Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються з нього на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.11.2006 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Розмір аліментів просить зменшити з 33953,05 грн. до 24858,05 грн. Позовну вимогу обгрунтовує тим, що у період з серпня 2013 року по грудень 2014 року дитина перебувала на його утриманні, тому просить на підставі ч.2 ст.197 СК України звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за вказаний період. У судовому засіданні представник позивача та сам позивач позовну вимогу підтримали та просять її задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову пояснюючи, що син перебував та до теперішнього часу перебуває на її утриманні, позивач як не брав участі до ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів так і до сьогодні не бере участі у вихованні спільної дитини, Вказує, що був період, коли їх син з серпня 2013 року по грудень 2014 року навчаючись у технікумі проживав у бабусі та дідуся [PERSON] та [PERSON], тобто у батьків позивача за адресою: [ADDRESS], але утримувався він за рахунок її коштів та продуктів харчування, які вона передавала туди та за рахунок бабусі й дідуся, при цьому позивач ніде не працював та не брав участі в цей період в утриманні сина, й фактично проживав окрему у співмешканки, тому просить суд відмовити позивачу у зменшені розміру аліментів. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.11.2016 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку (а.с.4). На підставі вищезазначеного судового рішення Бобринецьким районним судом Кіровоградської області 24.06.2015 року був виданий дублікат виконавчого листа №22 ( а.с.4) та 30.06.2016 року державним виконавцем Бобринецького РВ ДВС відкрито виконавче провадження №51534317 та запропоновано боржнику [PERSON] сплатити стягувачу заборгованість в сумі 33953,05 грн. в строк до 07.07.2016 року (а.с.5). Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментам ( а.с.6) за період з 12.02.2008 року по 30.06.2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість з аліментів на підставі вказаного вище виконавчого листа в сумі 33953,05 грн. Статтею 197 СК України, в редакції чинній на час звернення до суду з позовом, встановлено строк сплати заборгованості, звільнення від сплати заборгованості за аліментами. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Інших підстав звільнення від сплати заборгованості закон не визначає. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на даний час зареєстрований в [ADDRESS].( а.с.3) , а згідно Довідки про реєстрацію місця проживання Бобринецької міської ради №03-39/379 від 08.02.2017 року вбачається, що в період з 23.12.2008 року по 03.03.2016 року позивач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З копії паспорта [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданого 08.08.2013 року (а.с.121-122) встановлено, що останній зареєстрований 08.08.2013 року за адресою: [ADDRESS]. До пояснень позивача [PERSON], який допитаний в судовому засіданні як свідкок у порядку ст.62 ЦПК України, про те, що він у період з серпня 2013 року по грудень 2014 року утримував власного на той час неповнолітнього сина [PERSON], суд ставиться критично, оскільки він має матеріальну заінтерисованість у звільненні його від заборгованості з аліментів, окрім того, ці покази не узгоджуються з іншими показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так свідок [PERSON] суду показав, що він є сином позивача та відповідачки та в період з серпня 2013 року по грудень 2014 року він навчаючись у Бобринецькому сільськогосподарському технікумі лише декілька днів перебував у своїх діда [PERSON] та баби [PERSON] по [ADDRESS], та при цьому його батько не брав участі в його утриманні у вказаний період та фактично проживав за іншою адресою у співмешканки. Вказує, що в технікумі, йому потрібно було зазначити адресу фактичного проживання й він навмання назвав адресу діда й баби по [ADDRESS], хоча більше часу проводив у батьків своєї мами, також діда й баби [PERSON] по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] показав, що доводиться батьком позивачу та зазначає, що проживає по [ADDRESS] де декілька місяців період свого навчання також проживав син позивача та їх онук [PERSON], при цьому він з дружиною та бабусею [PERSON] допомагали утримувати останнього за власний спільний бюджет, до якого також інколи надавав кошти й позивач. Аналогічні покази надала свідок [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що проживають по сусідству із батьками позивача та бачили в період з серпня 2013 року по грудень 2014 року в домоволодінні останнії їх неповнолітнього онука [PERSON], при цьому їм не відомо, хто на той час утримував дитину. Свідок [PERSON] показала, що працює викладачем Бобринецького сільськогосподарського технікуму і. В.Порика де в період з 2012 року по січень 2017 рік навчався син позивача [PERSON], який в анкеті студента зазначив, що проживає за адрпесою [ADDRESS]. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали суду аналогічні та узгоджені між собою покази про те, що їх онук та племінним [PERSON] лише декілька днів протягом періода з серпня 2013 року по грудень 2013 проживав у батьків позивача та інколи залишався у них на ніч, але з останніми не склалися стосунки . Вказують, що [PERSON] на період навчання постійно проживав біля них, тобто батьків відповідачки та перебував на утриманні останньої, при цьому позивач взагалі не брав участі в утриманні дитини. Із квитанції №76259541 від 08.12.2016 року вбачається, що позивач [PERSON] перерахував на адресу відповідачки [PERSON] частину заборгованісті з аліментів в сумі 24858,05 грн, залишок становить 9095,0 грн. ( а.с.148). Таким чином судом встановлено, що після ухвалення судом рішення щодо стягнення аліментів у позивача [PERSON] виникла заборгованість з його вини, оскільки останній знав про ухвалене судом рішення, та не вчинив дій на його виконання, також останній не довів в судовому засіданні належними та допустимими доказами факту наявності обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про звільнення його від сплати заборгованості з аліментів за період з серпня 2013 року по грудень 2014 року, а сам по собі факт проживання сина [PERSON] певний час за адресою реєстрації позивача також не дає підставу дійти суду висновку про наявність виключних істотних обставин, необхідних для звільнення від аліментів, тому позов про звільнення від частини заборгованості з аліментів в сумі 9095,05 грн. за період з серпня 2013 року по грудень 214 року є необгрунтованим. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне [PERSON] відмовити в задоволенні вказаного позову.

Outcome: dismissed