Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

у серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати виконавчий напис №2148, вчинений 03.04.2017 приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 548612 грн. 20 коп. на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» таким, що не підлягає виконанню, Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21.07.2017 позивач дізнався, що державним виконавцем було відкрите виконавче провадження з метою виконання виконавчого напису №2148 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 548612 грн 20 коп. Позивач вважає, що даний виконавчий напис був вчинений з порушенням чинного законодавства та має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. 06.12.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки посилання позивача на положення ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України є безпідставними, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що строк позовної давності вчинення виконавчого напису за своєю правовою природою не є позовною давністю, так як відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав, а тому виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у п.п.3.1 , 3.3, 3.4 глави 16 розділу ІІ вищезазначеного порядку з моменту настання права вимоги (а.с. 91-94). 26.12.2018 надійшла відповідь на відзив в якому зазначив, що в позові не йдеться про застосування чи не застосування строку позовної давності, в п. 3 позовної заяви зазначено, що нотаріус вчинив виконавчий напис щодо заборгованості на 12 років, однак останній проігнорував той факт, що частина заборгованості, яка утворилася за період по 16.12.214 в будь-якому випадку є спірною, адже трирічний строк позовної давності за цей період пропущений, а пропуск позовної давності, згідно з цивільним законодавством є підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, отже нотаріус не міг вчинити виконавчий напис, адже документи подані відповідачем свідчать про можливу наявність спору, при цьому відповідач надав нотаріусу документи, які свідчать про наявність заборгованості за період з 04.03.2008 по 16.12.2017, у спірному виконавчому написі вказано стягнення за період з 26.12.2005 по 16.12.2017, що в даному випадку стягнення за весь період зазначений у виконавчому написі не було обґрунтовано відповідачем, а нотаріус не може повністю з`ясувати всі обставини кредитного спору, однак повинен перевірити відповідність поданих документів вимогам Переліку за якими стягенння заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавих написів затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №11722 , крім того відповідач не мав права звертатися до нотаріуса за виконавчим написом в даних правовідносинах так як зміни до законодавства, які дозволи відповідачу звернутися до нотаріуса були внесені через 9 років після спірного договору, також відповідач не надав нотаріусу правильно оформлені бухгалтерські документи, внаслідок чого вимога відповідача ніколи не була безспірною так як в позові описані обставини, що передували зверненню відповідача за виконавчим написом це відкриття кримінального провадження, а також відповідач в судовому порядку вже намагався стягнути з відповідача кошти за договором (а.с. Позивач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 106, 109). Представник відповідача у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 107). Третя особа ПН Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 08.05.2019 суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 111). Третя особа Святошинський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 110), причини неявки суд не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки (а.с. 9-10). 03.04.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було видано виконавчий напис №2148 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів на загальну суму 548612 грн. 50 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4761 доларів США 03 центів; заборгованості за відсотками у розмірі 15565 доларів США 48 центів за період з 26.12.2005 по 16.02.2017 (а.с. 5). 21.07.2017 року державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Паримським А.Ю. було відкрито виконавче провадження №54344277 по примусовому виконанню виконавчого напису №2148 від 30.04.2017 (а.с. 6-7). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення боржника. Відповідно до п. 2.1. глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається відповідна заява. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис.Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Також, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Як вбачається з даного виконавчого напису, вказана заборгованість ПАТ КБ «ПриватБанк» обрахована за період з грудня 2005 р. по лютий 2017 р. Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Так як, за правилом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення ПАТ КБ «ПриватБанк» до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням вимог вищевказаного законодавства. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved