Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У січні 2017 р. із Апеляційного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 3764 грн 97 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 01.06.2012 між сторонами укладено кредитний договір №264RNCA121530002 згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 182320 грн 00 коп. строком до 01.06.2019 із відсотковою ставкою 20,99% річних, а відповідач зобов'язаний виконати покладені на нього обов'язки у повному обсязі, однак через неналежне виконання покладених на відповідача обов'язків по кредитному договорі у нього виникла заборгованість. 20.02.2018 у судовому засіданні на підставі заяви від 31.07.2017 та було залучено правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», замість Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» (а.с. 38, 68). Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитом від 31.05.2017 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором №264RNCA121530002 від 01.06.2012 укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] (а.с. 39-58). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 66, 70). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.06.2012 між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №264RNCA121530002згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 182320 грн 00 коп. строком до 01.06.2019 із відсотковою ставкою 20,99% річних, а відповідач зобов'язаний виконати покладені на нього обов'язки у повному обсязі (а.с. 5-12). Через неналежне виконання умов кредитного договору відповідачем станом на 21.10.2016 виникла заборгованість у розмірі 315709 грн 77 коп., яка складається із: суми заборгованості за кредитом 161466 грн 39 коп.; сума заборгованості за відсотками 89531 грн 53 коп.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 28019 грн 26 коп. та розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 36692 грн 59 коп. (а.с. 13, 14). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 3764 грн 97 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved