Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію малолітньої дочки [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], без згоди батька. Позов обґрунтований такими обставинами. З 26 липня 2002 р. до 24 грудня 2012 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народилася дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з матір'ю, але батько безпідставно не надає згоди на реєстрацію (прописку) дитини за місцем її проживання, чим перешкоджає виконанню вимог законодавства щодо реєстрації дитини. Від позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника на підставі закону та в інтересах дитини. Неявка сторін та представника третьої особи є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2002 р. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] (а.с. 2). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8-10). Вказаним судовим рішення встановлено, що після розпаду сім'ї дочка залишилась проживати з матір'ю, на користь якої з відповідача були стягнуті аліменти. З паспорта [PERSON] вбачається, що з 1992 р. зареєстрованим місцем її проживання являється квартира [ADDRESS] (а.с. 13). 29 серпня 2016 р. [PERSON] як законний представник малолітньої дочки [PERSON] звернулася до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про реєстрацію місця проживання дитини за вищевказаною адресою. Проте у реєстрації місця проживання дитини позивачу було відмовлено з підстав відсутності письмової згоди батька (а.с. 11). Такі дії органу реєстрації ґрунтуються на положеннях статей 6, 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно з якими реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників, а підставою для відмови в реєстрації є, зокрема, неподання особою передбачених цим Законом документів або інформації. Оскільки відповідач [PERSON] як другий законний представник малолітньої дочки [PERSON] згоди на її реєстрацію за місцем проживання матері не надає, спір підлягає вирішенню в судовому порядку. При вирішенні вимог [PERSON] суд керується положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, і визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, а також положеннями сімейного законодавства, які визначають умови реалізації особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей. Так, згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Відповідно до положень статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а після десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що на момент розлучення сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю, і в подальшому жодних спорів щодо місця проживання дочки між ними не виникало. За приписами статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на встановлені обставини ненадання відповідачем згоди на реєстрацію місця проживання дочки за місцем її проживання розцінюється судом як зловживання батьківськими правами. Такі дії відповідача порушують права та інтереси малолітньої [PERSON], які підлягають судовому захисту шляхом надання дозволу на її реєстрацію без згоди батька. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved