Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоодеської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтувала тим, що з причин юридичної необізнаності та збігу тяжких сімейних обставин у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті 10.07.2004\~року її матері [PERSON]\~ У попередньому судовому засіданні та безпосередньо у судовому засіданні позивач та її представник суду пояснювали, що причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини є юридична необізнаність позивача, тяжкий психічний стан у звязку зі смертю матері та хвороба позивача. Позивач суду пояснила, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] вона не зверталася взагалі та їй нотаріусом не відмовлялося у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Також вказала, що за [PERSON] за життя не було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а також, що до 27.08.2004 р., тобто до реєстрації її місця проживання у [INFO], зареєстрованим та фактичним її місцем проживання було за адресою: вул. Комсомольська, 22 у м. Нова Одеса Миколаївської області. Представник відповідача - Новоодеської міської ради Миколаївської області. До суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.ст.1220,1223,\~1270 ЦК України визначено, що право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1\~ст.1269 ЦК України). Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Процедура подання заяви про прийняття спадщини в період з 2004 по 2012 роки була визначена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~ наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5 Розділом 22 вказаного Порядку визначалося, що заяви про прийняття спадщини подавалися спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагалося. У цьому випадку нотаріус встановлював особу заявника, про що на заяві робилася відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплювалася підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймалася нотаріусом, заводилася спадкова справа, а спадкоємцю повідомлялося про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах мала бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Нотаріус приймав такі заяви, заводив спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилав лист спадкоємцю, в якому пропонував надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За правилами ч.3 ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. П.24\~ Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. роз'яснено судам, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. У судовому засіданні встановлено, що 10.07.2004 р. померла [PERSON], донькою якої є позивач [PERSON] (свідоцтво про смерть 1-ФП№191129, видане 13.07.2004 р. , свідоцтво про народження IV-УР №771855 від 05.07.1963 р., довідка №70 від 14.02.2002 р. про реєстрацію шлюбу). Згідно інформації Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області №1190/01-16 від 14.09.2017 р. та Інформаційним довідкам зі Спадкового реєстру №№49096178, 49096148 від 14.09.2017 р. спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 10.07.2004 р., не реєструвалася. За поясненнями самої позивача [PERSON] з моменту смерті матері [PERSON]А.( 10.07.2004 р.) до моменту розгляду справи судом (11.10.2017 р.) до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася взагалі. Проте, 23.11.2012 р. вона зверталася до Новоодеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], за яким і було зареєстровано право власності на нерухоме майно - житловий будинок №2, розташований по вул.. Сапроненко у м. Нова Одеса, успадкувати який вона бажає після смерті [PERSON] Після відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо спадкування майна померлого [PERSON] позивач 18.02.2013 року зверталася до Новоодеського районного суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яку за її заявою було залишено без розгляду. За інформацією лікаря невролога [PERSON] від 05.10.2017 р. [PERSON] лікувалася стаціонарно і амбулаторно у лікаря невролога з 2001 р. по 2004 р. та перебувала на ІІІ групі інвалідності. Будь-яких даних щодо періодів таких лікувань довідка не містить. Відповідно фотокопіям сторінок з історії хвороби, надісланих суду позивачем, з 10.06.2004 р. по 03.07.2004 р., тобто до смерті матері, вона перебувала в санаторії „Поділля та 10.10.2004 р. відвідала н/хірурга. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є рідними синами позивача, суду вказали, що позивач [PERSON] не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] у звязку із хворобою. Інших доказів позивачем суду не надано, як не надано і відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що неодноразово було запропоновано судом. Сам по собі факт того, що позивач має захворювання, без визначення періодів можливого лікування, про що вказує позивач, без надання суду доказів існування об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, з урахуванням часу пропуску такого строку (на протязі 13 років) не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Також суд вважає за необхідне врахувати також і той факт, що доказів існування майна після смерті [PERSON] суду не надано, позивач зверталася до нотаріуса у 2012 році з заявою про прийняття спадщини після смерті іншої особи, а також у 2012 році до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що свідчить про відсутність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] З дня смерті [PERSON] та подання позивачем у серпні 2017 року позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини пройшло 13 років, а тому зазначені позивачем підстави для задоволення позову не можуть бути визнані такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини. Правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Outcome: dismissed