Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1993 року по 2004 рік. В 2004 році шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання, йому як працівнику Дублянського спиртового заводу було надано квартиру [ADDRESS]. Відповідачка проживає у вказаній квартирі, створивши нову сім'ю, а його позбавила можливості проживати у спірній квартирі та чинить йому перешкоди в користуванні житлом. Прохав виділити йому та відповідачці у власність по ? частині квартири. У червні 2014 року позивач уточнив позов, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.11.2001 року на праві спільної сумісної власності право власності на квартиру окрім нього та відповідачки, мають його діти [PERSON] та [PERSON] Прохав визнати право власності по ? частині квартири за кожним із співвласників. Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду. У відкритому судовому засіданні представник позивача у судове засідання не з'вилася, подала заяву слухати справу у її відсутність, позов підтримала, прохала його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав, прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала прохала задовольнити. Представник третьої особи позов визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'сувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, з 05.06.1993 року по 15.03.2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 15.03.2004 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до витягу з протоколу засідання профспілкового комітету та адміністрації Дублянського спиртзаводу за № 393 від 20.06.2001 року, [PERSON] як робітнику заводу надане житло [ADDRESS]. 12.11.2001 року [PERSON] та членами його сім'ї приватизовано вказану квартиру. Свідоцтвом про право власності на житло, виданим головою бюро по оформленню документів про право власності на квартири (будинки) від 12.11.2001 року, підтверджується, що [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] без визначення часток. Згідно технічного паспорта виданим Краснокутським БТІ від 10.09.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим РКП «Краснокутське БТІ» від 26.12.2008 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на спірну квартиру. Довідка РКП «Краснокутське БТІ» від 26.02.2014 року №70 свідчить про те, що спірна квартира на даний час числиться під [ADDRESS]. Відповідно до ст.372 ч.2 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Домовленості між позивачем та відповідачами, як співвласниками квартири, про визначення або виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, не було, тому частки у спільній сумісній власності кожного із співвласників нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/4 частці, а тому суд вважає, що позовні вимоги про визначення за кожним співвласником цієї квартири рівної частки в розмірі 1/4 частини квартири та припинення права спільної сумісної власності на неї є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки в позасудовому порядку сторони не можуть вирішити даний спір. На підставі викладеного, ст. 372 ЦК України,

Outcome: approved