Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 вересня 2001 року. Від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу негативна поведінка відповідача, який залишив сім»ю та перейшов жити до іншої жінки. З червня цього року вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Належним чином повідомлений про час розгляду справи відповідач у судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача та, враховуючи думку позивачки, постановити заочне рішення. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Від шлюбу подружжя має двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 5, 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач, який змінив своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у судове засідання не прибув, його позиція щодо зміни прізвища на дошлюбне не відома, то суд вважає, що йому слід залишити теперішнє прізвище. Оскільки неповнолітні діти сторін проживають з матірю, спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, то суд вважає за необхідне дітей залишити проживати з позивачкою. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved