Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 27 серпня 2010 року, право власності на житловий будинок А-1, загальною площею 114,5 м2, житловою площею 61,9 м2, із господарськими будівлями і спорудами: погріб Б, сарай В, літня-кухня Г, вбиральня Д, колодязь К та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Київська, 170. В обґрунтування позову зазначав, що 27 серпня 2010 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на вказані житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за зазначеною вище адресою. 30 червня 1995 року [PERSON] було складено заповіт, згідно із яким все майно вона заповідала йому, [PERSON] У встановлений строк він звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, якою йому видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні його померлій матері на праві власності земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Княжичі Броварського району. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами листом за вих. №\~1207/02-14 від 05 квітня 2011 року нотаріальною конторою йому відмовлено, посилаючись на те, що ним не надано нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Факт належності померлій 27 серпня 2010 року [PERSON] спірного житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться у селі Княжичі Броварського району Київської області по вулиці Київській, 170, підтверджується випискою із погосподарської книги [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області за 2006-2010 роки, довідками виконавчого комітету [PERSON] сільської ради за №№\~3067, 3068 від 18 листопада 2010 року, технічним паспортом на житловий будинок. Позивач [PERSON] у суді позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду не зявилися, надали заяви, у яких вказували, що проти задоволення позову [PERSON] вони не заперечують, просять розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника у звязку зі службовою зайнятістю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 27 серпня 2010 року у віці 87 років померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ОК №\~194255, видане 27 серпня 2010 року. Із заповіту від 30 червня 1995 року, посвідченого секретарем Княжицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №\~297, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала синові [PERSON] (позивачу). Відповідно до заповіту від 28 грудня 2004 року, посвідченого секретарем Княжицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №\~413, [PERSON] належну їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ №\~098362, виданого 16 грудня 2004 року, земельну ділянку площею\~1,1634 га заповідала своїм чотирьом дітям: позивачу [PERSON] і відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За змістом ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Із спадкової справи №\~756/2010 до майна померлої 27 серпня 2010 року [PERSON] вбачається, що 19 листопада 2010 року в установлений законом строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом звернулися усі чотири спадкоємці. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини померлій 27 серпня 2010 року [PERSON] фактично належав житловий будинок, позначений на плані літерою А-1, загальною площею 114,5 м2, житловою площею 61,9 м2, та господарські будівлі і споруди: погріб Б, сарай В, літня-кухня Г, вбиральня Д, колодязь К та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Київська, 170. Факт належності померлій [PERSON] даного нерухомого майна підтверджується витягом із погосподарської книги [PERSON] сільської ради за 2006-2010 роки, особовий рахунок №\~606, згідно із яким головою домогосподарства за зазначеною адресою значиться [PERSON]. 25 грудня 2012 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] після смерті матері [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Київська, 170, кадастровий номер 3221284001:01:088:0006. Також 25 грудня 2012 року та 30 березня 2013 року нотаріальною конторою усім чотирьом спадкоємцям: позивачу [PERSON] і відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожному на ? частку, згідно із заповітом від 28 грудня 2004 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну їхній матері [PERSON] земельну ділянку площею 1,1634 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221284000:04:002:0043. Листом за вих. №\~1207/02-14 від 05 квітня 2011 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області відмовлено, оскільки позивачем не було надано нотаріусу правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], якій належав спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, які вона заповідала позивачеві, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved