Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального виробничого ремонтно-житлового підприємства «Ремонтник» (надалі по тексту КВРЖП «Ремонтник»), Соледарської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська кераміка» (надалі по тексту ТОВ «Миколаївська кераміка»), інженера технічного нагляду 1-ї категорії Табарчука І.А. про стягнення матеріальної та моральної шкоди в результаті затоплення квартири, посилаючись на те, що у 2012 - 2013 роках КВРЖП «Ремонтник» за допомогою найнятої підрядної організації ТОВ «Миколаївська кераміка» було проведено ремонт на дахах будинків, у тому числі на даху будинку позивача. 23 січня 2013 року сталося залиття його квартири у зв`язку з тим, що вода і талий сніг потрапили в його квартиру через стики плит, які не було герметизовано належним чином. Внаслідок залиття квартири було пошкоджено шпалери та електропроводку, через що позивачу довелося відключити подачу електроенергії. Після звернення [PERSON] до КВРЖП «Ремонтник» було повторно проведено ремонтні роботи з герметизації стиків плит перекриття. Проте, 2 і 3 лютого 2013 року до квартири позивача знов стала надходити вода, у зв`язку з чим, йому було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 19970 гривень, яку він просив стягнути з відповідача на його користь. Також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 1000 гривень та сплати судового збору в розмірі 229,40 гривень. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: стягнуто з ТОВ «Миколаївська кераміка» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1171 гривень, моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та судовий збір в розмірі 229,40 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], зазначаючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було невірно визначено розмір матеріальної та моральної шкоди, яку йому було спричинено залиттям з вини відповідачів. Крім цього, суд дійшов невірного висновку про відмову у відшкодуванні витрат, понесених ним на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. В судовому засіданні представник КВРЖП «Ремонтник» - Тарасенко Д.М. просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2013 року залишити в силі. В судовому засіданні представник ТОВ «Миколаївська кераміка» - Амоль А.Л. просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити. В засіданні апеляційного суду представник Соледарської міської ради - Нікітіна М.С. просила рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2013 року залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. В засідання апеляційного суду Табарчук І.А. не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.. Судом першої інстанції встановлено, що в результаті неякісного виконання робіт по ремонту даху багатоквартирного будинку сталося залиття квартири [ADDRESS], чим спричинено шкоду власнику зазначеної квартири [PERSON]. Також, судом першої інстанції встановлено, що роботи з ремонту даху в будинку позивача проводились відповідачем по справі ТОВ «Миколаївська кераміка». Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що в результаті неякісного виконання ТОВ «Миколаївська кераміка» робіт з ремонту даху багатоквартирного будинку [ADDRESS], сталося затоплення квартири позивача та спричинено останньому матеріальну шкоду в розмірі 1171 гривень, при цьому, дефективний лист та локальний кошторис наданий позивачем, до уваги суд не взяв, оскільки такі докази не є висновками експерта, а перелік робіт та будівельних матеріалів не відповідає встановленому об`єму спричиненого пошкодження і виходить за межі відновлювальних робіт в частині спричиненої прямої шкоди. Частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди та визначаючи її в грошовому еквіваленті в розмірі 1000 гривень, суд першої інстанції врахував ступінь душевних страждань позивача, які зазнав останній від пошкодження його майна та незручностями у зв'язку з цим. Такі висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає такими, що зроблені у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а також, у відповідності до фактичних обставин по справі. Разом з тим, відмовляючи позивачеві у задоволенні його вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції посилався на те, що в договорі про надання правових послуг від 11 серпня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відсутня ціна таких послуг. Однак, з таким висновком суду погодитись не можна за наступних підстав. З наявної в матеріалах справи довідки від 01 серпня 2013 року (а.с. 42) вбачається, що адвокат [PERSON] прийняв у [PERSON] оплату за надання правової допомоги в розмірі 1000 гривень, крім цього, зі змісту журналу судового засідання вбачається, що [PERSON] приймав участь у справі в якості представника позивача. Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення вказаних витрат на користь позивача.

Outcome: partial