Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за собою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] та на час смерті проживала у [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 5/9 часток квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . У померлої [PERSON] також був син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та у якого залишилась малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . За заявами сторін у справі 02.10.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою Оксаною Сергіївною було заведено спадкову справу № 37/2017. Постановами від 13.12.2018 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на Ѕ частку 5/9 часток квартири [ADDRESS] . Проте, постановою приватного нотаріуса Швецової О.С. від 13.12.2018 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на спадкове майно. Таким чином, з зазначених підстав у [PERSON] виникла перешкода в набутті майнових прав на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] , яка за життя належала його матері па підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. за реєстровим № 2095 та зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.08.2003 року. У зв`язку з тим, що вирішити вказане питання в позасудовому порядку не має можливості, позивач вимушений звертатися до суду з вказаним позовом. 05.03.2019 року від відповідачки [PERSON] , в інтересах якої діє її мати [PERSON] , надійшов зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який ухвалою суду від 21.03.2019 року було прийнято до свого провадження. Позивачкою повністю визнаються та не заперечуються ті обставини, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , а також те, що після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 5/9 часток квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , а також те, що син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . - який є батьком позивачки за зустрічним позовом. За заявами [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] 02.10.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою Оксаною Сергіївною було заведено спадкову справу № 37/2017. Постановами від 13.12.2018 року приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на Ѕ частку 5/9 часток квартири [ADDRESS] . Проте, постановою приватного нотаріуса Швецової О.С. 14.12.2018 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] відмовлено, у зв`язку з відсутністю у спадкоємиці правовстановлюючого документу на спадкове майно. У зв`язку з наведеним, відповідачка за первісним позовом погоджується з доводами [PERSON] що єдиним способом для набуття права власності на успадковане після смерті бабусі нерухоме майно є звернення до суду з відповідним позовом, у зв`язку з чим просить визнати за собою право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. Разом з зустрічним позовом 05.03.2019 року [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] , було подано заяву про визнання первісного позову в повному обсязі та про розгляд справи без її участі. 03.06.2019 року надійшла заява про визнання [PERSON] зустрічного позову. В судове засідання сторони не з`явились. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова О.С. в судове засідання не з`явилась, на ухвалу суду від 21.03.2019 року надала копію спадкової справи №37/2017 після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, еекрім випадків, встановлених частиною друго-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.1,2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про його народження серія [NUMBER] , та свідоцтва про смерть [PERSON] серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли 5/9 часток квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Належність [PERSON] 5/9 часток квартири [ADDRESS] підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 03.12.2003 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, згідно якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, по 1/3 частині, належить квартира [ADDRESS] ; свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] на 2/9 частки квартири [ADDRESS] , виданого 07.07.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С., реєстровий №1375. Квартира [ADDRESS] належала за життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. за реєстровим № 2095 та зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.08.2003 року. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її син [PERSON] (позивач0 і її онука за правом представлення [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджується матеріалами справи та визнаються сторонами. 02.10.2017 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 37/2017. На підставі постанов приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. від 13.12.2018 року [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на Ѕ частку 5/9 часток квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 4.1 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок) затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Відповідно до пункту 4.8 глави 10 розділу II Порядку, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Відповідно до пункту 4.12 глави 10 розділу II Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, і по посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18 глави 10 розділу II Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] виявив відсутність правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] та, відповідно, не зміг надати його оригінал нотаріусу, відтак нотаріус постановою від 13.12.2018 року [PERSON] та постановою від 14.12.2019 року [PERSON] відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у них правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності па об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця па спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідачами у справах про визнання прана власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Зазначені органи також можуть бути залучені до участі в справі в якості третіх осіб в порядку, передбаченому ч.2 ст.35 ЦПК України. Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського тину Української PCР доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме манно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Отже, на підставі викладеного єдиним способом для сторін у справі оформити успадковане після смерті спадкодавця [PERSON] нерухоме майно є звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку, наявними в матеріалах справи доказами доведено, що сторони у справі прийняли спадщину відповідно до ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Шевцової О.С., що підтверджується матеріалами спадкової справи № 22/2017, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що позивачі не мають можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню і повному обсязі.

Outcome: approved