Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до договору №GOAWAN70180004 від 15 лютого 2008 року відповідач отримав кредит у сумі 65583,80 грн. з терміном погашення по 13 лютого 2015 року. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 16 липня 2015 року становить 190012,53 грн., яка складається з: 43789,90 грн. - заборгованість за кредитом, 21870,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2723,66 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 112341,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, штрафи відповідно до договору: 250 грн. - фіксована частина, 9036,31 грн. - процентна складова. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2016 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ [PERSON] «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 190012,53 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1900,13 грн. З вказаним рішенням не погодився відповідач [PERSON] та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції допущена неповнота, однобічність та необєктивність при розгляді справі, судом не надано оцінки зміні в односторонньому порядку банком умови договору в частині підвищення відсоткової ставки, крім того, не надано доказів про повідомлення відповідача про зміну умов договору, також судом незаконно визнано частиною боргу за кредитним договором суму, яку нібито позивач вносив в рахунок сплати страхових платежів замість відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засіданні апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач уклав з позивачем кредитний договір, відповідно якого отримав кредит, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. З такими висновками частково погоджується апеляційний суд. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 15 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір №GOAWAN70180004, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у сумі 65583,80 грн. з терміном погашення по 13 лютого 2015 року, на забезпечення виконання зобовязання [PERSON] надав в заставу предмет застави (а.с.8-16). У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 16 липня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 190012,53 грн., яка складається з: 43789,90 грн. - заборгованість за кредитом, 21870,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2723,66 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 112341,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, штрафи відповідно до договору: 250 грн. - фіксована частина, 9036,31 грн. - процентна складова (а.с.4-7). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Встановлено, що відповідач отримав у позивача кредит на умовах, визначених у договорі, та неналежно виконував зобовязання щодо погашення кредиту та процентів за користування ним, станом на 16 липня 2015 року має заборгованість в сумі 190012,53 грн. Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що позичальником не були виконанні зобовязання, визначені у кредитному договорі, а тому відповідач повинен нести відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором. Згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02 грудня 2015 року № 1275-р місто Сіверськ Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тому банк був зобовязаний скасувати пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором з 14 квітня 2014 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, пеня нарахована щомісячно, у тому числі після 14 квітня 2014 року. На підставі ст. 2 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині вимог про стягнення пені з 14 квітня 2014 року по 16 липня 2015 року у сумі 50029 грн. (112341,76 62312,76) слід відмовити. Також не підлягають стягненню штрафи у сумі: 250 грн. - штраф фіксована частина, 9036,31 грн. - штраф процентна складова, які нараховані на час звернення з позовом, тобто після 14 квітня 2015 року. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість за кредитом складає 43789,90 грн., а пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором складає 62312,76 грн. Тобто розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, а тому суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України. Враховуючи викладене, апеляційний суд, виходячи з засад цивільного судочинства, а саме, розумності та справедливості, вважає можливим на підставі частини 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням заборгованості за тілом кредиту 43789,90 грн. зменшити розмір штрафної санкції пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 43789,90 грн. Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що банком в односторонньому порядку змінено умови договору в частині підвищення відсоткової ставки та не повідомлено відповідача про вказану зміну, частиною боргу за кредитним договором є сума, яку нібито позивач вносив в рахунок сплати страхових платежів замість відповідача, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, тому що зазначені доводи відповідача були предметом розгляду за позовом відповідача та рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2012 року в задоволенні позову [PERSON] про захист прав споживачів, визнання дій ПАТ КБ «Приватбанк» в частині збільшення процентної ставки неправомірними відмовлено, рішення набрало законної сили. Згідно із п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені і штрафів скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову щодо стягнення пені та відмову в задоволенні позову про стягнення штрафів. Крім того, з урахуванням вимог постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року резолютивну частину рішення суду першої інстанції необхідно викласти в іншій редакції з зазначенням загального розміру вимог та всіх його складових, що підлягають сплаті.

Outcome: partial