Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У серпні 2016 року ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що між ним та [PERSON] 26.09.2012 року укладено кредитний договір № 879/980-ФО, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 2450000 грн. 00 коп. із сплатою 29,0 % річних та строком погашення до 25.09.2013 р. включно. З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором 26.09.2012 року між [PERSON] та Банком укладено договір іпотеки № 9879/980-ФО/І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Морозовою С.В., реєстровий № 13322, згідно якого в іпотеку ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» передано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1791 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1292 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1822 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2013 року по справі № 761/13925/13-ц за позовом Банку до Позичальника про стягнення суми боргу, що набрало законної сили 31.12.2013 року, вже встановлено факт порушення [PERSON] умов кредитної угоди, ухвалено стягнути з боржника на користь Кредитора 2 864 843,01 гривень заборгованості, що розрахована станом на 27.05.2013 р., а саме 2450000 грн. 00 коп. - поточна заборгованість по основному боргу; 50 610 грн. 96 коп. - поточна заборгованість по відсоткам; 352005 грн. 71 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам; 12226 грн. 34 коп. - пеня за прострочену заборгованість за відсотками. Позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» за кредитним договором №879/980-ФО, від 26.09.2012 року у загальному розмірі 2864843 грн. 01 коп., яка складається з 2450000 грн. 00 коп. - поточної заборгованості по основному боргу; 50610 грн. 96 коп. - поточної заборгованості по відсотках; 352005 грн. 71 коп. - простроченої заборгованості по відсоткам; 12226 грн. 34 коп. - пені за прострочену заборгованість за відсотками звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26.09.2012 року №879/980- ФО/І, що належить на праві власності [PERSON], шляхом набуття ПАТ права власності на земельну ділянку площею 0,1791 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER], вартість станом на момент набуття права власності складає 503366 грн. 00 коп. без ПДВ;земельну ділянку площею 0,1292 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER], вартість станом на момент набуття права власності складає 363106 грн. 00 коп. без ПДВ;земельну ділянку площею 0,1822 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER], вартість станом на момент набуття права власності складає 512078 грн. 00 коп. без ПДВ та визнати за позивачем право власності на вказані земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив через їх безпідставність. Просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась про час розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв, клопотань суду не подала. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 26.09.2012 року між ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 879/980-ФО, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 2450000 грн. 00 коп. на строк до 25.09.2013 року включно, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і [PERSON] 26.09.2012 року укладено іпотечний договір № 9879/980-ФО/І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., реєстровий № 13322, згідно якого відповідачем в іпотеку ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» передано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1791 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1292 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1822 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Міський комерційний банк» заборгованість за кредитним договором 2864843 грн. 01 коп. На підставі рішення 20.03.2014 року видано виконавчий лист, який пред'являвся до примусового виконання та постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС 10.06.2016 року повернутий стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно довідки ПАТ «Міський комерційний банк» №1685 від 15.09.2016 року станом на 14.09.2016 року заборгованість за кредитним договором №879/980-ФО від 26.09.2012 року позичальником чи поручителем не погашалася. Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 червня 2013 року задоволено позов ПАТ «Міський комерційний банк». Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26.09.2012 року №879/980-ФО/І, що належить на праві власності [PERSON], а саме земельну ділянку площею 0,1791 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1292 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1822 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]. На підставі вказаного рішення видано виконавчий документ, який перебуває на примусовому виконанні в Обухівському ВДВС. Згідно звіту про оцінку майна та майнових прав, що є складовим кредитного портфелю ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», виконаного ТОВ «Міжнародна юридична компанія «СОЛОМОН-ГРУП» станом на 01.01.2016 року, визначено вартість нерухомого майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 26.09.2012 року №879/980-ФО/І, земельної ділянки площею 0,1791 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER] становить - 503366 грн.; земельної ділянки площею 0,1292 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER] становить - 363106 грн.; земельної ділянки площею 0,1822 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER] становить - 512078 грн. Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України, яка визначає способи судового захисту цивільних прав та інтересів особи, одним із таких способів захисту є визнання права, в тому числі визнання права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права у суді, який, визначається законом чи договором. Спеціальним законом, який регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки є Закон України «Про іпотеку». Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень ст.36 вказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які визначають можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1,3 ст.37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. В той же час порядок звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду врегульовано ст.39 вказаного Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Тобто, Закон України «Про іпотеку» передбачає як судовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки - ст.ст.38,39 Закону, так позасудове врегулювання - ст.36,37 Закону, які відрізняються за процедурою та правовими наслідками. Аналогічні положення щодо можливості судового і позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки містить іпотечний договір, укладений між ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] Так, згідно п.3.2.1. іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в п.3.2.4.1. та 3.2.4.2 цього пункту Договору. Згідно п.3.2.4.1 задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.3.2.4 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. Сторони з розумінням змісту ст.37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі цього підпункту п.3.2.4 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензії Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на Предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що основне зобов'язання виконане повністю та належним чином. З аналізу наведених положень вбачається, що як Закон України «Про іпотеку», так і укладений сторонами іпотечний договір передбачають можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання виключно в позасудовому порядку. Вищевикладене узгоджується із законодавством, яке регулює питання набуття права власності в судовому порядку. Так, можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.335 та ст.376 Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує вже наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідч не визнає, заперечує, або оспорює наявне у позивача право власнсоті, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його парво власності. Така ж правова позиція щодо набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка згідно ст.3607 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення його вимог у спосіб, який визначено останнім, а саме шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки, оскільки такий спосіб згідно Закону України «Про іпотеку» є позасудовим способом врегулювання такого питання, що повністю узгоджується із розділом 3.1 іпотечного договору. За встановлених судом вищенаведених обставин підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» відсутні. Відмовляючи по суті у задоволенні позовних вимог суд не вбачає правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності про що просив представник відповідача.

Outcome: dismissed