Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У серпні 2014 р. [PERSON] пред'явив позов до [PERSON], у якому, після уточнення позовних вимог, просив розірвати їхній шлюб, поділити земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], виділивши йому 0,0566 га цієї ділянки, і поділити будівельні матеріали та обладнання, використані при будівництві нерухомих об'єктів, що розташовані на даній ділянці, виділивши йому матеріали та обладнання, які пропонується виділити власникові № 2 згідно з варіантом № 2 висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № С-345, стягти з [PERSON] на його користь 328 грн. 00 коп. компенсації вартості переотриманої останньою частки у власності на це майно, а також визнати за ним право власності на 1/2 частину грошового вкладу, внесеного [PERSON] 06.11.2013 р. до ПАТ «Банк «Демарк» у сумі 14000 доларів 00 центів США. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебувають у шлюбі. Внаслідок відсутності порозуміння, постійних сварок та різних поглядів на сімейне життя шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з 06.01.2014 р., з цього часу спільне господарство ними не ведеться і примирення між ними неможливе. У період шлюбу сторонами спільно набуто земельну ділянку площею 0,1132 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], на якій ними споруджено 2 сараї, літню кухню, гараж. [PERSON] посилається на необхідність поділу спірного нерухомого майна у такий спосіб, щоб йому було виділено гараж, т.я. він має у власності машину, а [PERSON] машини не має. Крім того, поряд з гаражем останній особисто заклав сад. До того ж, у ході розгляду справи він дізнався про те, що [PERSON] у період шлюбу внесла до ПАТ «Банк «Демарк» згаданий вище грошовий вклад, який за законом є їхньою спільною сумісною власністю. У жовтні 2014 р. [PERSON] пред'явила зустрічний позов до [PERSON], у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], і поділити будівельні матеріали та обладнання, використані при будівництві нерухомих об'єктів, що розташовані на даній ділянці, виділивши їй у власність 0,0566 га цієї ділянки, а також будівельні матеріали та обладнання, використані при будівництві нерухомих об'єктів, що розташовані на даній ділянці, які пропонується виділити власникові № 2 згідно з варіантом № 2 висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № С-345, стягти з [PERSON] на її користь 164 грн. 00 коп. компенсації вартості переотриманої ним частки у власності на це майно. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спірна земельна ділянка і розташовані на ній нерухомі об'єкти, які на даний час не прийнято до експлуатації, сторонами набуто спільно. Оскаржуваним рішенням позовні вимоги сторін задоволено частково: шлюб між ними розірвано, [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище Литвин, кожній стороні виділено у натурі по 0,0566 га земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] виділено частину матеріалів та обладнання, використаних при будівництві нерухомих об'єктів, на загальну суму 132471 грн. 00 коп., які запропоновано виділити власникові № 2, [PERSON] виділено частину матеріалів та обладнання, використаних при будівництві нерухомих об'єктів, на загальну суму 132799 грн. 00 коп., які запропоновано виділити власникові № 1, згідно з висновком експертизи № С-345 від 06.02.2015 р., з останнього на користь [PERSON] стягнуто 164 грн. 00 коп. компенсації вартості переотриманої ним частки у власності на спільне майно, у задоволенні решти вимог відмовлено; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 1398 грн. 24 коп. на відшкодування судових витрат, а з нього на користь [PERSON] стягнуто 1326 грн. 35 коп. і 2904 грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і задовольнити його позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги полягають у наступному: - визначаючи спосіб поділу спірної земельної ділянки, місцевий суд послався на відсутність у [PERSON] свого житла, на бажання останньої переобладнати літню кухню у жиле приміщення та на наявність у [PERSON] можливості здійснити будівництво жилого будинку на виділеній йому частині земельної ділянки. Ці висновки ґрунтуються на припущеннях; переобладнання літньої кухні у жиле приміщення є технічно неможливим, - судом проігноровано доводи [PERSON] про те, що він має у власності автомобіль, а тому у разі виділення йому майна за варіантом, який він просить, гараж використовуватиметься ним за призначенням, що сад біля гаражу насаджено саме [PERSON] та що після припинення шлюбних стосунків [PERSON] викрадено документи на земельну ділянку, у зв'язку з чим [PERSON] витрачено додаткові кошти на їх відновлення, - відмова у задоволенні вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину вкладу на ім'я [PERSON] суперечить ст.ст. 60, 61 СК України і роз'ясненням, викладеним у пп. 21, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». У судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали апеляційну скаргу і просили виділити [PERSON] у власність спірні нерухомі об'єкти, які у висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20.08.2015 р. № 31-15С, що виконаний судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON], запропоновано виділити другому співвласникові, а [PERSON] та її представник просили цю скаргу відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що з січня 2014 р. сторони припинили шлюбні стосунки і не бажають їх відновляти, що за період шлюбу за спільні кошти ними придбано земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також розташовані на ній гараж, літню кухню, погріб та два господарських приміщення, які споруджено попереднім їх власником і які по цей час не прийнято до експлуатації, що за спільні кошти сторони побудували паркан, вигрібну яму та поліпшили придбані ними нерухомі об'єкти, у зв'язку з чим і спірна земельна ділянка, і розташовані на ній нерухомі об'єкти є спільною сумісною власністю сторін, що їхні частки у цій власності є рівними та що вона підлягає поділу між сторонами за запропонованим у висновку експертизи № С-345 від 06.02.2015 р. варіантом № 2. Враховуючи те, що [PERSON] не має власного житла, що вона має намір переобладнати літню кухню під житло та що [PERSON] може спорудити будинок на іншій половині земельної ділянки, суд дійшов висновку про необхідність виділити [PERSON] майно, яке у згаданому висновку експертизи запропоновано виділити власникові № 1, а [PERSON] - майно, яке у цьому висновку запропоновано виділити власникові № 2. Відмовляючи у задоволенні вимог про поділ банківського вкладу, суд зазначив, що кошти, які на ньому розміщено, є особистою власністю [PERSON] З цими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 16.10.2010 р., що підтверджено свідоцтвом про їх одруження (а.с. 5 т. 1). За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 27.07.2012 р., який укладено між [PERSON] та [PERSON], останній придбав у [PERSON] присадибну земельну ділянку, кадастровий [NUMBER], площею 0,1132 га, за адресою: [ADDRESS] (копія цього договору на а.с. 6-7 т. 1). Згідно з висновком комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20.08.2015 р. № 31-15С, що виконаний судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON], на спірній земельній ділянці споруджено гараж і 3 господарські будівлі, підвал, вбиральню, 2 навіси, 4 огорожі і 2 вигрібні ями, причому гараж і господарські будівлі зблоковані між собою. Оскільки технічний паспорт на спірні споруди сторонами не отримано, то для детального їх опису експертом складено план будівлі, у якому ним же здійснено нумерацію цих будівель, відповідно до якої приміщенню гаражу присвоєно № 9, господарським будівлям - №№ 1-8, вбиральні - № 10, навісам - №№ І, ІІ (а.с. 17-56, т. 2). У вказаному висновку експертизи також зазначено, що дійсна вартість спірної земельної ділянки становить 27043 грн. 00 коп., а спірних матеріалів та обладнання - 184281 грн. 00 коп. Ці обставини жоден з учасників судового розгляду не заперечує. У названому вище висновку експертизи також зазначено, що: - спірні об'єкти та споруди на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], збудовано з незначним відхиленням від розмірів, вказаних у виданому [PERSON] будівельному паспорті; житловий будинок, передбачений цим паспортом, не зведено, - для переобладнання у жилий будинок господарської будівлі, яку позначено на складеному експертом плані під № 2 (що її сторони називають літньою кухнею) та яка розташована поряд з гаражем, необхідно провести утеплення стін з метою забезпечення встановленого для жилого приміщення температурного режиму. Це у свою чергу спричиняє необхідність підсилення фундаментів та здійснення надбудови каркасного типу, установленої на окремі фундаменти, і необхідність збільшення висоти фундаменту. Таке переобладнання необхідно здійснити відповідно до розробленої для цього проектної документації, погодженої у встановленому законом порядку, - поділ між сторонами спірної земельної ділянки зі збереженням її цільового призначення та споруд можливий за єдиним варіантом. При цьому один її співвласник має можливість спорудити на виділеній йому частині ділянки жилий будинок згідно з будівельним паспортом, а інший її співвласник на виділеній йому частині ділянки має можливість спорудити жилий будинок, зблокувавши його з існуючою будівлею. 27.07.2012 р. [PERSON] дав розписку, у якій зазначив, що у зв'язку з продажем спірної земельної ділянки він передав [PERSON] будівельні матеріали та побудовану будівлю, та що він - [PERSON] не матиме у майбутньому претензій майнового характеру (копія цієї розписки на а.с. 31 т. 1). [PERSON] у порядку спадкування після смерті її баби набула право власності на жилий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які нею продано 27.07.2013 р. за ціною 136210 грн. 00 коп. Разом з цією нерухомістю [PERSON] у цей же день продано земельну ділянку, на якій вона розташована, за ціною 2000 грн. 00 коп. Це підтверджено копіями відповідних документів (а.с. 77, 78, 79-82 т. 1). Згідно з копіями укладених між [PERSON] та ПАТ «Банк «Демарк» договорів строкового банківського вкладу від 07.04.2014 р. і від 10.06.2014 р. та інформацією ПАТ «Банк «Демарк» про рух коштів на депозитному рахунку [PERSON], остання 07.04.2014 р. розміщувала на депозитному рахунку у цьому товаристві 14405 доларів 00 центів США, 10.06.2014 р. вона розмістила на депозитному рахунку в цьому ж товаристві 14635 доларів 00 центів США, 01.07.2014 р. - 95 доларів 23 центи США, з якого 11.06.2014 р. зняла 14635 доларів 00 центів США і 01.09.2014 р. - 287 доларів 43 центи США, після чого залишок коштів на цьому рахунку становив 382 долари 66 центів США (а.с. 66-68 т. 1). Крім того, сторони не заперечують, що [PERSON] 06.11.2013 р. розмістила на депозитному вкладі у ПАТ «Банк «Демарк» 14000 доларів 00 центів США. [PERSON] з 05.11.2009 р. по цей час має у власності легковий автомобіль Mitsubishi lancer 1.6 Comfort, що підтверджено копією відповідного свідоцтва (а.с. 138 т. 1). [PERSON] з 02.03.2015 р. (після пред'явлення [PERSON] позову) по цей час має у користуванні легковий автомобіль Daewoo FSO Lanos, який є власністю її батька, що підтверджено копіями відповідних документів (а.с. 160-162 т. 1). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Рішення місцевого суду в частині задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] не оскаржується і у ході розгляду справи апеляційний суд не встановив передбачених ч. 3 ст. 303 ЦПК України підстав для його перегляду у цій частині. [PERSON] довела, що розміщений нею у ПАТ «Банк «Демарк» депозитний вклад є її особистою власністю. Так, це підтверджено описаними вище доказами про набуття останньою в порядку спадкування права власності на жилий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], про їх продаж 27.07.2013 р. за ціною 136210 грн. 00 коп. та про продаж [PERSON] разом з вказаною нерухомістю земельної ділянки, на якій вона розташована, за 2000 грн. 00 коп. Продаж зазначених нерухомих об'єктів передував внесенню [PERSON] на депозит спірних коштів - їх внесено на депозит через 3 місяці й 9 днів після продажу вказаних об'єктів. Доказів того, що спірні кошти є спільною сумісною власністю сторін, [PERSON] не надав. Отож є вірним висновок суду І інстанції в частині відмови у задоволенні вимог останнього про визнання за ним права власності на 1/2 частину грошового вкладу, внесеного [PERSON] 06.11.2013 р. до ПАТ «Банк «Демарк» у сумі 14000 доларів 00 центів США. Те, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і будівельні матеріали та обладнання, використані при будівництві нерухомих об'єктів, що на ній розташовані, є спільною сумісною власністю сторін як такі, що придбані сторонами у період шлюбу за спільні кошти, жодним з учасників судового розгляду не оспорюється. Тож даний факт є доведеним. Доказів того, що частки сторін у спірній власності не є рівними, суду не надано. Отже висновки місцевого суду про те, що спірні земельна ділянка та розміщені на ній будівлі й споруди є спільною власністю сторін та підлягають поділу між ними у рівних частках, є вірними. Проте апеляційний суд не погоджується з обраним місцевим судом способом поділу спірних нерухомих об'єктів та з мотивами обрання такого способу. Так, [PERSON] є власником легкового автомобіля, у зв'язку з чим він має потребу у користуванні гаражем, і цю обставину останній просив суд І інстанції врахувати при визначенні способу поділу спірних нерухомих об'єктів. У той же час на дату пред'явлення [PERSON] позову [PERSON] не мала ні у власності, ні у користуванні автомобіля. Крім того, автомобіль, яким вона користується у даний час, належить не їй, а її батькові. При вирішенні справи наведені у цьому абзаці обставини судом І інстанції безпідставно не враховано. Те, що [PERSON] не має у власності житла, не має юридичного значення для справи. Та обставина, що [PERSON] має можливість спорудити будинок на виділеній йому частині спірної земельної ділянки, не має вирішального значення для справи виходячи з встановлених у ході її розгляду фактів, які мають враховуватися при визначенні способу поділу цієї ділянки та споруджених на ній об'єктів. Спосіб поділу спірних нерухомих об'єктів місцевим судом визначено згідно з варіантом № 2 висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06.02.2015 р. № С-345, що виконаний експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати. Цей висновок виконано з явним порушенням приписів абз. 2 п. 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та судових досліджень, що затверджена наказом Мін'юсту України від 08.10.1998 р. № 53/5 з наступними змінами. Так, у ньому не міститься відомостей (детального опису) наявних на спірній земельній ділянці споруд. Зокрема апеляційним судом встановлено, що зображена на схемах (додатки №№ 4, 5 до висновку) споруда має декілька внутрішніх перегородок, але на цих схемах їх не зображено, хоча це має суттєве значення для справи. Також у висновку експертизи нема зовнішнього опису споруд (з чого їх побудовано тощо). Крім того, апеляційним судом встановлено, що у висновку експертизи від 06.02.2015 р. № С-345 неправильно визначено вартість спірної земельної ділянки. Отож цей висновок не може бути використано судом як допустимий доказ по справі. У той же час апеляційний суд погоджується з висновком комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20.08.2015 р. № 31-15С, що виконаний судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON], оскільки жоден з учасників судового розгляду проти нього не заперечує і, крім того, він узгоджується з усіма іншими наявними у справі доказами. У висновку експертизи від 20.08.2015 р. № 31-15С запропоновано лише один варіант поділу спірних надвірних будівель і споруд та присадибної земельної ділянки, згідно з яким: - одній стороні пропонується виділити зблоковані між собою матеріали й обладнання, які було використано для будівництва приміщення 4 площею 2,20 м2, вартістю 2632 грн. 00 коп., приміщення 5 площею 20,60 м2, вартістю 24640 грн. 00 коп., приміщення 6 площею 2,20 м2, вартістю 2632 грн. 00 коп., приміщення 7 площею 8,90 м2, вартістю 10646 грн. 00 коп., приміщення 8 площею 6,00 м2, вартістю 7177 грн. 00 коп., гараж - приміщення 9 площею 22,90 м2, вартістю 27392 грн. 00 коп., оглядової ями вартістю 1904 грн. 00 коп., частини навісу № 1 площею 4,40 м2, вартістю 1202 грн. 00 коп., частини навісу № 2 площею 3,00 м2, вартістю 339 грн. 00 коп., огорожі № 1, вартістю 9697 грн. 00 коп., огорожі № 2, вартістю 1259 грн. 00 коп., частини огорожі № 3, вартістю 397 грн. 00 коп., вигрібної ями № 2, вартістю 2287 грн. 50 коп., обладнання, вартістю 549 грн. 00 коп., а всього на суму 92753 грн. 50 коп., а також 566 м2 спірної присадибної земельної ділянки, на якій розташовані ці об'єкти, для їх обслуговування й будівництва. Оскільки для реалізації у належний спосіб права власності на автомобіль [PERSON] має потребу у користуванні гаражем, то йому належить виділити гараж і всі перелічені у цьому абзаці будівлі та споруди, а також 566 м2 спірної присадибної земельної ділянки для їх обслуговування й будівництва, - іншій стороні пропонується виділити матеріали й обладнання, які було використано для будівництва: приміщення 1 площею 25,10 м2, вартістю 30024 грн. 00 коп., приміщення 2 площею 20,10 м2, вартістю 24043 грн. 00 коп., приміщення 3 площею 5,30 м2, вартістю 6340 грн. 00 коп., підвалу під приміщенням 2 площею 21,70 м2, вартістю 18262 грн. 00 коп., частини навісу № 1 площею 18,00 м2, вартістю 4916 грн. 00 коп., вбиральні площею 1,10 м2, вартістю 1549 грн. 00 коп., частини навісу № 2 площею 13,40 м2, вартістю 1510 грн. 00 коп., частини огорожі № 3, вартістю 704 грн. 00 коп., огорожі № 4, вартістю 1892 грн. 00 коп., вигрібної ями № 1, вартістю 2287 грн. 50 коп., а всього на суму 91527 грн. 50 коп., а також 566 м2 спірної присадибної земельної ділянки, на якій розташовані ці об'єкти, для їх обслуговування й будівництва. Отже перелічені у цьому абзаці будівлі та споруди, а також 566 м2 спірної присадибної земельної ділянки для їх обслуговування й будівництва має бути виділено [PERSON] У зв'язку з застосуванням описаного вище способу поділу спірних нерухомих об'єктів з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягти відшкодування вартості переотриманої ним частки спільного майна у результаті його поділу: 184280 грн. 00 коп. (загальна вартість спірних надвірних будівель та споруд) х 1/2 - 91527 (вартість фактично виділених [PERSON] спірних надвірних будівель та споруд) = 613 грн. 00 коп. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України: - у зв'язку з зміною способу поділу спірних нерухомих об'єктів стягнутий з [PERSON] на користь [PERSON] розмір відшкодування витрат по сплаті судового збору слід визначити у сумі 544 грн. 12 коп. - пропорційно до задоволеної частини вимог і виходячи з ціни позовних вимог майнового характеру (яка становить: 211324 грн. 00 коп.: 2 = 105662 грн. 00 коп. - ціна вимог про поділ спірних нерухомих об'єктів і 14000 доларів 00 центів США: 2 х 24,820658 (офіційний курс долара США відносно гривні на дату заявлення вимог про поділ вкладу) = 173744 грн. 61 коп. - ціна вимог про поділ грошового вкладу у гривневому еквіваленті), - з [PERSON] слід стягти до бюджету 300 грн. 52 коп. судового збору, недоплаченого [PERSON] за звернення до суду з позовом і у зв'язку з частковим задоволенням її позову - пропорційно до задоволеної частини позову і виходячи з його ціни, яка становить: 211324 грн. 00 коп.: 2 = 105662 коп., та з фактично сплаченої [PERSON] суми судового збору 756 грн. 10 коп. (квитанція на а.с. 22), - з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягти половину вартості призначеної апеляційним судом експертизи у сумі 2996 грн. 00 коп. і 528 грн. 31 коп. на відшкодування судового збору - пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги, а всього 3524 грн. 31 коп. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення в частині способу поділу спірних надвірних будівель і споруд, присадибної земельної ділянки та в частині розподілу судових витрат підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного. В іншій частині дане рішення підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial