Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON]. (далі - позивач) звернулася до суду з указаною позовною заявою про право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю. Зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельних ділянок: земельна частка (пай) №223 - рілля, площею 0,7911 га та земельна частка (пай) № 223 - багаторічні насадження площею 1,3708 га, вартістю 49217,8 грн, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами села і були виділені спадкодавцю на підставі розпоряджень голови Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року № 388 та від 08 жовтня 2008 року № 413. Спадкове майно позивач прийняла, оскільки є спадкоємцем першої черги. Проте, на підставі відсутності державних актів на земельну частку (пай) нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини на земельні ділянки, про що винесено постанови. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на земельну частку (пай) № 223 - рілля площею 0,7911 га та земельну частку (пай) № 223 - багаторічні насадження площею 1,3708 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділені у процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії» у порядку спадкування за законом після смерті 05 грудня 2005 року [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилась, однак від її представника [PERSON]. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позову наполягають. Представник відповідача Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області - Мудрик В.В. у судове засідання не з?явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову, просять розглянути справу за їх відсутності. Треті особи [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. в судове засідання не з'явились, однак до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.13). Після його смерті відкрилось спадкове майно, що складалось з права на земельну частку (пай) № 223 - рілля, площею 0,7911 га та земельну частку (пай) № 223 - багаторічні насадження площею 1,3708 га, вартістю 49217,8 грн., які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами села і були виділені в процесі роздержавлення та приватизації земель СВАТ «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії», що підтверджується розпорядженнями голови Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року № 388 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії на території Рахнівсько-Лісової сільської ради», від 08 жовтня 2008 року № 413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» та розпорядження від 16 грудня 2008 року № 560 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам для ведення особистих селянських господарств з земель, що підлягають поділу на земельні частки (паї) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» (а.с. 18-24). Спадкоємцями після смерті [PERSON] по закону є позивач, як дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.12). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) № 223 - рілля площею 0,7911 га та земельну частку (пай) № 223 - багаторічні насадження площею 1,3708 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про що нотаріусом винесено відповідні постанови від 27 жовтня 2015 року (а.с.27, 28). Із постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтв є ненадання позивачем правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем померлого [PERSON], оскільки є дружиною померлого. Водночас, оформити в порядку спадкування право власності на земельні ділянки (земельну частку (пай) № 223 - рілля площею 0,7911 га та земельну частку (пай) № 223 - багаторічні насадження площею 1,3708 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділених в процесі роздержавлення та приватизації земель СВАТ «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії» позивач не може, через відсутність у неї правовстановлюючих документів, це зумовлено тим, що [PERSON]. за життя не закінчив приватизацію земельних ділянок. Згідно із абзацом 2 п 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Таким чином, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК. Отже, оскільки у даному випадку, спадкодавець розпочав процедуру приватизації, про що свідчать відповідні розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, однак, її не закінчив у зв'язку зі смертю, тому суд вважає, що спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначених вище земельних часток (паїв) та одержання правовстановлюючих документів на право власності на них. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або ж оспорюване право, свобода чи інтерес. При цьому, позивач, з огляду на принцип змагальності сторін зобов'язаний довести належними та допустимими доказами факт порушення, невизнання або оспорювання свого права, свободи чи інтересу. Не доведення даного факту є підставою відмови у задоволенні позову. За частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право спадкоємця може бути захищено шляхом визнання за ним права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення його права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved