Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У січні 2015 року позивачка звернулася до суд з позовом до Маріупольської міської Ради, про визнання права власності за померлим [PERSON] її батьком самочинно зведеного житлового будинку літ. «А-1», «а/п погреб під частиною будівництва, «а-1» прибудова, прибудови нежитлової «літ.А1-1», вбиральні літ. «В-1»ганок літ. «а1» та «а1», вимощення літ. «1», огорожі № 1,№2,№ 3, що розташоване у [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування, після смерті [PERSON], померлого [INFO] на домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] 16.03.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] що розташований за адресою : [ADDRESS] , а саме житловий будинок лит.А-1 -59,40 кв.м., погріб під частиною будівлі літ. а/п -7,70 кв. м., прибудова а-1-9,90 кв.м., нежитлова прибудова А1-1, 30,30 кв.м, вбиральня В-1 - 1,20 кв.м.. В судовому засіданні позивачка пояснила, що її батько [PERSON] помер [INFO], вже понад 10 років вона мешкала разом з батьком за адресою [ADDRESS]. Після смерті батька вона незмогла прийняти спадщину, так як документи на будинок батьком були неналежним чином оформлені. Постановою Державного нотаріуса від 16.12.2014 року їй було відмовлено у видачя свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, за адресою: [ADDRESS]. Просить суд згідно діючого законодавства, та з урахуванням що всі споруди домоволодіння були збудовані до 05 серпня 1992 року задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, так як батько позивачки [PERSON] не отримав документів на право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки із протоколу № 21 від 02 листопада 1960 року засідання комісії виконкому Іллічівського Районної Ради - [PERSON] під будівництво відводилася земельна ділянка по [ADDRESS]. Також виділення земельної ділянки було оформлено договором про надання земельної ділянки в безстрокове користування від 09.06.1961 року, який був нотаріально посвідчений. Батьком позивачки - [PERSON] було збудовано будинок з надвірними прибудовами, згаданий будинок з надвірними прибудовами належав померлому [PERSON] на підставі рішення комісії виконкому Іллічівської районної Ради від 02.11.1960 року. Та договору про безстрокове користування земельною ділянкою від 09.06.1961 року. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO], актовий запис про смерть № 770 від 13 червня 2014 року складений Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції. Згідно техничного паспорту житловий будинок з прибудовами за адресою [ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження позивачки [PERSON] її дівоче прізвище [PERSON], її батьками вказані [PERSON] та [PERSON], актовий запис №227 від 16.02.1959 року складений Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції. 29.04.1979 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], актовий запис № 863 від 29.04.1979 року складений Міським відділом РАЦС м. Макіївки Донецька область. Згідно паспорта громадянки України позивачка [PERSON], [INFO] зареєстрована з 02.07.2005 року за адресою [ADDRESS]. (а.с.8) Згідно відповіді третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 06.04.2014 року, № 540/0116 спадкова справа після смерті [PERSON] померлого [INFO] була заведена, за спадком звернулася донька померлого [PERSON] Мати позивачки [PERSON] померла [INFO], брат позивачки [PERSON] помер [INFO]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2014 року за № 2417/02-31вбачається, що у померлого [PERSON] відсутні документи про право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] Та згідно повідомлення Маріупольського БТІ житловий будинок 115, який знаходиться в [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв право на спадкування переходить до спадкоємців за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). 15.04.2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року», який на даний час вже є діючим. Вищевказаним Законом введено спрощену процедуру оформлення права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Перелік об»єктів, які не є самочинним будівництвом, наведено у п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентарізації об»єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства будівництва від 24.05.2001 року № 127. «Для садибних, дачних та садових будинків не вважається самочинним будівництвом:…- індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05 листопада 2014 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації складено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] у якому визначено рік побудови житлового будинку та споруд до нього 1976 рік. Таким чином судом встановлено, що будівництво житлового будинку за адресою [ADDRESS] було закінчено у 1976 році. 5 серпня 1992 року на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництвапостановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року») Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319, від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи те, будинок [PERSON] було збудовано у 1976 році, він відповідає технічним нормам, перебуває у доброму технічному стані, а також те що [PERSON] з 2005 року мешкає в будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved