Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У серпні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Партер.УА» (далі по тексту - ТОВ «Партер.УА», відповідач) про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні у розмірі 5 328,18 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Позов обґрунтований такими обставинами. З 01.09.2016 позивач працював в ТОВ «Партер.УА» та була звільнена з роботи 24.07.2020 на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України. На порушення вимог статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про усі належні їй від підприємства суми та не здійснив виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 5 328,18 грн. Відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку виходячи з середньоденної заробітної плати позивача. Ухвалою від 05.01.2021 суд відкрив провадження у даній справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 04.05.2021. 04.05.2021 у зв`язку з тим, що розгляд справи був помилково призначений на вихідний день судове засідання перенесено на 18.05.2021. 18.05.2021 у зв`язку з поданою позивачем заявою про відкладення судового засідання, розгляд справи перенесено на 05.08.2021. 06.07.2021 позивач через канцелярію суду подала клопотання про заміну первісного відповідача ТОВ «Партер.УА» Товариством з обмеженою відповідальністю «М-Крос-2» (далі також - ТОВ «М-Крос-2»), уточнену позовну заяву та клопотання про витребування від ТОВ «М-Крос-2» довідки-розрахунку суми компенсації за невикористану відпустку. Ухвалою від 05.08.2021 суд прийняв до розгляду заяву про зміну предмета позову, замінивши відповідача його правонаступником, задовольнив клопотання про витребування та відклав розгляд справи на 17.09.2021. 17.09.2021 у зв`язку з неявкою сторін по справі розгляд справи відкладено на 23.11.2021. 23.11.2021 у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по іншій справі, розгляд справи відкладено на 24.11.2021. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку за його місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте його представник до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, правом на подання відзиву відповідач не скористався. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 01.09.2016 [PERSON] прийнято на роботу в ТОВ «Партер.УА» на посаду касира квиткового відділу збуту, надалі менеджера (управителя) із збуту. Наказом від 23.07.2020 № 21 [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України. Вказані обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача. Згідно статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За приписами зазначеної норми при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки… Аналогічна норма міститься і в статті24 Закону України «Про відпустки». Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З пояснень [PERSON] , викладених у позовній заяві, вбачається, що ні в день звільнення, ні пізніше, відповідач не виплатив грошову компенсацію за невикористані нею дні щорічної відпустки в розмірі 5 328,18 грн. Доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано, як не надано і доказів, що позивач сама ухилялась від отримання належних їй коштів, а отже суд вважає доведеним факт невиплати позивачу при звільненні компенсації за невикористану відпустку у зазначеному у позовній заяві розмірі та вину відповідача у затримці розрахунку з позивачем. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що всі належні при звільнені суми [PERSON] повинен був отримати 24.07.2020, станом на 24.11.2021 затримка розрахунку складає 334 робочих дні. Відповідно до пункту 2 розділу IІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Отже ураховуючи, що подією, з якою пов`язана виплата позивачу коштів, є її звільнення, що відбулося 24.07.2020, при обчисленні середньомісячної заробітної плати варто виходити з виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передували цій події. Довідки про середній заробіток позивача суду не надано, також суду не надано належних доказів на підтвердження сукупного розміру заробітної плати позивача за останні два повні календарні місяці роботи, що передували звільненню, а тому при розрахунку середньої заробітної плати суд бере до уваги дані Пенсійного фонду України (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу). За відомостями Пенсійного фонду України останніми двома повними календарними місяцями роботипозивача у відповідача були березень та червень 2020 р. За ці два місяці роботи позивачунараховано заробітну плату в загальному розмірі 11 042,42 грн., фактично відпрацьовано робочих днів за цей період - 41, а відтак розмір середньоденного заробітку, який підлягає застосуванню при обчисленні компенсації в порядку статті 117 Кодексу законів про працю України, становить 269,33 грн. Відтак розмір заробітної плати за вказаний період затримки розрахунку становить 89 956,22 грн. (269,33 х 334). Отже на підставі наведених позивачем аргументів і оцінки наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 5 328,18 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 89 956,22 грн. Сума, яку суд визначає до стягнення з відповідача на користь позивача, обрахована без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із цієї суми підлягають нарахуванню роботодавцем, як податковим агентом при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із присудженої суми, внаслідок чого належна до сплати працівнику на підставі судового рішення сума повинна бути зменшена на суму податків і зборів. Позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд з урахуванням положень статті 141 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача в дохід держави за ставкою, встановленою для юридичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial