Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У серпні місяці 2017 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до в суду, який мотивує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради за № 175 від 30.03.2005 року «Про надання житлової площі громадянам міста» [PERSON], начальнику Хмельницької дистанції колії включено в склад службових та надано двокімнатну квартиру [ADDRESS]/1у м. Хмельницькому, житловою площею 24,7 кв.м., складом сім»ї 2 чоловіки. На квартирному обліку перебував з 20.09.2004 року. 22квітня 2005 року [PERSON] отримав ордер на означену квартиру серії ХМН № 000155. Він є сином [PERSON] та з 01.07.2005 року безперервно зареєстрований та до цього часу постійно проживає у вищевказаній квартирі. 31 грудня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 220831 від 02.01.2014 року. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, він є єдиним спадкоємцем померлого за законом, який в силу спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті (ч.3 ст. 1268 ЦК України) прийняв спадщину. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 149 від 13.03.2014 року договір найму на вказану квартиру переоформлено на його сина, [PERSON], котрий зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS]. Після смерті батька він звернувся із заявою до управління комунального майна Хмельницької міської ради з питання приватизації вказаної квартири. Однак, листом № 745 від 29.ґ07.2014 року управління комунального майна йому повідомило, що будинок по вулиці Північній, 113/1 у м. Хмельницькому не належить територіальній громаді міста. Згідно відповіді Міністерства інфраструктури України № 10026/16-10 від 13.10.2016 року багатоквартирний житловий будинок № 113/1 по вулиці Північній у м. Хмельницькому не перебуває на балансі підприємства. Відповідно Жмеринське будівельномонтажне експлуатаційне управління БМСУ 7/1011 від 11.10.2016 року багатоквартирний житловий будинок № 113/1 по вулиці Північній у м. Хмельницькому та земельна ділянка, на якій він розташований на балансі підрозділу відсутня. Квартира його батьком набута у володіння на підставі рішення та виконавчого комітету та ордеру, тобто добросовісно, строк володіння нею [PERSON] обраховується з 22 квітня 2005 року, майже дев»ять років. Виходячи з рішення виконавчого комітету № 149 від 13.03.2014 року квартира знаходилась у його володінні, і до цього часу перебуває в його володінні, тому давність володіння становить більше 12 років. Воно є відкритим і безперервним. Просить визнати за ним право власності на означену квартиру за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що квартира набута ним у володіння [PERSON] у 2005 році на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради та ордера. Позивач,який заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння , час протягом якого цим майном володів його батько, спадкоємцем якого він є. Представник Хмельницької міської ради в судовому засіданні заявлених вимог не визнала. Суду пояснила, що означений будинок до комунальної власності не відноситься. Представник публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» заявлених вимог [PERSON] не визнала. Суду пояснила, що житловий будинок № 113*/1 у м. Хмельницькому та земельна ділянка на балансі виробничого підрозділу Жмеринського будівельно-монтажного експлуатаційного управління не перебуває. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що на підставі ордера серії ХМН № 000155, виданого виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 22 квітня 2005 року [PERSON] надано службову двокімнатну квартиру за 32 в будинку № 113/1 по вулиці Північній у м. Хмельницькому складом сім»ї 2 чоловіки сина [PERSON]. На підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.12.2006 року за № 1000 двокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 24.7 кв.м., задовольнивши клопотання Жмеринської дирекції залізничних перевезень Південно-Західної залізниці виведено із розряду службових 31 грудня 2013 року [PERSON] помер. Згідно з рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 149 від 13.03.2014 року після смерті наймача квартири договір найму на вказану квартиру переоформлено на його сина, [PERSON], позивача по справі, котрий значиться зареєстрованим та проживає у ній з 01 січня 2005 року. Позивач звернувся із заявою до управління комунального майна Хмельницької міської ради щодо приватизації вказаної квартири, проте йому було відмовлено листом за № 745 від 28.07.2014 року на підставі п.1 ст.8 Закону України «про приватизацію державного житлового фонду», з тих підстав, що квартира в комунальній власності не перебуває. Позивач обгрунтовує поданий позов тим, що квартира [ADDRESS] набута батьком позивача [PERSON] у 2005 році на підставі рішення виконавчого комітету та ордера, а він як спадкоємець померлого з часу смерті батька продовжує володіти означеною квартирою до цього часу. Тому є підстави для визнання права власності на неї на підставі вимог статті 344 ЦК України за набувальною давністю. Проте, з такою позицією позивача та його представника погодитися не можна з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, або рухомим майном протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Позивач [PERSON] весь час був обізнаний про те, що він, як і його батько, [PERSON], перебували у спірній квартирі на правах квартиронаймачів, що у судовому засіданні представником позивача не спростовано. Натомість, означені обставини підтверджуються рішеннями Хмельницької міької ради наданих представником позивача. Сам по собі факт користування майном не є підставою виникнення права власності за набувальною давністю, За таких обставин суд вважає, що [PERSON] не доведено факту добросовісного володіння чужим майном. Наявність прописки (реєстрації) сама по собі не підтверджує право власності чи володіння майном. При цьому слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Пункт 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 звертає увагу, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 214 ЦПК України). Фактично з матеріалів справи відслідковується, що квартира ніколи не перебувала у власності фізичних осіб, зокрема, [PERSON]Л, а відтак не може виникнути право власності на неї і в особи, яка користується цієї квартирою безперервно протягом 10 років на підставі договору найму, навіть у випадку втрати зв»язків із цим приміщенням законним користувачем квартири [PERSON] у зв»язку із смертю. Отже, сама квартира не може бути об»єктом набувальної давності у розумінні ст. 344 ЦК України, оскільки не мається її реєстрації як об»єкта приватної власності, вона є власністю територіальної громади, та в такому разі не може виникнути права власності на неї і у добросовісного користувача за давністю володіння. Набувальна давність за цим законом поширюється на випадки, коли таке володіння майном фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Натомість, наявність у володільця певного юридичного титулу договору найму, як у нашому випадку, виключає застосування набувальної давності. Як установлено судом, і цього не заперечують сторони, що [PERSON] не був власником означеної квартири, не став таким і позивач. Такі обставини підтверджені представником позивача в ході судового розгляду та здобутими в ході судового розгляду справи ордером про надання службової квартири [PERSON], рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради за № 149 від 13.03.2014 року про переведення обов»язків наймача [PERSON] За наведених підстав у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed