Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

У серпні 2017 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 18.07.2014 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв`язку з чим просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14 417,95 грн., з яких: 391,40 грн. - заборгованість за кредитом, 9 863 грн. - заборгованість по процентам, 3 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 662,76 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду (суддя Цокол Л.І.) від 17 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 26 лютого 2018 року (а.с. 48). 11.05.2018 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов (а.с. 60-62), згідно з яким просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність у неї заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі. Крім того, зазначила про пропуск спеціального та загального строків позовної давності та в зв`язку з цим просила відмовити у задоволенні позову. 11.07.2018 та 1.08.2018 року представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив (а.с. 73-80, 104-107), згідно з якою зазначила про належність та достатність доказів, що підтверджують укладення з відповідачем кредитного договору та отримання нею кредиту, а також неналежне виконання взятих на себе за договором зобов`язань з повернення кредиту та процентів. Крім того зазначила, що строк позовної давності дотримано при зверненні до суду. На підставі повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 1.02.2019 року справу розподілено для розгляду судді Батрин О.В. (а.с. 116) Ухвалою суду від 05.02.2019 прийнято вказану цивільну справу до провадження та ухвалено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 119). Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.07.2014 відповідач [PERSON] отримала у позивача ПАТ КБ «Приват Банк» кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки 05/2018 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Факт укладення кредитного договору відповідач підтвердила своєю згодою на те, що підписана нею Анкета- заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір (а.с. 7,8,9-32). Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Отже, доводи відповідача про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують факт укладення вказаного кредитного договору між нею та позивачем, а також її обізнаність з умовами кредитування є безпідставними, оскільки спростовуються викладеним та випискою по рахунку, з якої вбачається, що відповідач до певного часу виконувала свої зобов`язання за кредитом, а тому була обізнана про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст. 526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Разом з тим, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, зокрема, з погашення суми кредиту, процентів відповідачем не були виконані, в зв`язку з чим станом на 31.01.2017 у останньої утворилась заборгованість. Згідно з наданим представником позивача розрахунку, правильність якого перевірена судом, та виписки по рахунку станом на 31.01.2017 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 417,95 грн., з яких: 391,40 грн. - заборгованість за кредитом, 9 863 грн. - заборгованість по процентам, 3 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 662,76 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6, 81-86). Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту та процентів за кредитним договором, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 391,40 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 9 863,79 грн. підлягають задоволенню. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За розрахунком позивача відповідачу нараховано штрафи в розмірі 500 грн. та 662 грн. 76 коп., що разом складає 1 162 грн. 76 коп. У позові зазначається про необхідність стягнення пені та комісії в розмірі 3 000 грн. Із самого розрахунку вбачається, що сума 3 000 грн. є і пенею, і комісією. При цьому, суд вбачає підстави для задоволення вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 1 162 грн. 76 коп. та про відмову у стягненні комісії та пені сумі в розмірі 3 000 грн. з огляду на таке. Положеннями «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, а також сплата пені у разі прострочення виконання зобов`язання. У Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 висловлена наступна правова позиція: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про не дотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на викладене, суд вважає, що в частині позовних вимог про задоволення вимог про стягнення пені та комісії на суму 3 000 грн. слід відмовити з огляду на зазначені вимоги законодавства та правову позицію Верховного Суду України. При цьому, позивачем не доведено яка частина з 3 000 грн. є пенею, а яка комісією та не надано суду переліку послуг, які надавались банком в обґрунтування розрахунку комісії. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 391,40 грн., заборгованості за процентами в розмірі 9 863,79 грн. та 1 162 грн. 76 коп. штрафу, що разом складає 11 417 грн. 95 коп. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до спливу строку позовної давності: дія картка зі встановленим кредитним лімітом до 05.2018 року, а позивач звернувся до суду з позовом 22.08.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 11 417 грн. 95 коп., що становить 79,19% від заявленої ціни позову 14 417 грн. 95 коп. У зв`язку з цим, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 267 грн. 04 коп. (79,19% від 1 600 грн.) відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial