Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 08.11.2011 року йому були нанесені тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді закритого перелому правої ноги, внаслідок яких він перебував на стаціонарному лікуванні та витрачав кошти на лікування. Після порушення кримінальної справи за його заявою Богунським РВ УМВС України в Житомирській області під керівництвом відповідача начальника Марковського О.С. та відповідачем слідчим Лутаєм Р.Ю. не були своєчасно проведені необхідні слідчі дії, за допомогою яких мала бути встановлена особа підозрюваного у вчиненні злочину відносно нього та проведено досудове розслідування для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Такою бездіяльністю відповідачів йому було заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої, уточнивши позов, просить стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області 250000 грн. Окрім того, Житомирським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності йому було відмовлено у виплаті коштів за листами непрацездатності, оскільки при взятті його на облік як приватного підприємця з ним не було укладено договору соціального страхування на випадок втрати працездатності, позбавивши його належних виплат. Тому, уточнивши позов в цій частині, просить стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області 8531,43 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що складається із втрати ним заробітку за час непрацездатності за періоди з 08.11.2011 року по 13.04.2012 року в сумі 5543,00 грн., з 28.12.2012 року по 31.12.2012 року в сумі 138,00 грн., з 01.01.2013 року по 09.01.2013 року в сумі 331,00 грн. та 2519,43 грн., витрачених ним на лікування. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись обставини, викладені в позовній заяві, та пояснив, що через отримані тілесні ушкодження та бездіяльність правоохоронних органів йому було заподіяно значних моральних страждань. До теперішнього часу кримінальна справа на розгляд до суду не надходила, оскільки постановою слідчого було зупинено досудове розслідування, а він неодноразово звертався до прокурора із скаргами на бездіяльність та дії слідчого. У судове засідання відповідач начальник Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Марковський О.С. та слідчий СВ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Лутай Р.Ю. не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Слідчий надав до суду заперечення проти позову, вказавши в ньому, що в його провадженні перебувала кримінальна справа по факту отримання [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. В ході досудового слідства проведено ряд слідчих дій, направлених на встановлення всіх обставин вчинення злочину, зокрема допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON], проведено дві судово-медичні експертизи та долучено їх висновки, проведено відтворення обстановки та обставин події за участю [PERSON], неодноразово надавалися доручення органу дізнання на встановлення обставин вчинення злочину та долучено відповіді на них. 01.10.2012 року за результатами досудового слідства винесено постанову про зупинення кримінальної справи, законність якої перевірено прокуратурою м. Житомира. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області в судовому засіданні позов не визнав, вважаючи вимоги безпідставними. Треті особи директор Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Коротюк М.І. та начальник управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області Макшаєва Н.В. у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Прокурор, який вступив у справу в інтересах держави в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області, у судовому засіданні вважав, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на те, що вимоги прокурора слідчим були виконані та всі слідчі дії здійснювалися слідчим згідно вимог КПК України (в редакції 1960 року), начальником Богунського РВ були вжиті всі необхідні заходи для організації проведення досудового слідства, прокурором перевірялась законність постанови слідчого про зупинення кримінальної справи, а також доказів визнання неправомірними дій та бездіяльності відповідачів, допущених під час дізнання та досудового слідства, суду не надано. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області та прокурора, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали кримінальної справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1174 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні, крім випадків, коли шкода може бути відшкодована незалежно від вини особи, яка її заподіяла. Судом встановлено, що 28.12.2011 року слідчим СВ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Лутаєм Р.Ю. порушено кримінальну справу по факту заподіяння [PERSON] умисного середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження, за ознакми складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Постановою слідчого СВ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Лутая Р.Ю. від 01.10.2012 року встановлено, що 08.11.2011 року близько 19-20 год. невідомі особи, перебуваючи поблизу буд. 11 по вул. Гетьмана Самойловича в м. Житомирі умисно спричинили [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки, яке згідно акту судово-медичного обстеження № 4528 від 26.12.2011 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров'я. У постанові вказано, що у по даній кримінальній справі виконані всі необхідні слідчі дій та оперативно-розшукові заходи, але в ході досудового слідства встановити особу, яка скоїла злочин, не представилось можливим, тому на підставі п. 3 ст. 206 КПК України досудове слідство було зупинено до встановлення особи, яка скоїла даний злочин. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року (із змінами) не передбачено можливості відшкодування шкоди незаконною бездіяльністю вказаних органів під час досудового розслідування, а також ст. 1 цього закону визначені підстави відшкодування шкоди, завдана громадянинові, а саме внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає оскільки позивачем не надано суду доказів незаконності бездіяльності та дій відповідачів під час досудового слідства у вказаній кримінальній справі, що може бути встановлено у порядку кримінального судочинства, і, як убачається з матеріалів кримінальної справи, досудове слідство по ній не закінчено і справа на розгляд до суду не надходила, а згідно ст. 234 КПК України (в редакції 1960 року) скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та передчасними. Зважаючи на те, що позивачем не доведено факту незаконної бездіяльності та дій відповідачів, внаслідок якої йому було завдано матеріальної шкоди, яку він просить відшкодувати, наявності причинного зв'язку між такою шкодою та незаконною бездіяльністю та діями відповідачів, а також факту заподіяної йому матеріальної шкоди на суму 8531,43 грн., до якої входить сума втрати ним заробітку за час його непрацездатності та кошти, витрачені на лікування, так як позивачем не надано доказів на підтвердження отримання ним доходів, які він міг реально отримати за звичайних обставин, та не надано призначень лікаря на придбання медичних препаратів, тому за наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на вимогах закону. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed