Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У серпні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини. Позивач вказувала, що з відповідачем мають доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука на виконання якого 07 вересня 2010 року було видано виконавчий лист за № 2-2211, відповідач повинен був сплачувати на її користь кошти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення доньками повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, відповідач регулярно допускав заборгованість по сплаті аліментів та має станом на 01 липня 2016 року борг на суму 82727,03 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 25102,25 грн. Позивач [PERSON] та представник третьої особи Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції Полтавської області у судове засідання не прибули, просила розглянути справу за їх відсутності, позивач просила позов задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, про що надали письмові заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених\~частиною другою статті 72,\~частиною другою статті 129,\~частиною третьою статті 138,\~частиною третьою статті 139\~цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до\~ Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука, на виконання якого 07 вересня 2010 року було видано виконавчий лист за № 2-2211, відповідач повинен був сплачувати на її користь кошти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення доньками повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач несвоєчасно та нерегулярно сплачував аліменти та допустив заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої згідно довідки державного виконавця Крюківського ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції Полтавської області [PERSON] від 22 липня 2016 року становить 82727,03 грн., та, який станом на день розгляду справи не сплачено. Відповідач, не маючи вад у здоровї, інших дітей, будучи працездатним, має можливість та зобовязаний був за рішенням суду сплачувати аліменти на користь позивача і фактично та юридично допустив з власної вини виникнення заборгованості по аліментам. Відповідач не подав суду належні і допустимі докази про відсутність його вини у виникненні боргу по сплаті аліментів, звільнення його від сплати пені. На підставі наведеного та, враховуючи наявність боргу по аліментам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини за період з 09 липня 2010 року по 01 липня 2016 року на суму 25102,25 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. При цьому, суд вважає, що розмір пені в 25102,25 грн. обчислено позивачем вірно та відповідає ст. 196 СК України, а також, що строк позовної давності згідно ст. 20 СК України по даній категорії справ не встановлений.

Outcome: approved