Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі по тексту рішення «Товариство», ТОВ «Кей-Колект») звернувся в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з них заборгованості в сумі 86 125,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 серпня 2013року становило 688 399,37грн. У подальшому Товариство збільшило свої позовні вимоги та остаточно просило суд про солідарне стягнення на його користь з відповідачів заборгованості в розмірі 92 112,47 доларів США, розрахованої станом на 26 березня 2015 року ( т.2, а.с. 80-81, 90). У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом, вимагаючи припинити правовідносини по договору поруки (т.1, а.с.64-69). Ухвалою суду від 16 жовтня 2013 року позови об»єднані в одне провадження (а.с. 94). Представник [PERSON] позов ТОВ «Кей-Колект» підтримала; проти зустрічного позову заперечувала. Суду пояснила, що [PERSON] отримав кредит від АКіБ «УкрСиббанку» в сумі 74 300,00 доларів США під 12,90% річних на строк до 22 вересня 2017 року. Виконання боржником своїх зобов»язань забезпечується договором поруки з [PERSON] Товариство «Кей-Колект» набуло право вимоги на підставі укладеного з кредитором договору Факторингу та Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки. Посилаючись на статті 554, 556, 1050, 1054 ЦК України, представник просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та його поручителя [PERSON] заборгованість в сумі 92 112,47 доларів США. Строк позовної давності представник [PERSON] вважала не пропущеним. [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, заявили про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (т.2, а.с. 61-63). Їх представник [PERSON] суду пояснив, що у відповідності до пункту 6.2 кредитного договору кредитор змінив строк виконання основного зобов»язання, надіславши вимогу позичальнику та поручителю про дострокове погашення кредиту у повному обсязі. Вважав, що строк позовної давності слід рахувати з 10 червня 2010 року. ПАТ «УкрСиббанк» 30 серпня 2011 року звертався в суд з позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, але ухвалою суду від 27 червня 2012 року, як набрала законної сили, позов Банку було залишено без розгляду з підстав повторної неявки без поважних причин представника позивача у судове засідання. Отже, строк позовної давності для вимог до [PERSON], на думку представника, закінчився 10 червня 2013 року, а порука припинилася у відповідності до статті 559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців, починаючи з 10 червня 2010 року, не пред»явив вимогу до поручителя. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи: 24 вересня 2007 року між Акціонерним комерційно-іноваційним Банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11221391000, відповідно до умов якого позичальник отримав у борг 74 300,00 доларів США на строк до 22 вересня 2017 року під 12,90% річних. Додатковими угодами від 24 вересня 2007 року та від 24 квітня 2009 року змінювався графік погашення кредиту та дати погашення нарахованих процентів (т.1, а.с. 14-18). Виконання боржником своїх зобов»язань забезпечується договором поруки № 1 від 24 вересня 2007р., відповідно до умов якого [PERSON] поручилась відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (т.1, а.с. 19-21). [PERSON] кредит не сплачує з 28 лютого 2010 року, і станом на 26 березня 2015 року його загальна заборгованість становить 92 112,47 доларів США, що по курсу НБУ на день розрахунку 1 долар США=23,5008 грн. становить 2 164 716,64 грн. 30 квітня 2010 року АКіБ «УкрСиббанк» пред»явило до відповідачів письмові вимоги про дострокове повернення кредиту (т.2, а.с. 65,66). 30 серпня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звертався в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за зазначеним кредитним договором. Ухвалою суду від 27 червня 2012 року позов було залишено без розгляду у зв»язку із повторною неявкою представника позивача у судове засідання (т.2, а.с. 67,68, 87-89). Ухвала суду набрала законної сили. Зазначених фактичних обставин справи представники сторін не оспорювали. 12 грудня 2011 року АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали Договір Факторингу № 1 та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки. У відповідності до статті 1077 ЦК України Товариство набуло право вимоги до [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 256 Цивільного Кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Статтею 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності (частина 1 статті 265 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України). Відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного Кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У Постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в п. 24 зазначено наступне: відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. При вирішення таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред»явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред»явлення до нього позову. При цьому в разі пред»явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання поручителем взятих на себе зобов»язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки,оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарнорю датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати». Укладений між Банком та [PERSON] кредитний договір передбачає порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку (розділ 6). Так, відповідно до пункту 6.2 договору в разі відсутності даних про отримання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, терміни повернення кредиту у повному обсязі та плати за нього вважаються такими, що настали з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення вимоги ( т.1, а.с.8-9). Повідомлення-вимоги були направлені [PERSON] та [PERSON] 06 травня 2010 року (т.2, а.с. 64), тому строк дострокового виконання зобов»язання у повному обсязі настав 15 червня 2010 року. Отже, пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за кредитом та пені, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання і мав би пред»явити позов до позичальника протягом трьох років, а до поручителя - протягом шести місяців, починаючи з 15 червня 2010 року. Позов у суд направлений 09 серпня 2013 року (т.1, а.с. 44). Про поважність причин пропуску строку суду не заявлялось. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає з підстав пропуску строку позовної давності. Зустрічний позов [PERSON] про припинення правовідносин поруки підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

Outcome: approved