Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із державного підприємства «Завод порошкової металургії» (далі - ДП Завод порошкової металургії») на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі - 160 750 грн. 28 коп. за період з липня 2019 року по лютий 2021 року. В обґрунтування вимог зазначається, що з 10 жовтня 2016 року позивач перебуває із відповідачем у трудових відносинах. З липня 2019 року по лютий 2021 року йому нараховано, але не виплачено заробітну плату у розмірі - 160 750 грн. 28 коп. З підстав стягнення заробітної плати позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 15 листопада 2021 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач ДП «Завод порошкової металургії» у судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Правом подати відзив на позовну заяву не скористався. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебувають у трудових відносинах. На підставі наказу ДП «Завод порошкової металургії» № 92-к від 10 жовтня 2016 року [PERSON] прийнято на посаду начальника зміни. Відповідно до довідки № 34 від 24 березня 2021 року, виданої ДП «Завод порошкової металургії» з липня 2019 року по лютий 2021 року [PERSON] нараховано заробітну плату у розмірі - 210 100 грн. 98 коп., до видачі 160 750 грн. 28 коп. Вказана сума заробітної плати позивачу не виплачена, про що свідчить вказана довідка. Відповідно до частини шостої статті 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі статтею 241-1 КЗпП України. Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову за вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто в розмірі - 1 607 грн. 50 коп.

Outcome: approved