Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу 14 грудня 2009 року, вона з дитиною проживають окремо. З того часу відповідач припинив спілкування з дитиною, матеріальної допомоги не надає, у вихованні дитини участі не приймає, аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання та виховання дитини, вона змушена вернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України, ст. 11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Якщо батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то ч.2 ст. 164 СК України передбачає підставу для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовний і фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який 14 грудня 2009 року було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження, батьком якої записаний [PERSON]. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON], яка в подальшому змінила своє прізвище на [PERSON], стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2008 року до повноліття дитини. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав та призначення опікуна обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 09.11.2017 року за № 12 вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю, вітчимом, сестрами та братом. У сім' ї хлопчика люблять, піклуються про нього. Батько вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, навчанням, матеріально не забезпечує. Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області від 23.11.2017 року, дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON], вітчимом [PERSON], братом та сестрами, за адресою: [ADDRESS] Відповідно до акту матеріально-побутового обстеження сім' ї [PERSON], складеного 22 листопада 2017 року членами комісії Вербківської сільської ради Павлоградського району, матеріально-побутові умови сім' ї задовільні. Відповідач аліменти на утримання сина [PERSON], 2008 року народження не сплачує, станом на 01.01.2018 року має заборгованість по аліментам в розмірі 84 908,00 грн., що підтверджується довідкою Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідача до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved