Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що дитина народилася від шлюбу з відповідачем. Рішенням Бонунського районного суду від 17.01.2013 року шлюб було розірвано, а рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.11.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Дитина хворіє на дитячий церебральний параліч та є інвалідом з дитинства. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не відвідує дитину, не проявляє батьківської турботи та не забезпечує її матеріально, аліменти не сплачує. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та пояснив, що відповідач не відвідує дитину та взагалі не цікавиться нею, аліменти не сплачував і на теперішній час не сплачує взагалі. В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі (а.с. 38). Причини неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не направляв. Представник третьої особи у судовому засіданні вважав, що позов підлягає задоволенню. А також, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в останнє судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки. Зі згоди позивача, про що зазначено в позовній заяві, та її представника судом було проведено заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів згідно ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов'язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 8). Між позивачем та відповідачем 04.07.2008 року було зареєстровано шлюб, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 17.01.2013 року у справі № 2-4077/12 розірвано (а.с. 12). 19.02.2013 року Деснянським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 2603/14389/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] та його матері (а.с. 13-15). Згідно медичного висновку Центральної дитячої міської лікарні поліклініки № 3 Богунського району м. Житомира № 61/38 від 22.07.2011 року та посвідчення [NUMBER] малолітній [PERSON] є інвалідом з дитинства, хворіє на дитячий церебральний параліч (а.с. 9, 10). Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] в сумі 65600,00 грн. станом на 01.08.2015 року, що підтверджується довідкою Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 31.07.2015 року № 19653/6 за (а.с. 16). Місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS], де проживає зі своїм сином [PERSON], що вбачається з копії її паспорта та довідки ТОВ «Перший український експертний центр» № 737 від 17.09.2014 року (а.с. 6, 11). Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 84 від 17.02.2016 року (а.с. 39), відповідач з 2013 року участі у вихованні дитини та її догляді не бере, фізичним розвитком, станом її здоров'я не цікавиться, за місцем проживання не відвідує, матеріальної та будь-якої іншої допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 65600,00 грн., самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому виходячи з інтересів дитини, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] визнано доцільним. Допитані у судовому засіданні в якості свідків батьки позивача [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з 2013 року після розірвання шлюбу між дочкою та відповідачем він не виконує своїх батьківських обов'язків, матеріальної та будь-якої іншої допомоги на утримання та лікування дитини не надає, сина не відвідує та взагалі не цікавиться ним та його фізичним розвитком. Таким чином, досліджені докази вказують на те, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, матеріально її не забезпечує. Зважаючи на викладене, виходячи винятково з інтересів дитини, та, враховуючи наявність факту ухилення відповідачем від свого обов'язку виховувати та утримувати дитину, суд вважає, що позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved