Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Світоч» про стягнення орендної плати та податку за землю. Позов мотивовано тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,44 га, розташована на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області. Зазначену земельну ділянку (пай) згідно з договором оренди землі від 24 грудня 2015 року передав в оренду Приватному підприємству «Світоч» строком на 7 років. Відповідач на підставі вказаного договору зобов`язався щорічно сплачувати орендну плату до 31 грудня поточного року з урахуванням коефіцієнта індексації в розмірі 7212,80 грн., що становить 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка на момент укладання договору складала 144256 грн. Крім того, згідно договору орендар повинен сплачувати усі податки та обов`язкові платежі, пов`язані з використанням земельної ділянки. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2019 року договір оренди землі було розірвано, але відповідачем не було здійснено повного розрахунку за орендну плату, а саме частково за 2018 рік в сумі 2510,80 грн. та за 2019 рік в сумі 7212,8 грн., а також не сплатив податок за земельну ділянку за 2019 рік в сумі 1766,16 грн., всього заборгованість складає 11489,76 грн. Звернувшись до директора ПП «Світоч» з вимогою провести відповідні розрахунки заборгованості по орендній платі та сплаті податку за земельну ділянку згідно з умовами договору і чинного законодавства, йому було відмовлено, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.01.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків позову (а.с.20-21). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.01.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с.28-29). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.04.2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів (а.с.74). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.87-88). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що після розірвання договору оренди землі відповідач не виконав своїх зобов`язань, а саме не повністю сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 2510,80 грн. та за 2019 рік в сумі 7212,80 грн., а також не сплатив податок за земельну ділянку в сумі 1766,16 грн., який позивач сплатив самостійно. Всього заборгованість складає 11489,76 грн. Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, а тому просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що у 2016-2019 роках позивачу було сплачено орендну плату за спірним договором наперед, а саме готівкою в загальному розмірі 23272 грн. та продукцією (пшениця) в кількості 4000 кг. на суму 12629 грн., що не суперечить умовам договору, а тому заборгованості зі сплати орендної плати відповідач не має. При цьому, за період дії договору 2016-2019 роки загальний розмір орендної плати становить 28851,20 грн., тобто переплата за вказаним договором становить 7703,80 грн. Крім того, за весь строк дії договору оренди позивач не звертався до відповідача з вимогами чи претензіями щодо отримання орендної плати не в повному обсязі. Що стосується вимоги щодо сплати податку за земельну ділянку за 2019 рік в сумі 1766,16 грн., вказує, що сплачувати до бюджету плату за землю повинні суб`єкти плати за землю (платники) - власники земельних ділянок (а.с.35-36). В судовому засіданні представник відповідача додатково пояснила, що на виконання умов договору оренди землі проводилася виплата орендної плати в більшому розмірі наперед, а тому зобов`язання за договором виконані в повному обсязі. Розмір орендної плати встановлено договором, що відповідає дійсній домовленості сторін, зміни в договір не вносились та позивач з цим питанням до відповідача не звертався. Заперечила проти стягнення податку за землю, оскільки його сплата є обов`язком власника земельної ділянки. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,44 га, кадастровий номер 3520810100:02:001:0605, розташованої на території Бобринецької міської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №022339, виданого 29.03.2002 року Бобринецькою райдержадміністрацією (а.с.7). Вказану земельну ділянку [PERSON] передав в оренду Приватному підприємству «Світоч» за договором оренди землі від 24 грудня 2015 року, укладеного строком на сім років, зареєстрованому 11 лютого 2016 року у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно,\~номер запису\~про інше\~речове право:13253498, що підтверджується копією договору оренди землі (а.с.8) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53234929 від 15.02.2016 року (а.с.9-10). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2019 року по справі №383/809/19 розірвано договір оренди землі від 24 грудня 2015 року, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Світоч» на земельну ділянку площею 5,4400 га, яка розташована на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області, кадастровий номер 3520810100:02:001:0605, зареєстрований 11 лютого 2016 року, номер запису про інше речове право 13253498, що підтверджується копією рішення (а.с.11-16). В мотивувальній частині рішення зазначено, що вимога позивача про розірвання спірного договору оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору оренди землі, якими сторони погодили можливість одностороннього розірвання договору, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких подій та умов. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлене законом. Отже, встановлені судами в межах справи №383/809/19 фактичні обставини щодо розірвання договору оренди землі, укладеного між сторонами не підлягають перевірці чи доказуванню в межах даної справи. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами\~договору оренди\~землі є,\~зокрема,\~орендна плата\~із зазначенням\~її розміру,\~індексації,\~способу та\~умов розрахунків,\~строків,\~порядку її\~внесення і\~перегляду та\~відповідальності за\~її несплату\~(ст.15\~ЗаконуУкраїни «Про оренду землі»). Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Отже, за правилами ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зі змісту договору оренди землі від 24 грудня 2015 року вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі у грошовій формі гривнях, у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка станом на 01.01.2015 року становить 144256 грн., шляхом виплати орендарем готівкових коштів орендодавцю за місцем розташування орендаря або шляхом перерахування коштів на рахунок у банківській установі, вказаний орендодавцем письмово. Виплата орендної плати орендодавцю, оформлюється у письмовому вигляді, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. За згодою сторін можливе використання інших форм та способів внесення орендної плати (п. 5, 9); обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюється з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації без внесення змін та доповнень до даного договору (п.10); орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня. За згодою сторін можливі інші строки внесення орендної плати (п.11); розмір орендної плати переглядається за згодою сторін у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документам; в інших випадках, передбачених законом (п.13). Оскільки згідно умов договору оренди землі розмір орендної плати визначається з розрахунку 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка на момент укладення договору складала 144256 грн., тому розмір орендної плати без врахування індексації становить 7212,80 грн. (144256 х 5%) = 7212,80 грн. Таким чином, за період дії договору 2016-2019 роки загальний розмір орендної плати становить 28851,20 грн. За твердженням позивача відповідач заборгував позивачу орендну плату за 2018-2019 року, яка згідно розрахунку позивача в загальній сумі становить 9723,60 грн. Заперечуючи проти позову, представник відповідача на підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати надав платіжну відомість №15 на видачу заробітної плати за земельні паї 2016 р., в якій [PERSON] розписався в отриманні 13245 грн. (копія міститься на а.с.37); платіжну відомість б/н на видачу заробітної плати за земельний пай 2016 р., в якій [PERSON] розписався в отриманні 1230 кг. пшениці за ціною 3000 грн. за 1 тону, на суму 3690 грн. (копія міститься на а.с.39); платіжну відомість №14 на видачу заробітної плати за земельні паї 2017 р., в якій [PERSON] розписався в отриманні 11256 грн. (копія міститься на а.с.38); платіжну відомість №б/н на видачу заробітної плати за оренду земельних паїв 2017 р., в якій [PERSON] розписався в отриманні 1170 кг. пшениці за ціною 3200 грн. за 1 тону, на суму 3744 грн. (копія міститься на а.с.40); платіжну відомість №б/н на видачу заробітної плати за оренду земельних паїв 2018 р., в якій [PERSON] розписався в отриманні 1400 кг. пшениці, за ціною 3300 грн. за 1 тону, на суму 4620 грн. (копія міститься на а.с.41). Факт підписання позивачем вказаних платіжних відомостей та отримання від відповідача грошей та продукції (пшениці) на загальну суму 36555 грн. представник позивача не оспорює. Доводи представника позивача про те, що між сторонами договору існувала усна домовленість про сплату орендної плати в більшому розмірі ніж передбачено умовами договору, а відтак виплачені кошти відповідачем зараховуються на оплату орендної плати за 2016, 2017 та частково 2018 роки на підтвердження чого надав суду копії письмових розрахунків за 2016-2017 роки (а.с.44-46), зазначивши, що записи в розрахунках були зроблені відповідачем ( [PERSON] ) особисто та підтверджують домовленість про дійсний (більший, ніж за договором) розмір орендної плати, суд до уваги не приймає, оскільки суперечать умовами договору оренди землі, яким встановлено розмір орендної плати, що відповідає дійсній домовленості сторін. Таким чином, зазначеними платіжними відомостями підтверджується факт отримання позивачем впродовж 2016-2018 років коштів в загальній сумі 36555 грн. в рахунок отримання орендної плати наперед за договором оренди землі від 24 грудня 2015 року. При цьому, розмір орендної плати за договором оренди землі за 2016-2019 роки в загальній сумі становить 28851,20 грн., тобто є меншим ніж сплачені відповідачем 36555 грн. в рахунок орендної плати за вищевказаними платіжними відомостями. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо наявності заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 24 грудня 2015 року за 2018, 2019 роки, оскільки свої грошові зобов`язання відповідно до договору за період з 2016 по 2019 роки орендар виконав достроково, що не суперечить вимогам закону та умовам договору, при цьому факт виплати орендарем орендної плати у більшому розмірі підтверджується належними доказами та не спростований стороною позивача, а тому вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі задоволенню не підлягають. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача податку за землю за 2019 рік в сумі 1766,16 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п.31 договору оренди землі від 24 грудня 2015 року до обов`язків орендаря зокрема належить сплачувати усі податки та обов`язкові платежі, пов`язані з використанням земельної ділянки у розмірах та порядку встановленому чинним законодавством. Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Відповідно до пунктів 269.1, 269.2 ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 Податкового кодексу України). Враховуючи, що Приватне підприємство «Світоч» не є власником та постійним землекористувачем вказаної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Сплата земельного податку не пов`язана безпосередньо з використанням земельної ділянки, що свідчить про те, що умови п. 31 Договору не поширюються на сплату земельного податку та не є обов`язком орендаря, а тому суд приходить до висновку що в задоволені позовної вимоги про стягнення з відповідача податку за землю за 2019 рік в розмірі 1766,16 грн. необхідно відмовити через її недоведеність та необгрунтованість.

Outcome: dismissed