Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У серпні місяці 2013 року позивач за первісним позовом звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання договору дарування недійсним та пояснила суду ,що з листопада місяця 1995 року перебувала з відповідачем № 1 в фактичних шлюбних відносинах. 18 червня 2013 року шлюб було розірвано за рішенням Чорнобаївського районного суду та проводиться розподіл спільно нажитого в шлюбі майна. 27 лютого 2008 року між відповідачами ,тобто її колишнім чоловіком та його матірью,було укладено договір дарування грошей за змістом якого ,мати останнього подарувала її чоловікові гроші в сумі-65 000/шістдесят п»ять/ тисяч гривень за ,які він придбав автомобіль ,,Тойота,, д.н. [NUMBER] який на думку позивача являється майном набутим за час шлюбу та підлягає розподілу . Враховуючи ,що відповідач № 1 не погоджується з поділом придбаного транспортного засобу так, як вважає автомобіль його особистою приватною власністю ,позивач вирішила звернутись до суду з даними позовними вимогами . В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги свого довірителя та просить їх задовольнити в повному обсязі та стягнути на її користь з відповідачів понесені нею судові витрати. Представник відповідачів в судове засідання з»явився та не визнав заявлені позовні вимоги, просить відмовити в їх задоволенні ,а сам відповідач № 1 звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача ,про визнання договору дарування грошей дійсним . В судовому засіданні його представник підтримав позовні вимоги свого довірителя та звернув увагу на те ,що позивач за первісним позовом пропустила визначений законом трьох річний термін позовної давності,що являється підставою для відмови в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, третю особу -приватного нотаріуса, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що в первісному позові позивачу [PERSON] має бути відмовлено. Зустрічні ж позовні вимоги відповідача № 1 підлягають до задоволення з наступних підстав. Змістом ч.1 п.2 ст.57 СК України закріплено положення про те,що майно набуте особою під час шлюбу на підставі договору дарування чи внаслідок спадкування /в редакції 2002 року/ ,являється виключно власністю цієї особи. Диспозицією ст.ст.257 та 267 ЦК України визначено строк позовної давності для відповідного звернення стороною до суду за захистом порушених прав та наслідки пропуску строку позовної давності.Змістом ст.ст.392 та 626,638 ч.1 ,640 ч.1 ЦК України 2003 року розкрито можливість власника майна пред»явити позов до суду про визнання його права власності ,якщо дане право не визнається ,або оспорюється ,визначсено поняття договору ,форму та порядок його укладення. В даному випадку позивачка за первісним позовом ,просить визнати вказаний договір дарування недійсним мотивуючи тим, що на час отримання в дар відповідачем № 1 коштів, вона перебувала з ним в шлюбі ,а отже дані кошти являються їх спільною власністю набутою під час шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що 27 лютого 2008 року між відповідачами №1 та № 2 було укладено договір дарування грошей у простій письмовій формі в розмірі-65000 /шістдесят п»ять тисяч/ гр.00 коп. (а.с.4) Суд вважає ,що факт дарування грошових коштів відповідачу № 1 його матір»ю 27.02.2008 року відбувся , що не оспорюється сторонами та підтверджено письмовими доказами по справі /а.с.32-34/. Судом також встановлено, що нотаріально договір дарування не був оформлений і вказана обставина підтверджується поясненням приватного нотаріуса в судовому засіданні На думку суду не є підставою для визнання договору дарування недійсним сам факт відсутності нотаріального посвідчення договору дарування, так як договір носив характер реального, судом встановлено, що гроші дарувателем обдарованому передавалися, а обдарованим вони були прийняті в дар. Відповідач № 1 зустрічному позові просить визнати договір дарування коштів дійсним, а У відповідності до ст. 392 ЦК України ,власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що гроші відповідачем № 2 були подаровані відповідачу № 1 ,а той прийняв дар, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, то суд визнає вказаний договір дарування дійсним, а кошти, які були йому подаровані ,являються лише його особистою власністю. Позивач за первісним позовом ,при зверненні до суду з позовом про визнання договору дарування грошей не дійсним ,не просить суд визнати поважною причиною пропуску строку позовної давності та поновити його, тому суд враховуючи клопотання представника відповідачів в цій частині вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову.Судові витрати відшкодуванню не підлягають ,як за первісним позовом так і за зустрічним ,в зв»язку з відмовою в задоволенні наявних позовних вимог за першим позовом та відсутності відповідного клопотання за другим.

Outcome: approved