overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У серпні 2015р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 06.11.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районні реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2922. Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаєморозуміння та поваги. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання (а.с.21). Відповідач у судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.19,20). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.11.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районні реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2922, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що з січня 2015р. шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною розпаду сім'ї є втрата почуття любові та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 243,60грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У серпні 2015р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 10 жовтня 2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №323. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю. Зазначала, що причиною розпаду сім'ї є відсутність між нею та чоловіком взаєморозуміння та поваги. Позивач не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності (а.с.14). Відповідач у судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 жовтня 2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №323, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина- [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною розпаду сім'ї є втрата почуття любові та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що підтверджується його заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 243,60грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У серпні 2015р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 2010р. другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції, актовий запис № 71. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. [PERSON] зазначала, що з червня 2015р. вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати, та розділити їх спільно нажите майно. За заявою позивачки ухвалою суду від 22.10.2015р. позовні вимоги щодо поділу майна були залишені без розгляду (а.с.45). Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с.36). Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.44). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 2010р. другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції, актовий запис № 71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.5,6) . Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і з червня 2015р. однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем до суду було надано заяву про визнання позовних вимог. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2011р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №313. спільних дітей у подружжя немає. Позивач зазначала, що причиною розпаду сімї є відсутність між нею та чоловіком взаєморозуміння та поваги. [PERSON] не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові і поваги та вже продовж двох років проживають окремо. Вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності (а.с.7). Відповідач у судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.32). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2011р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №313, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.15). Спільних дітей у подружжя немає. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені та продовж останніх двох років вони проживають окремо. Причиною розпаду сімї є втрата почуття любові та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що підтверджується його заявою (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 243,60грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 31 березня 2000р. Відділом державної реєстрації актів громадського стану у Малиновської рай адміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №153. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що з червня 2015р. вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, несумісність характерів та різні погляди на життя. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 07 вересня 2015р. сторонам у справі було надано строк на примирення до 09 листопада 2015р., скориставшись яким, сторони не примирилися. Позивачка у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 153, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8,9) . Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, однією сім'єю не проживають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 243,60грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У серпні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила стягнути на свою користь з [PERSON] 24000 доларів США, що еквівалентно 528516 грн. та судові витрати. Вказала, що передала відповідачці частинами протягом листопада грудня 2010 р. 24000 доларів США. Сума 5000 доларів США взята відповідачкою 11 листопада 2010 р. в якості завдатку до 01 грудня 2010 р., а 19000 доларів США 10 грудня 2010 р. були передана [PERSON] відповідачці у забезпечення продажу останньою квартири [ADDRESS]. Але відповідачка гроші їй не повернула, квартиру у власність позивачці не передала, оскільки взагалі не була її власником. В судове засідання представник позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка письмово заперечувала проти позову, посилань на конкретні докази та обставини в поясненнях не зазначила. Суд дослідивши письмові докази, встановив таке. Згідно розписки від 11 листопада 2010 р. [PERSON] засвідчила отримання від [PERSON] на строк до 01 грудня 2010 р. 5000 доларів США в якості завдатку (а.с.6). У відповідності до попереднього договору від 10 грудня 2010 р. [PERSON]В, домовилася із [PERSON], що продасть останній квартиру [ADDRESS] в строк до 14 грудня 2010 р. і підтвердила отримання авансу 19000 доларів США (а.с.7-10). За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та уповноваженими сторонами. Належного виконання зобовязань за вказаними документами або відсутності вини у разі невиконання зобовязань [PERSON] не довела. Пунктом 4 ст. 611 ЦК України передбачено що наслідком порушення зобовязань є відшкодування збитків. Згідно ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України (постанова ВСУ у справі 6-79цс14). Таким чином, сума 24000 доларів США станом на день ухвалення рішення дорівнює за курсом НБУ 628960,80 грн. (24000 доларів США/100 х 2620.67 грн.), які слід стягнути з відповідачки на користь позивачки. Тому позов через стягнення боргу у грошовій одиниці України задоволений частково. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь позивачки.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 р. [PERSON] та [PERSON] подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. На обґрунтування заяви зазначили, що з 15 червня 2012 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося, а тому шлюбно-сімейні відносини вони припинили. Ними досягнуто згоди щодо місця проживання сина та участі кожного батьків у його вихованні та утриманні, про що свідчать нотаріально посвідчені договори. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали пояснивши, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з жовтня 2014 р. Вислухавши заявників та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2012 р. (а.с. 9). Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Судом встановлено, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, вони проживають роздільно, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 18 вересня 2015 р. заявники уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні, відповідно до умов якого після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю, яка зобов'язується піклуватися про її здоров'я, брати участь у вихованні, забезпечити дитині достатній рівень освіти і утримувати її незалежно від стосунків батьків, а також надавати дитину батьку для зустрічей. За умовами цього договору батько зобов'язався брати участь у вихованні, духовному розвитку та утриманні дитини, незалежно від стосунків з матір'ю, та має право спілкуватися з дитиною, якщо це не порушує режиму дитини та планів матері, за попередньою домовленістю з матір*ю, має право брати дитину до себе за місцем свого проживання, проводити з дитиною державні свята по черзі з матір'ю, проводити з дитиною один тиждень під час зимових канікул та один місяць влітку (а.с. 18-19). Тоді ж заявники уклали нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на утримання дитини, відповідно до умов якого батько зобов'язався сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. не пізніше 5 числа кожного місяця та брати участь у додаткових витратах на дитину (а.с. 4-5) Отже вказаними договорами, як того вимагає закон, визначена участь батька у забезпеченні умов життя сина та умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Враховуючи встановлені обставини та пояснення заявників в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього сина. З огляду на вказане, суд вважає заяву обґрунтованою і задовольняє її. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У серпні 2015 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 16 465,59 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позові зазначив про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 23.12.2011 р. між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 401098605. Згідно умов Розділу №1 вказаного договору Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 8 980 грн. 35 коп., зі сплатою річної процентної ставки в розмірі 0,1 %. Згідно вказаного договору позичальник зобов'язаний повернути суму кредиту до 26.12.2013 р. 23.12.2013 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Згідно Витягу з Реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу № 2013-1 ПАТ «Альфа Банк» було передано до ТОВ «Росвен Інвест Україна» також право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 401098605 від 23.12.2011 р. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. За розрахунком позивача,станом на 23 грудня 2013 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала: 16 465,59 грн., серед них - прострочена заборгованість по кредиту - 8980,35 грн., прострочені відсотки - 0,74 грн., прострочена комісія - 1834,5 грн., пеня - 5650 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, в 16 465,59 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved