Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Тетяна Сергіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, відшкодування матеріальних збитків. В обґрунтування позову зазначивши, що 27 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Тетяною Сергіївною. Сторони дійшли згоди щодо усіх умов договору та у день укладання договору купівлі-продажу покупцем було дано продавцю грошові кошти за придбане нерухоме майно. Наприкінці 2018 року позивач [PERSON] отримав поштою позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким виявилася спірна квартира. Через те, що наразі нерухоме майно обтяжено іпотечним застереженням, до позивача пред`явлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, що порушує його право на вільне та безперешкодне володіння належним йому майном через введення позивача відповідачем в оману щодо всіх істотних умов договору. У зв`язку з викладеним, позивач на підставі ст.ст.203, 215, 230 ЦК України просив суд визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Тетяною Сергіївною 27.03.2018, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 649 427 грн. у якості матеріальної шкоди та судові витрати по справі. Ухвалою від 24 січня 2019 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.02.2019 за клопотанням представника позивача Полтавець Т.О. витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Суховарової Наталії Володимирівни належним чином завірену копію нотаріальної справи по посвідченню договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , серія ВРІ та номер 103798, виданий 24.03.2011, реєстр № 343, де покупець є [PERSON] , ІПН [NUMBER] . Ухвалою суду від 13 червня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду, а також за клопотанням представника відповідача [PERSON] витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська належним чином завірену копію ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2009 по цивільній справі №2-4692/09, на підставі якої було видалено іпотечне обтяження щодо квартири [ADDRESS] . 21 жовтня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Полтавець Т.О. позовні вимоги підтримала. Додатково зазначивши, що через введення позивача відповідачем в оману щодо всіх істотних умов договору, наразі нерухоме майно обтяжено іпотечним застереженням, до позивача пред`явлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, що порушує право позивача на вільне та безперешкодне володіння належним йому майном, а тому просила суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі з підстав викладених у ній. Вважає, що відповідач був обізнаний про обтяження майна, а тому і ввів в оману позивача. Представником відповідача [PERSON] до суду надано письмовий відзив на позовну заяву, який нею підтриманий в судовому засіданні, а також зазначено, що проти позовних вимог [PERSON] вона заперечує у повному обсязі. Так, при придбанні [PERSON] спірної квартири обтяжень на квартиру не було, про що нотаріус зазначив у договорі купівлі-продажу. Крім того, відповідач разом з колишньою дружиною вселилися у квартиру, зробили ремонт, а в подальшому при розірванні шлюбу, мирним шляхом поділили спільне майно, тобто спірну квартиру. Так, 27.02.2018 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №199/5078/17 було затверджено мирову угоду між [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] , відповідно до якої квартира [ADDRESS] стала особистою приватною власністю відповідача, який сплатив [PERSON] 50% вартості квартири у розмірі 406 067,00 гривень. Твердження представника позивача, що [PERSON] введено [PERSON] в оману щодо всіх істотних умов договору є безпідставним. На момент придбання квартири - 24.03.2011, [PERSON] , був запевнений продавцем [PERSON] про те, що зазначена квартира не обтяжена правами третіх осіб, не перебуває у заставі (іпотеці), під арештом, та про інші обставини щодо відсутності прав інших осіб щодо квартири, тобто на момент відчуження [PERSON] квартири [ADDRESS] , не було перешкод та заборон (арештів, іпотек) її продажу. Додатково зазначила, що згідно до ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, підсумовуючи вище викладене, можна зробити висновок, що позивач безпідставно вказує дані відомості в позовній заяві, у зв`язку з чим, просила суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою виходячи з наступного. Квартира [ADDRESS] перебувала у його власності з 2011 року по 2018 рік, тобто більше семи років, та за цей час ніхто і ніяких вимог до нього щодо зазначеної квартири не пред`являв. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що позов до [PERSON] був пред`явлений 30.07.2018, тобто після спливу чотирьох місяців після укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу квартири. Все вищезазначене свідчить про те, що він не вчинив жодної дії щодо введення в оману [PERSON] , та відповідач не міг знати про те, що треті особи мають вимоги щодо зазначеної квартири, а тому позов є безпідставним. Представник третьої особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Тетяна Сергіївна в судове засідання не з`явилася, про дату, часта місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надавши заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Свідок [PERSON] суду повідомила, що в 2009 році одружилася з [PERSON] Вони разом з відповідачем збирали гроші на спірну квартиру, в якій з часом зробили ремонт. До вересня 2013 року проживали разом в даній квартирі, про борги та вимоги третіх осіб на квартиру їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] , який є сусідом [PERSON] , зазначив, що з кінця 2011 року він став проживати у квартирі, яка знаходиться поверхом вище ніж квартира [PERSON] Останній в цей час у своїй квартирі робив капітальний ремонт, руйнував стіни. Потім проживав в ній з дружиною. Вони по сусідству спілкувалися, проводили празники разом і свідок не чув про наявність судового спору або вимог банків та третіх осіб на цю квартиру. Вислухавши представника позивача Полтавець Т.О. , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 березня 2018 року між сторонами по справі - [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. (а.с.11-14). За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частиною першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб. Спонукати потерпілого до вчинення правочину повинна саме друга сторона. При цьому таке спонукання може бути як безпосередньо, так і через третіх осіб. Саме на стороні, яка введена в оману, лежить тягар доведення умислу. Відповідно до статті 230 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 12 ЦПК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість позивачем не доведено навмисного введення його іншою стороною, а саме [PERSON] в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину щодо спірної квартири. Крім того, при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого 24.03.2011 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Суховаровою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №343, відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.03.2011 відсутні обтяження спірного нерухомого майна. Також при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо зазначеної квартири відсутні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed