overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У січні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 62/П/99/2006-840 від 11.08.2006 року в сумі 252 148,73 дол. США та 3 853 900,42 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 11 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір № 62/П/99/2006-840. Згідно умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у доларах США з метою придбання квартири на загальну суму 200 000,00 дол. США, зі сплатою 09,50% відсотків річних, строком дії договору до 11 серпня 2036 року. [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 252 148,73 дол. США та 3 853 900,42 грн., що стало підставою для позивача для звернення до суду. Представник ПАТ «КБ «Надра» Попова М.В.в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідачки [PERSON] проти позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до слідуючого. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом встановлено, що 11 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладений кредитний договір № 62/П/99/006-840. Відповідно до умов договору банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 200 000,00 дол. США в порядку і на умовах визначених договором (п. 1.1. кредитного договору). Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Встановлено судом, Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13 серпня 2015р. визнано недійсним кредитний договір № 62/П/99/006-840 укладений між сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача про стягнення коштів за кредитним договором , який визнаний недійсним не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») в особі Сафір Ф.О. звернулися до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.05.2010 року в розмірі 14 894,74 грн., та стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн. Сума заборгованості по кредиту станом на 02.12.2014 року складає 14 894,74 грн (а.с.3-5). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.(а.с.49) Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 11 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одної сторони, та [PERSON], з другої сторони, був укладений кредит договір № б/н від 11.05.2010 року у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сума заборгованості по кредитному договору станом на 02.12.2014 року складає розмір 14 894,74 гривень, яка складається: · 7960,90 грн. - заборгованість за кредитом; · 5213,80 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; · 534,58 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: · 500 грн. - штраф (фіксована частина). · 685,46 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином позов підлягає задоволенню. Судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, які документально підтверджуються, відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок позивача (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.07.2006 року у розмірі 31207 (тридцять одна тисяча двісті сім) грн. 50 коп. та судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 04 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н відповідно до якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту на позичковий рахунок та щомісячну сплату нарахованих відсотків. Але відповідачем не виконані вимоги в повному обсязі, про що свідчить наявна заборгованість. Станом на 31 грудня 2014 року відповідач має заборгованість в розмірі 31207 (тридцять одна тисяча двісті сім) грн. 50 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4995 гривень 50 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 24249 гривень 74 коп.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1462 гривні 26 коп. штраф (процентна складова). В наданій до суду письмовій заяві, представник позивача [PERSON] просить суд розглянути справу без участі представника ПАТ «ПриватБанк», зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку завчасно, оскільки копії позовної заяви та повістки в дане судове засідання були надіслані відповідачу за місцем його проживання, причини неявки суду не відомі. Ніяких доказів, які вказували б на поважні причини неявки, відповідач до суду не надавав. Письмових чи будь-яких інших повідомлень по даній справі і про відношення до позову від зазначеного відповідача до суду не надійшло. Однак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків. Відповідач умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за кредитним договором не виконав в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору і вимоги чинного законодавства України. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося в суд з позовом до Приватного підприємства «Рольган», [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № К017-08/В від 07 лютого 2008 року. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У січні 2015 року Публічне Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивача вказала, що Закритим Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» з відповідачкою 04 грудня 2007 року був укладений кредитний договір № 5904187. Відповідно до укладеного кредитного договору відповідачці був наданий кредит у сумі 26.390 доларів США строком до 04 грудня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,99% на рік. Разом з тим, у порушення укладеного договору відповідачка умов кредитного договору не виконує. У зв*язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 14 січня 2015 року складає: 18.609 доларів 87 центів США- заборгованість за кредитом; 1.112 доларів 09 центів США - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 148 доларів 29 центів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором; 263 долари 90 центів США- штрафи за порушення виконання договору та 13.331 гривня 40 копійок штрафи за порушення обов*язків щодо поновлення дії договорів страхування. Загальна сума заборгованості складає 20.134 долари 15 центів США. Добровільно повертати заборгованість відповідачка не бажає. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з*явилась. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суду про поважністиь причини неявки у судове засідання не повідомила. При таких обставинах відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із кредитного договору від 04 грудня 2007 року вбачається, що відповідачкою був отриманий кредит на загальну суму 26.390 доларів США. Разом з тим, відповідачка умов кредитного договору не виконує та у зв*язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у загальній сумі 26.390 доларів США, які вона повертати добровільно не бажає. Відповідно до ст. 526 ЦК України: « Зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу». Згідно зі ст. 530 ЦК України: «Якщо у зобов*язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.» У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка від виконання укладеного кредитного договору ухиляється. Тому утворилась заборгованість, яку вона також добровільно повертати не бажає. При таких обставинах суд, оціюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 20.134 долари 15 центів США заборгованості по кредитному договору. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідачки також на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3.314 гривене 48 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У січні 2015 року ТОВ «Полтаватрансбуд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити дії. У позові вказано, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS]. У гуртожитку з 31 травня 2013 року зареєстрований відповідач. Зважаючи на те, що з серпня 2014 року відповідач у гуртожитку не проживає, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини». Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням по справі заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку, який розташований по [ADDRESS]. Як вбачається з Картки реєстрації особи, [PERSON] з 31 травня 2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає з серпня 2014 року, його особистих речей у гуртожитку немає, що підтверджується актами обстеження. Відповідно до ч. 1 ст. 71 та ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад 6 місяців, тому він втратив право користування вказаним приміщенням, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Беручи до уваги, що позивач не надав суду докази, які підтверджують, що йому відмовило у знятті з реєстраційного обліку відповідача на підставі рішення суду, тому позовні вимоги в частині зобов'язання зняти з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У січні 2015 році [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа [PERSON]. Заяву обґрунтовує тим, що листом від 26.11.2014 року нотаріус відмовив у оформленні договору дарування у звязку з невідповідністю даних про власника будинку в правовстановлюючому документі даним паспорта. Так, в свідоцтві про право на спадщину прізвище власника зазначено «Бец Галина Павлівна», а в паспорті «Бець Ганна Павлівна». Заявниця просить встановити юридичний факт, який полягає в тому, що Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Космічній, 4 в місті Олександрії, яке видане Першою Олександрійською державною нотаріальною конторою 19.12.1997 року та зареєстроване в реєстрі за №2-1992, дійсно належить [PERSON], [INFO]. Позивач підтримала вимоги заяви та просила їх задоволити. Заінтересована особа просила задоволити вимоги заяви. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 19.12.1997 року та зареєструвала в органах Олександрійського БТІ в Кіровоградській області на імя [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №086060 від 12.12.1996 року, 12.12.1996 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №269213 від 06.11.1973 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Прізвище після укладення шлюбу БЕЦ. Копію паспорта заявниця суду не надала, але в заяві з якою звернулася до суду зазначила, як [PERSON]. Заявниця не пояснила на яких підставах та згідно яких документів було змінено прізвище при заміні паспорта з БЕЦ на БЕЦЬ. Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, які зберігаються в архіві державної нотаріальної контори та які надавалися сторонами при видачі свідоцтва про право на спадщині від 19.12.1997 року. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд дійшов висновку, що заявниця, звертаючись до суду, повинна вказати в чому полягає порушення її права і яким чином вона бажає захистити свої права або інтерес. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У січні 2015 році позивач - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходилась в шлюбі з відповідачем - [PERSON] Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час зазначеного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, як батько вказаної вище дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач на даний час офіційно не працює, має мінливий заробіток. На підставі вище зазначеного позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання зазначеного вище сина в твердій сумі у розмірі 3.000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 22.01.2015 року, і до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Статті 180 та 181 Сімейного Кодексу України зобов'язують відповідача, як батька своїх дітей, надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дітей, суд, враховуючи положення ст.ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина в твердій сумі у розмірі 3.000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 22.01.2015 року, і до досягнення ним повноліття. Судові витрати згідно ст. ст.79,88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У січні 2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 10864,78 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника від 08 лютого 2008р., [PERSON] був наданий кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2011 р. з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 6097,40 грн., за процентами - 6277,89 грн., 1951 грн. комісії, 250 грн. штрафу, а всього на суму - 14576,33 грн. (а.с. 7). Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 30 листопада 2014р., загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 10864,78 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 6097,40 грн., заборгованість за процентами - 14076,46 грн., заборгованість з комісії - 4511,78 грн. Всього 24685,64 грн. Від даної суми віднімається сума в розмірі 14576,33 грн., що була задоволена рішення суду. Різниця становить 10109,31 грн. Також до суми заборгованості додається штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 505,47 грн. (а.с. 8-11). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність пред'явлених банком грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню в заявленій сумі сумі 10864,78 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved