Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У серпні 2015 року Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 24 липня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму в розмірі 20000 доларів США, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язалася сплачувати 7,7% річних на суму заборгованості. Строк дії договору встановлений сторонами терміном до 28.07.2015р. В подальшому згідно з додатковою угодою від 17.10.2008р. процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 9,7%, а згідно з додатковою угодою від 04.06.2009р. - зменшена до 8,7% річних. Позивач посилався на те, що в порядку забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 24.07.2008р., згідно з умовами якого Поручитель зобов'язався відповідати за зобов'язаннями позичальника солідарно. В порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала та станом на 13 червня 2015 року мала заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 3693,83 долари США та 426165,74 гривень, яка складалась із наступного: - прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3495,11 доларів США; - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 198,72 доларів США; - заборгованість по сплаті за обслуговування кредиту в розмірі 13363,99 гривень; - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне кредитної заборгованості в розмірі 408007,77 гривень; - сума трьох відсотків річних від суми загальної заборгованості в розмірі 2347,76 гривень; - загальна сума інфляційних втрат, нарахована на заборгованість про сплаті за обслуговування кредиту в розмірі 2446,21 гривень. З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з Позичальника та Поручителя в солідарному порядку. Під час перебування справи в суді було встановлено, що Відповідач [PERSON] помер, і враховуючи, що відносини поручительства не допускають правонаступництва, провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] було закрите. Представник Позивача у судовому засіданні позов в частині позовних вимог до [PERSON] підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлені належним чином шляхом відправлення судових повісток за адресою її реєстрації. За згоди представника Позивача суд ухвалив розглядати справу у відсутність Відповідача на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне. 24 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (а подальшому - ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №77.1/АК-01370.08.2, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит в сумі 20000 доларів США під 7,7% річних строком до 24 липня 2015 року. Додатковою угодою від 17.10.2008р. процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 9,7% річних, а додатковою угодою від 04.06.2009р. - зменшена до 8,7% річних. Крім того, пунктом 1.5.1 Договору встановлена щомісячна плата за обслуговування кредиту в розмірі 0,3% від суми виданого кредиту. За прострочення Позичальником строку виконання зобов'язань за договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків пунктом 3.6 Договору передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 1,6% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Судом встановлено, що Відповідач не погашала ані кредитну заборгованість, ані проценти за користування кредитом, ані плату за обслуговування кредиту, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість. За розрахунком Позивача станом на 13 червня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 3693,83 доларів США та 426165,74 гривень. При цьому, як вбачається з наданого розрахунку, пеня Позивачем нарахована за весь період прострочення Відповідачем своїх зобов'язань починаючи з лютого 2009 року. Разом з тим, як вбачається з правової позиції Верховного суду України у справі №6-100цс14, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналізуючи наданий розрахунок, суд звертає увагу на те, що навіть нарахована за останній рік пеня як за прострочення сплати тіла кредиту, так і за прострочення сплати процентів значно перевищує розміри простроченої заборгованості, на які вона нараховується. Зокрема, розмір нарахованої за останній рік пені за прострочення погашення тіла кредиту становить еквівалент 12930,07 доларів США, а пені за прострочення сплати процентів - 463,09 доларів США. За таких обставин, враховуючи, що розмір неустойки явно перевищує розмір простроченої заборгованості Відповідача, на яку вона нараховувалась, суд вважає можливим зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з Відповідача за невиконання ним своїх зобов'язань з повернення кредиту та нарахованих процентів, до половини їх розміру, що в цілому відповідатиме положенням дослідженого вище пункту 5. ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо справедливої ціни компенсації позичальником за невиконання ним своїх зобов'язань. Тому суд вважає можливим зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення виконання Відповідачем своїх зобов'язань з повернення тіла кредиту до еквіваленту половини заборгованості за кредитним договором, зокрема: 3693,83 доларів США + 13363,99 грн / 2 = 1846,92 доларів США + 6682,00 грн; визначивши всю її суму її у національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (1 долар США = 25,79 гривень), що становитиме 54313,93 гривень. В іншій частині розрахунок заборгованості Відповідача, наданий банком відповідає законодавству та умовам договору, а тому він може бути покладений в основу судового рішення. Зокрема, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість, виражену в національній валюті (плата за обслуговування кредиту) передбачене умовами ч.2 ст.625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, стягненню з [PERSON], як позичальника, на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягають: - сума простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3495,11 доларів США; - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 198,72 доларів США; - сума заборгованість по сплаті за обслуговування кредиту в розмірі 13363,99 гривні; - сума заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне кредитної заборгованості в розмірі 54313,93 гривень; - сума трьох відсотків річних від суми загальної заборгованості в розмірі 2347,76 гривень; - загальна сума інфляційних втрат, нарахована на заборгованість про сплаті за обслуговування кредиту в розмірі 2446,21 гривень. Стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає також сума сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: в розмірі 1677,36 гривень.

Outcome: partial