Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради, про визнання права власності на частину житлового приміщення за набувальною давністю. В обгрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона зареєстрована та постійно проживає з 29 грудня 2003 року в квартирі [ADDRESS] . У вищевказану квартиру позивач вселилася за згодою власника житлового приміщення, [PERSON] , оскільки та хворіла та потребувала постійного догляду. [INFO] [PERSON] померла. Спадщина після померлої [PERSON] не відкривалася у зв`язку з відсутністю спадкоємців. В квартирі залишилася проживати позивач, яка підтримувала квартиру в належному стані, проводила капітальний та поточний ремонт, сплачувала за комунальні послуги. Позивач вважає, що вона добросовісно та безперервно володіє нерухомим майном більше 10 років, а тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартирі [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність. Представник Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, направленим до суду листом просив розглядати справу свою відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 18.12.2003 року зареєстрована в домоволодінні [ADDRESS] . Згідно листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано: ј частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.1986р., посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2176; ј частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.92 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2176; ј частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.1978 року, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1768; ј частина домоволодіння зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 02.04.200 року. Згідно будинкової книги, в будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Доказів про те, що після її смерті спадщина не відкривалася, матеріали справи не містять. Згідно Звіту про оцінку майна, ј частина домоволодіння загальною площею 3,6 кв.м, житловою площею 12, 2 кв.м включається в домоволодіння загальною площею 161, 0 кв.м житловою площею 83, 3 кв.м. Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] житлового будинку з кухні, передпокою, трьох житлових кімнат. Докази того, що саме квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Крім того, домоволодіння [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці, яка належить Дніпровській міській раді. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність) , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути без титульним, тобто таким фактичним володінням , яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності у неї без титульного та добросовісного володіння спірним майном. Відкритість і безперервність користування частиною житлового будинку не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 334 ЦК України. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, якщо власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. До того ж, позивач залучив в якості відповідача Амур-Нижньодніпровську районну у м. Дніпрі раду, в той час, як належним відповідачем є Дніпровська міська рада. Зважаючи на викладене вище, а також на те, що до участі у справі залучено неналежного відповідача, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed