Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів за зберігання речового доказу з ТОВ «Династія-Дніпро». В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.11.2013р. близько 16.30 в м. Дніпропетровську на перехресті вул. Паторжинського та вул. Клари Цеткін сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2107» р/н « [NUMBER]», під керуванням [PERSON] В наслідок ДТП пішохід утримала тілесні ушкодження, автомобіль зазнав механічних ушкоджень. цього ж дня автомобіль булло передано для відповідального зберігання на спеціальний майданчик ТОВ «Династія-Дніпро» за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 114. У зв'язку із розслідуванням обставин ДТП, автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12013040030001213. [PERSON], по закінченню розслідування ДТП та винесення вирока по справі, 03.06.2014р. звернувся до ТОВ «Династія-Дніпро» для повернення належного йому автотранспортного засобу, але для його отримання він був змушений сплатити кошти за зберігання автомобіля у розмірі 5 180,00 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на його користь неправомірно отримані грошові кошти за зберігання речового доказу у розмірі 5 180,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. та судовий збір. У своїй заяві від 09.10.2014р. позивач просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. 22.11.2013р. близько 16.30 в м. Дніпропетровську на перехресті вул. Паторжинського та вул. Клари Цеткін сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2107» р/н « [NUMBER]», під керуванням [PERSON] В наслідок ДТП пішохід утримала тілесні ушкодження, автомобіль зазнав механічних ушкоджень. цього ж дня автомобіль булло передано для відповідального зберігання на спеціальний майданчик ТОВ «Династія-Дніпро» за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 114 (а.с.10). 09.12.2013р. ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль «ВАЗ-2107» р/н « [NUMBER]» було накладено арешт (а.с.8). 08.02.2014р. вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було засуджено до двох років обмеження волі (а.с.6-7). 25.04.2014 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2013р. (а.с.9) 03.06.2014р. позивач звернувся до ТОВ «Династія-Дніпро» за адресою спеціального майданчику в м. Дніпропетровську, вул. Малиновського, 114 для повернення належного йому транспортного засобу, але працівники відповідача відмовились його повернути без підтвердження про сплату коштів за зберігання автомобіля у розмірі 5 180,00грн. Вказана сума була розрахована наступним чином: послуги зберігання автомобіля - 7 днів*120,00 грн. = 840,00. грн, 187 днів*20,00 грн. = 3 740,00 грн.; послуги евакуатора - 600 грн. 03.06.2014р. позивач сплатив всю суму відповідачу (з.а.с.13). Позивач у своїй позовній заяві наголосив на тому, що автомобіль доставлявся на спеціальний майданчик без залучення евакуатора у справному стані одразу після ДТП. 07.07.2014р. позивачем були направлені відповідачу досудові вимоги на його фактичну та юридичну адреси про повернення коштів (а.с.14). Відповідно до інформації УДППЗ «Укрпошта» про наявність та стан пересилання поштових відправлень, вбачається, що поштове відправлення № 4905403575272, яке було направлено за юридичною адресою відповідача не отримувалось адресатом, а поштове відправлення № 4905403575264, яке було відправлено за фактичним місцезнаходженням відповідача було вручено адресату 31.07.2014р. (а.с.15-19). У відповідності до ч.5 ст.100 КПК України речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитись в іншому місці зберігання. Відповідно до п.20 постанови КМУ від 19.11.2012р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Згідно з п.13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010р. витрати, пов'язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Outcome: approved