Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в м. Дніпропетровську встановлення факту каліцтва та стягнення середньомісячного заробітку. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, просив суд установити факт каліцтва та середньомісячного заробітку, який потрібен для одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, у зв'язку з травмою 07 квітня 1995 року в сумі середньомісячного заробітку у розмірі 456,02 грн. У судове засідання позивач не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судове засідання з?явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду надав письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.04.1995 року позивач отримав виробничу травму, працюючи на ВАТ «Дніпрометиз». Факт каліцтва [PERSON] встановлений за наслідками виробничої травми від 07.04.1995р. ВАТ «Дніпрометиз» відповідно до Акту за формою Н-1 від 11.04.1995р. та призначена сума відшкодування шкоди. 19.07.2001р. ВАТ «Дніпрометиз» Актом приймання-передачі № 113.58 від 19.07.2001р. передало особовою справою документи полянського Ю.І. до відділення Фонду і з того часу відділення Фонду проводить на підставі Акту за формою Н-1 від 11.04.1995р. та інших підтверджуючих документів відшкодування [PERSON] страхових виплат. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовами про встановлення середньомісячного заробітку у зв?язку з травмою на виробництві від 07.04.1995р. в розмірі 456,02 грн. Також в матеріалах справи є рішення Індустріального районного суду у м. Дніпропетровську від 22.06.2009 року, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську про відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2009 року залишено без змін. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.01.2009р. у справі № 22-ц124/2008р., яким у задоволенні позову [PERSON] про встановлення розміру середньомісячного заробітку для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку з 07.04.1995р. в сумі 456,02 грн. відмовлено. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed