Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], на підставі договору міни квартир від 28.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованим за №6094. На теперішній час у вищевказаній квартирі, згідно довідки про склад сімї, зареєстровані: [PERSON], [PERSON] Проте відповідач з часу його реєстрації, з вересня 2014 року по теперішній час не проживає. З урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи суду не надав, на адресу суду повернулися поштові конверти на ім`я відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 23, 27, 36). На адресу суду також надійшло повідомлення з Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області, згідно з яким відповідач зареєстрований за адресою вказаною позивачем у позовній заяві (а.с. 22). Крім того, відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України, відповідач викликався до суду через оголошення у пресі - в газеті «Запорізька правда» № 12 від 31.03.2016 року (а.с. 37). Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає можливим розглянути справу в заочному провадженні у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору міни квартир від 28.12.2005 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира № 25, що знаходиться в будинку № 91 по вул.. Комсомольській в м. Енергодар (а.с. 8). Відповідно довідки №1544 від 30.12.2015 року ЖЕД -3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Таке саме положення закріплено у ст. 150 Житлового кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони в повному обсязі підтверджуються наданими копіями наступних документів: договором міни квартири від 28.12.2005 року, довідкою про склад сімї виданою ЖЕД-3. Суд вважає встановленим факт непроживання відповідача з 2014 року на спірній житловій площі, яка належить на праві власності позивачу, оскільки ця обставина підтверджується поясненням свідків [PERSON], [PERSON] Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved