Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «КБ «Приватбанк», в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо списання відсотків за користування кредитом у розмірі 66 781,86 грн. та зобов`язати відповідача повернути позивачу вказані кошти. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі анкети позичальника йому видана відповідачем кредитна картка. З виписки по вказаній кредитній картці вбачається, що у період з 01.09.2016 р. по 31.07.2019 р. йому відповідачем нараховувалися відсотки за користування кредитом в загальному розмірі 66 781,86 грн., які згодом були списані з карткового рахунку позивача. Разом з тим, жодного договору про нарахування та сплату відсотків за користування кредитом між позивачем та відповідачем не укладалося, що свідчить про неправомірність дій відповідача щодо їх нарахування та списання. Ухвалою суду від 30.08.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження. 16 вересня 2019 р. до суду від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Штронди А.М. надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначає, що 20.09.2010 р. між сторонами підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої позивачу видано картку «Універсальна», котра в подальшому неодноразово перевипускалася. 24.10.2011 р. позивачем підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної кредитної картки «Універсальна», що містить, зокрема, порядок погашення кредиту, відсоткову ставку за використання кредитного ліміту та штрафні санкції за невиконання умов договору. Окрім того, 29.10.2018 р. позивачем підписано картку умов кредитування елітних карт, що містить розміри можливих лімітів, відсоткову ставку, порядок погашення, комісії, реальні відсоткові ставки тощо. Отже між сторонами обумовлені умови надання кредитних коштів, порядок їх повернення, розмір відсоткової ставки та штрафних санкцій за невиконання умов договору. Факт користування кредитними коштами позивачем не заперечується та вбачається з банківської виписки. Станом на 13.08.2019 р. позивач має перед відповідачем заборгованість в розмірі 210 795,85 грн. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ст. 1054 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позивача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Під час судового розгляду справи встановлено, що 20 вересня 2010 р. між сторонами ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк. Отже, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Власноручним підписом позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між банком договір про надання банківських послуг. Позивач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також позивач взяв на себе зобов`язання виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Відповідач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав позивачу кредит, що підтверджується виписками по рахунку позивача. При цьому, відповідно до п.п. 2.1.1.5.5, 2.23.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, що були чинними станом на вересень 2010 р., тобто на дату видачі позивачу кредитної картки та є загальнодоступними на сайті відповідача за адресою: https://privatbank.ua/terms, позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктами 2.23.12.5, 2.23.12.5.3 вказаних Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) і / або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену п 2.23.12.4 і п.2.23.12.5, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та / або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) і / або овердрафт стають простроченим кредитом. Згідно з доводами відповідача, що не заперечуються позивачем, позивачу було видано картку «Універсальна», яка в подальшому неодноразово перевипускалася. Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2018 р. позивачем підписано паспорт споживчого кредиту по елітній картці World Black Edition, в якому міститься інформація щодо розмірів можливих лімітів, відсоткові ставки по них, порядок погашення кредиту, комісії, реальні відсоткові ставки, штрафи за прострочення платежів, тощо. Власноручним підписом позивач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих, виходячи з обраних ним умов кредитування. Також підтвердив отримання ним пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг, що були актуальними станом на 01.10.2018 р., та є загальнодоступними на сайті відповідача за адресою: https://privatbank.ua/terms, розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 2.1.1.2.10. Умов та Правил надання банківських послуг, актуальних на 01.10.2018 р., за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у тарифах банку та паспорті споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач заперечує укладення з відповідачем договору про нарахування та сплату ним відсотків за користування кредитними коштами. Разом з тим, позивачем в належний спосіб не доведено перед судом правомірність заявлених позовних вимог, а вказані обставини спростовують доводи позивача, що з відповідачем жодних договорів, які б передбачали нарахування позивачу відсотків за користування кредитними коштами, не укладалося. Щодо доводів позову про протиправність дій відповідача щодо списання з картрахунку позивача нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та їх повернення, то слід зауважити таке. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Статтею 1074 ЦК України визначено що, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що банк не може списувати грошові кошти з рахунка клієнта без його розпорядження, крім випадків - наявності рішення суду про таке стягнення, встановлення такого права законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до п. 2.23.12.7, 2.23.12.8 Умов та Правил надання банківських послуг, чинних станом на вересень 2010 р., держатель доручає банку списувати з будь-якого рахунку держателя, відкритого в банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу, якщо мінімальний обов`язковий платіж вказаний в заяві клієнта і у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Черговість та розмір погашення боргових зобов`язань здійснюється в порядку, викладеному у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування, що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 2.1.1.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, актуальних на 01.10.2018 р., сторони на підставі ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України визначили цим договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати процентів. Погашення кредиту та процентів здійснюється клієнтом щомісяця, зокрема, в такому порядку: клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором (здійснювати договірне списання). Клієнт доручає банку при настанні термінів платежів здійснювати списання грошей у валюті кредитного ліміту з усіх рахунків клієнта, відкритих в банку, та рахунків, що будуть відкриті клієнтом банку в майбутньому, в розмірі заборгованості, яка підлягає сплаті банку за цим договором (здійснювати договірне списання). При цьому сторони, на підставі ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» узгодили, що доручаючи банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок кредитного ліміту, клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме - здійснює трату на оплату послуг банку за цим договором. Отже, дії відповідача щодо списання нарахованих позивачу за користування кредитними коштами відсотків з його картрахунку відповідає умовам укладеного між сторонами договору, положенням Умов та Правил надання банківських послуг, а тому, є правомірними. З урахуванням встановлених обставин правові підстави повернення позивачу списаних відповідачем в рахунок погашення заборгованості позивача по процентах за користування кредитом коштів у загальному розмірі 66 781,86 грн. - відсутні. Оскільки судом будь-яких порушень прав, свобод чи законних інтересів позивача не встановлено, позовні вимоги позивачем не доведені, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed