Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 березня 1999 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4211, а саме житлового будинку з надвірними спорудами № 4 по вул. 28 Червня у с. Броска Ізмаїльського району на суму у розмірі 3\~717,00. Договір був посвідчений старшим експертом Одеської товарної біржі відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв станом на момент укладення договору, а 26 березня 1999 року право власності на житловий будинок було зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ». На момент підписання вказаного договору, проведений повний розрахунок за нерухоме майно та продавцями отримано всю зазначену в договорі суму. Оскільки, умови вказаного договору купівлі-продажу було виконано сторонами, позивач просив визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2017 року відповідача [PERSON] було замінено на належного відповідача [PERSON] (а.с.56). 28 січня 2019 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відповідача [PERSON] було замінено на належного відповідача [PERSON] сільську раду Одеської області. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Від представника [PERSON] сільської ради до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський р-н, с. Броска, вул. 28 Червня, 4 (а.с.4-5). Вказаний договір було зареєстровано у представництві Одеської товарної біржі у м. Ізмаїл 25 березня 1999 року за № 4211. Усі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі виконано, грошовий розрахунок по даному договору здійснено, про що свідчить п.5 договору. Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Станом на 2019 рік договір нотаріально не посвідчено. Згідно ст.71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст.80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, і позивач не знав про порушення свого права, суд приходить до висновку про можливість визнання причини пропуску строку позовної давності поважною. На підставі викладеного,

Outcome: approved