Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, в якій просив позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. Однак свої батьківські обов`язки не виконує належним чином. Діти з 2017 року проживають разом з ним. Він самостійно виховує дітей, забезпечує їх всім необхідним для проживання та розвитку, піклується про стан їх здоров`я. Відповідачка дітьми не цікавиться, вихованням їх не займається, не надає їм матеріальної допомоги, не піклується про них, взагалі не цікавиться їх життям. Веде асоціальний спосіб життя. Посилаючись на дані обставини, просив задовольнити позовні вимоги, позбавивши відповідача батьківських прав та стягнути аліменти з відповідачів на його користь на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. ( а.с.55) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу судової повістки з копіями відповідних документів, в зв`язку з відсутністю її за адресою реєстрації. ( а.с.44,46) Крім того, відповідач [PERSON] повідомлялася через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 22.09.2021 року та на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, яке відбудеться 21.10.2021 року о 10:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду.( а.с.42) 21.10.2021 року та на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, яке відбудеться 16.11.2021 року о 09:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду.( а.с.53) Представник третьої особи - Київської районної адміністрації, як орган опіки та піклування, Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог, а також суду було надано письмовий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. ( а.с.49) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 23.06.2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеський області, на підставі актового запису №692. (а.с.11) [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 04.08.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеський області, на підставі актового запису №2324. (а.с.12) З вище вказаних свідоцтв, судом встановлено, що батьками [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження зазначені - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту від 07.12.2020 року [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з ним проживають діти - [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. Даний факт своїми підписами підтвердили сусіди - [PERSON] , [PERSON] (а.с.13) Окрім того актами від 07.12.2020 року складених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтверджено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з ним з квітня 2017 року проживають його діти [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. За весь період проживання дітей з батьком, мати дітей [PERSON] з ними не проживала та вихованні дітей участі не приймала. (а.с.14,15,16) З листа КНП «Дитяча міська поліклініка №6» від 23.12.2020 року за №01-03/873 та декларації на медичне обслуговування на ім`я [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що вказані декларації укладенні та підписанні батьком дітей - [PERSON] (а.с. 17,18,19) Центром соціальних служб Одеської міської ради було проведено психологічну роботу відносно малолітнього [PERSON] , 2012 року народження, про що надано відповідний результат психологічної роботи. (а.с. 20,21) Згідно характеристики на учня Одеської ЗОШ №27 І-ІІІ ст.. [PERSON] , 2010 року народження, хлопчик по заяві батьків був залишений на повторний курс навчання у 2 класі, так як має низький рівень знань та успішності. Потребує постійного контролю з бобку вчителів, з дітьми конфліктує. Заняття в школі без поважних причин не пропускає. Батько батьківські збори не відвідує, спілкується з вчителями в телефонному режимі, зі слів батька встановлено, що місце знаходження матері дитини невідомо. (а.с.22,23) Згідно характеристики на ученицю Одеської ЗОШ №27 І-ІІІ ст. [PERSON] , 2010 року народження, дівчина зарекомендувала себе, як старанна учениця дисциплінована, працелюбна, уважна. Має добрий загальний розвиток. Батько батьківські збори не відвідує, з вчителями спілкується в телефонному режимі. Мати дівчини жодного разу до школи не приходила. (а.с.24) З розписки від 14.04.2017 року, доданої до матеріалів справи від імені [PERSON] , судом встановлено, що вона добровільно відала дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батькові [PERSON] на постійне проживання. Претензій щодо виховання дітей зобов`язалась не пред`являти. (а.с. 26) Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , було розглянуто на засіданні Київської районної адміністрації. З наданого висновку було встановлено, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживає, місце її знаходження не відоме. Були прийняті першочергові розшукові дії, щодо встановлення її місця перебування, однак вони результатів не дали. [PERSON] неодноразово запрошувалась до територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, як рекомендованими листами, так і за допомогою оголошення в засобах друкованої масової інформації «Одеські вісті», однак жодного разу не з`явилась. Жодних звернень з боку [PERSON] до Київської районної адміністрації, з приводу утворення їй перешкод з боку [PERSON] щодо у спілкуванні з дітьми, не надходило. Під час бесіди з дітьми було встановлено, що вони проживають з батьком та його цивільною дружиною. Навчаються в школі. Батько та його дружина приділяють їм багато уваги. У вихідні дні вони з батьком ходять до моря на прогулянки та дитячі майданчики. Мати вони бачили останній раз в червні 2019 року, вона їх не навідує, не телефонує їм, не вітає зі святами, не дарує подарунків. Де мати на даний час їм не відомо. Спілкуватися з нею вони не бажають. Тому враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, на підставі ст. 164 СК України, Київською районною адміністрацією, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітніх - [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. (а.с.27-31) Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх дітей, на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як вона злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п.2,3 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 191 ч. 1 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку їх належності та допустимості, прийшов до висновку про задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав виходячи з наступного. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] , тривалий час не виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітніх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, що свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитині належних умов життя, навчання, відпочинку. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дитини зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] не з`явилась в Київську районну адміністрацію на засідання комісії де вирішувалось питання доцільності позбавлення її батьківських прав, а також не з`явилась на слухання справи стосовно позбавлення її батьківських прав в суд. Окрім того відповідач [PERSON] тривалий час з дітьми не проживає, що підтверджено письмовими актами, наданими суду, життям дітей взагалі не цікавиться, не забезпечує їх, не турбується про їх розвиток та стан здоров`я. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, вказала суду і комісія Київської районної адміністрації, на якій також вирішувалось дане питання. Тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітніх [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. Окрім того у відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України, суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі однієї третини її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.08.2021 року до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі однієї чверті її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 10 Постанови № 10 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Напідставі ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн (за вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166, 180, 181, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved