Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей Дарницького району, в якій просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання матері та визначити часи спілкування дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , а саме кожну третю суботу місяці з 16-00 год. до 20-00 год. за попередньою домовленістю з матір`ю. Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб носить формальний характер, сторони не проживають разом майже з моменту народження дитини. Донька проживає разом з матір`ю. Відповідач не цікавиться дитиною, аліменти не сплачує, не приймає участі у вихованні дитини. Проте між сторонами існує спір про час спілкування дитини з батьком. Позивач вважає, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд визнав за можливе розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи також у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та винести законне рішення, виходячи з інтересів малолітньої. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2017 року (а. с. 7). У шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання, сторони та дитина зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з ЄРДР Солом`янським УП ГУ НП у м.Києві проводиться досудове розслідування відомості внесені за заявою [PERSON] від 11.03.2018 за обставинами завдання їй чоловіком тілесних ушкоджень середньої тяжкості. (а.с.22) Звернення [PERSON] щодо психологічного насильства по відношенню по позивачки розглядались соціальними службами Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.24,25). Відповідно до висновку Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації № 108-4213 від 06.04.2021, встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] про розгляд питання Службою був повідомлений, письмових пояснень не надав, у телефонній бесіді повідомив, що вказані питання його не цікавлять. Виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України). Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). За ч. 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини. Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Суд, враховуючи в першу чергу якнайкращі інтереси дитини, висновок органу опіки та піклування, дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Щодо позовних вимог про визначення часів спілкування дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вже встановлений порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , щомісяця кожної суботи з 16-30 до 17-30 год. Судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимого ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial