Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22 лютого 2014 року ТОВ «Лайм-Фінанс», за кредитним договором № ДВ-00002679 надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000,00 грн., проценти за користування кредитом становлять 2% за кожен день користування кредитом, зі строком повернення коштів до 09 березня 2014 року. Однак в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав. Оскільки 30 грудня 2014 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та ТОВ «Смарт Фінексперт» був укладений договір факторингу № 30-12/14-ЛФ, за яким останнє набуло право вимоги, в тому числі, за вказаним кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитним договором, яка станом на 27 серпня 2015 року становить 11\~004,97 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн., понесені позивачем по даній цивільній справі (а. с. 4-6). Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 35). Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом було встановлені наступні факти. Судом встановлено, 22 лютого 2014 року ТОВ «Лайм-Фінанс», за кредитним договором № ДВ-00002679 надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000,00 грн., проценти за користування кредитом становлять 2% за кожен день користування кредитом, зі строком повернення коштів до 09 березня 2014 року (а. с. 7-9, 10-11, 12). Кредитодавець свої вимоги за договором виконав, відповідач зазначені кошти отримав, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 22 лютого 2014 року, наявною в матеріалах справи (а. с. 13). Судом встановлено, що 30 грудня 2014 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та ТОВ «Смарт Фінексперт» був укладений договір факторингу № 30-12/14-ЛФ, за яким останнє набуло право вимоги, в тому числі, за вказаним кредитним договором (а. с. 23-29). Також було встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором №ДВ-00002679 від 22 лютого 2014 в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за використання кредиту не виконав, у звязку з чим станом на 27 серпня 2015 року заборгованість відповідача за вказаним договором становить 11\~004,97 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 888,00 грн., заборгованості за відсотками 284,16 грн., пені 8\~051,04 грн., штрафу 1\~177,92 грн., інфляційних витрат 560,27 грн. та 3-х % річних- 43,58 грн. (а. с. 18). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами укладеного між сторонами договору позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у кредит, а відповідач, в свою чергу, має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, крім того, позивач за умовами договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, вимагати від останнього дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування. Договорами також передбачено відповідальність перед позивачем у вигляді сплати пені та штрафних санкцій у відповідних випадках порушення зобов'язань, передбачених умовами даного договору. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязань. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, оцінюючі докази, досліджені у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідачем були порушені умови кредитного договору №ДВ-00002679 від 22 лютого 2014, а саме: не виконано зобовязання з погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитом у розмірі 888,00 грн., суми відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 284,16 грн. та штрафу у сумі 1\~177,92 грн. Враховуючи, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань за вказаним договором майже у вісім разів перевищує розмір завданих позивачу збитків, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України суд вважає за можливе зменшити розмір пені, нараховану позивачем до 500,00 грн. Суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні витрати у розмірі 560,27 грн. та суму 3-х % річних у розмірі 43,58 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial