overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про заборгованості за кредитним договором в сумі 81 769 грн. 38 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 16 квітня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу №24/03/2014 від 24.03.2014 року) та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2003467274, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредиту у загальній сумі 67 674 грн.00 коп. на споживчі цілі та придбання товару строком з 16.04.2013 р. по 16 квітня 2016 р. Розмір процентної ставки - 32,99 % річних. Відповідно до п.1.2.1 умов Договору,банк надав позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком №1 «графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Відповідно до п.п.1.5.4,1.5.5 умов Договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, залишок заборгованості за кредитом - 66 521 грн. 99 коп., відсотки за користування кредитом - 15 247 грн. 39 коп.-станом на 23.07.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 81 769 грн. 38 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованості за договором №2003467274 від 16 квітня 2013 року у сумі 81 769 грн. 38 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 817 грн. 69 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги уточненої позовної заяви підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газету «Рідне Прибужжя». Третя особа ТОВ «Центральний 1» у судове засідання не з'явилися, про дату час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради просив суд прийняти рішення на його розсуд. Ухвалою суду справа розглянута у відсутністі сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини Як вбачається із матеріалів справи, 25 квітня 1974 року [PERSON] видано ордер №31902 на вселення у квартиру [ADDRESS] разом з сином [PERSON] 22 квітня 1994 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла.[INFO] року [PERSON] помер. 22 лютого 2005 року [PERSON], як донька позивача, була зареєстрована у вказаній квартирі. У 2011 році [PERSON] зареєструвала свого сина [PERSON] З моменту реєстрації у квартирі і по сьогоднішній день відповідач з своїим сином не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Вказані обставини підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] у Акті про не проживання від 08.07.2014 року. Факт непроживання відповідачів у вказаній квартирі з 2005 року підтверджується повідомленням Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 26 вересня. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст.71, 72 ЖК України суд дійшов до висновку про відсутність відповідачів понад шість місяців у квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання без поважних причин, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. сплачений позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 17.10.1998 року було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. З січня 2014 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, не з'явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення на позовні вимоги не надала та не просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1998 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Як пояснив позивач, з січня 2014 року шлюбні стосунки між ними припиненні, спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Справа перебуває в провадженні суду близько шести місяців, сторонам судом надавався строк для примирення, проте, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки, примирення між сторонами не сталося. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання зміни прізвища відповідачем судом не вирішувалось у зв'язку з її неявкою в судове засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28 грудня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12500 грн. зі строком користування до 28 грудня 2013 року зі сплатою 20% річних. У порушення умов договору, відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 04 серпня 2014 року становить 22635,59 грн. та складається з: 12500 грн. - тіло кредиту; 5282,23 грн. - відсотки; 4853,36 грн. - комісія за розрахункове обслуговування. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22635,59 грн. та судові витрати. У судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. За згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що 28 грудня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12500 грн. зі строком користування до 28 грудня 2013 року зі сплатою 20% річних. У порушення умов договору, відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 04 серпня 2014 року становить 22635,59 грн. та складається з: 12500 грн. - тіло кредиту; 5282,23 грн. - відсотки; 4853,36 грн. - комісія за розрахункове обслуговування. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва до [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що подружжя перебуває у шлюбі з 12.05.99 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини на думку позивача не має. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.05.99 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 492. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва до [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина. Позовні вимоги мотивує тим, що подружжя перебуває у шлюбі з 21.08.10 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, спільне господарство та сумісне проживання між сторонами припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини на думку позивача не має. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.08.10 року Відділом РАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1239. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 2 000 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 09 серпня 2008 року виконкомом Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 02, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейні відносини не склалися, сторони мають різні погляди на життя, сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, з червня 2013 року відповідач проживає з іншою жінкою, у зв'язку з чим збереження шлюбу є неможливим. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАГС, що змушує позивачку звернутись до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, обґрунтованих заперечень, заяви про визнання позову, чи клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем державної реєстрації відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2008 року виконкомом Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 02. Позивачка при укладенні шлюбу прізвище не змінювала (а.с.5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 28 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 69, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейні відносини не склались. Сторони з січня 2014 року проживають окремо, шлюбні відносини припинені, між ними склалися неприязні стосунки, спільне господарство не ведеться, у звязку з чим збереження шлюбу вважає неможливим та просить після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище- Михайлова. Позивачка в судове засідання не зявилась, в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, обґрунтованих заперечень, заяви про визнання позову, чи клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем державної реєстрації відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції в Сумській області, зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 69 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-15 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2012 року. Від сумісного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час разом не проживають, шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться, спільного майна не мають. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає не можливим. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 27 грудня 2003 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 2179. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач подала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 2179. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved