Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У січні 2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якому просив встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу від 05 січня 1999 року (ААР № 705731), посвідченого приватним нотаріусом Соляник А.В., та зареєстрованого у реєстровій книзі № 133 за реєстровим №17710 від 09.02.1999 року, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якому власником зазначено [PERSON] , гр-н. Росії, що мешкає п.Панаєвськ Ямальського р-ну Тюменської області.В обґрунтування заяви вказав, що він проживав у м.Полтава та у 1999 році придбав квартиру [ADDRESS] , про що було укладено договір купівлі - продажу від 05.01.1999 року (ААР №705731), посвідчений приватним нотаріусом Соляник A.B. При укладенні даного договору, що являється правовстановлюючим документом, прізвище заявника було зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] » у зв`язку із переведенням його на українську мову нотаріусом. Так як заявник постійно проживає на території України, з метою отримання тимчасового посвідчення, ним 22.11.2018 року було повторно отримано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 22.11.2018 року, в якому Полтавським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в графі «Прізвище» відображено « [PERSON] ». Після цього, заявник отримав тимчасове посвідчення № [NUMBER] , видане Управлінням ДМС у Полтавській області 24.06.2019 року. З метою врегулювання питання внесення відомостей про квартиру заявника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію місця його проживання, він звертався до відповідних органів, де отримав усну відмову в зв`язку з невідповідністю наявних документів, що посвідчують особу та правоустановчих документів. Заявником отримано довідку від ЖК «Нафтовик» від 01.08.2019 року № 191 на підтвердження того, що з моменту купівлі квартири [ADDRESS] він постійно в ній проживає. 18.12.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Соляник А.В. яка посвідчувала договір купівлі-продажу від 05.01.1999 року, яка надала лист, в якому зазначила, що в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 1 за 1999 рік при реєстрації посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] містяться наступні відомості в графі 3 Реєстру щодо осіб, для яких вчинено нотаріальну дію покупцем зазначений [PERSON] , [INFO] , місце проживання: п. Панаєвськ, Ямальського району Тюменської області, громадянин Росії; в графі 4 Реєстру (документ, що встановлює особу громадянина, який звернувся для вчинення нотаріальних дій) зазначений паспорт [NUMBER] , виданий ВВС м. Кірово-Ченецька Кіровської області 17.07.1995 року. Отже у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні прізвища заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на володіння та користування житлом. Ухвалою суду від 03.01.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника управління, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Заінтересована особа - приватний нотаріус Соляник А.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина Російської Федерації від 15.06.2006 року прізвище заявника зазначено - [PERSON] (а.с. 5-7). Згідно договору купівлі-продажу від 05.01.1999 року ААР №705731, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). 22.11.2018 року заявником повторно отримано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 22.11.2018 року, в якому Полтавським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в графі «Прізвище» відображено « [PERSON] » (а.с. 9). 24.06.2019 року заявник отримав тимчасове посвідчення № [NUMBER] , видане Управлінням ДМС у Полтавській області, в якому його прізвище вказано - [PERSON] (а.с. 8). У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та немає можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи, та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обставини, на які посилається заявник у заяві, ніким не спростовані та знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги, викладені у заяві, підлягають до задоволення.

Outcome: approved