Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У січні 2018 р. представник [PERSON] - [PERSON] звернувся із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 07.12.2017 р. Вважає дане ухвалене заочне рішення незаконним, так як він у відповідності до вимог ЦПК України був неналежним чином повідомлений про час та місце слухання справи, і в матеріалах справи відсутні відповідні докази щодо поважності неявки у судове засідання та надання відзиву, а тому просить суд скасувати заочне рішення та призначити справу до загального розгляду. Представник [PERSON] - [PERSON] після скасування ухвали суду 1 інстанції від 12.07.2018 р. жодного разу у судове засідання так і не з`явився, належним чином був повідомлений. Представник позивача - адвокат Яковлєва Л.В. у судовому засіданні запропонувала суду відмовити у даній заяві, як у необґрунтованій та залишити рішення у силі. У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Ст. 44 ЦПК України зазначає, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та отримані докази вважає, що заява представника [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві останній не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а його неявка визнана судом зловживанням процесуальними правами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed