Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У серпні 2018 року позивач [PERSON] (далі [PERSON] ) звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської обласної державної адміністрації, в якому просить визнати недійсним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 19 квітня 2018 № 94-рк «Про тимчасове виконання обов`язків генерального директора [PERSON] комунального підприємства «Миколаївський міжнародний аеропорт» (далі - КП «ММА») Миколаївської обласної ради. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що вона у 2018 році перебувала у трудових відносинах з КП «Миколаївський міжнародний аеропорт», працюючи на посаді юрисконсульта та начальника юридичного відділу. Наказом від 11 травня 2018 року № 134/К-тр [PERSON] оголосив їй догану за неналежне виконання посадових обов`язків та формулювання невірної позиції підприємства під час розгляду справи у суді. На її думку ця догана винесена з порушенням чинного законодавства. Також позивач вказала на те, що новий керівник ( [PERSON] ) жорсткими методами виганяє колектив підприємства, збирає інформацію про працівників, які не підкоряються його волі. Після оголошення їй догани, вона змушена була звільнитися за власним бажанням, оскільки вона не хотіла мати запис у трудовій книжці про звільнення за систематичне невиконання службових обов`язків. Також позивач вказує на те, що [PERSON] призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язків генерального директора комунального підприємства «Миколаївський міжнародний аеропорт» є таким, що винесене з порушенням вимог законодавства. Положення «Про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області», затверджене рішенням обласної ради від 21 листопада 2008 року № 24 (зі змінами від 10 червня 2016 року) є таким, що не відповідає вимогам статті 105 КЗпП України, яка чітко визначає, що покладення тимчасового виконання обов`язків є можливим тільки на працівника, який працює на підприємстві. Разом з тим Класифікатор професій ДК 003:2010 не передбачає посаду тимчасово виконуючого обов`язки. Позивач звертає увагу, що [PERSON] не був працівником КП «Миколаївський міжнародний аеропорт». А у статуті КП «ММА» відсутній такий термін, як тимчасово виконуючий обов`язки генерального директора підприємства. Відповідно до роз`яснень Державного комітету Ради Міністрів СРСР від 29 грудня 1965 року призначення на вакантну посаду виконуючого обов`язків не допускається. Крім того, тимчасове виконання обов`язків генерального директора КП «ММА» не є посадою, тому зроблений у його трудову книжку запис вважатиметься порушенням чинного законодавства. Відповідно до Указу Президіума Верховної Ради РССР від 24 вересня 1974 року тимчасовими працівниками вважаються працівники прийняті на роботу на строк до двох місяців. Відповідач залишив поза увагою, ту обставину що статут КП «ММА» не містить такого визначення як виконуючий обов`язки генерального директора. Контракт з [PERSON] не надано. Отже, вся діяльність [PERSON] на посаді виконуючого обов`язки генерального директора є незаконною. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2018 року відкрито провадження по справі. У січні 2019 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість. У період з липня 2018 року по 16 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2021 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року справу прийнято до провадженні судді Шолох Л.М. 26 липня 2021 року від позивача надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання 28 липня 2021 року з`явився представник відповідача Русс С.М. , яка позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Наказом № 129/К-тр від 08 травня 2018 року т.в.о. генерального директора Д.Ю. Денисенко КП «ММА» юрисконсульта юридичного відділу [PERSON] переведено на посаду начальника юридичного відділу з 11 травня 2018 року. Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації від 19 квітня 2018 року №94-рк [PERSON] призначено тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора комунального підприємства «Миколаївський міжнародний аеропорт» Миколаївської області на період до призначення в установленому порядку керівника цього підприємства. Наказом т.в.о. генерального директора КП «ММА» [PERSON] № 135/К-тр від 11 травня 2018 року скасовано наказ про переведення [PERSON] від 08 травня 2018 року № 129/к-тр та залишено [PERSON] на посаді юрисконсульта з продовженням випробувального терміну до 06 червня 2018 року. Наказом т.в.о. генерального директора КП «ММА» [PERSON] № 134/к-тр КП «ММА» від 11 травня 2018 року [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання покладених на неї обов`язків та формулювання невірної позиції підприємства у суді, що призвело до негативних наслідків для підприємства. Наказом т.в.о [PERSON] № 143/К-тр від 16 травня 2018 року внесено зміни до наказу від 11 травня 2018 року № 134/К-тр. Позивачем на адресу т.в.о генерального директора КП «ММА» надавалися службова записка від 16 травня 2018 року, пояснювальна записка від 31 травня 2018 року щодо представлення нею інтересів підприємства під час розгляду справи № 915/340/18 у господарському суді Миколаївської області. 04 червня 2018 року позивачем на адресу голови Миколаївської обласної ради направлено скаргу щодо обставин звільнення її з роботи в КП «ММА», в якій вона просила провести службове розслідування стосовно протиправних дій стосовно неї, скасувати накази про оголошення догани та переведення на посаду юрисконсульта, вирішити питання про здійснення запису у трудову книжку про поновлення її на посаді начальника юридичного відділу, поновити її на роботі в КП «ММА». Листом від 14 червня 2018 року № 3-47/01 Миколаївська обласна рада повідомила про те, що до повноважень Ради не належить вирішення питання щодо поновлення її на роботі та роз`яснено, що трудові спори розглядаються органами, визначеними у статті 221 КЗпП України. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову суд зазначає таке. Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Разом з тим, частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право особи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з КП «ММА» та у 2018 році була звільнена. Зміст позовної заяви вказує на те, що позивачка не погоджується із обставинами оголошення їй догани під час роботи та подальше звільнення з посади. Тобто, у даному випадку позивачка вважає, що порушені її трудові права. Предметом спору у цій справі правомірність розпорядження відповідача про призначення [PERSON] тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора КП «ММА». Однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивач була учасником правовідносин щодо призначення генерального директора чи тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора. Також відсутні будь-які докази того, які саме права позивача порушені цим розпорядженням, яке винесено ще у квітні 2018 року. Також слід звернути увагу, що із цим позовом позивач звернулася у серпні 2018 року, тобто через чотири місяці після її звільнення з посади. А звернення із цим позовом обгрунтованою порушенням, на думку позивача, її трудових прав вже після призначення [PERSON] , тобто у травні 2018 року. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку позивач вказує на порушення її трудових прав. Однак звертаючись із позовною заявою про визнання недійсним розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 19 квітня 2018 року № 94-рк позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх, на її думку, порушених прав. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернутися до суду із позовною заявою про скасування наказу про оголошення догани, звільнення тощо. За такого у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed