Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та, збільшивши позовні вимоги 12.04.2019 року, просила скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт об`єкту, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19.02.2018 року; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень № 39809420 від 22.02.2018 року; та визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 26.02.2018 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що у 2009 році вона придбала у [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок за вказаною адресою. Вона почала здійснювати будівельні роботи по добудові будинку та господарських споруд: електропостачання будинку, газифікацію, отримала дозвіл від міської ради на приватизацію земельної ділянки під об`єктом нерухомості. Однак у 2010 році за рішенням суду договір купівлі-продажу незавершеного будівництва від 2009 року було розірвано і визнано за [PERSON] право власності на майно. У 2018 році державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на добудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Підставою для проведення реєстрації стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 15.02.2018 року. Із змісту декларації вбачається, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт було подано замовником ( [PERSON] ) [INFO] . Тобто, відповідачем [PERSON] внесено неправдиві відомості до вказаних документів, оскільки 09.04.2010 року власником будинку була саме [PERSON] , вона добудувала будинок і ще раніше, земельна ділянка також не була оформлена. Оскільки [PERSON] навів недостовірні дані в повідомленні про початок будівельних робіт, що є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, тому реєстрація повідомлення має бути скасована. Вказана реєстрація порушує права позивача, оскільки позбавляє її можливості зареєструвати нею право власності на вчинені нею добудови. Крім того, відповідач [PERSON] одразу після реєстрації права власності на спірний будинок за собою здійснив його відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу на користь відповідача [PERSON] . З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. У відзиві Управління ДАБІ у Житомирській області просили відмовити у задоволенні позову за безпідставністю (а.с. 64-72). Відповідач [PERSON] у відзиві (а.с. 78-97) також просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вона не має ніякого відношення до повідомлення, так як не є ні власником жтилового будинку, ні земельної ділянки, на якій він розташований. Від державного реєстратора Данчук Г.О. надійшло клопотання, в якій остання просить провести судове засідання без її присутності. Заперечувала щодо задоволення позовних вимог про визнання її дій неправомірними, оскільки вона на час прийняття оскаржуваного рішення виконувала свої службові повноваження відповідно до законодавства України (а.с. 140-143). Відповідач [PERSON] у відзиві просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вона є добросовісним набувачем, придбала житловий будинок у [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Крім того, рішення ДАБІ і рішення державного реєстратора, тим більше договір купівлі-продажу будинку не порушує права позивача, яка не є ні стороною договору, та не має права власності чи права користування житловим будинком по [ADDRESS] (а.с. 177-178). Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.08.2019 року прийнято заяву [PERSON] про зменшення позовних вимог та 13.08.2019 року постановлено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 09.04.2010 року № 6/22 по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2019 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.08.2019 року залишено без змін; скасована ухвала про прийняття заяви про зменшення позовних вимог та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 27-29, т.2). В судовому засіданні 17.12.2019 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Інші учасники справи в судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача, її представника, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-966/10 від 07.04.2010 року розірвано договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] від 2009 року, укладений між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] . Повернуто сторони у первісне положення, визнано за [PERSON] право власності на незавершений будівництвом житловий будинок. Також в матеріалах справи міститься копія Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19.02.2018 року (а.с. 49), де зазначено, що дата подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт 09.04.2010 року. 20.02.2018 року державним реєстратором Данчук Г.А. було вчинено реєстраційну дію, а саме: прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень на добудований житловий будинок загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м. по [ADDRESS] на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації ЖТ141180470331. 26.02.2018 року житловий будинок [ADDRESS] відчужений [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу на користь [PERSON] , яка наразі є власником зазначеного об`єкту нерухомості (а.с. 66-68). Вирішуючи спірні правовідносини суд керується наступними нормами права. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Як роз`яснення у п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,\~\~ оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга\~статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. \~Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. \~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. \~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з позицією відповідачів, що декларація про готовність до експлуатації житлового будинку по [ADDRESS] вичерпала свою дію після її реалізації, а саме: після оформлення права власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39809420 від 22.02.2018 року державного реєстратора прийняте нею в межах повноважень та відповідно до вимог законодавства. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що позивач не є стороною договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] від 26.02.2018 року, тому позивачем не надано доказів, що вказаний документ порушує її законні права та інтереси на реєстрацію права власності на вчинені нею добудови, так як остання на момент розгляду справи не є власником ні житлового будинку, ні земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач звернулася до суду з позовом про захист її непорушеного права, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Крім того, позивач звернулася до суду з чотирма позовними вимогами, проте долучила квинтацію про сплату судового збору за три вимоги, тому слід стягнути з позивача в дохід держави 768,40 грн. судового збору за четверту вимогу немайнового характеру.

Outcome: approved