Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є власником вищевказаної квартири, в якій зареєстровані: вона сама [PERSON] , її син - [PERSON] , її донька - [PERSON] , відповідач у даній справі. Фактично же відповідачка не проживає у вказаній квартирі з липня 2018 року, ніякої участі в сплаті комунальних платежів не приймає. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на неї, чим об`єктивно порушуються права позивача, а також, так як в квартирі позивачки зареєстровано три людини, відділ соціального забезпечення відмовив їй в оформленні субсидії. Тому, у зв`язку з вказаними обставинами, вона була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.12.1998 року (бланк ААН № 538910), посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Царейкіним М.М. і зареєстровано в реєстрі за № 31812. (а.с. 8). 05 серпня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) було зареєстровано шлюб у відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 281, відповідно до якого позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 23). В належній позивачці квартирі, окрім неї самої, зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою № 11677 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 18.07.2019 року відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.21). Крім того, факт реєстрації [PERSON] у спірній квартирі підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 11.09.2019 року за № 3175/2 (а.с.30). Проте,\~ [PERSON] з\~липня 2018\~року,\~тобто вже\~майже два\~роки,\~не проживає\~за місцем\~своєї реєстрації,\~що підтверджується\~актом від 06.08.2019 року, які складені сусідами по місцю реєстрації відповідачки, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9), крім цього позивачкою надано копії квитанцій по сплаті комунальних послуг, які сплачує відповідачка за новою адресою проживання, а саме: [ADDRESS] .(а.с. 10-15). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачка дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідачка без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації вже майже два роки, а його реєстрація чинить власникові перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved