Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). На обґрунтування позову було зазначено, що Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2015 р. у справі № 759/13144/15 позов [PERSON] до [PERSON] , задоволено, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 750 гривень на кожну дитину, щомісячно, з 21.05.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття. Внаслідок несплати аліментів відповідачем, утворилась заборгованість в розмірі 52983,87 гривень. Діти проживають разом із матір`ю і перебувають на її утриманні, навчаються у ліцеї «ЕКО» № 198 Святошинського району м. Києва, відвідують заняття музики. Батько участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Навчання потребує додаткових фінансових витрат, тому, позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили збільшити розмір аліментів на дитину. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав зазначених у поданому ним відзиві. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Рішенням Святошинського районного суду. м. Києва від 05.11.2015 р. у справі № 759/13144/15 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, вирішено стягнути з останнього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 750 гривень на кожну дитину, щомісячно, з 21.05.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 4). Внаслідок несплати аліментів відповідачем, утворилась заборгованість у розмірі 52983,87 гривень, що підтверджується довідкою від 01.08.2018 р. (а.с. 5). Діти проживають разом із матір`ю і перебувають на її утриманні, навчаються у ліцеї «ЕКО» № 198 Святошинського району м. Києва, відвідують заняття музики (а.с. 7-11). Відповідно до ст. 3. Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.12.1991 р. у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) мати, батько мають рівні, права та обов`язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По - перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 08.01.2009 р., заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16.07.2015 р., заява № 10383/09). Відповідно до ч. 1ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.12.1989 р, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже, можливість вибору способу присудження аліментів,з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. ст. 182, 184 СК України). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 05.02.2014 р. у справі за № 143цс13, якою встановлено, що змінювати розмір аліментів можливо шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У позовній заяві позивач просить суд про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, діти навчаються у Ліцеї «ЕКО» № 198, Київській дитячій музичній школі № 29, перебувають на диспансерному обліку з 2011 року в КНП «ЦПМСД № 2» та потребують матеріальної допомоги. Згідно довідки ПФУ від 05.03.2019 р. відповідачу нарахована заробітна плата за 2018 рік у розмірі 49535,80 гривень, за 2019 рік 12333,33 гривні (а.с. 26). На теперішній час, у зв`язку зі змінами, внесеним до СК України Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 р., отримувач аліментів на свій розсуд має право визначати спосіб стягнення аліментів, а також просити про їх збільшення, що має бути здійснено за рішенням суду. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня -2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Так, в даному випадку, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 становить з 01.01.2019 р. 1 013,5 грн. Між тим, відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т. ч. і обов`язку її утримання. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме, розмір і спосіб підлягають зміні із з твердої грошової суми у розмірі 750 гривень на місяць на 1/3 частки заробітку платника аліментів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з того, що такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на нього як батька. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін по справі та чинному законодавству. Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial