Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.09.2015 р. помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,05 га., яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва належна спадкодавцю на підставі Державного акту серії ОД № 033991, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за № 10-07-685 від 17.08.2003 р. Відповідно до довідки Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 121 від 12.02.2016 р. спадкодавець [PERSON] залишив заповіт за № 27 від 19.08.2014 р. відповідно до якого все своє майно, що належало йому на момент смерті, заповідав [PERSON] 01.07.2016 р. він звернувся із заявою до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] щодо прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що існує розбіжність у даті видачі Державного акту: у самому державному акті та у витягі з Державного земельного кадастру. Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, голова Кирничанської сільської Ради Ізмаїльського району Одеської області про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, подав заяву про визнання позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору відділ Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином. Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2015 р. згідно свідоцтву про смерть серії 1-ЖД № 423629, виданому 10.09.2015 р., [PERSON] помер (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на наступне майно - земельну ділянку площею 4,05 га., яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва належна спадкодавцю на підставі Державного акту серії ОД № 033991, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за № 10-07-685. Дата реєстрації зазначено: 14.08.2003 р. (а.с.6). Відповідно до заповіту від 19.08.2014 р. все свої майно, що буде належати йому на момент смерті, [PERSON] заповідав [PERSON]. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5103129942016 від 07.07.2016 р. вбачається дата державної реєстрації «18.08.2003» (а.с.11). Рішенням Державного кадастрового реєстратору ВД в Ізмаїльському районі Одеської області від 21.07.2016 р. у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відмовлено (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до п. 4.20 глави 11.10 вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, та існує розбіжність у документах: у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 033991, виданому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, вказана дата його видачі 14 серпня 2003 р., а у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -5103129942016, сформовану відділом Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області 07 липня 2016 р., вказано дату видачі державного акту 18 серпня 2003 р., немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 19.09.2014 р., зареєстрованим у реєстрі за № 27, на земельну ділянку площею 4,05 га, кадастровий № 5122082600:01:002:0203, розташовану на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~законами України «Про нотаріат», «;Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивача на отримання спадщини за заповітом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно - земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved