Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

у серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді шкоду в розмірі 55 720,13 грн., а також судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивував тим, що 04.06.2017 року з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року, який керуючи автомобілем Toyota Corolla д.р.н. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, та не надав дорогу належному йому автомобілю Opel Insignia Sports Tourer д.р.н. [NUMBER] , чим порушив п. 10.3 ПДР України. Згідно висновку № 2.2018 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.01.2018 року йому завдано матеріальної шкоди у розмірі 55 720,13 грн. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», він звернувся до останньої з повідомленням про ДТП та заявою про виплату суми страхового відшкодування. Однак, страхова компанія, повідомивши про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, в порушення вимог законодавства вже майже понад два роки як його не здійснила, у зв`язку із чим змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 15.10.2019 року (а.с. 44-45). Ухвалою від 15.10.2019 року призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання 21.01.2020 року (а.с. 68-69). 21.01.2020 року справа не розглядалась, розгляд призначено на 16.04.2020 року. Ухвалою від 16.04.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 10.09.2020 року (а.с. 131). 16.10.2019 року до суду надійшов відзив ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на позовну заяву, в якому просило у задоволенні позову відмовити, виходячи з того, що страховою компанією права позивача не порушені, сума страхового відшкодування виплачена у встановленому порядку та дорівнює 13 324,86 грн. Позивач з будь-якими претензіями щодо розміру страхового відшкодування та порядку його виплати до страхової компанії не звертався. Також, просив суд не приймати до уваги поданий позивачем звіт щодо визначення розміру матеріального збитку оскільки останній здійснено через шість місяців після ДТП за відсутності представника страхової компанії із визначенням ціни на запчастини станом на 28.12.017 року та завишенням ціни на +20% (а.с. 76-78). Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 04.06.2017 з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року, який керуючи автомобілем Toyota Corolla д.р.н. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, та не надав дорогу належному йому автомобілю Opel Insignia Sports Tourer д.р.н. [NUMBER] , чим порушив п. 10.3 ПДР України (а.с. 5). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно полісу АК/3447537 (а.с. 73). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та 30.08.2017 року із заявою про виплату суми страхового відшкодування, в котрій вказав реквізити для перерахування страхової суми (а.с. 30, 80). Листом № 17/11/16 від 16.11.2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомило [PERSON] про прийняття страховою компанією про виплату страхового відшкодування та проведення її виплати в установлені законодавством строки (а.с. 31). Згідно страхового акту № ГО-7727/ОД сума страхового відшкодування страховою компанією була визначена в розмірі 13 324,86 грн. (а.с. 103). З матеріалів справи також вбачається, що 24.11.2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» платіжним дорученням № 21551 перерахувало на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 13 324,86 грн., однак, вказані кошти банком були повернуті з огляду на відсутність карти, яку вказав позивач, у Приватбанку (а.с. 104, 105). 04.05.2018 року позивачем повторно подано заяву про виплату страхового відшкодування із вказівкою нових реквізитів, на які страховою компанією 18.06.2018 року згідно платіжного доручення № 27430 позивачу було перераховано 13 324,86 грн. (а.с. 106, 107). Вказане позивачем заперечено не було. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 116 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено,що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе,що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц , провадження № 14-316цс18). ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки,експертизи пошкодженого майна. Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ серії АК/3447537 в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». Позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС»з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 13.11.2017 року ФОП [PERSON] за замовленням ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» складено звіт № 557 про оцінку вартості матеріальної шкоди автомобіля Opel Insignia Sports Tourer д.р.н. [NUMBER] , згідно якого вартість матеріальної шкоди становить 13 324,86 грн. (а.с. 81-102). З матеріалів справи вбачається, що звіт № 557 складено [PERSON] , що має свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів ФДМ України, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача. Заперечення щодо неправомірних дій [PERSON] під час огляду автомобіля та визначення розміру страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні. Матеріали справи не містять будь-яких заяв позивача з даного приводу. Отже, на думку суду, відповідачем виконано вимоги пункту 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки представник страховка оглянув пошкоджений автомобіль в межах строку, визначеного Законом, за його місцезнаходженням для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Присутність представника страхової компаніє позивачем не заперечується. Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства ( ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Підстави для неприйняття судом до уваги звіт № 557 від 13.11.2017 року складено ФОП [PERSON] , у суду відсутні, так само як останній і не заперечується позивачем. Судом встановлено, що відповідач визнав вимоги позивача обґрунтованими та прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування в розмірі, передбаченої полісом, про що його письмово повідомив. Платіжним дорученням № 27430 від 18.06.2018 року на рахунок, вказаний позивачем, страховою компанією перераховано 13 324,86 грн. Отже, на думку суду, дії ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відповідають вимогам законодавства, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбаченийЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на викладене, суд надходить до висновку про недоведеність тверджень позивача, котрі покладені ним в основу позову, про те, що страховик не провів виплату страхового відшкодування, а тому, на думку суду, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. В той же час, позивачем розмір страхового відшкодування, сплачений відповідачем, не оспорюється. Доводи позивача про визначення розміру відшкодування шкоди на підставі висновку № 2.2018 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.01.2018 року,і на який позивач зазначав при зверненні до суду, суд не бере його до уваги як належний доказ, оскільки останній не ґрунтуються на законі, так як відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця. Крім цього цей звіт виготовлений за власної ініціативи позивача через шість місяців після ДТП та після проведеної оплати страховою компанією (24.11.2017 року), а тому не приймається до уваги. Крім того, положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу позивача представником ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» був здійснений у встановлені законом строки, то висновок експерта, обраного позивачем, не може бути прийнятий судом. Клопотання про призначення судово-автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсного розміру матеріального збитку, позивачем також не було заявлено. На думку суду, за цей період автомобіль міг мати інші пошкодження, не пов`язані з ДТП, однак, суд позбавлений можливості самостійно перевірити вказані обставини. Отже, доводи позивача про те, що відповідач майже два роки зволікає із виплатою страхового відшкодування, не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені врішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed