Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

У січні 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що Позивач є власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В належному позивачу будинку зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачі по справі, колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , повнолітні діти позивача - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем по справі [PERSON] було розірвано 15 травня 2008 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] виїхала разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] до м. Василівна. Запорізької області. Будь-які стосунки та спілкування з ними з того моменту припинилися. Таким чином, колишня дружина та діти не мешкають в будинку [PERSON] вже довгий час, а саме, більше десяти років. Відповідачі залишаються зареєстрованими у зазначеному будинку та не бажають знятись з місця реєстрації проживання добровільно. А також, враховуючи те, що відповідачі фактично в будинку не проживають, позивачу доводиться нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що для нього є збитковим та виникають інші перешкоди в реалізації його права, як власника. [PERSON] має невеликий нестабільний заробіток, вимушений постійно шукати додатковий підробіток, щоб утримувати домогосподарство. Тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху для приведення у відповідність з вимогами ст.175 ЦПК України. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2020 року відкрито провадження у цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Лугівська сільська рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав письмову заяву, справу просить розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачами суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. Представник третьої особи Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області також у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] , [INFO] , повнолітні діти позивача - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS] (Житловий будинок) (а.с.14). Разом з тим, Позивач не надав суду доказів, що він є власником вказаного Житлового будинку. Згідно довідки Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області від 23.12.2019 №391, Житловий будинок належить не Позивачеві, а іншій особі - [PERSON] (а.с.14). Надані суду докази, що позивач [PERSON] є головою господарства в [ADDRESS] , що [PERSON] замовив виготовлення Технічного паспорту на Житловий будинок (а.с.4,5), не є правовстановлюючими документами на Житловий будинок. Також Позивачем не надано жодного доказу, що він несе витрати по утриманню Житлового будинку. Оскільки Позивачем не доведено, що він є власником Житлового будинку, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо захисту у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Також суд не стягує з відповідачів понесені Позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed