Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У січні 2014 року Публічне Акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі по тексту - ПАТ «Альфа Банк», позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, поручитель) про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.03.2007 року між Закритим Акціонерним товариством «Альфа Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] (далі по тексту - позичальник) було укладено Кредитний договір №490034341 (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 24170,30 доларів США. Відповідно до умов Договору, позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши позичальникові кредит, проте, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого у нього утворилась прострочена заборгованість за Договором. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №490034341-П (далі по тексту - Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Зважаючи на те, що позичальник свої зобов'язання стосовно умов повернення кредиту не виконує, а позивач вправі вимагати від відповідача стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам та пеню за невиконання умов договору, позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 527889,53 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду від 14.02.2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судове засідання, яке відбулося 23.07.2014 року, представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. У судовому засідання, яке відбулося 23.07.2014 року, представник відповідача [PERSON] заперечив з приводу задоволення позову, просив відмовити, зважаючи на те, що порука припинена з моменту настання строку виконання основного зобов'язання, позивач не звернувся до поручителя у встановлений законом строк, а тому позов не підлягає до задоволення. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 29.03.2007 року між Закритим Акціонерним товариством «Альфа Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено Кредитний договір №490034341, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 24170,30 доларів США (а.с. 5-6). Як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.12.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом - 8478,56 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 67769,13 грн., за відсотками - 6127,23 долари США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 48974,95 грн. (а.с. 19-20). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №490034341-П, відповідно до п. 3.1 якого, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків як солідарні боржники. Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до п. 5.3. Договору поруки, Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою Банку і діє до повного виконання зобов'язання боржника за основним договором. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30 березня 2012 р., сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За змістом положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, для припинення поруки має настати декілька умов: настання строку визначеного у договорі поруки або настання строку виконання основного зобов'язання; не пред'явлення вимог до поручителя протягом шести місяців з дня настання такого строку. При цьому строк настання виконання основного зобов'язання може настати у строк, визначений договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-68цс11 умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання зобов'язань за кредитним договором не може вважатись встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається із п. 1.1. Договору, Банк надає позичальнику кредит у сумі 24170,30 доларів США, а позичальник зобов'язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Договору та повернути кредит рівними частинами у терміни, визначені у графіку повернення, але в будь-якому випадку не пізніше 29.03.2013 року. У відповідності п. 1.2 Договору, у випадках, передбачених Договором або чинним законодавством України, позичальник зобов'язаний на вимогу Банку повернути кредит достроково. Як вбачається з матеріалів справи 27.08.2009 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто із [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 79257,61 грн., та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №490034341 звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль HYUNDAI TUСSON. Даний наказ набрав чинності - 01.10.2009 року, дата видачі судового наказу - 02.10.2009 року. Враховуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредитну, а тому строк виконання основного зобов'язання настав достроково, а саме після набрання законної сили судовим наказом, виданим 27.08.2009 року. У зв'язку з тим, що кредитор протягом шести місяців від 01.10.2009 року не пред'явив вимоги до поручителя, пред'явив її лише 17.12.2013 року (а.с.16), та шляхом подачі позову до суду 30.12.2013 року (а.с. 26), суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Альфа Банк» до [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки позивачем пропущено строк звернення з вимогою до поручителя.

Outcome: dismissed