Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до УМВС України в Одеській області (надалі за текстом - відповідач 1), Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі за текстом - відповідач 2), Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі за текстом - відповідач 3), про зняття арешту з нерухомого майна та встановлення факту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є власником земельної ділянки площею 0,1001 га за кадастровим номером 2220882600:04:007:1453, з цільовим призначення для колективного садівництва, яка розташована в СТ «Злагода», Гнідинська сільська рада, Бориспільського району, Київської області, та частини квартири, загальною площею 68, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В листопаді 2019 року позивач вирішив відчужити свою земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу, однак, під час укладання договору йому стало відомо, що на все його майно помилково накладено арешт та оголошена заборона на його відчуження. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухомо майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 213189054 від 19.06.2020 року на все майно [PERSON] накладено арешт, підстава обтяження - постанова УМВС України в Одеській області № 58 від 10.12.2003 року. Один із записів в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон № 213189054 від 10.06.2020 року, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стосується 1/2 частини квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] , та належить громадянину [PERSON] . Інший запис стосується арешту всього нерухомого майна [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 11239625, накладений на підставі постанови старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського управління юстиції від 21.07.2010 року, запис внесено до реєстру під 01.06.2011 року. Однак, позивач ніколи не проживав та не був зареєстрований а ні у місті Одесі, а ні у місті Миколаєві, не мав там ніякого нерухомого майна. Позивач з 30 травня 1989 року має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , до будь-яких судових справ та арештів на майно не має відношення. Зазначив, що через відкриті дані веб-сайту «Вся Україна - жителі» встановив, що справжній боржник народився [INFO] , в той час, як позивач народився [INFO] . У зв`язку з цим просив суд зняти арешт, накладений на все його майно, власником якого він є, та встановити факт відсутності у [PERSON] арештів, накладених на все майно відповідно до постанови УМВС України в Одеській області №58 від 10.12.2003 року, зареєстрованої Третьою одеською державною нотаріальною конторою від 18.11.2008 року №8201567 та постановою старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського управління юстиції від 21.07.2010 року, зареєстрованої Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» за №11239625 від 01.06.2011 року. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування інформації. Ухвалою суду від 25.08.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 02.10.2020 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків та уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 01.03.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача 1 про продовження строку на подання відзиву. 17.03.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача 1 на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивачу потрібно долучити до матеріалів позову документ, який підтверджує відмову державного виконавця щодо зняття арешту. Крім того, зазначив, що на момент накладення заборони слідчим діяв КПК України 1960 року, згідно якого накладення арешту на майно скасовується слідчим. Також, згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі допущення технічної помилки під час внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови, що документи за результатом розгляду заяви заявнику не надавалися. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 23.03.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив. У відзиві позивач повідомив, що підставою обтяження не є постанова державної виконавчої служби, реєстратором обтяження виступала не державна виконавча служба, тому відповідні запити надсилались безпосередньо учасникам вчинення таких дій. Зазначив, що позивач виконав умови законодавства щодо досудового врегулювання спору, звертався із запитами до органів державної виконавчої служби та інших установ. При цьому, арешт на його майно накладено помилково, внаслідок накладення арешту він не може здійснювати встановлені законом права власника майна. У судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 15.07.2021 року клопотання задоволено, витребувано у Приморського районного суду міста Одеси інформацію щодо того 1) чи перебували в провадженні Приморського районного суду міста Одеси справи щодо накладення/зняття арештів, скасування заходів забезпечення позовів відносно майна [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] та які рішення були ухвалені за результатами розгляду таких справ за період з 2002 року по час виконання вимог даної Ухвали суду? 2) чи перебували в провадженні Приморського районного суду міста Одеси справи щодо накладення/зняття арештів, скасування заходів забезпечення позовів відносно майна [PERSON] , який має ідентифікаційні дані відмінні від наступних: [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] та які рішення були ухвалені за результатами розгляду таких справ за період з 2002 року по час виконання вимог даної Ухвали суду? 3) вказати всі можливі ідентифікаційні дані особи (дату народження або РНОКПП або адресу реєстрації) громадянина [PERSON] щодо накладення/скасування арештів, на майно якого розглядались справи в Приморському районному суді міста Одеси з метою спростування інформації, що наявні провадження стосувались не [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ? 01.09.2021 року та 19.10.2021 року представником позивача подані клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії відповіді відповідача 2 від 10.08.2021 року, копії відповіді відповідача 3 від 10.09.2021 року, копії відповіді ГУНП в Одеській області № 4/1-8298 від 01.10.2021 року. На виконання Ухвали суду від 15.07.2021 року 25.10.2021 до суду надійшла відповідь Приморського районного суду міста Одеси та копії судових рішень. Представник позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача 1. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача 2. Представник відповідача 3 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником земельної ділянки площею 0,1001 га за кадастровим номером 2220882600:04:007:1453, з цільовим призначення для колективного садівництва, яка розташована в СТ «Злагода», Гнідинська сільська рада, Бориспільського району, Київської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серії ЯК № 851421 від 01.04.2010 року, виданого на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 1407 від 23.04.2009 року (а. с. 12), та частини квартири, загальною площею 68, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, яке видане відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації від 10 грудня 2001 року (а. с. 16). Згідно інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.06.2020 року, зареєстровано наступні обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3965370, об`єкт обтяження - 1/2 частина квартири, [ADDRESS] , підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 366009, 17.10.2006, Друга ДВС у Київському районі м. Одеси, державний виконавець Тарасенко Г.В., власник [PERSON] ; арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8201567, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, підстава обтяження постанова, 58, 10.12.2003, УМВС України в Одеській області, власник - [PERSON] , [PERSON] ; невизначене майно, все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 11239625, підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження, 20521555, 21.07.2010, старший державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Буділовська О.О., власник - [PERSON] (а. с. 20-21). Відповідно до листа Одеського державного нотаріального архіву від 28.11.2019 року, за інформацією архівного фонду Третьої одеської державної нотаріальної контори в документах сформованих, прошитих, пронумерованих із засвідчувальними написами, відсутні відомості щодо накладення арешту на підставі постанови УМВС України в Одеській області від 10.12.2003 року № 58, на майно, яке належить [PERSON] (а. с. 17). У відповіді № 7/3/Аз-7 від 30.06.2020 року на адвокатський запит від Головного управління МВС України в Одеській області повідомлено, що в рамках ліквідації органів та підрозділів ГУМВС України в Одеській області, до архівного відділу УРТЗІ ГУНП в Одеській області Постанова УМВС України в Одеській області від 10.12.2003 року № 58, щодо накладення арешту на майно [PERSON] , та будь-які документи щодо її виконання, на архівне зберігання не надходили (а. с. 18). Листом від 10.08.2021 року Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) повідомив, що у зв`язку з тим, що відділ державної виконавчої служби і конкретно Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) не є ініціатором накладення арешту на майно боржника [PERSON] 10.12.2003 року, та реєстратором обтяження 18.11.2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні підстави для звернення до відділу з питань зняття вказаного арешту або внесення до обтяження 8201567 будь-яких даних про боржника (а. с. 123). У відповіді від 10.09.2021 року на запит про зняття арешту з майна Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві повідомлено, що у відділі здійснювалось виконавче провадження №20521555 з примусового виконання виконавчого листа № 2-278, виданого 29.06.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором. 30.06.2011 року виконавче провадження завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним фактичним виконанням згідно повідомлення стягувача, виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну його зберігання (а. с132). Листом від 01.10.2021 року Головне управління Національної поліції в Одеській області повідомило, що згідно проведеного аналізу наявних кримінальних справ по ГУНП в Одеській області, збігів даних з даними позивача, не встановлено. До Одеського нотаріального архіву MЮ України скерований запит з метою встановлення підстав накладання арешту на майно заявника згідно із даними реєстраційного номеру обтяження 8201567 (а. с. 133). На виконання Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року у справі №758/9531/20 Приморським районним судом м. Одеси направлено копії Ухвал Приморського районного суду міста Одеси від 10.11.2016 року, 25.08.2016 року, 27.04.2005 року, та Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2006 року, Ухвали апеляційного суду Одеської області від 07.11.2006 року, у справах за участю [PERSON] . Додатково повідомлено, що судові справи 2005-2006 років знищені за закінченням строків зберігання, тому надати додаткові данні щодо ідентифікації вказаної фізичної особи неможливо (а. с. 140) Як вбачається з надісланих Приморським районним судом м. Одеси матеріалів, Ухвалою від 10.11.2016 року задоволено заяву [PERSON] про виправлення описки в Ухвалі Приморського районного суду Одеси від 25.08.2016 року по справі за заявою [PERSON] про зняття арешту, накладеного Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2005 року на квартиру [ADDRESS] , виправлено описку в Ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року по справі №2-6839/05 за заявою [PERSON] про зняття арешту, накладеного Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2005 року на квартиру [ADDRESS] , а саме: вважати правильним таке написання прізвища, ім`я та по-батькові заявника у вступній, описовій, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали - « [PERSON] », замість « [PERSON] » (а. с.149) Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Порядок зняття арешту визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо майна, яке належить йому на праві власності у зв`язку з тим, що було накладено арешт на все його майно. Тобто, наявність арешту на майно, за відсутності правових підстав для цього, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Дослідивши матеріали справи, виходячи з наданої органами державної виконавчої служби інформації, суд приходить до висновку про відсутність підстав для продовження обтяження майна позивача. Підтвердження існування будь-яких відкритих виконавчих проваджень щодо позивача, за якими накладено арешт на його майно, судом не встановлено. Крім того, згідно відповіді, наданої позивачу відповідачем 3, виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на все майно позивача, було закінчене у зв`язку з повним фактичним виконання згідно повідомлення стягувача, а в подальшому знищене у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Також, згідно даних Головного управління Національної поліції в Одеській області, наявних кримінальних справ по ГУНП в Одеській області, збігів даних з даними позивача не встановлено. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. Суд бере до уваги, що згідно із інформацією, яка міститься у Єдиному реєстрі заборон щодо арешту майна позивача, немає даних, які ідентифікують особу позивача, не вказується реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, адреса реєстрації. Тобто, фактично у реєстрі заборон вказані всі особи, що мають однакові прізвище ім`я та по батькові, без уточнення їх особистих даних. Також, за повідомленням Приморського районного суду м. Одеси, судові справи 2005-2006 років знищені за закінченням строків зберігання, тому надати додаткові данні щодо ідентифікації особи в справах, за результатами розгляду яких було накладено арешт на майно позивача, неможливо. Виходячи з викладеного, наявність обтяжень, накладених на майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved