Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд на підставі ст.ст.23,1173,1174 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень та матеріальної шкоди 3 480,77 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 24.06.2019 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було скасовано постанову інспектора СРПП №4 Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.126 КУпАП. Дії правоохоронного органу завдали суттєвих моральних втрат позивачці, призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків. З часу незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності вона пережила емоційний стрес, із-за цієї обставини знаходилась на лікуванні. У зв`язку з чим у позивачки виникло право на відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює в 100 000 грн., суму матеріальних витрат 3480,77 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Юренко Ю.В. підтримали позовні вимоги, та просили задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Представники відповідачів, проти позову заперечували, пославшись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог (а.с.29-31,46-48). Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені сторонами, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24.06.2019 року скасована постанова про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Враховуюче вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди виходячи із того, що позивачка не надала будь-яких доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди внаслідок протиправних дій правоохоронного органу та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та отриманою шкодою. Виписний епікриз з історії хвороби №2850/537 від 05.07.2019 року не є належним доказом, та не містить інформації, що підтверджують заявлені позивачкою вимоги (а.с.6). На підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», частин 1, 2, 7ст. 1176 ЦК України моральна шкода може бути відшкодована лише за наявності обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону. Відповідно до ст.1, п.1-1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-440цс16. Оцінивши в сукупності надані докази, суд виходить з того, що у позивачки не виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Позивачка [PERSON] , звертаючись з позовом, зазначила, що внаслідок незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності вона зазнала моральних страждань, які спричинили негативні зміни у її житті, призвели до погіршення стану здоров`я. Згідно з п.3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд встановив, що позивачка не довела та не надала належних та допустимих доказів того, що дії відповідача Головного управління Національної поліції у Донецькій області щодо складання постанови про адміністративне правопорушення визнано незаконними, оскільки вищенаведене рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 24.06.2019 року скасовує постанову інспектора СРПП №4 Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Айдинова С.З.о про адміністративне правопорушення лише з підстав недотримання інспектором процедури розгляду адміністративної справи, а крім того встановлює факт того, що інспектор мав право винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с.5). Також позивачка не довела, що внаслідок складання відносно неї постанови про адміністративне правопорушення їй завдано моральної шкоди, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed