Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] предявив через суд зазначений позов, уточнив його предмет та підставу у визначеному ЦПК України порядку (а.с. 110-113), посилаючись на те, що 25.12.2006 р. за адресою вул. Набережна Леніна, 17 у м. Дніпропетровську відбулися прилюдні торги з реалізації квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], переможцем яких був позивач, який 11.01.2007 р. отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно ВЕІ №631254 від 11.01.2007 р. 20.04.2007 р. свідоцтво було зареєстровано в КП «ДМБТІ». Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2012 р. по справі №22ц-490/2391/12 були визнані недійсними прилюдні торги, проведені 25.12.2006 р., визнано недійсним акт проведення прилюдних торгів з реалізації квартири [ADDRESS] від 10.01.2007 р., складений державним виконавцем, а також визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] від 11.01.2007 р. на майне, яке складається з квартири [ADDRESS]. Посилаючись у позові на те, що сплачені позивачем грошові кошти в сумі 76\~000,00 грн. повинні бути повернуті, оскільки рішення апеляційного суду, зазначене вище, набрало законної сили, у позові й заявлено вимогу про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивача у рахунок відшкодування шкоди (збитків), завданої Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 21\~767,10 грн., розмір даної суми становить залишок, який підлягає поверненню, оскільки решта в сумі 54\~232,90 грн. надійшла від СДП «Укрспец?юст». Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його представника, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач-1 в окремо наданих суду запереченнях проти позову (а.с. 88) просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. не надав, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Третя особа (1) просила в окремо наданій суду заяві розглядати справу у відсутності її представника. Третя особа (2) в оремо наданих суду запереченнях (а.с. 131-133) просила суд відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що правовідносини виникли між позивачем та Кіровським ВДВС ДМУЮ. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову повністю, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом на підставі наданих суду у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів, 20/04/2007 р. позивач зареєстрував у КП «ДМБТІ» право власності на нерухоме майно, яке розташоване: [ADDRESS], на яке у позивача виникло право власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна /ВЕІ №631254 реєстр -5-6/11.01.2007/, яке посвідчене шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с. 11-12). Продаж зазначеної вище квартири був здійснений відповідно до виконання виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за №2-172 від 30.03.2006 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 9\~595,00 грн. та акту опису й арешту майна серії АА 901306, складеного 20.06.2006 р. державним виконавцем Молодцеватовим В.В. державної виконавчої служби у Кіровському районі м. Дніпропетровська (а.с. 7-8). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2011 р. було відмовлено повністю в задоволенні позову [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби у Кіровському районі Дніпропетровського міського управління юстиції, де третя особа нотаріус шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів (а.с. 13). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2012 р. (а.с. 14-16), яке набрало законної сили 25.04.2012 р., було скасовано рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2011 р., яким було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби у Кіровському районі Дніпропетровського міського управління юстиції, де третя особа нотаріус шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів, та апеляційним судом в цій справі було ухвалено судове рішення про задоволення позову частково: були визнані недійсними прилюдні торги, проведені 25.12.2006 р. відповідно до протоколу №6040283-18/10а-1 Дніпропетровською філією спеціалізованого державного підприємства «Укрспец?юст», було визнано недійсним акт проведення прилюдних торгів з реалізації торгів №3 в буд. №2 по вул. Тамбовській у м. Дніпропетровську від 10.01.2007 р., складений державним виконавцем, а також апеляційним судом було ухвалено рішення про визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] від 11.01.2007 р. на майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, кримінальній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, апеляційним судом Дніпропетровської області в рішенні суду від 25.04.2012 р. у зазначеній вище судовій справі встановлена низка порушень боку державного виконавця Закону України «Про виконавче провадження» (ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 50, ч. 2 ст. 55, ст. 56), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. №68/5 (п. 3.11), Інструкції про проведення виконавчих дій, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. №74/5 (п. 5.12.5) тощо, через що позовні вимоги [PERSON] були визнані обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом в цій справі встановлено, що неповернутою позивачу залишається грошова сума в розмірі 21\~767,10 грн., яка становить решту від суми, запропонованої та сплаченої [PERSON] за придбану на прилюдних тогах квартиру (а.с. 8); особи, які беруть участь у справі, не заперечували проти розміру визначеної позивачем грошової суми збитків, про стягнення якої наполягав позивач. Розвязуючи спір по суті позовних вимог, суд керується тим, що відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодування у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Згідно з Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1232, Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Ст. 25 Бюджетного кодексу України\~встановлено, що казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. За ч. 2 цієї статті відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Розвязуючи спір по суті позовних вимог, суд погоджується із доводами позивача щодо того, що стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями службових осіб органу ВДВС у Кіровському районі Дніпропетровського міського управління юстиції повинно провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Таким чином, для суду наявні підстави для ухвалення рішення про стягнення з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 21\~767, 10 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved