Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму у розмірі 6617 грн. 72 коп. та сплачений судовий збір, обґрунтовуючи свій позов тим, що сторони перебували у трудових відносинах, при яких відповідачу у зв'язку із щорічною основною відпусткою було виплачено суму відпускних, у подальшому [PERSON] було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і до закінчення якої відповідач був звільнений за власним бажанням, проте кошти за 20 календарних днів щорічної основної відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року не були повернуті. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, не враховуючи 15 % податку з доходів фізичних осіб, 1,5 % військового збору, та борг, який виник у жовтні 2015 року після оформлення безоплатної відпустки. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому, подав суду письмові пояснення позову, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце проведення якого повідомлявся належним чином, за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання. Заяви, клопотання та письмові заперечення не подавалися суду. За вказаних обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 1594 від 30.07.2013 відповідача [PERSON] призначено на посаду заступника завідувача секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань аграрної політики та земельних відносин з 09.07.2013 /а. с. 8/. Згідно з Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України № 6515 від 10.06.2015 та додатку до нього у червні-серпні 2015 року відповідачу була надана відпустка, у т. ч. щорічна основна тривалістю 27 днів за робочий рік з 09.07.2015 по 09.07.2016 /а. с. 11/. Відповідно до відомості на виплату грошей № 43/750 за червень 2015 року, відповідачеві було виплачено 13971,75 грн. /а. с. 13/. Розпорядженням Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України № 8974 від 02.10.2015 відповідачеві було надано неоплачувану відпустку з 29 вересня по 23 жовтня 2015 року /а. с. 89, 90/. Як вбачається з письмових пояснень представника позивача та підтверджується належними доказами у матеріалах справи, розглянути заяву [PERSON] від 28.09.2015 про надання йому відпустки з наступного дня - 29.09.2015 - у день її надходження було неможливо у зв'язку з особливостями документообігу в Апараті Верховної Ради України. 29-31-го числа кожного місяця працівникам Апарату Верховної Ради України виплачується заробітна плата відповідно до пункту 3.2 Колективного договору Апарату Верховної Ради України, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин /а. с. 104-107/. Тобто, табель обліку відпрацьованого часу складається до 29 числа кожного місяця, щоб виплатити працівникам заробітну плату без затримок. Внаслідок цього робочі дні 29 та 30 вересня 2015 року були зараховані відповідачеві як такі, що відпрацьовані у повному обсязі, що підтверджується табелем обліку відпрацьованого часу працівників секретаріату Комітету з питань аграрної політики та земельних відносин і виплату заробітної плати за вересень було проведено у повному обсязі, включаючи два робочі дні, коли відповідач перебував у відпустці /а. с. 15, 16/.

Outcome: approved