overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом в належному їй житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідач, є її колишнім зятем, зареєстрований однак фактично не проживає в належному їй будинку. Добровільно виписатись відповідач відмовляється, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6-7). Актом №257/02-34 від 02 серпня 2019 року (а.с.9) підтверджено, що [PERSON] , зареєстрований але не проживає у будинку позивачки більше 17 років. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач не проживає в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . За змістом ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідач не живе у належному позивачці житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то він втратив право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку. За таких обставин, вимога про визнання [PERSON] , таким, що втратив право на користуванням житловим приміщенням в [ADDRESS] є підставною. На підставі ст.ст.15,16,319,405 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом в належному їй житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідач є її сином зареєстрований однак фактично не проживає в належному їй будинку. Добровільно виписатись відповідач відмовляється, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6-8). Довідкою №214 від 07 березня 2017 року(а.с.9) та актом від 71 липня 2019 року (а.с.10) підтверджено, що [PERSON] , зареєстрований але не проживає у будинку позивачки більше десяти років. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач не проживає в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . За змістом ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідач не проживає у належному позивачці житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то він втратив право на проживання і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку. За таких обставин, вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користуванням житловим приміщенням в [ADDRESS] є підставною. На підставі ст.ст.15,16,319,405 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом в належному їй житловому будинку, який знаходиться в с.Князівське, вул.Шевченка,13 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться в с.Князівка, вул.Шевченка,13 Рожнятівського району Івано-Франківської області. ЇЇ дочка [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, однак спільне життя в них не склалося шлюб між ними розірвано. Відповідач зареєстрований однак фактично не проживає в належному їй будинку. Добровільно виписатись відповідач відмовляється, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обємі. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в с.Князівське, вул.Шевченка,13 Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.9). Довідкою № 64 від 05 березня 2018 року виданою виконкомом Князівської сільської ради (а.с.14) підтверджено, що [PERSON], зареєстрований але не проживає у будинку позивачки. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач не проживає в будинку, який знаходиться в с.Князівське, вул.Шевченка,13 Рожнятівського району Івано-Франківської області. За змістом ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідач не живе у належному позивачці житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то він втратив право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку. Крім того, відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст.ст.15,16,319,405 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в належному їй житловому будинку [ADDRESS] . В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину, є власником домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . У її житловому будинку зареєстровані [PERSON] , який доводиться пасинком її померлого вуйка [PERSON] з дружиною. Відповідачі не проживають у належному їй будинку з 2010 року. Відповідачі не є членами її сім`ї. Добровільно виписатись відповідачі відмовляються, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у їхній відсутності та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.9.10). Актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.11) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані але не проживають у будинку, що знаходиться в [ADDRESS] з 2010 року. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідачі не проживають в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідачі не живуть у належному позивачу житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то вони втратили право на проживання там і підлягають зняттю з реєстрації у судовому порядку. За таких обставин, вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право на користуванням житловим приміщенням в [ADDRESS] є підставною. На підставі ст.ст.15,16,319,405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житлом в належному їй житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . У її житловому будинку зареєстрована її бувша невістка, [PERSON] , однак з 2019 року відповідачка не проживає у належному їй будинку. Добровільно виписатись відповідачка відмовляється, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована але не проживає у будинку (а.с.7-9). Досліджені судом докази підтверджують, що відповідачка не проживає в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . За змістом ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідачка не живе у належному позивачу житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то він втратив право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку. За таких обставин, вимога про визнання [PERSON] , такою, що втратила право на користуванням житловим приміщенням в [ADDRESS] є підставною. На підставі ст.ст.15,16,319,405 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житлом в належному їй житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вон є власником домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. У її житловому будинку зареєстрована її бувша невістка, [PERSON], однак з 2015 року відповідачка не проживає у належному їй будинку. Добровільно виписатись відповідачка відмовляється, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована але не проживає у будинку (а.с.9). Досліджені судом докази підтверджують, що відповідачка не проживає в будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. За змістом ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідачка не живе у належному позивачу житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то він втратив право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку. За таких обставин, вимога про визнання [PERSON], такою, що втратила право на користуванням житловим приміщенням в [ADDRESS] є підставною. На підставі ст.ст.15,16,319,405 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 28/100 будинковолодіння, що знаходиться в смт.Перегінське, по вул.Глібова,1 Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 18 листопада 2013 року померла її мати [PERSON], яка згідно рішення суду була власником 28/100 будинковолодіння, яке знаходиться смт.Перегінське, по вул.Глібова,1 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Після її смерті відкрилася спадщина. Вона та її сестра, відповідачка по справі, є спадкоємцями першої черги. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за законом, вона звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідачі позов визнали у повному обємі, а позивачка підтримує. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про смерть (а.с.7) підтверджено, що [PERSON], померла 18 листопада 2013 року. Копією рішення Рожнятівського районного народного суду від 24 березня 1988 року (а.с.15-17) та копією свідоцтва про одруження (а.с.8) підтверджено, що [PERSON], була власником 28/100 будинковолодіння, що знаходиться в смт.Перегінське, по вул.Глібова,1 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Постановою нотаріуса від 10 листопада 2015 року № 253/02-14 (а.с.14) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці відмовлено, у звязку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Отже судом встановлено, що [PERSON], на день смерті була власником 28/100 будинковолодіння, що знаходиться в смт.Перегінське, по вул.Глібова,1 Рожнятівського району Івано-Франківської області, її дочка [PERSON], звернулася в нотаріальну контору, з заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняла спадщину, тому за позивачкою слід визнати право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 66/100 будинковолодіння, що знаходиться в с.Ріпне по вул.Шевченка,73 Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 11 серпня 2008 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина 66/100 будинковолодіння, що знаходиться в с.Ріпне по вул.Шевченка,73 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Вона, її бабуся і брат відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом. Вона звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька. Більше ніхто з спадкоємців першої черги не претендує на спадкове майно, відмовилися від своєї частки у спадщині, проте не оформили таку відмову нотаріально. Вона звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідачі позов визнають у повному обємі, а позивачка підтримує. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про смерть (а.с. 10) підтверджено, що [PERSON], помер 11 серпня 2008 року. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки (а.с.9), та свідоцтва про одруження (а.с.8) остання, доводиться дочкою [PERSON]. Довідкою, виданою виконкомом Ріпненської сільської ради від 25 січня 2016 року (а.с.12) підтверджено, що 66/100 будинковолодіння, що знаходиться в с.Ріпне по вул.Шевченка,73 Рожнятівського району Івано-Франківської області належало померлому [PERSON], . Постановою нотаріуса від 25 січня 2016 року № 6/02-14 (а.с.11) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці відмовлено, у звязку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Отже судом встановлено, що [PERSON], на день смерті був власником 66/100 частин будинковолодіння, що знаходиться в с.Ріпне по вул.Шевченка,73 Рожнятівського району Івано-Франківської області, його дочка [PERSON], прийняла спадщину, відповідачі на спадкове майно не претендують, тому за позивачкою слід визнати право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться по вул.Миру, 35 в с.Погорілець Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 15 січня 2015 року померла її мати [PERSON], яка була власником домоволодіння, яке знаходиться в с.Погорілець по вул.Миру,35. Після її смерті відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Згідно складеного [PERSON], заповіту вона та її брат [PERSON], є спадкоємцями в рівних долях даного майна. Відповідачі по справі, діти спадкодавця, на спадкове майно не претендують, відмовилися від спадщини. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за заповітом, вона звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини на домоволодіння, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на домоволодіння на спадкодавця. За таких обставин, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить заслухати справу у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідачі в судове засідання не прибули, подали до суду заяви яких вказали, що позов визнають, просять справу слухати без них. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про смерть (а.с.9) підтверджено, що [PERSON], померла 15 січня 2015 року. Згідно заповіту від 13 вересня 2010 року (а.с.8) [PERSON], на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження в користь своїх дітей сторін по справі. Постановою нотаріуса від 04 вересня 2015 року № 90/02-14 (а.с.11) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці відмовлено, у звязку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця. Отже судом встановлено, що [PERSON], на день смерті була власницею домоволодіння, яке знаходиться в с.Погорілець, вул.Миру,35 Рожнятівського району Івано-Франківської області, позивачка вступила в управління цим майном, таким чином прийняла спадщину, відповідачі на спадкове майно не претендують, тому за позивачкою слід визнати право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 392, 1217, 1218, 1223, 1274 ЦК України,

Outcome: approved