Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем - [PERSON] 04.09.1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 479 зареєстровано шлюб. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення суспільного господарства та виховання дитини, стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Відповідач постійно влаштовує скандали, пред'являє позивачу необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Позивач зазначає, що від постійних суперечок та скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. Відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні сім'ї. Жодних спільних інтересів у позивача з відповідачем немає, так само, як і наміру продовжувати шлюб чи зберігати сім'ю. Суперечок з приводу місця проживання спільного, неповнолітнього сина чи розподілу спільного майна подружжя не існує. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що позов визнає. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.09.1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 479 (а.с. 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин на протязі останніх декількох років, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved