Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23065,39 грн. На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 02 серпня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю « Комерційний Банк «Дельта», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-18000-020811, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу /за договором Держатель/ картковий рахунок № 26254904919139 в національній валюті України - гривні та надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 100 000,00 грн. з лімітом кредитної лінії на рахунку на день укладення договору в сумі 9 000,00 грн. Договір набув чинності з дати його укладання та діє до повного виконання за цим зобовязанням, при цьому Сторони погодили наступне: - Банк самостійно один раз на місяць може без укладення додаткової угоди змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії; - кредитні кошти та власні кошти Держателя кредитної лінії використовуються для розрахунків за товари та послуги, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором; - Держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення у повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом; - Держатель доручає Банку здійснювати з Розрахунку договірне списання грошових коштів. Станом на 15.07.2015 [PERSON] не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 23065,39 грн., яка складається з: тіло кредиту 12121,29 грн.; прострочене тіло кредиту 4137,34 грн.; заборгованість за відсотками 6806,76 грн.; заборгованість за комісіями відсутня. Посилаючись на запровадження у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, що є підставною для звільнення від сплати судового збору при подачі позову, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року до участі у справі залучено Приватне акціонерне товариство «Страхову компанію «Дельта» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору /ас. 107/. На адресу суду 19.11.2015 та 16.02.2016 ПАТ «Дельта Банк» надіслало додаткові обґрунтування позовних вимог /ас. 68-70,148-149/, за змістом яких деталізує механізм проведення розрахунку заборгованості, указує, що кредитний Договір № 002-18000-020811 від 02.08.2011, укладений між сторонами у справі, містить визначення, встановлені Правилами надання банківських послуг за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті, затвердженими рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк», які оприлюднюються шляхом розміщення їх на інформаційних стендах банку, в приміщенням банку та на сайті банку www.deltabank.com.ua, і за наслідками його підписання, клієнт засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обовязковими до застосування даних договірних відносин. Тому за Правилами надання банківських послуг за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті від 27.10.2010, які діяли на час укладення кредитного договору, 01.04.2012 шляхом розміщення на сайті банку оголошення відповідача було інформовано щодо зміни тарифів щодо зменшення частки обовязкового погашення тіла кредиту з 5 % до 2 % від суми заборгованості. Зміна плати за обслуговування кредитного залишку /комісії/ з 3,15 % від суми використаних кредитних коштів на 4,25 % відбулась відповідно до умов Договору та Правил, відповідач у порядку, встановленому Договором та Правилами, відповідач була повідомлена про нові тарифи. Письмового повідомлення про її незгоду з новими тарифами на адресу Банку не надходило. Відповідач [PERSON] після зміни плати за обслуговування кредитного залишку /комісії/ продовжувала користуватися кредитною карткою та здійснювати платежі на погашення кредитної заборгованості, що свідчить про те, що остання погодилась зі збільшенням плати за обслуговування кредитного залишку. Не погодившись з позовними вимогами, відповідач [PERSON] надала письмові заперечення, за змістом яких наданий позивачем розрахунок заборгованості залишається для останньої незрозумілим, оскільки різниця між знятими та сплаченими коштами становить 6399,00 грн. (37331,00 грн. - 30930,00 грн.) в сторону переплати зі сторони відповідача. Укладений сторонами кредитний договір не містить термінів «прострочене тіло кредиту», «комісія», «пеня», тому дані вимоги не підлягають до задоволення. Щодо прострочення сплати 6806,76 грн. відсотків за користування кредитом, то позивачем не надано жодної інформації, яким чином, за який період, на які суми відбувалося нарахування відсотків, яка відсоткова ставка взята при обрахуванні. Невідомо що саме це за відсотки, оскільки п.1.6 Тарифів передбачено, що згідно п.1.6.1. Тарифів процент за користування кредитною лінією,% річних складає 0,0001%, п.1.6.3 Тарифів процент за недозволений овердрафт,% річних 48,00%. Якщо зазначені позивачем відсотки є процентами за несанкціонований овердрафт, то взагалі невідомо, з яких періодів виник овердрафт та чим це підтверджується. В розрахунку не вказаний період за який обраховується заборгованість, розрахунок починається з 02.08.2011, але не звертається увага на строк позовної давності в три роки. Також позивачем не враховано договір добровільного страхування фінансових ризиків від 2.08.2011, яким вона застрахувала свою відповідальність у разі несплати кредиту по кредитному договору /ас. 55-56/. Розгляд цивільної справи відбувався протягом тривалого часу, на судових засіданнях приймали участь відповідач та її представник. 22 березня 2016 р. учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином за наявними в матеріалах справи адресами. Від представника позивача за дорученням [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Дельта Банк» за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти ухвалення заочного рішення /ас.191/. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та її представник, і третя особа не зявилися в судове засідання, про причину неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір № 002-18000-020811 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого Банк відкриває клієнту поточний рахунок № 26254904919139 з використання платіжної картки в національній валюті України - гривні, випускає та/або надає в користування клієнту платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта, а також ПІН-код до Картки, здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених в Тарифному пакеті Кредитна картка №1 (МС Standart неіменна) на все, що міститься в Додатку №1 до Договору, надалі Тарифи, та згідно з умовами цього Договору, Умовами надання картки і Правил, а також надав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії у відповідності до п.1.3 договору на загальну суму 100 000 грн., з встановленням на день укладення договору ліміту кредитної лінії на рахунку в сумі 9 000 грн. /копія ас. 3-4/. Інформації щодо визнання даної угоди недійсною суд не має. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на невиконання відповідачем умов кредиту, у зв'язку з чим станом на 15.07.2015 виникла заборгованість у розмірі 23065,39 грн., на підтвердження чого надав розрахунок від 15.07.2015 за підписом начальника відділу по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб за споживчими кредитами Генерального департаменту правового забезпечення діяльності банку, з якого вбачається, що заборгованість складається із тіла кредиту - 12121,29 грн., простроченого тіла кредиту - 4137,34 грн., несплачені відсотки - 6806,76 грн. /копія 6/. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані нормами Цивільного кодексу України /далі ЦК України/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 509 ЦК Українизобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~\~статтею 61 цього Кодексу. Заперечуючи проти позову, відповідач визнавала наявність кредитних відносин з ПАТ «ДельтаБанк» і наявність заборгованості, проте вона не погоджувалася з наданим позивачем розрахунком розміру заборгованості на суму 4360,33 грн. по тілу кредиту, по відсоткам на суму 1217,95 грн. Принцип процесуальної рівності сторін включає в себе право відповідача на звернення із клопотанням при призначення експертизи, якщо для доведення перед судом переконливості своїх доводів, які становлять підставу заперечень проти позову, необхідні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо (ст. ст. 10, 143 ЦПК України). У межах розгляду справи 24 лютого 2016 року відповідач [PERSON] подала до суду письмове клопотання про призначення економічної експертизи /ас. 158/, та на розяснення якої поставити наступні питання: 1.Чи відповідає умовам кредитного договору та взаємним розрахункам між сторонами розмір заборгованості, що обрахований ПАТ «Дельтабанк»? 2. Якщо ні, то яким чином слід обраховувати розмір заборгованості [PERSON] за кредитними правовідносинами з ПАТ «Дельтабанк» та який розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 15.07.2015? 3. Чи настав страховий випадок та чи повинна сплачувати страхова компанія ПрАТ «СК «Дельта» страхову суму згідно умов договору добровільного страхування фінансових ризиків №002-18000-020811 від 02.08.2011р.? Ухвалою суду від 22 березня 2016 року [PERSON] відмовлено у призначенні судової економічної експертизи за необґрунтованістю. Відмовляючи у призначенні експертизи, суд виходив з тих обставин, що на заперечення позовних вимог відповідач надала свій розрахунок, завірений печаткою адвоката [PERSON] Доказів того, що означена особа має спеціальні знання з даного питання, суду не надано. Суд вважає, що одне лише зазначення відповідача про неправильність розрахунків позивача не є посиланням на доказ, що має суттєве значення для правильного вирішення справи. У даному випадку доказом міг би бути висновок спеціаліста з цього питання, та у разі незгоди з ним позивача, можливе клопотання про забезпечення судом доказів шляхом призначення відповідної судової експертизи. Крім цього, неявка відповідача у судове засідання унеможливила уточнення питань експертизи, а також вирішити питання оплати витрат по її проведенню. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 9000 грн. Ліміт Кредитної лінії розраховується банком самостійно. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії та/або загальний розмір кредитної лінії, про цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до цього Договору про зміну ліміту кредитної лінії/загального розміру кредитної лінії сторонами не складається. Інформація щодо зміни розміру кредитного ліміту та строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці та /або текстовим повідомлення у електронному вигляді на номер мобільного телефону. Згідно з п.2.3 договору клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в Тарифах. Пунктом 3.6 Кредитного договору визначено, що клієнт картки зобов'язаний щомісяця у визначені Правилами\~\~строки здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів, в залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. Згідно з умовами тарифного пакету, визначеними в Тарифах, частка обов'язкового погашення тіла кредиту становить 5 %. Держатель зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається з частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит, плати за обслуговування, овердрафту, процентів за овердрафт, штрафу за прострочену заборгованість та суму заборгованостей минулих періодів. Згідно з п. 1.6 Тарифів на обслуговування платіжних карток процент за користування відновлювальною кредитною лінією становить 0,0001% річних у день поповнення карткового рахунку (включається в ОМП), на позитивний залишок 3,00% річних в останній робочий день місяця, зараховується на картковий рахунок, та процент на недозволений овердрафт 48 % річних, у день поповнення карткового рахунку (включається в ОМП). Згідно п. 1.7. Тарифів, плата за обслуговування кредитного залишку складає 3,15 % та нараховується щомісячно в останній робочий день поточного місяця від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування. Крім того, пунктами 1.7, 1.8 Тарифів установлено плату за обслуговування кредитного залишку в розмірі 3,15 % та нараховується щомісячно в останній робочий день поточного місяця від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування; плату за обслуговування карткового рахунку в розмір 9 грн. 90 коп. Відповідно до п. 3.1 Тарифів штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу становить 0,01 %, але не менше та/або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення. Згідно п. 3.7. Кредитного договору у разі порушення Клієнтом строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або овердрафтом, процентів за користування Кредитною лінією та/або овердрафтом, а також інших платежів, що є складовими ОМП Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі та в строки та в порядку, які визначені Правилами та Тарифами. У відповідності до п. 3.4. Кредитного договору Клієнт доручає Банку здійснювати з Рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості, які виникають за цим Договором та/або кредитними договорами, укладеними між сторонами. Відповідно до п.3.8 Договору при надходженні на Рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості Держателя в наступній черговості: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за цим Договором, а потім поточна. Послідовність погашення існуючої заборгованості визначається банком самостійно, та сторони встановлюють, що зміна черговості погашення заборгованості клієнта за рахунок коштів, які надійшли на рахунок не являється зміною умов договору та не потребує двостороннього погодження. За змістом п. 5.1 Кредитного договору з підписанням цього Договору Держатель засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору. З розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що в період з 4.08.2011 по 11.03.2014 [PERSON] було знято готівку на загальну суму 30931,65 грн., та сплачено за період з 19.08.2011 по 9.09. 2014 на суму 34831,00 грн. /ас.6,72-81/. Сплачені грошові кошти спрямовувались на погашення заборгованості в черговості, передбаченій п.3.8 Договору. При цьому тіло кредиту збільшувалось на суму знятих кредитних коштів, при внесенні платежів позичальником коштів зменшувалось за рахунок часткового зарахування сплачених коштів в рахунок погашення тіла кредиту. Інша частина сплачених сум зараховувалася на погашення нарахованих комісій. Після того, як позичальник припинив сплачувати щомісячні платежі (останній платіж внесено 9.09.2014 в сумі 3321 грн.) залишилась заборгованість по тілу кредиту, прострочена заборгованість по тілу кредиту, прострочена заборгованість по комісіям, яка кожного місяця збільшувалась на суму нарахованого, але не сплаченого щомісячного платежу. При цьому тіло кредиту зменшувалось на частку тіла кредиту, нараховану до сплати в поточному місяці, яка переносилась на прострочену заборгованість. Крім цього, з запровадженням виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження з 3.03.2015 тимчасову адміністрацію /копії ас. 8-11/, і з метою приведення обліку комісій за обслуговування кредитної заборгованості у відповідність до вимог Міжнародних стандартів фінансової звітності, Банком було змінено облік заборгованості: заборгованість, яка обліковувалась по комісії, була перенесена на відсотки, при цьому загальний розмір заборгованості не змінився. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем була порушена умова кредитного договору в оплаті щомісячного мінімального обовязкового платежу, за рахунок якого мали погашатись щомісячні нарахування по тілу кредиту та комісії, унаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надала суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. При цьому суми заборгованості розраховувались наступним чином: Як убачається з розрахунку, 19.08.2011 [PERSON] сплачені кошти у сумі 1000 грн., які були спрямовані банком на погашення кредиту. Кошти сплачені 26.09.2011 в сумі 1000 грн. були спрямовані банком на погашення нарахованих комісій в сумі 236,88 грн. (тіло кредиту 7522,90 грн. х 3,15%), а решта сплачених коштів 763,12 грн. (1000 236,88) були зараховані на погашення кредиту, з яких 376,00 грн. (тіло кредиту 7522,90 х 5%) частка тіла кредиту обовязкова до сплати в звітному періоді. При цьому тіло кредиту в наступному місяці зменшилось на сплачену частку кредиту та збільшилось на суму коштів, зняту з рахунку в поточному місяці. Поряд з цим, згідно Правил надання банківських послуг за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті від 27.10.2010, які діяли на час укладення кредитного договору /копії ас. 82-87/, передбачено наступне: - п. п. 5.1 Правил визначено, що банк щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітним формує виписки, де зазначається інформація про рух коштів по рахунку за звітний період; - згідно п. 6.1 /п. 3.14 Договору/ перелік послуг, що надаються банком, та їх вартість можуть бути змінені у випадку прийняття уповноваженим органом банку відповідного рішення; - п.п.6.1.2 у разі ініціювання змін Тарифів в сторону збільшення банк зобовязаний повідомити про це клієнта шляхом розміщення відповідного оголошення нового/зміненого тексту тарифів на інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні банку та сайті банку за 30 календарних днів до вступу в дію таких змін. Інформація щодо зміни тарифів була розміщена на сайті банку 30.01.2012, згідно яким клієнтів за картками «Кредитна картка Бонусна» та «Кредитна картка № 1 Бонусна+» за старими тарифами (з 01.09.2011по 12.11.2011) буде автоматично переведено на нові тарифи. 01.04.2012 на сайті банку було розміщено оголошення, згідно якого відповідачу було зменшено частку обовязкового погашення тіла кредиту з 5 % до 2 % від суми заборгованості /копії ас. 150-153/. Згідно п.п.6.4.1 Правил /п.3.15 Договору/ якщо клієнт не погоджується із запропонованими Банком змінами тарифів, у т. ч. із зміною ставки, він зобовязаний протягом 10 календарних днів після розміщення оголошення, повідомити про це банк шляхом надання письмової заяви на закриття рахунку та в цей же строк повернути банку повну суму отриманого кредиту шляхом сплати існуючої заборгованості за кредитною лінією та сплатити проценти та інші платежі, передбачені Договором та тарифами. Згідно п. 6.5 Правил /п. 3.16 Договору/ - у разі, якщо банк у вказаний вище строк не отримає від клієнта відповідного письмового повідомлення, нові Тарифи вважаються погодженими клієнтом та такими, що починають застосовуватись до взаємовідносин сторін у відповідну дату їх впровадження. Таким чином, зміна плати за обслуговування кредитного залишку /комісії/ з 3,15 % від суми використаних кредитних коштів на 4,25 % відбулась відповідно до умов Договору та Правил, відповідач у порядку, встановленому Договором та Правилами, був повідомлений про нові тарифи. Відповідач не надала суду доказів того, що направляла на адресу Банку письмове повідомлення про її незгоду з новими тарифами. Крім того, відповідач після зміни плати за обслуговування кредитного залишку /комісії/ продовжувала користуватися кредитною карткою та здійснювати платежі на погашення кредитної заборгованості, що свідчить про те, що відповідач погодилась зі збільшенням плати за обслуговування кредитного залишку, а тому її доводи про те, що банком без її відома та згоди було змінено розмір комісії є безпідставними. Відповідачем також порушувалось питання щодо наявності договору добровільного страхування фінансових ризиків, яким вона застрахувала свою відповідальність у разі несплати кредиту. З даного питання судом встановлено, що 02 серпня 2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дельта» /Страховиком/ та [PERSON] /Страхувальником/ було укладено договір добровільного страхування фінансових ризиків № 002-18000-020811, предметом якого виступають майнові інтереси Страхувальника, повязані з втратою ним прибутку /доходу/, внаслідок звільнення його з постійного місця роботи /копія ас. 57/. Відповідно до п. 3.5 Договору, страховим випадком є скорочення штату або чисельності працівників, чи зміна в організації виробництва і праці організації, установи або підприємства, де знаходиться місце постійної роботи Страхувальника. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України). З огляду на викладене, відповідачем не доведено настання страхового випадку та звернення її до страховика з даного питання. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Зазначена правова позиція висловлена [PERSON] Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року № 6-249цс15, яка згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. У своїх запереченнях відповідач також звертала увагу на наявність підстав для застосування позовної давності, з огляду на те, що поданий позивачем розрахунок починається з 02.08.2011, проте у межах розгляду справи відповідач та її представник не зверталися з відповідною заявою про застосування строку позовної давності. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до п.1.1. Закону України Про судовий збір, тому з відповідача підлягає стягненню 1378 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved