Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку, виділ в натурі частки житлового будинку, земельної ділянки, встановлення порядку користування земельною ділянкою (а.с. 2-3). Позов мотивований тим, що після смерті [INFO] матері сторін у справі залишилася спадщина у вигляді 23/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд і будівель під [ADDRESS] і земельної ділянки загальною площею 0,0230 га за цією ж адресою. Спадкоємці - сторони у справі прийняли спадщину. Позивачці згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.12.2012 року №№ 7-2021, 7-2023 належить 1/4 частка житлового будинку та 1/2 частка земельної ділянки спадкової садиби. Через неможливість мирно розділити з братом спадкове майно, [PERSON] звернулася в суд з даним позовом. 24 жовтня 2013 року, 31 березня 2014 року [PERSON] з тих же підстав подала суду заяви про збільшення і конкретизацію позовних вимог (а.с. 34-35, 128-129), де просила виділити їй в натурі частину житлового будинку «А» з окремими господарськими будівлями і спорудами, а саме: кімнату 1-3 площею 11,2 кв.м., сарай «В», вбиральню «Д» згідно першого варіанту уже проведеної експертизи у справі; поділити навпіл з відповідачем витрати з ремонтно-будівельних робіт щодо розділу будинку; виділити їй в натурі 100 кв.м. земельної ділянки спірної садиби відповідно до третього варіанту проведеної судової експертизи, усунути перешкоди в користуванні цим майном шляхом виселення та видворення [PERSON] з його майном і речами з успадкованої позивачем нерухомості; стягнути на її користь з відповідача компенсацію за відхилення від ідеальної частки у виділі частини будинку, господарських будівель і споруд в сумі 335,00 грн., у виділі земельної ділянки - 5895, 00 гривень. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі за викладених у позовній заяві, додаткових заявах обставин, просять їх задоволити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково. Не заперечуючи виділення частини будинку, господарських будівель і споруд згідно запропонованого позивачем варіанту, пояснили, що вважають найбільш прийнятним для виділу в натурі кожній із сторін певних частин земельної ділянки згідно першого варіанту проведеної судової будівельно-технічної експертизи, не дивлячись на досить значне відхилення від ідеальних часток кожного із співвласників, заперечують можливість стягнення грошової компенсації за відхилення від ідеальних часток у поділі земельної ділянки, оскільки чинне законодавство України такої компенсації не передбачає. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що експертизою визначені всі можливі варіанти виділу в натурі частки в земельній ділянці. При цьому, при визначені варіантів враховувалися нормативні документи в галузі будівництва, санітарні норми. Також звернув увагу, що вихід з частини садиби на [ADDRESS] можливий завдяки проходу загального користування з твердим покриттям. Заслухавши пояснення сторін, допитавши експерта, дослідивши та оцінивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності докази, наявні в ній, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками 23/50 часток будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою загальною площею 0,0230 га в результаті їх успадкування після смерті [INFO] їхньої матері [PERSON] (а.с. 4,14,28,32). Право спільної часткової власності на спірну частину садиби [PERSON] та [PERSON] посвідчується виданими в нотаріальному порядку свідоцтвами про право на спадщину за законом та за заповітом. Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо здійснення права власності, його непорушності й захисту відносно нерухомого майна; права спільної часткової власності та його здійснення, виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, здійснення права власності на земельну ділянку, які врегульовані відповідними нормами Цивільного та Земельного кодексів України, захищені в Україні конституційними засадами. Статтями 364, 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права власності, користування і розпорядження своїм майном. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 1 статті 86, ч.ч. 3, 4 статті 88 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність). Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання у володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Враховуючи, що кожний із співвласників спільної часткової власності, маючи відповідні правомочності відносно своєї частки, вправі вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки, інші співвласники не мають права перешкоджати такому виділу. У випадку виділення співвласник отримує свою частку земельної ділянки в натурі і вибуває із співвласників. За клопотанням позивача та її представників у справі проведена судова будівельно-технічна експертиза, відповідно з висновком якої від 17 лютого 2014 року № 44 та поясненням до цього висновку від 14 квітня 2014 року (а. с. 62-117, 135-141 ) частина спірної садиби може бути виділена позивачу з найменшим відхиленням від ідеальних часток співвласників, що відповідатиме роз'ясненням, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами. Суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову в частині виділення [PERSON] та [PERSON] в натурі у власність кожному належних їм часток у спірному будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] згідно першого варіанта здійсненої експертизи, враховуючи, що такий виділ реально можливий, не заперечується обома співвласниками та передбачає такий виділ, який найбільш наближений до розмірів часток співвласників. До того ж, висновок судової будівельно-технічної експертизи від 17 лютого 2014 року № 44, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз», відповідно до ст.152 ЖК України погоджений виконавчим комітетом Вінницької міської ради, про що суду представлене рішення від 03 квітня 2014 року № 829 «Про погодження висновку судової будівельно-технічної експертизи» (а.с. 146). У цьому рішенні органу місцевого самоврядування зазначено, що воно не є документом, який надає заявнику право на виконання будівельних робіт, пов'язаних з переобладнанням і переплануванням житлового будинку. Це означає, що виконком міської ради не заперечує для використання судом під час вирішення даного спору варіанту, визначеного експертним шляхом, однак для перепланування, переобладнання житла сторонам потрібно буде подати передбачені для цього заяви та інші погоджувальні документи. Також на задоволення позову виділенню [PERSON] в натурі підлягає земельна ділянка згідно третього варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 17 лютого 2014 року № 44, яким запропонований такий варіант, за яким відхилення від ідеального значення найменше - лише 15,0 кв.м. При цьому суд враховує об'єктивну можливість для [PERSON] користуватися проходом до своєї частини садиби завдяки існуючій у заборі хвіртці та землям загального користування, належним до комунальної власності, розташованим між спірною частиною садиби і багатоквартирним житловим будинком [ADDRESS]. Цього не заперечує виконком Вінницької міської ради своїм листом від 21 травня 2014 року № 01-00-011-20738, доданим до матеріалів справи. При цьому слід мати на увазі наявність на цих землях проходу загального користування з твердим покриттям. До того ж суд зауважує, що під час виділу (поділу) земельної ділянки в натурі пріоритетним є право власності, а відтак значне збільшення площі земельної ділянки, яка пропонується в першому варіанті одному з співвласників, є істотним порушенням права власності іншого співвласника. У випадку такого виділу частки у натурі із спільного майна, не дивлячись на максимальне наближення її до ідеальної, з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] 335,00 гривень грошової компенсації, визначеної експертним шляхом, за відхилення від ідеальної частки в частині житлового будинку та 5895,00 гривень компенсації за відхилення від ідеальної частки в земельній ділянці. При цьому, враховуючи заперечення відповідача та його представника в частині стягнення компенсації за відхилення від ідеальної частки у виділеній [PERSON] земельній ділянці (вона на 15 м2 менша необхідної), суд зауважує, що у відповідності з ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторонам роз'яснювалося їхнє право на клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості спірної земельної ділянки площею 0,0230 га, вони попереджувалися судом про наслідки вчинення або невчинення відповідної процесуальної дії, однак жодна із сторін не виявила бажання здійснити таку експертизу у справі. У висновку проведеної 17 лютого 2014 року судової будівельно-технічної експертизи № 44 (а. с. 62-115) міститься обґрунтування визначення експертної вартості спірної земельної ділянки площею 0,0230 га (а.с.70), де обчислено середньоарифметичне значення вартості 1 м2 ділянок-аналогів, що становить 393,00 гривні. Ринкова вартість земельної ділянки по [ADDRESS] станом на лютий 2014 року за методичним підходом, що базується на зіставленні цін подібних земельних ділянок, становить 90390,00 гривень. Саме вказану вартість суд враховує при визначені компенсації. Виділ частки без проведення компенсації не є завершеним, а відповідно позовна вимога - не вирішеною. На підставі зазначеного, вартість 15 м2, котрі є найменшим відхиленням від ідеальних часток співвласників садиби у праві власності на земельну ділянку - сторін у справі, та які підлягають виділу [PERSON] за обраним експертним варіантом понад належну йому норму, становить 5895,00 гривень ( 393,00х15 ). Суд не вбачає підстав, доцільності та розумності для поділу навпіл між сторонами у справі витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт в сумі 2205,00 гривень у зв'язку з реальною можливістю здійснення кожним із власників частини нерухомості переобладнань, перебудов у будинку за свій рахунок в тій частині помешкання, що належатиме йому на праві власності. Відмова у позові в частині усунення [PERSON] перешкод у користуванні виділеним їй майном шляхом виселення та видворення [PERSON] з його особистими речами і рухомим майном з успадкованих нею будівель і земельної ділянки ґрунтується на тому, що вона є недоведеною, а в результаті виділу часток кожному із власників така вимога втрачає свою актуальність, необхідність у вирішенні питання відпадає сама собою. У відповідності з нормами статті 88 ЦПК України суд у цьому рішенні повинен та визначається з розподілом між сторонами судових витрат. Позивачем до суду пред'явлені вимоги як немайнового, так і майнового характеру. Тому, з урахуванням часу подання позову, належним розміром судового збору є відповідно 114,70 грн. та 962,43 грн. (враховуючи вартість майна: 510,48 грн. - вимоги про виділ частки в житловому будинку та 451,95 грн. - в земельній ділянці). Позивачем при зверненні до суду не в повній мірі сплачений судовий збір, тому він підлягає стягненню при вирішенні спору з урахуванням результатів вирішення спору - пропорційно задоволеним вимогам. При цьому, суд враховує, що в задоволенні позовних вимог немайнового характеру судом відмовлено. Щодо вимог майнового характеру, то суд враховує, що обидві сторони отримують свою частку в натурі, тому суд вважає за необхідне стягнути судовий збір, а відповідно і інші судові витрати, згідно з частками, що виділяються у праві спільної власності кожному. [PERSON] виділяється ? частки в праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, ? частки в праві спільної власності на земельну ділянку, а [PERSON] відповідно ? та ?. Тому, враховуючи вартість майна, частка [PERSON] в судовому зборі становить 396,59 грн. (127,62 грн. (частка житлового будинку) + 225,97 грн. (земельної ділянки) + 43 грн.(експертиза), а [PERSON] - 680,53 грн. ( 382,86 грн. + 225,97 грн. + 71,70 грн.) (судом враховано також розмір судового збору за клопотання про проведення експертизи). Зважаючи, що [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 460,30 грн. ( 575грн. - 114,70 грн. (за немайновий спір, який не підлягає відшкодуванню в зв'язку з відмовою в позові в цій частині), то на її користь підлягає стягненню з [PERSON] 63,71 грн. (460,30 грн. - 396,59 грн.). Сума судового збору недоплачена до бюджету в розмірі 616,82 грн. підлягає стягненню з [PERSON] (680,53 грн. - 63,71 грн.) Відповідно до вказаного принципу підлягають розподілу витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи: [PERSON] - 1312,50 грн., [PERSON]- 2187,50 грн. Визначаючись з розміром витрат на правову допомогу суд враховує, що позивач скористався допомогою правовою допомогою, про що свідчить договір від 21 жовтня 2013 року (а.с.36) та сплатив за його послуги 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією №53 від 21 жовтня 2013 року (а.с. 37). Враховуючи положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також час судових засідань (3 год.11 хв)., суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу сплачених позивачем, який підлягає розподілу з врахуванням виділених часток, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1500,00 грн.

Outcome: partial