Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 3-5). Позивач та 3 особа в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляду справи без участі позивача та 3 особи, підтримують позовні вимоги і просять суд позов задовольнити. Представник відповідача Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, заперечень на позов не має, просить позовні вимоги задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, [INFO] помер [PERSON], про що 3 квітня 2014 року зроблено актовий запис за № 2 Олександрівською сільською радою Ізюмського району Харківської області та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 13). Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року; законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»; іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належить на праві приватної власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 13 липня 2010 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 07 липня 2010 року № 4 (а.с. 10). Крім цього підтверджуються зазначені факти: технічним паспортом, виготовленим 30.12.2015 р. КП «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району», де зазначено характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 18-20); довідкою виконкому Олександрівської сільської ради від 29.09.2014 р. № 183, де зазначено, що [PERSON] проживав та був зареєстрований на день смерті у вказаному будинку за адресою: [ADDRESS], з 23.04.1981 року по день смерті, разом з ним були зареєстровані і проживали дружина [PERSON] з 04.01.1979 року та дочка [PERSON] з 16.01.1988 року (а.с. 14). Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], є його дочка - позивач [PERSON] (а.с. 11), та дружина - 3 особа [PERSON] Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом або за заповітом не має. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. 30.09.2014 року зареєстрована спадкова справа № 52/2014 після смерті [PERSON], [INFO], померлого [INFO]. До нотаріуса надійшли наступні заяви: від дружини спадкодавця [PERSON] про відмову від спадщини після смерті чоловіка від 29 вересня 2014 року на користь його дочки [PERSON]; від доньки спадкодавця [PERSON] від 23 листопада 2014 року про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Вбачається, що заяв від інших спадкоємців до нотаріуса не надійшло (а.с. 12, 15, 16, 30). 23 листопада 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], [INFO], померлого [INFO], на земельні ділянки (а.с. 17). На підставі Закону України «Про нотаріат», гл. 10 розділу ІІ Порядку [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку із відсутністю реєстрації вказаного будинку на ім'я спадкодавця. Рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане звідмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Таким чином, незважаючи на те, що у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, враховуючи наявність письмових доказів, а також технічного паспорту, складеного за результатами інвентаризації, суд вважає, що після смерті [PERSON], [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], вартістю 171 тис. 142 грн (а.с. 21). Вказане майно входить до складу спадщини та позивач має право на визнання за нею право власності у вказаному вище порядку. У задоволенні позовних вимог відповідач та 3 особа не заперечували (а.с. 27, 32). Порушень чиїх або законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд, які позивач сплатила за судовий збір, не компенсується їй у зв'язку із вимогами про це позивача (а.с. 2).

Outcome: approved