Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 08.09.1967 вона мешкає та зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS] у м.Дніпропетровську. Разом з нею у домоволодінні мешкали її матір [PERSON], батько [PERSON] та сестри: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Відповідачі [PERSON] з 24.12.1954, [PERSON] з 23.12.1960, десь в цей же час [PERSON] та [PERSON] виїхали з будинку. [INFO] помер батько позивача [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON] З цього часу позивачка та члени її сім'ї мешкають одноособово у домоволодінні. У лютому 2008 року під час оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка дізналася, що успадкувала після померлої матері лише 2/12 частин домоволодіння. Крім того позивачка дізналася, що крім її 2/12 частки право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за наступними особами: по 1/12 частині за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 01.07.1954, виданого житловим управлінням Дніпропетровського відділу комунального господарства на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 24.06.1954 №1351/10. Крім того право власності на 3/12 частин домоволодіння ні за ким не зареєстровано. [PERSON] вважає, що відкрито, добросовісно, безперервно володіє зазначеним домоволодінням, а тому просила суд в порядку ст.344 ЦК України визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ.А-1 загальною площею 25,6 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м.; сараю літ. В., убиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж, навіс літ. З, споруди 1-9,І. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача - Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Інші відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську належить на праві власності - по 1/12 частині за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 01.07.1954, виданого житловим управлінням Дніпропетровського відділу комунального господарства на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 24.06.1954 №1351/10. Право власності на 3/12 частин домоволодіння ні за ким не зареєстровано. Починаючи з 04 грудня 1987 року по теперішній час, позивач відкрито та безперервно користується зазначеним домоволодінням, утримує його та сплачує комунальні послуги. Факт володіння з 04 грудня 1987 року позивачем нерухомим майном, а саме домоволодінням [ADDRESS] в м. Дніпропетровську підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], визнанням даних обставин відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також наданими в матеріали справи письмовими доказами. Крім того, судом встановлено, що саме позивач утримує домоволодіння в цілому шляхом оплати в повному обсязі комунальних послуг, що також підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг. За ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права. Во-друге, таке володіння повинно бути відкритим. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ.А-1 загальною площею 25,6 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м.; сараю літ. В., убиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж, навіс літ. З, споруди 1-9,І, за набувальною давністю знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідачів не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved