Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в Книзі реєстрації шлюбів було складено відповідний актовий запис №1721. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалось, шлюб було розірвано 18.10.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільні сини мешкає разом з позивачем. Після розлучення відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає. Просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до повноліття дітей. Відповідач [PERSON] відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, між [PERSON] та [PERSON] 14.10.2000 року було укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в Книзі реєстрації шлюбів було складено відповідний актовий запис №1721. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 10). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №958 та видано свідоцтво про народження міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 28.03.2002 року та сина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №3029 та видано свідоцтво про народження відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 01.08.2007 року (а. с. 11, 14). Також у матеріалах справи містяться довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, видані Кооперативним об'єднанням «Єдність» від 06.11.2018 року №420 та 28.12.2018 року №471, згідно яких неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю - [PERSON] (а. с. 17-18). Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (статті 183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Даних про наявність у відповідача нерухомого майна та інших джерел доходу матеріли справи не містять. Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, даних про наявність обмежень за станом здоров'я не має, дані про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб також відсутні. Отже, приймаючи до уваги як рівень прожиткового мінімуму дітей, на утримання яких стягуються аліменти, матеріальне становище дітей, та стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, зважаючи на батьківський обов'язок відповідача по утриманню дитини до їх повноліття, враховуючи інтереси останніх, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 03.01.2019 року. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків всатнволених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів задоволена у повному обсязі, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. Визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, суд враховує положення статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» щодо встановлення прожиткового мінімуму для дітей, обставини справи та виходячи із принципів розумності і справедливості, стану здоров'я дітей, вважає, що розмір аліментів, який визначений позивачем, є обґрунтованим, та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що пред'явлений позов до [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved