Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У січні 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 травня 2007 року між банком та відповідачем укладено договір № DNZ0АК00000119, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 11639 доларів 65 центів США строком до 21 травня 2012 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави, відповідно до умов якого [PERSON] передав банку в заставу автомобіль ВАЗ 21112-125-51, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 01 грудня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 11723 доларів 21 цент США, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача (том 1, а.с.3-5). У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просив визнати кредитний договір від 21 травня 2007 року № DNZ0АК00000119 удаваним, оскільки він укладений з метою приховання іншого правочину, а саме надання кредиту у національній валюті - гривні; а також застосувати наслідки удаваного правочину та визнати кредитний договір таким, що укладений у національній валюті - гривні у розмірі 42 950 грн. на умовах, визначених у договорі. Крім того, позивач зазначав, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні повноваження надавати кредити в іноземній валюті. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (том 1, а.с.119-120). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2013 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2007 року № DNZ0АК00000119 у розмірі 11723 долари 21 цент США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6508 доларів 18 центів США, заборгованості за процентами за користування кредитом 2852 долари 66 центів США, заборгованості із комісії за користування кредитом 390 доларів 60 центів США, пені 1971 долари 77 центів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Апеляційна скарга [PERSON] відхилена, в іншій частині рішення суду залишено без змін (том 1, а.с.181-186, 190-192) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (том 1, а.с.226-228). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2007 року № DNZ0АК00000119 у розмірі 11723 долари 21 цент США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6508 доларів 18 центів США, заборгованості за процентами за користування кредитом 2852 долари 66 центів США, заборгованості із комісії за користування кредитом 390 доларів 60 центів США, пені 1971 долари 77 центів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року скасовано в частині задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року в частині вирішення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року в частині залишення без змін рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором від 21 травня 2007 року № DNZ0АК00000119 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку (том 2, а.с.34-35). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог та ухвали касаційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно із ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду. Частиною 4 ст. 338 ЦПК України встановлено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляду справи. Судом встановлено, що 21 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір № DNZ0АК00000119, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит строком до 21 травня 2012 року в розмірі 11639 доларів 65 центів США. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 21 травня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, згідно з умовами якого останній передав у заставу банку автомобіль ВАЗ 21112-125-51, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 16 травня 2007 року № ЛДгА-0001/136. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 01 грудня 2011 року виникла заборгованість, яка становить 11723 долари 21 цент США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6508 доларів 18 центів США, заборгованості за процентам за користування кредитом 2852 доларів 66 центів США, заборгованості з комісії за користування кредитом 390 доларів 60 центів США та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 1 971 долари 77 центів США. Задовольняючи позовні вимоги банку та стягуючи пеню у розмірі 1 971 долари 77 центів США, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості. Проте повністю погодитися з цим висновком не можна, оскільки він зроблений при неповному з'ясуванні всіх обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з розрахунку кредитної заборгованості, пеня, нарахована за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, складає 1971 долари 77 центів США (том 1, а. с. 64-65). Разом з тим у п. 4.1 кредитного договору зазначено, що нарахування пені за цим договором здійснюється у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривнях. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (том 1, а. с. 13). За таких обставин рішення суду від 20 лютого 2014 року на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні у частині стягнення пені (не застосовано закон, який підлягає застосуванню), а сума пені, яка підлягає стягненню з [PERSON], - визначенню у гривні, виходячи із офіційного курсу НБУ 7,98 (службове розпорядження НБУ від 29.11.2011): 15 734гр. 72 коп. (том 1, а.с.9, 87).

Outcome: partial