боржника [PERSON] в зв'язку з його ухилення від сплати аліментів. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 24 січня 2017р. вказує на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON], 2000 року народження. Таким чином, встановлені обставини, які свідчать про ухилення відповідача від своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому, є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина. За такого позов підлягає задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 10 серпня 2016 р. на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], 2014р. народження аліменти в сумі 2000 грн. на місяць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають в шлюбі, проте шлюбні відносини не підтримують, відповідач виїхав за межі України, де працює за контрактом, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши позивача дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони знаходились зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2014 р. Мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме відсутність даних щодо доходу відповідача, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно згідно ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 17 серпня 2016 р. аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 7500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1992 р. по 2015р., сторони мають сина [PERSON], [INFO], відповідач на протязі останніх 10 років працює поваром на суднах за контрактами, має середній дохід 900 доларів США в місяць, проте після чергового тривалого відрядження відповідач повідомив, що їх шлюбні відносини припинені, на теперішній час допомоги на утримання їх спільного сина не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що на даний час на суднах не працює, доходу не має, а з 27 жовтня 2016р. має почати працювати охоронцем в супермаркеті «АТБ», окрім [PERSON], в нього є повнолітні діти, які не працюють та не навчаються. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON], 17 лютого 2000 р., який зареєстрований та проживає з матірю. З копії контракту найму робітника плавсоставу для роботи на суднах від 06 грудня 2013р. вбачається, що [PERSON] уклав контракт на посаду повару теплоходу строком на 5 місяців. З копії трудової книжки на імя [PERSON] вбачається, що 27 вересня 2011 р. він звільнений з ТОВ «ЧКБ Транс Очаків» за власним бажанням. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial