Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

У серпні 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація в особі Відділу (Центру) надання адміністративних послуг,третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, згідно з яким просить суд Визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір. В позовній заяві вказує про те, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі: Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1993 року Органом приватизації: Фондом комунального майна Радянського району/ згідно з розпорядженням (наказом) за № 6882 від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Києва 30 грудня 1993 року в реєстровій книзі під №3001 - на 1/6 частину квартири та Договору дарування квартири 1/6 частини квартири від [PERSON] мені [PERSON] , посвідченого 06 вересня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В. за реєстровим №3085, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності рішення про здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексним номером:48563001 від 06.09.2019 року - на 1/6 частину. Крім того позивач вказує, що її мама [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі: Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1993 року Органом приватизації: Фондом комунального майна Радянського району, згідно з розпорядженням (наказом) за № 6882 від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Києва 30 грудня 1993 року в реєстровій книзі під №3001 - на 1/6 частину квартири та Свідоцтва про право на спадщину за законом - на 1/3 частину квартири, після смерті власника 1/3 частини квартири її матері [PERSON] , посвідченого Державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. за реєстровим №7-1047, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності рішення про здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексним номером: 9044156 ВІД 13.12.2013 року - на 1/3 частину квартири. При цьому брат позивача [PERSON] є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі: Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1993 року Органом приватизації: Фондом комунального майна Радянського району, згідно з розпорядженням (наказом) за № 6882 від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Києва 30 грудня 1993 року в реєстровій книзі під №3001 - на 1/6 частину квартири. Позивач зазначає, що 31.07.2012 року до неї звернувся її знайомий [PERSON] з проханням зареєструвати його у їхній спільній квартирі з метою легалізації та проживання на території України і з липня 2012 року відповідач зареєстрованій у їхній квартирі. При цьому зазначає, що наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі перешкоджає власникам у реалізації їхніх прав, як співвласників квартири та створює чимало труднощів, в тому числі пов`язаних з оплатою за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні. Крім того, позивач зазнає, що 17.02.2020 року та 21.07.2020 року були зібрані комісії які складались із сусідів будинку квартир №2 , №10 та [PERSON] для огляду квартири [ADDRESS] для встановлення чи дійсно знаходиться/проживає зареєстрований Відповідач в нашій квартирі та чи присутні в ній речі даної зареєстрованої особи. Дана комісія встановила, що Відповідач не прожив та не проживає в нашій квартирі та його речі в нашій квартирі відсутні. Про що були складені відповідні АКТИ обстеження квартири (копії додаються). Місце знаходження відповідача позивачу не відомо, зв`язку із ним не має. Позивач вказує, що за користування житлово-комунальними послугами, що нараховувались ЖЕД, тепер нараховуються КП «Керуюча компанія Шевченківського району» та КП «Київкомунсервіс» м. Києва у відповідності до кількості зареєстрованих в квартирі осіб, всі зареєстровані у вказаній квартирі мають сплачувати комунальні платежі, у відповідності до часток кожної зареєстрованої особи в квартирі. Разом з тим, виключно з рідними позивача сплачують значні грошові кошти за Відповідача за нараховані житлово-комунальні послуги. З-за для зменшення сплати комунальних платежів співвласники мають намір звернутись до компетентних органів за оформленням субсидії та не можемо це зробити, так як в нашій квартирі зареєстрований Відповідач, що змушує позивача ести додаткові витрати, перешкоджає в отриманні субсидії, а тому в користуванні належним їм майном. Таким чином, позивач вважає, що оскільки відповідач у спірній квартирі фактично не проживає та не претендує на користування нею, а позивач змушена звертатися з даним позовом у зв`язку з тим, що іншого порядку зняття особи з реєстрації за її відсутності, окрім як на підставі судового рішення, немає. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року відкрито провадження у цивільний справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 15.12.2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи Управління (Центр) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації у яких зазначено, що у вирішенні даної справи, третя особа покладається на думку суду, розгляд справи проводити у їх відсутність, та виключити їх зі складу третіх осіб. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначего її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач не з`явилась. При цьому від позивача надійшла заява в якій вона просила розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з наведених в позові причин та підстав. В судове засідання представник третьої особи Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація в особі Відділу (Центру) надання адміністративних послуг не з`явився. При цьому до суду подана заява про розгляд справи у їх відсутність вирішення позову залишив на розсуд суду. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилась. При цьому до суду подана заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився. При цьому до суду подав заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] про що свідчить Свідоцтво про право власності на житло, виданого 15 грудня 1993 року Органом приватизації: Фондом комунального майна Радянського району/ згідно з розпорядженням (наказом) за № 6882 від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Києва 30 грудня 1993 року в реєстровій книзі під №3001 - на 1/6 частину квартири та Договір дарування квартири 1/6 частини квартири від [PERSON] мені [PERSON] , посвідченого 06 вересня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В. за реєстровим №3085, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності рішення про здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексним номером:48563001 від 06.09.2019 року - на 1/6 частину квартири (а.с.11; 14-16). При цьому, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі: Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1993 року Органом приватизації: Фондом комунального майна Радянського району, згідно з розпорядженням (наказом) за № 6882 від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Києва 30 грудня 1993 року в реєстровій книзі під №3001 - на 1/6 частину квартири та Свідоцтва про право на спадщину за законом - на 1/3 частину квартири, після смерті власника 1/3 частини квартири [PERSON] , посвідченого Державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. за реєстровим №7-1047, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності рішення про здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексним номером: 9044156 ВІД 13.12.2013 року - на 1/3 частину квартири (а.с. 11, 12-13). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі: Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1993 року Органом приватизації: Фондом комунального майна Радянського району, згідно з розпорядженням (наказом) за № 6882 від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації міста Києва 30 грудня 1993 року в реєстровій книзі під №3001 - на 1/6 частину квартири (а.с. 11). Таким чином, позивач являється співвласником вказаної квартири, якому належить 1/3 частка квартири. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, а саме листом від 03.08.2020 року Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON] , [INFO] дата реєстрації, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 20.01.1981 дата реєстрації, [PERSON] 26.01.1995 дата реєстрації; [PERSON] 31.07.2012 дата реєстрації (а.с.17) . При цьому, актами обстеження квартири від 17.02.2020 року, 20.03.2020 року, 21.07.2020 року підтверджується факт того, що [PERSON] квартиронаймач, без права на житло, фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2012 року, речі та предмети [PERSON] в квартирі відсутні (а.с.18,19,20). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, у постанові від 16.11.2016 року № 6-709цс16 Верховним Судом України висловлену правову позицію про те, що аналіз ст. 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. На підставі викладеного, а також враховуючи встановлені обставини справи, до спірних правовідносин підлягають застосування положення ст. 391 ЦК України. Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] , проте у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, як передбачено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». При цьому, як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач квартирою не користується протягом тривалого часу, не бере участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При вирішенні даного спору, суд враховує позицію відповідача, який подав до суду заяву про визнання позову, не заперечує утримувати батька в розмірі визначений позивачем. Як передбачено вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved