Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , та зміни способу стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 09 лютого 2014 року по 16 листопада 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народилась дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із нею та фактично перебуває на повному її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не спілкується з нею, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, неналежно забезпечує матеріально, оскільки розмір аліментів, які періодично ним сплачуються за рішення суду в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу на даний час є недостатнім з огляду на потреби дитини для підготовки до школи, у придбанні предметів першої необхідності, дитина часто хворіє, потребує постійного лікування та профілактики. Відповідач працездатний, здоровий, постійно працює за кордоном, а їй самотужки важко утримувати дитину, при цьому він не погоджується сплачувати аліменти в більшому розмірі. В зв`язку з цим просить змінити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів зі щомісячних в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 2000 грн. щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов за обставин на його обґрунтування. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву не направляв, клопотань не заявляв. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області висловив думку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки, а також збільшення розміру аліментів на утримання дитини, що буде відповідати її інтересам. Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області направив до суду листа, яким підтримав позов та просив справу розглянути без його участі. Протокольною ухвалою від 30 квітня 2020 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області постановив заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09 лютого 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2017 року розірвано. У період шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу між батьками залишилась проживати з матір`ю та фактично перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки [PERSON] ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Так, судом встановлено, що відповідач не спілкується з нею, не цікавиться її здоров`ям, не бере ніякої участі у її вихованні та навчанні, вирішенні побутових та життєвих питань, не виявляє щодо неї батьківського піклування та турботи, недостатньо підтримує матеріально, заборгованість по присуджених за рішенням суду аліментів незначна. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження малолітньої [PERSON] серії [NUMBER] від 15 липня 2014 року; заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2017 року про розірвання шлюбу між сторонами; рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2017 року і до її повноліття; довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за № 9686 від 04.11.2019 року, згідно якої позивачка разом із дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , довідкою комунального некомерційного підприємства «Старокостянтинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 09 січня 2020 року за № 39 про те, що позивачка протягом 2018-2019 років десять разів зверталась з приводу захворювання дитини [PERSON] , розрахунками Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Хмельницької області за № 14.6-30/18118 від 26.09.2019 року по заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] . Крім того, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, показали, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Батько дитини кілька останніх років проживає окремо, дитину не відвідує, її вихованням та утриманням не займається. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області у своєму висновку від 24 грудня 2019 року № 724/02-02/2019 року вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] є доцільним і відповідає інтересам дитини. Відповідно до положень п. 2 ч. 1ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] , а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини. При цьому, суд також бере до уваги вищезазначений письмовий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Щодо позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2017 року і до її повноліття. За інформацією Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Хмельницької області за № 14.6-30/18118 від 26.09.2019 року по розрахункам заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] вбачається періодичність сплати аліментів та заборгованість за кілька останніх місяців. Хворобливість дитини та систематичне лікування дитини підтверджуються вищевказаною довідкою комунального некомерційного підприємства «Старокостянтинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 09 січня 2020 року за № 39 про те, що позивачка протягом 2018-2019 років десять разів зверталась з приводу захворювання дитини [PERSON] , а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із положень ч. 1 ст. 184 СК України слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). В суді позивачкою доведено суттєві зміни її матеріального та сімейного стану, необхідність в збільшенні витрат на утримання, оздоровлення, розвиток дитини та спроможність відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж визначено в попередньо ухваленому судовому рішенні. Визначаючи новий розмір аліментів, судом враховано стан здоров`я та вік дитини сторін, перебування дитини на повному утриманні батьків, суд також врахував, що відповідач є здоровою, працездатною особою, відсутність в нього на утриманні інших непрацездатних осіб, а отже відповідач може працевлаштуватися на оплачувану роботу чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності для надання більшої матеріальної допомоги дитині, тому він спроможний та зобов`язаний надавати таку допомогу. Таким чином позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 840 грн. 80 коп. судових витрат по сплаті судового збору в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Крім того, при подачі даного позову позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнялась від сплати судового збору за позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів, а тому судовий збір в цій частині в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved