Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 січня 2016 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 371\~520 (триста сімдесят одна тисяча пятсот двадцять) грн., що було еквівалентно 14\~386 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят шість) дол. США, про що відповідач 15 січня 2016 року власноручно написав розписку. У свою чергу, відповідач взяв на себе зобовязання повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі еквівалентному зазначеній у [PERSON] сумі доларів США (за курсом НБУ) на день вимоги про повернення грошових коштів. Так як умовами [PERSON] позики не визначено термін повернення грошової позики, позивач направив відповідачу вимогу від 10.11.2016 р. про повернення боргу за вказаним [PERSON]. Однак, відповідач до цього часу грошові кошти не повернув, у звязку із чим перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 14\~386 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят шість) доларів США, що станом на предявлення даного позову відповідно до офіційного курсу НБУ становить 374\~323 (триста сімдесят чотири тисячі триста двадцять три) грн. 72 коп. Також, станом на дату предявлення даного позову, боржник [PERSON], окрім вказаної суми основного боргу, повинен сплатити неустойку у розмірі 33\~663,24 долари США, що еквівалентно 875\~917 (вісімсот сімдесят пять тисяч девятсот сімнадцять) грн. 50 коп. З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути із [PERSON] борг за [PERSON] позики, розмір якого з урахуванням основної суми та неустойки становить 1\~250\~241 (один мільйон двісті пятдесят тисяч двісті сорок одна) грн. 22 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. .Одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 січня 2016 року між [PERSON] (далі Позикодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) укладено Договір позики, відповідно до п. 1.1 якого Позикодавець передав грошові кошти Позичальнику у розмірі 371\~520 (триста сімдесят одна тисяча пятсот двадцять) грн., що еквівалентно 14\~386 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят шість) доларів США на день укладення договору (відповідно по курсу НБУ), а Позичальник зобовязався повернути Позикодавцеві грошові кошти у розмірі еквівалентному зазначеній у [PERSON] сумі доларів США (за курсом НБУ) на день вимоги про повернення грошових коштів (згідно п. 2 ст. 254 ЦК України). Як передбачено п. 1.2. вказаного [PERSON] позики сума позики передана Позичальнику у повному обсязі в день укладення [PERSON]. Також, за вказаним пунктом, сторони погодили, що підписання [PERSON] підтверджує фактичне отримання Позичальником позики у повному обсязі. Згідно даних розписки [PERSON] отримав у борг від [PERSON] відповідно до договору позики грошові кошти у розмірі 371\~520 (триста сімдесят одна тисяча пятсот двадцять) грн., що еквівалентно по курсу НБУ на дату підписання договору 14\~386 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят шість) доларів США. [PERSON] позики вбачається, що строк повернення позики сторонами у договорі не встановлено. 19 листопада 2016 року позивач направив на адресу [PERSON] вимогу про повернення йому розміру позики. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем боргу позивачу. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Зі змісту статті 533 ЦК України вбачається, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З огляду на викладені обставини вбачається, що між сторонами укладено договір позики грошових коштів у розмірі 14 386 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят шість) доларів США, що підтверджується договором позики та розпискою. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі за № 6-79цс14, «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Отже, виходячи із норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та із наведеного у позовній заяві розрахунку позивача, який суд бере до уваги, вбачається, що станом на 04.08.2017 р. 1 долар США за офіційним курсом НБУ становив 26,02 грн., а тому розмір боргу відповідача перед [PERSON] становить 14\~386 дол. США х 26,02 грн. = 374\~323 (триста сімдесят чотири тисячі триста двадцять три) грн., який підлягає стягненню із відповідача. Разом з тим, вимога позивача щодо стягнення із [PERSON] неустойки у розмірі 33\~663,24 дол. США, що станом на 04.08.2017 р. за офіційним курсом НБУ еквівалентно 875\~917,50 грн. підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як передбачено ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 3.1. [PERSON] позики встановлено, що Позичальник зобовязаний сплатити неустойку у розмірі 1 % за кожен день прострочки. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на викладене вбачається, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14). Із наведеного у позовній заяві розрахунку вбачається, що кількість днів прострочки повернення суми позики становить 234 дні. Отже, відповідно до п. 3.1. [PERSON] позики (234 дні х 1% = 234 %) розмір неустойки становить 2,34 х 14\~386 доларів США = 33\~663 (тридцять три тисячі шістсот шістдесят три) долари США, що станом на 04.08.2017 р. за офіційним курсом НБУ еквівалентно 875\~917 (вісімсот сімдесят пять тисяч девятсот сімнадцять) грн. 50 коп. Судом встановлено, що розмір основної суми боргу, який підлягає стягненню із відповідача становить 374\~323 (триста сімдесят чотири тисячі триста двадцять три) грн., а розмір неустойки, який просить стягнути позивач - 875\~917 (вісімсот сімдесят пять тисяч девятсот сімнадцять) грн. 50 коп., що значно перевищує розміру основної суми боргу. За таких обставин, розмір неустойки, заявлений позивачем до стягнення, підлягає зменшенню до розміру основної суми боргу, а саме 374\~323 (триста сімдесят чотири тисячі триста двадцять три) грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, та

Outcome: partial