Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. у м. Луганськ. Посилалась на ті обставини, що вона звернулась до Дарницького районного у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві з метою отримання свідоцтва про смерть батька, однак отримала відмову, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Зазначала, що встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть батька. Заявник в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій підтримала свої вимоги та просила розгляд справи провести за її відсутності. Від заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву потрібно задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.05.1989 р. (а.с. 7), свідоцтв про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 22.03.2014 р. (а.с.8) та письмових пояснень заявника, [PERSON] є донькою [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер у м. Луганськ. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 133 виданим Державною установою «Луганська міська поліклініка №9» та довідкою відповідно до якої причиною смерті є ракова інтоксикація та злоякісне новоутворення правої легені (а.с.10). Згідно письмових пояснень заявника, остання звернувся до Дарницького районного у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві з метою отримання свідоцтва про смерть батька, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні, то їй було надано відмову у проведені державної реєстрації смерті від 24.01.2019 р. за вих. № 739/16.4-09 (а.с.4). Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що [PERSON], [INFO], помер [INFO]. у м. Луганськ., то суд вважає доведеним факт його смерті, а відтак заву потрібно задовольнити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved