Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Аграрне» про визнання недійсним договору оренди. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки площею 5,980 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Логвинської сільської ради Володарського району Київської області. Згідно договору оренди землі від 22 червня 2010 року вона передала земельну ділянку в оренду ПП «Аграрне». Вона не була ознайомлена з тим, що договір укладено на 49 років, адже договір нею був підписаний лише на четвертій сторінці, де не вказано строку договору. У порушення вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» у договорі відсутні істотні умови договору, а саме: не вказаний кадастровий номер, відсутня сума орендної плати, умови збереження стану об'єкта оренди. Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним. Позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між нею та ПП «Аграрне» в особі директора Любомського Володимира Степановича; зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку загальною площею 5,980 га, розташовану на території Логвинської сільської ради Володарського району Київської області, що належить їй на праві приватної власності згідно Державного акта серії Р1 №234662, повернути даний державний акт; стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача не визнав позовних вимог, посилаючись на заперечення, які додав до справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає повністю до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта серії Р1 №234662 від 03.04.2001 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 5,980 га, яка розташована на території Логвинської сільської ради Володарського району Київської області. 22 червня 2010 року між [PERSON] та ПП «Аграрне» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] передала ПП «Аграрне» в користування належну їй земельну ділянку. 20 жовтня 2010 року договір оренди землі зареєстрований у Володарському відділі ДЗК Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №04.10.943.00117. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: 1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) строк дії договору оренди; 3) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; 4) умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; 5) умови збереження стану об'єкта оренди; 6) умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; 7) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 8) існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; 9) визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; 10) відповідальність сторін; 11) умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - акт приймання-передачі об'єкта оренди; - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що в договорі відсутній кадастровий номер. Під час розгляду справи судом встановлено, що ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачала такої істотної умови договору, як кадастровий номер об'єкта оренди. Зміни до вказаної статті були внесені Законом України від 07.07.2011 року №3613-VI. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, вказувала на відсутність суми орендної плати. Однак судом встановлено, що у п.п. 6, 7 договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки і виплачується Орендодавцю щорічно грошовими коштами у гривнях шляхом отримання коштів через касу Орендаря. За проханням Орендодавця, Орендар проводить попередню оплату за здану в оренду земельну ділянку за весь період дії договору оренди земельної ділянки. Обчислення розмір орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Позивач також зазначала в позові про відсутність у договорі умов збереження стану орендованої землі. Однак, як встановив суд, у п. 20 договору визначено право Орендодавця вимагати від Орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором оренди; вимагати від Орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; вимагати від орендаря дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, зон особливого режиму використання земель та території, які охороняються. Позивач також зазначив у позові про відсутність плану або схеми земельної ділянки, акту визначення меж земельної ділянки в натурі. Судом встановлено, що передана в оренду за даним договором земельна ділянка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №234662 від 03.04.2001 року. Межі земельної ділянки [PERSON] в натурі (на місцевості) визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку та в плані (схемі) земельної ділянки. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, що їй в момент укладення договору не було відомо строку дії договору. Судом встановлено, що 07.06.2010 року [PERSON] подала директору ПП «Аграрне» заяву про передачу земельної ділянки в оренду строком на 49 років. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Судом встановлено, що в п. 5 спірного договору визначено, що договір укладено на строк сорок дев'ять років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Окрім того, до договору оренди додано акт приймання-передачі об'єкта оренди, в якому зазначено, що Орендодавець [PERSON] передає земельну ділянку, яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №234662, а Орендар Приватне підприємство «Аграрне» приймає у строкове володіння і користування земельну ділянку площею 5,980 га на умовах оренди строком на сорок дев'ять років, яка знаходиться на території Логвинської сільської ради. Акт підписаний сторонами договору 22.06.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд встановив, що права та інтереси позивача при укладенні договору оренди від 22 червня 2010 року між [PERSON] і ПП «Аграрне» не були порушені. Представник відповідача просив застосувати ст. 256 ЦК України. Оскільки права позивача не порушені, суд не застосовує ст. 256 ЦК України.

Outcome: dismissed