Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У січні 2019 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості станом на 20 січня 2019 року на суму 75 923,93 грн., з яких 14 394,73 грн. основного боргу за кредитом, 33 706,26 грн. заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, 23 731, 32 грн. - заборгованості за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 591, 62 грн. - штраф (складова частина). АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником публічного акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення договору банківських послуг шляхом підписання 31 березня 2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з виявленням бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна», ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом на ініційований ним переказ коштів, під проценти за користування, чим відповідач скористався для розрахунків на свої потреби, але з поверненням кредиту і сплатою процентів прострочив, на позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує. Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, за якими клієнт надає банку право змінювати у будь-який момент кредитний ліміт у бік зменшення чи збільшення, тим самим безумовно погоджуючись в момент укладання договору на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого за рішенням банку. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 03 квітня 2019 року, в подальшому ухвалами суду від 23 жовтня 2019 року, 14 квітня 2020 року та 31 березня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у задоволенні позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно доводів позовної заяви, 31 березня 2011 року між банком та [PERSON] , відповідачем у справі, укладено кредитний договір, оформленого у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з виявленням бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна», порушення виконання умов якого відповідачем призвело до виникнення заборгованості 75 923,93 грн., з яких 14 394,73 грн. основного боргу за кредитом, 33 706,26 грн. заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, 23 731, 32 грн. - заборгованості за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 591, 62 грн. - штраф (складова частина). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як видно з доданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку №б/н від 31 березня 2011 року, [PERSON] шляхом підписання цієї заяви уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір на умовах тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна/Gold», без зазначення певних умов договору та визначення типу кредиту у відповідності до тарифів картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contrakt», «Універсальна Gold», що надані позивачем до позовної заяви, а також без зазначення виданої при укладанні цього договору номеру виданої кредитної картки 31 березня 2011 року на ім`я [PERSON] (а.с.7,8). Разом з тим, позивач в обґрунтування наявної суми боргу в розмірі 75 923, 93 грн., яка виникла станом на 20 січня 2019 року, не посилається на будь-який номер картки виданої за зазначеним кредитним договором 31 березня 2011 року, тоді як з виписки по рахункам встановлено, що на ім`я [PERSON] 01 квітня 2011 року видана кредитна картка № [NUMBER] без встановленого 31 березня 2011 року будь-якого кредитного ліміту, а з розрахунку заборгованості видно, що сума боргу розрахована починаючи з 01 травня 2015 року, однак без зазначення початкової суми кредитного ліміту(а.с.5-6), та має іншу суму заборгованості відповідача перед позивачем у загальному розмірі 75 923, 93 грн., ніж за даними виписки по рахункам в загальному розмірі 143 270, 84 грн., при цьому, починаючи з 03 травня 2011 року у виписці про рух коштів зазначена також інша картка № [NUMBER] , на яку кредитного ліміту не встановлювалось, а рух коштів в сторону погашення відсотків за користування кредитом відбувався, що суперечить об`єктивним даним, наданим позивачем до позовної заяви, з чого можна дійти висновку про наявність різних кредитних зобов`язань відповідача [PERSON] перед позивачем, а прямих доказів отримання коштів відповідачем в будь-якому розмірі за анкетою-заявою від 31 березня 2011 року із визначенням певного номеру кредитної картки позивач не надав. Додана до позовної заяви довідка про те, які кредитні картки видавались позивачем відповідачу та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] свідчать старт карткового рахунку 07 серпня 2014 року з випущеною на його ім`я карткою під № [NUMBER] з визначеним кредитним лімітом у 8000 грн. , який в подальшому збільшений до 35 000 грн., тоді як 31 березня 2011 року видана кредитна картка № [NUMBER] , на яку кредитний ліміт не встановлювався, з урахуванням заявлених позивачем вимоги за кредитним договором - від 31 березня 2011 року, однак цією датою кредитного ліміту [PERSON] не видавалось і не встановлювалось, та доказів отримання коштів відповідачем у будь-якому розмірі саме за цим кредитом із зазначенням номеру картки, виданої при укладенні цього договору та номеру рахунку із зарахуванням кредитного ліміту з певною сумою коштів, як і доказів наявності заборгованості саме за цим кредитом позивачем суду не надано. Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] саме за кредитним договором від 31 березня 2011 року кредитних коштів в будь-якому розмірі, як і не містять певного номеру картки, яка видавалась в момент укладення цього договору зі встановленим кредитним лімітом та за якою нарахований заявлений позивачем борг, а з доданої роздруківки руху коштів по картках на ім`я [PERSON] судом не встановлено отримання кредитних коштів у будь-якому розмірі 31 березня 2011 року, натомість встановлено отримання ним як картки та і кредитного ліміту 08 серпня 2014 року, тоді як була і випущена картка № [NUMBER] , що свідчить про наявність іншого договору, а тому враховуючи встановлені судом обставини, належить дійти висновків про недоведеність заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Судові витрати з урахуванням п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed