Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 22 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №DNZ0AE00000699, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в розмірі 6330,00 доларів США строком до 22.08.2010. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 12 липня 2012 року виникла заборгованість в розмірі 9031,26 доларів США, яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідача. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі. Ухвалою суду від 12 червня 2014 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №DNZ0AE00000699, відповідно до умов якого банк надав останній кредит в розмірі 6330,00 доларів США строком до 22.08.2010 (а.с.8-11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що в наслідок порушення відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань, остання допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на 12 липня 2012 року виникла заборгованість в розмірі 9031,26 доларів США, яка складається з наступного: 2152,39 доларів США - заборгованість за кредитом, 2004,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 84,48 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 4789,84 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. У заяві про скасування заочного рішення суду, відповідач [PERSON] посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду (а.с.40). Судом встановлено, що дія договору укладеного між сторонами закінчується 22.08.2010, тоді як з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 01.08.2012, тобто в межах строків звернення до суду. Із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж [PERSON] було здійснено 23.12.2009. Таким чином, суд не може погодитися з доводами відповідача щодо пропуску строку позивачем звернення до суду. З огляду на наведене та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість в сумі 9031,26 доларів США. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 721,87 грн.

Outcome: approved