Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про заборону приватизації ? частини земельної ділянки, посилаючись на те, що їй на праві спільної часткової власності належить 63/100 частин, а [PERSON] - 37/100 частин житлового будинку № 5. Наразі [PERSON] збирається відчужити належну їй частку будинку, а тому їй необхідно приватизувати земельну ділянку. Однак, як зазначала [PERSON], [PERSON] збирається приватизувати не 37/100 частин, а 50/100 частин земельної ділянки. 25 вересня 2013 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] було виділено ? частину земельної ділянки в зазначених межах у користування. Але при встановленні права власності [PERSON] має в першу чергу спиратися на закон, відповідно до якого вона має право на приватизацію 37/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], тобто пропорційно до її частки у праві спільної часткової власності жилого будинку. [PERSON] земельною ділянкою не користувалася. [PERSON] зазначала, що вона має право на першочергову купівлю іншої частки житлового будинку, та бажає викупити у [PERSON] її частку у спільній частковій власності. [PERSON] також зазначала, що приватизація [PERSON] земельної ділянки у розмірі 50/100 частин порушує не лише її інтереси, як співвласниці, а й інтереси її трьох неповнолітніх онуків, які проживають у вказаному будинку. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд заборонити [PERSON] приватизацію ? частини земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року було задоволено клопотання позивача [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Боярську міську раду Києво-Святошинського району Київської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у судовому засіданні не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що поданий позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 37/100 частин домоволодіння за адресою: Київська область, [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Право власності [PERSON] на вказану частину домоволодіння виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за реєстровим № 500 від 02 квітня 2012 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2010 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками жилого будинку [ADDRESS], по ? частині кожен. Вказаним рішенням за [PERSON] визнано право власності на 37/100 частин будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, [ADDRESS], та виділено йому в користування приміщення: коридор № 2-1 площею 3,0 кв.м. вартістю 2192,00 грн.; ванну № 2-2 площею 2,8 кв.м. вартістю 2046,00 грн.; туалет № 2-3 площею 0,8 кв.м. вартістю 585,00 грн.; кухню № 2-4 площею 5,3 кв.м. вартістю 3873,00 грн.; кімнату № 2-5 площею 11,7 кв.м. вартістю 8551,00 грн.; кімнату № 1-4 площею 16,9 кв.м. вартістю 12351,00 грн., загальною площею 40,5 кв.м., вартістю 29598,00 грн.; надвірні будівлі та споруди - ганок вартістю 209,00 грн.; гараж вартістю 6123,00 грн.; частина огорожі вартістю 6913,50 грн., разом - 13245,50 грн. За [PERSON] визнано право власності на 63/100 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], Києво-Святошинський район, Київської області, виділивши їй у користування приміщення: коридор № 1-1 площею 10,7 кв.м. вартістю 7820,00 грн.; коридор № 1-2 площею 5,6 кв.м. вартістю 4093,00 грн.; кімнату № 1-3 площею 10,9 кв.м. вартістю 7966,00 грн.; кімнату № 1-5 площею 11,6 кв.м. вартістю 8478,00 грн.; ванну № 1-6 площею 2,9 кв.м. вартістю 2119,00 грн.; кухню № 1-7 площею 6,4 кв.м. вартістю 4677,00 грн.; туалет № 1-8 площею 1,0 кв.м. вартістю 731,00 грн.; умивальник № 1-9 площею 0,9 кв.м. вартістю 658,00 грн.; коридор № 1-10 площею 3,9 кв.м. вартістю 2850,00 грн.; кімнату № 1-11 площею 15,0 кв.м. вартістю 10963,00 грн.; кімнату № 1-12 площею 11,7 кв.м. вартістю 8551,00 грн., загальною площею 80,6 кв.м., вартістю 58906,00 грн.; надвірні будівлі та споруди: балкон вартістю 366,00 грн., ганок вартістю 141,00 грн., погріб вартістю 2390,00 грн., сарай вартістю 2816,00 грн., альтанка вартістю 476,00 грн., басейн вартістю 1244,00 грн., ? частина огорожі вартістю 6913,50 грн., разом - 14346,50 грн. Також вказаним рішенням було виділено [PERSON] та [PERSON] у відокремлене користування земельну ділянку [ADDRESS], із визначенням меж кожної виділеної частини. З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] доводиться матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вимогами ч. 2, ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши матеріали справи та додані до позовної заяви докази, суд дійшов наступного висновку. Крім посилань у позовній заяві позивача [PERSON] в матеріалах справи відсутні будь-які матеріальні докази, які б належним чином підтверджували намір [PERSON] приватизувати саме 50/100 частин земельної ділянки, а не 37/100, на які вона має право за законом. Порушення прав та інтересів [PERSON] з боку [PERSON] також не доведено, як і не надано підтвердження того, що відповідач [PERSON] збирається відчужити належну їй частку житлового будинку та земельної ділянки із порушенням переважного права [PERSON] на купівлю частки у спільній частковій власності. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем [PERSON] вимоги не підтверджені наявними в матеріалах справи доказами. Окрім того, у поданому позові позивач [PERSON] просила суд заборонити [PERSON] приватизацію ? частини земельної ділянки. Однак, чинним законодавством України закріплено, що право на приватизацію є одним із способів набуття права власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Однак, позивач [PERSON] просила суд заборонити [PERSON] здійснювати передбачене чинним законодавством України право на приватизацію земельної ділянки, при цьому не надаючи жодного доказу про порушення чи невизнання її немайнового чи майнового права чи інтересу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON], третя особа [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про заборону приватизації ? частини земельної ділянки, у зв'язку із недоведеністю заявлених позивачем вимог.

Outcome: dismissed