Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У\~ серпні 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом [PERSON], померлої 25 квітня 2012 року, право власності на земельну ділянку, площею 3,1878 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільради Васильківського району Київської області та належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 978884-15396, виданого Васильківською райдержадміністрацією 14 жовтня 2008 року [PERSON], право на яку рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області було визнане за [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25 квітня 2012 року померла його мати [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала заповіт. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої ввійшли житловий будинок та земельні ділянки. Однак, постановою від 26 липня 2016 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,1878 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221489000:03:001:0053, оскільки державний акт на право власності на дану земельну ділянку [PERSON] за життя не отримала. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, та уточнив позовні вимоги, а само просив визнати за ним право власності на 2/3 земельної ділянки\~з кадастровим номером 3221489000:03:001:0053 після смерті матері [PERSON] Відповідач [PERSON], як вбачається з довідки № 168, наданої дружиною, в судове засідання явитися не може за станом здоровя, оскільки є інвалідом ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Васильківського району Київської області в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 27) Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.04.2012 року померла [PERSON], про що зроблений актовий запис № 08, даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ОК №\~251239, видане\~\~13 червня 2012 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.\~5). Відповідно до заповіту від 01 вересня 2009 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїм синам: [PERSON] 2/3 частки та [PERSON] 1/3 частки (а.с. 7). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є, відповідно до ст. 1235 ЦК України, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Позивач у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини подав заяву до Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області, тобто фактично прийняв спадщину (а.с. 31). Як вбачається з рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2009 року, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 3,1878 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221489000:03:001:0053, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 978884-15396, виданого 14.10.2008 року [PERSON] на підставі розпорядження Васильківської райдержадміністрації від 17.04.2007 року № 250 в порядку спадкування за законом після померлого 18.02.2008 року чоловіка [PERSON] (а.с.102). Однак позивачу у видачі\~\~свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено оскільки не подано державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.\~10). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Як роз'яснено п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30\~травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування»\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами те, що рішенням суду за [PERSON] до її смерті було визнано право власності на вказану земельну ділянку, вона користувалася нею, однак не здійснила державну реєстрацію права власності та не отримала державний акт на власне імя, а тому позивач реалізувати своє право на оформлення спадщини не може, в зв'язку з відмовою приватного нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину, то до позивача переходить право власності на 2/3 частини вказаної земельну ділянки за загальними правилами спадкування. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності [PERSON] спірної земельної ділянки, яку померла фактично прийняла за рішенням суду, але за час свого життя не встигла оформити свого права, в звязку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 2/3 частини спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного та

Outcome: approved