Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У серпні 2017 р. Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 8052871731БД/2013-12 від 16.12.2013 р. Свої вимоги мотивує тим, що 16.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», Банк) та [PERSON] було укладено договір № 8052871731БД/2013-12 (далі договір) про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку для зарахування заробітної плати та кредитної лінії. Згідно умов цього Договору установа банку відкрила [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] для зарахування заробітної платні та обліку операцій з платіжною карткою. В рамках цього Договору Кредитор відкрив Позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки , виданої в рамках зарплатного проекту , з лімітом у сумі не більше 3\~000,00 грн., строком погашення до 31.12.2016 р. та оплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36% річних. 07.12.2016 р. цей договір був викладений у новій редакції шляхом складання Додаткової угоди до Договору про відкриття карткового рахунку. В рамках цього договору від 16.12.2013 р. № [NUMBER] було відкрито кредитну лінію з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту з лімітом в сумі не більше 3\~000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,00 % на рік та строком погашення до 31.05.2019 р. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 16.12.2013 р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 8052871731БД/2013-12 (далі договір) про відкриття карткового рахунку для зарахування заробітної плати. В рамках цього договору від 16.12.2013 р. № [NUMBER] було відкрито кредитну лінію з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту з лімітом в сумі не більше 3\~000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,00 % на рік та строком погашення до 31.05.2019 р.(а.с.6-12). Згідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 14.07.2017 р. у [PERSON] виникла заборгованість перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в загальній сумі 4\~020,21 грн., яка складається з: 732,00 грн. сума непогашених процентів за користування кредитом; 66,56 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2\~999,29 грн. сума непогашеного основного боргу за кредитом; 222,36 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved