Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.01.2013 року [PERSON] взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США, представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Борг відповідач зобов'язався повернути у термін до 20.07.2013 року. Але, як стверджував позивач, кошти, отримані в борг у сумі 10000,00 доларів США, відповідач досі не повернув у повному обсязі, безпідставно ухиляючись від виконання зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 20.01.2013 року. Оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення позики, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 211120,00 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 122140,44 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у сумі 13041,02 грн., а також судовий збір у сумі 3463,02 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позов підтримує. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 20.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] (позикодавець) передала [PERSON] (позичальник) грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США. Ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики відповідачем було представлено розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 10000,00 доларів США (а.с.8). Ст. 60 ЦПК України покладено на кожну зі сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Представником відповідача у судовому засіданні 06.11.2015 року було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи для з'ясування того, чи виконано підпис на розписці від 20.01.2013 року саме [PERSON] Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.11.2015 року у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, у висновку якої від 21.03.2016 року №21918/21919/15-32 зазначено, що підпис від імені [PERSON] під рукописним текстом розписки від 20.01.2013 року, складеної від імені [PERSON] (про отримання грошових коштів), виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; рукописний текст розписки від 20.01.2013 року, складеної від імені [PERSON] (про отримання грошових коштів), виконаний [PERSON]; підпис від імені [PERSON] під рукописним текстом розписки від 20.01.2013 року, складеної від імені [PERSON] (про отримання грошових коштів), виконаний [PERSON] (а.с.66-73). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки договором позики від 20.01.2013 року не встановлено розмір процентів, позивач має право на отримання їх у розмірі, який визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У розписці про отримання грошових коштів від 20.01.2013 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики - 20.07.2013 року. У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти у повному обсязі не повернув, ухилившись від виконання у повному обсязі зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 20.01.2013 року. Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 20.01.2013 року у сумі 211120,00 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язання у сумі 122140,44 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у сумі 13041,02 грн. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3463,02 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved