Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

У серпні 2017 року представник позивача звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, яку згодом уточнила і звернулась до відповідача [PERSON] відділ ДВС м. Камянське Головного Територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, третя особа - ПАТ КБ «Приватбанк» про скасування арешту майна та заборони його відчуження, в уточненому позові зазначила, що 29 серпня 2014 року суддею постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» [PERSON] було прийнято Рішення по справі № 4448/2014, за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № SAMDN50000036476207 від 05 жовтня 2010 року у сумі 21920,07 грн. та витрати по оплаті третейського збору в сумі 500 грн., що разом складає 22420,07 грн. 24 березня 2015 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська на підставі вказаного вище Рішення Третейського суду був виданий Виконавчий лист у справі № 200/3727/15-ц, згідно якого, 04.01.2016 року Головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 49771168, про примусове виконання Виконавчого листа. 05.01.2016 року Постановою Головного державного виконавця Присяжною К.В. у вказаному виконавчому провадженні, постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить Боржнику [PERSON], та заборонити відчуження цього майна. Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2016 року (справа №200/4573/16-ц), Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 29.08.2014 року у справі № 4448/2014 було скасовано на підставі Заяви Представника [PERSON] «про скасування Рішення Третейського суду». Після одержання вказаної Ухвали Позивач звернувся до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про скасування заходів примусово виконання та закінчення виконавчого провадження, де йому повідомили, що державним виконавцем була винесена Постанова про повернення виконавчого документа Стягувачу у зв'язку із несплатою останнім авансового внеску за відкриття провадження, внаслідок чого провадження було повернуте без виконання та закінчене, але заходи примусового виконання є чинними та не можуть за таких обставин бути скасовані державним виконавцем. Таким чином права Позивача як власника майна є порушеними, оскільки [PERSON] ВДВС м. Кам'янське безпідставно відмовляє у задоволенні заяви Позивача про скасування арешту майна. Тому просить суд, зняти арешт з вказаного нерухомого майна. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви в яких просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без їх участі, без застосування технічних засобів. В судове засідання представники відповідача [PERSON] відділу ДВС м. Камянське Головного Територіального управління юстиції в Дніпропетровській області та третьої особи не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач на адресу суду направив листа, в якому просив суд розглянути справу без участі їх представника, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень учасниками процесу відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, згідно до вимог ст. 158 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року суддею постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» [PERSON] було прийнято Рішення по справі № 4448/2014, за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» яким позовні вимоги були задоволені, та було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № SAMDN50000036476207 від 05 жовтня 2010 року у сумі 21920,07 грн. та витрати по оплаті третейського збору в сумі 500 грн., що разом складає 22420,07 грн. 24 березня 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вказаного вище Рішення Третейського суду був виданий Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська Виконавчий лист у справі № 200/3727/15-ц. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі виданого виконавчого листа, 04.01.2016 року Головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 49771168, про примусове виконання Виконавчого листа. Згідно Постановою Головного державного виконавця Присяжною К.В. від 05.01.2016 року було накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу, [PERSON], та заборонено відчужувати це майно. Згідно Ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2016 року (справа №200/4573/16-ц), Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 29.08.2014 року у справі № 4448/2014 було скасовано. Як вбачається з матеріалів справи, позивач після одержання Ухвали від 30.06.2016р. звернувся до відповідача, [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про скасування заходів примусово виконання та закінчення виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець виніс Постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу у зв'язку із несплатою останнім авансового внеску за відкриття провадження, внаслідок чого провадження було повернуте без виконання, але заходи примусового виконання є чинними та не можуть бути скасовані державним виконавцем, для зняття арешту потрібно звертатись до суду за захистом своїх справ. Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що арешт з майна боржника знімається у разі повернення виконавчого документа Стягувачу тільки у випадках повернення за таких підстав: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (п. І ч. І ст. 37 Закону); стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення (п.3 ч.І ст. 37Закону); запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру, частини першої цієї статті арешт з майна знімається (п. 11 ч.1 ст. 37 Закону). Суд враховує, що [PERSON] відділ ДВС Дніпродзержинського ШУЮ повернув Виконавчий лист № 200/3727/15-ц стягувачу не з підстав передбачених п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому дійсно у відповідача на той час були відсутні законні підстави для зняття арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду. Як вбачається з Довідки від 29.12.2016 року, станом на 29.12.2016р. заборгованість позивача, [PERSON] перед третьою особою, ПАТ «КБ «ПриватБанк» за Договором № SAMDN50000036476207 від 05 жовтня 2010 року, щодо примусового стягнення якої було відкрито виконавче провадження № 49771168, в рамках якого було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, повністю погашена. Згідно ч. І ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також, провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи те, що заборгованість позивача перед відповідачем відсутня, Рішення суду на підставі якого державним виконавцем було накладено арешт на все майно позивача скасовано, а виконавче провадження в межах якого накладено арешт є закінченим, арешт, який був накладений Постановою Головного державного виконавця Присяжною К.В. від 05.01.2016 року на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу [PERSON] з забороною його відчуження, застосовувався з метою забезпечення виконання рішення суду, яке скасовано, виконавче провадження по якому закрито, а тому вимоги позивачів підлягають задоволенню. З огляду на зазначене та

Outcome: approved