Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У січні 2019 року на адресу суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява в порядку окремого провадження у якій заявник просить суд встановити факт недостовірності та спростувати інформацію, викладену [INFO] року у мережі Інтернет на веб-сайті [INFO] у статті «[INFO]: «В свое время [PERSON]-[PERSON] пролоббировал кандидатуру Халковского на пост начальника отдела борьбы с контрабандой и нарушением таможенных правил Одесской таможни. Но данное назначение наделало много шума - изначально в 2017 году в Одессу, он был откомандирован из Киева как сотрудник налоговой милиции на 30 дней. Но город ему очень «понравился», ведь за короткий срок он собрал с импортеров более 1.3 млн долларов США, и он решил там остаться. Для чего под него в Киеве организовали конкурс в ГФС, в котором он стал победителем. «Технически» он занял должность заместителя директора департамента - начальника отдела обеспечения технической защиты информации и контроля Департамента охраны государственной тайны ГФС Украины . Данное назначение дало возможность официально перевестись в Одессу. Правда про данный конкурс в официальных источниках мало кто слышал. В Одессе [PERSON] выступал непосредственным организатором коррупционной схемы поборов- грузы оформлялись на 30% ниже установленных законодательством норм. Сумма «отката» составляла 50% от полученного предпринимателями «дисконта». Заява вмотивована тим, що [INFO] у мережі Інтернет на веб-сайті [INFO] була розміщена стаття «[INFO]», яка містить в собі неправдиву (недостовірну) інформацію, у вигляді доступу для ознайомлення для необмеженого кола осіб. Викладена інформація, на думку заявника не є оціночним судженням чи вираженням суб`єктивної думки та поглядів, оскільки висловлювання є фактичним твердженням і стосуються [PERSON] , по суті є звинуваченням останнього в корупції, у порушенні норм чинного законодавства та вчиненні кримінальних правопорушень, що порушує право [PERSON] на повагу до гідності, честі та ділової репутації; направлена на приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON] , формування у незалежного спостерігача образу злодія та хабарника. З огляду на це, заявник просить суд встановити факт недостовірності та спростування інформації. У судове засідання представник заявника не з`явився. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі. У заяві вказала, що заяву підтримує та просила суд її задовольнити. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, зл 06 грудня 2018 року в межері Інтернет була розміщена стаття насутпного змісту: «[INFO]. Буквально недавно, ставленник [PERSON] -[PERSON] , назначил на должность директора департамента противодействия коррупции, своего ставленника - [PERSON] . Такими расстановками [PERSON] продолжает укреплять свою вертикаль в ГФС. В свое время [PERSON]-[PERSON] пролоббировал кандидатуру Халковского на пост начальника отдела борьбы с контрабандой и нарушением таможенных правил Одесской таможни. Но данное назначение наделало много шума - изначально в 2017 году в Одессу, он был откомандирован из Киева как сотрудник налоговой милиции на 30 дней. Но город ему очень «понравился», ведь за короткий срок он собрал с импортеров более 1.3 млн долларов США, и он решил там остаться. Для чего под него в Киеве организовали конкурс в ГФС, в котором он стал победителем. «Технически» он занял должность заместителя директора департамента -начальника отдела обеспечения технической защиты информации и контроля Департамента охраны государственной тайны ГФС Украины . Данное назначение дало возможность официально перевестись в Одессу. Правда про данный конкурс в официальных источниках мало кто слышал. В Одессе [PERSON] выступал непосредственным организатором коррупционной схемы поборов- грузы оформлялись на 30% ниже установленных законодательством норм. Сумма «отката» составляла 50% от полученного предпринимателями «дисконта». За короткое время [PERSON] успел создать ОПГ, которая стала фигурантом уголовного дела, связанного с хищением арестованных контейнеров в порту, которые по поручению своего шефа [PERSON] , он не довез на таможенные склады. Теперь же [PERSON] вернулся в Киев, и судя по его декларации он будет пытаться наращивать свои «аппетиты». Ведь сегодня у его семьи - дом под Киевом на 205 м. кв., земля (6 соток), 3 млн. гривен сбережений в банке, и около 2млн. гривен наличкой (гривна, евро, доллар). При чем, зарплата за 2017 год около 200 тыс. гривен. Из транспортных средств, кроме как наличие катера, в декларации больше ничего и не значиться. Машины своей нету, зато бесплатно пользуется элитным внедорожником. Как и принято, в данной ситуации - основной кормилец в семье - жена, общая сума доходов которой за 2017 год составила 725 тыс. гривен.» Як зазначив заявник у своїй заяві, він та його представник адвокат Піліпенко Д.О. намагалися встановити власника веб-сайту https://telegra.ph та відповідно особу, яка виклала в мережі Інтернет вказану інформацію. Так, згідно інформації, наданої Департаментом «Центр Компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» у довідці № 2/2019-Д-ЦК від 04.01.2019 року, відомості про власника веб-сайту https://telegra.ph на якому власне і була розміщена вказана стаття - відсутні. (а.с.9-14). Таким чином, достовірних даних про власника веб-сайту та особу, яка виклала в мережі Інтернет вище викладену інформацію, заявник отримати не зміг і така особа ним не встановлена. Не встановлено цих обставин і під час судового розгляду. Суд приходить до висновку, що поширена вищезазначена інформація не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями про ті чи інші події, які суд визнає недостовірними та негативними щодо заявника, оскільки через такі твердження складається явно негативна думка про заявника. Так, у наведеній інформації, яка була поширена у мережі Інтернет на веб-сайті [INFO] , містяться висловлювання щодо заявника в принизливій та образливій формі, яка по суті є звинуваченням у порушені норм чинного законодавства та вчинені кримінальних правопорушень, та направлена на приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON] , формування у незалежного спостерігача образу злодія та хабарника, зокрема такі, як: «...В Одессе [PERSON] выступал непосредственным организатором коррупционной схемы поборов», «…он будет пытаться наращивать свои «аппетиты…» (а.с.8). При цьому суд звертає увагу, що будь-які дані, докази, які їх підтверджують, та які б доводили викладені в статті факти щодо заявника [PERSON] , в самій статті не зазначені та в ході судового розгляді не встановлені. Суд визнає, що поширена в мережі Інтернет недостовірна інформація ганьбить гідність, честь та ділову репутацію заявника. Вказана інформація та її поширення порушує особисті немайнові права заявника, тобто завдає шкоди його особистим немайновим благам та перешкоджає повно та своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що заявник працює в органах державної фіскальної служби з 1993 року, пройшов шлях від головного державного податкового ревізора до начальника Одеської митниці ДФС. За час служби напрацював досвід та професійні вміння, та заслужив репутацію людини, яка сумлінно ставиться до своїх обов`язків, тримає слово та користується повагою колег, людини, яка займає активну позицію в боротьбі з порушниками законодавства України. Як вбачається з долучених до заяви доказів, заявник [PERSON] вживав заходів для спростування зазначеної в статті інформації та звертався до правоохоронних органів щодо відкритих відносно нього кримінальних проваджень. Так, відповідно до довідки ІАА №0725615 виданою Департаментом інформаційних технологій МВС України [PERSON] [INFO] на території України до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.42). Частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У відповідності до вимог статті 277 ЦК України, визначено що, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно роз`яснень, наведених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» , відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 15 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Оскільки поширення недостовірної інформації щодо заявника мало місце в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, суд вважає необхідним встановити факт недостовірності цієї інформації та спростувати її, оскільки спростування такої інформації в інший спосіб є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved