Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявленої вимоги вказувала на те, що вона є спадкоємицею за померлим чоловіком першої черги. Проте, отримати свідоцтво на право власності в порядку спадкування на частину квартири їй не виявляється можливим, оскільки нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на майно. Оскільки іншого способу захисту як визнання права власності на спадкове майно немає, позивач просить визнати за неї право власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити. Наголосив на тому, що відповідачем визначено [PERSON], оскільки вона є сестрою спадкодавця і в майбутньому може претендувати на спірну частину майна. Відповідач та представник відповідача заперечували проти позову. Відповідач зазначила, що вона є сестрою померлого [PERSON], проте спадщину не приймала, та не має наміру її приймати, а відтак є неналежним відповідачем у справі. В свою чергу представник відповідача вказав, що постановою нотаріуса відповідачу відмовлено у прийняті спадщини. Дану постанову нотаріуса відповідач не оскаржила, про що відомо і позивачу. Відтак [PERSON] є неналежним позивачем у справі, у зв'язку з чим у позові слід відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 14). Позивач є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Як зазначає позивач, після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. 29.11.2016 року позивач звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу №1376/2016. Однак, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, 10 березня 2017 року, державний нотаріус Першої Київської нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно. Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за номером КВ-2016 50156 від 03.01.2017 року, у власності спадкодавця дійсно перебувало майно, а саме 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яке зареєстроване за ним на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1999 року. Звертаючись до суду позивач вказала відповідачем у справі [PERSON], яка є сестрою померлого. Частиною 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки позивачем не заперечується того факту, що відповідач не отримувала спадщину, позивачем отримано у спадок все майно і грошові кошти, вбачається, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі. Згідно ч. 2 ст. 51 ЦПК України суд якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. У судовому засіданні 15.02.2019 року позивачу було роз'яснено її право на заміну неналежного відповідача на належного. Представник позивача у судовому засіданні зазначив що не вважає за необхідне замінювати неналежного відповідача на належного. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed