Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У січні 2014 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство (далі - ІКВ ВКП) звернулися до суду зі вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожити послуги з водопостачання та водовідведення, зазначаючи, що позивачем надаються послуги відповідачці з централізованого водопостачання та водовідведення, особовий рахунок № 24540, за адресою: [ADDRESS], але відповідачка не здійснювала повну оплату послуг і допустила заборгованість станом на січень 2014 року у розмірі 1981 грн. 96 коп. (а.с. 2-3). Представник позивача Іванченко В.В. позовні вимоги підтримав та з уточненням просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в період з 01.09.2006 року по 01.01.2014 року у розмірі 1981 грн. 96 коп., відмовити у застосуванні строку позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтереси в судовому засіданні представляв представник [PERSON], який надав суду заперечення на позов, вказавши, що відповідачка не визнає позовні вимоги і просить |||суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв'язку з їх незаконністю та необґрунтованістю, посилаючись на неправильність нарахування позивачем коштів щодо послуг з водопостачання та водовідведення. Крім цього, представник відповідачки просить у запереченнях на позов про застосування судом позовної давності, згідно ст.ст. 257, 267 ЦК України, яка є підставою для відмови у позові (а.с. 20-21). Ухвалою Ізюмського міськрайонного сулу Харківської області від 09.07.2014 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 62-63). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заперечення на позов, вказавши, що відповідачі не визнають позовні вимоги і просять |||суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв'язку з їх незаконністю та необґрунтованістю, посилаючись на неправильність нарахування позивачем коштів щодо послуг з водопостачання та водовідведення. Просять суд розглядати справи буз їх участі (а.с. 67). Заслухавши представника позивача Іванченка В.В., представника відповідачки [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 1, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЖК, ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що відповідно свідоцтва на право власності на житло від 06.12.2006 року та витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно від 22.02.2007 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 58а-59). Згідно копії довідки з місця проживання від 11.12.2012 року на ім'я гр. [PERSON] вказано місце проживання та склад сім'ї 5 чоловік за адресою: [ADDRESS], - гр. [PERSON], 1932 року народження, (мати), [PERSON], 1971 року народження (син), [PERSON], 1978 року народження (невістка), [PERSON], 1996 року народження (онук), [PERSON], 2002 року народження (онука) (а.с. 33). Технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], що знаходиться у власності гр. [PERSON] та членів її сім'ї, підтверджується технічна характеристика вказаної квартири, яка розташована на І поверсі ІІ поверхового будинку та складається з 2 кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридор, загальною площею 56,4 кв.м., будинок обладнано водопроводом, каналізацією, газопостачанням, водяним опаленням, електроосвітленням (а.с. 23). Згідно посвідчення Серія [NUMBER] гр. [PERSON], 1932 року народження, має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с. 22). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV із змінами, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до вимог статей 67, 162 Житлового Кодексу УРСР від 30 червня 1983р., плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і в установленні строки. Рішеннями виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 30.01.2008р. № 0127, від 22.03.2010р. № 0269 затверджувалися тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 12-13). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV із змінами, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» із наступними змінами, Правил користування системами водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, з подальшими змінами і доповненнями, визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладання договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 9 зазначених Правил передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. У відповідності п.17 вказаних Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 29 вказаних Правил передбачено, що споживач має право на: 5) установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; 6) періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; 7) ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; 8) внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги. Із матеріалів справи вбачається, що згідно копії договору № 3774/7 від 17.10.2003 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, за яким позивачем надаються послуги відповідачам з централізованого постачання холодної води і водовідведення, особовий рахунок № 24540, відповідачі зобов'язанні послуги з водовідведення оплачувати з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з показаннями засобів обліку води (а.с. 4-5). Згідно копії заяви [PERSON] на ім'я директора ІКВ ВКП від 11.12.2012 року споживач просила провести перерахунок та включити в оплату водовідведення, вказавши, що у квартирі по провул. Заводський, 2 кв.8, є ванна, вбиральня, кран, та централізована каналізація (а.с. 33). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. На підтвердження своїх вимог позивачем замість розрахунку суми боргу станом на 21.01.2014 року (а.с. 7), надано довідку нарахування і оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення квартири за адресою: [ADDRESS], споживач [PERSON], особовий рахунок № 24540, з врахуванням проведення перерахунку в період з 01.01.2006 року по 31.12.2013 року (а.с. 30-32). Так, згідно наданим позивачем ІКВ ВКП довідки по особовому рахунку 24540 споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-32), та наданим відповідачкою [PERSON] копіям квитанцій сплати коштів за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 26-27), вбачається, що за послуги з водопостачання та водовідведення оплачувалися споживачем [PERSON] з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з показами засобу обліку води - водоміра, і пільги, а саме: - в період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. : нарахована оплата - 111,65 грн., сплачено - 108,00 грн.; - в період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. : нарахована оплата - 248,91 грн., сплачено - 221,05 грн.; - в період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. : нарахована оплата - 506,83 грн., сплачено - 254,72 грн.; - в період з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. : нарахована оплата - 686,43 грн., сплачено - 89,00 грн.; - в період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. : нарахована оплата - 1044,15 грн., сплачено - 435,30 грн.; - в період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. : нарахована оплата - 366,14 грн., сплачено - 136,41 грн.; - в період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. : нарахована оплата - 326,92 грн., сплачено - 125,93 грн.; - в період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. : нарахована оплата - 523,07 грн., сплачено - 468,19 грн.. Судом установлено, що власники житла за адресою: [ADDRESS], - відповідачі по справі, надані послуги ІКВ ВКП з централізованого водопостачання та водовідведення|зроблені,виявлені,чине ні| оплачували не регулярно, зобов'язані були щомісячно проводити|виробляти,справляти| оплату послуг|робляться,виявляються,чинять їй . Відповідачка [PERSON] в особі її представника просить у запереченнях на позов про застосування судом позовної давності, згідно ст.ст. 257, 267 ЦК України (а.с. 20-21). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Позивач в особі представника заперечував на вимогу відповідачки і просить суд про відмову у застосуванні строку позовної давності, посилаючись на ст. 264 ЦК України, що перебіг позовної давності для позивача не порушувався. Постановою Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року п. 11 « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 судам роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За таких установлених обставин суд застосовує правила ч.4 ст. 267 ЦК України для відмови у частині позовних вимог за період з 01.01.2006р. по 31.12.2010р. з підстав спливу позовної давності. У даному випадку вимоги позивача повинні стягуватися за час, що не перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду. Судом установлено, що у листопаді 2013 році позивач ІКВ ВКП звертався з заявою до відповідачки [PERSON] про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 1981,96 грн., та ухвалою Ізюмського міськрайонного суду від 29 листопада 2013 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с. 8). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.01.2006р. по 31.12.2010р. нарахована оплата споживачу в сумі 2597,97 грн. та сплачено споживачем 1108,07 грн.; за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. нарахована оплата споживачу в сумі 1216,13 грн. та сплачено споживачем 750,53 грн., різниця складає суму 485,60 грн. (а.с. 30-32). Судом встановлено, що позивач ІКВ ВКП звернувся до суду з вказаним позовом 21.03.2014 року (а.с. 2), тоді як вимоги позову стосуються стягненню сум щомісячних платежів, починаючи з 01.01.2006 року по 31.12.2013 року, яка складає загальну суму позову 1981,96 грн., тому вимоги позову, що склали суму заборгованості в розмірі 1496,36 грн. за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2010 року, не підлягають задоволенню, оскільки подані в не межах встановлених законом строків позовної давності, так як перебіг позовної давності у позивача починався від дня, коли позивач довідався про порушення свого права - з 27 вересня 2013 року, що підтверджується копією повідомлення споживача [PERSON] особисто під підпис про заборгованість в сумі 1981 грн. 96 коп. (а.с. 6) та ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2013 року (а.с. 8). Таким чином, власники приватизованого житла та мешканці квартири за адресою: [ADDRESS], - відповідачі у справі зобов'язані нести витрати, пов'язані з централізованого водопостачання та водовідведення, оплачувати ці комунальні послуги щомісячно в строки, встановлені відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та статей 67, 162 Житлового Кодексу УРСР. Тому суд частково задовольняє вимоги позивача до відповідачів щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року в сумі 485,60 гривень, як подані в межах встановлених законом строків позовної давності. Згідно ст. 88 ЦПК України суд відшкодовує з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору в сумі по 81,20 грн. з кожного відповідача (а.с. 1).

Outcome: partial