Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У серпні 2017 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] селищної ради Рівненської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] районної державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.08.2013 року померла [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок. На момент смерті [PERSON], з нею проживав її внук [PERSON]. Оскільки дочка [PERSON] - [PERSON] померла 26.11.1995 р., а її син [PERSON], який постійно проживає в м. Рівне, не звертався в [PERSON] районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, то відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, єдиним спадкоємцем хто прийняв спадщину був [PERSON]. 28.03.2017 р. [PERSON] помер у віці 40 років, спадщину після смерті якого прийняв його брат позивач по справі. Звернувшись у [PERSON] районну державну нотаріальну контору дізнався, що в свідоцтві про народження [PERSON] вказано мати [PERSON]. Виявлена помилка перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], яке він успадкував після смерті баби [PERSON]. Просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матірю [PERSON], а також визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON] на земельні ділянки та будинок. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву від 11.11.2017 р. (а.с. 57), де зазначив, що позовні вимоги його племінника [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить слухання справи проводити за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Рівненської області [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, просила його задоволити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Із матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії I-ГЮ № 379403, виданого 30.04.1976 р. (а.с. 53) та [PERSON] серії I-ГЮ № 283449, виданого 23.11.1973 р. (а.с. 54), де зазначено батьками в обох [PERSON] матірю та [PERSON] батьком. Мати обох братів - [PERSON] померла 26.11.1995 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ГЮ № 275873, виданого 26.11.1995 р. (а.с. 42). Мати [PERSON] та баба братів [PERSON] [PERSON] померла 25.08.2013 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ГЮ № 208347, виданого 24.05.2017 р. (а.с. 45). Разом із бабою на день її смерті проживав [PERSON], що підтверджується копією довідки [PERSON] селищної ради Рівненської області від 24.05.2017 р. № 348 (а.с. 51). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON]. 28.03.2017 р. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва серії I-ГЮ №204321, виданого 29.03.2017 р. (а.с. 52). Після смерті брата позивач звернувся до нотаріуса про оформлення спадщини, однак 16.04.2018 р. йому постановою від 16.04.2018 р. № 315/02-31 (а.с. 86) було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. При цьому зазначено, що неможливо встановити родинні відносини між померлим [PERSON] і [PERSON], у звязку із невідповідністю запису матері [PERSON] в свідоцтві про смерть, де вона вказана як [PERSON], а в свідоцтві про народження, де вона вказана як [PERSON]. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердити, що [PERSON], яка проживала в [INFO] є матірю [PERSON], яка померла 26 листопада 1995 року. Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки, які розташовані на території Довгошиївської сільської ради та належали [PERSON] на підставі: державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 004126, площею 0,93 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 46); державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 233041, площею 0,68 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 47); державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 283650, площею 0,23 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 48), а також будинок по вул. Польова,30 в с. Довгошиї Млинівського району Рівненської області, відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] районної Ради депутатів трудящих від 18 березня 1966 року № 68 (а.с. 49-50). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved