overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] її матері [PERSON] . В основу позовних вимог позивачка зіслалася на те, що [INFO] в смт.Перегінське померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . На даний час бажаючи скористатись своїм правом на спадкування за заповітом, вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з тим, що пропущений шестимісячний строк прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки фактично проживала разом з спадкодавцем, вважала, що вступивши в фактичне володіння спадковим майном таким шляхом прийняла спадщину. Дані обставини перешкодили їй після відкриття спадщини звернутися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Представник відповідача Перегінської селищної ради Рожнятівського району у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просить справу за позовом [PERSON] , заслухати без представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному об`ємі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.9), [PERSON] , померла [INFO] . Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.4-5) підтверджено, що [PERSON] , була власником домоволодіння в [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України позивач, має право прийняти спадщину. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 02 липня 2020 року № 86/01-16 (а.с.6) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з пропуском нею строку встановленого для прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини, на які посилається позивачка, про те, що вона вступила у фактичне користування майном, таким чином прийняла спадщину, та не мала змоги своєчасно оформити право на спадщину, на переконання суду є поважними причинами, які не дали позивачу в строк прийняти спадщину. Тому, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст.16,1223,1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В основу позовних вимог позивачка зіслалася на те, що [INFO] в с.Вільхівка помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння яке знаходиться в [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] , згідно складеного ним заповіту. На даний час бажаючи скористатись своїм правом на спадкування за заповітом, вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з тим, що пропущений шестимісячний строк прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки фактично проживала разом з спадкодавцем, вважала, що вступивши в фактичне володіння спадковим майном таким шляхом прийняла спадщину. Дані обставини перешкодили їй після відкриття спадщини звернутися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідачі у судове засідання не прибули, подали до суду заяви, в якій просить справу заслухати без їхньої участі, позовні вимоги визнали у повному об`ємі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть, копій свідоцтв про народження та про шлюб (а.с.10-15) [PERSON] , який доводився заявниці дідусем, помер [INFO] . Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України позивач, має право прийняти спадщину. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 26 березня 2020 року № 13/01-14 (а.с.14) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з пропуском нею строку встановленого для прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини, на які посилається позивачка, про те, що вона вступила у фактичне користування майном, таким чином прийняла спадщину, та не мала змоги своєчасно оформити право на спадщину, на переконання суду є поважними причинами, які не дали позивачу в строк прийняти спадщину. Тому, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст.16,1223,1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В основу позовних вимог позивачка зіслалася на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння яке знаходиться в [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] , згідно складеного ним заповіту. На даний час бажаючи скористатись своїм правом на спадкування за заповітом, вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з тим, що пропущений шестимісячний строк прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на час відкриття спадщини вона була неповнолітня та фактично проживала разом з спадкодавцем, вважала, що вступивши в фактичне володіння спадковим майном таким шляхом прийняла спадщину. Дані обставини перешкодили їй після відкриття спадщини звернутися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідачі у судове засідання не прибули, подали до суду заяви, в якій просить справу заслухати без їхньої участі, позовні вимоги визнали у повному об`ємі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть, копій свідоцтв про народження (а.с.4,5,8) [PERSON] , який доводився заявниці дідусем, помер [INFO] . Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України позивач, має право прийняти спадщину. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 27 лютого 2020 року № 30/01-16 (а.с.12) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з пропуском нею строку встановленого для прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини, на які посилається позивачка, про те, що вонана час відкриття спадщини була неповнолітньою, вступила у фактичне користування майном, таким чином прийняла спадщину, та не мала змоги своєчасно оформити право на спадщину, на переконання суду є поважними причинами, які не дали позивачу в строк прийняти спадщину. Тому, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст.16, 1223, 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . В основу позовних вимог позивачка зіслалася на те, що [INFO] в смт.Перегінське померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння яке знаходиться в [ADDRESS] . Вона та відповідачі по справі, є спадкоємцями після смерті [PERSON] , згідно складеного нею заповіту. На даний час бажаючи скористатись своїм правом на спадкування за заповітом, вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з тим, що пропущений шестимісячний строк прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки фактично проживала разом з спадкодавцем, вважала, що вступивши в фактичне володіння спадковим майном таким шляхом прийняла спадщину. Дані обставини перешкодили їй після відкриття спадщини звернутися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідачі у судове засідання не прибули, подали до суду заяви, в якій просить справу за позовом [PERSON] , заслухати без їхньої участі, позовні вимоги визнали у повному об`ємі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.11), [PERSON] , померла [INFO] . Копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.7) підтверджено, що [PERSON] , була власником домоволодіння в [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України позивач, має право прийняти спадщину. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 24 червня 2020 року № 78/01-16 (а.с.9 підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з пропуском нею строку встановленого для прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини, на які посилається позивачка, про те, що вона вступила у фактичне користування майном, таким чином прийняла спадщину, та не мала змоги своєчасно оформити право на спадщину, на переконання суду є поважними причинами, які не дали позивачу в строк прийняти спадщину. Тому, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст.16,1223,1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з нею. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Рожнятівського районного суду від 24 листопада 2006 року шлюб між ними розірвано, сина [PERSON] залишено на проживання з відповідачем. Відповідач створив нову сімю, рік їхній син [PERSON] фактично проживає з нею. Відповідач не заперечує, щоб син і надалі проживав разом з нею, оскільки вона належним чином ставиться до виховання дитини. Крім того, їхній син уже досяг 14 річного віку, і сам визначив своє місце проживання разом з матірю. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Відповідач у судове засідання не зявилася, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обємі. Представник органу опіки та піклування вважає за необхідне вирішити спір згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно виписки з рішення Рожнятівського районного суду від 24 листопада 2006 року (а.с.6) сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, після розлучення неповнолітній син [PERSON] залишений на проживання з батьком. У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дітей. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що син сторін досяг 14 річного віку, на даний час проживає та надалі бажає проживати з матірю, згідно висновку органу опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації від 05 жовтня 2017 року, в звязку з чим\~\~ дитину\~\~ слід\~\~і надалі\~\~залишити\~\~проживати з позивачкою, що буде найбільше\~\~відповідати інтересам цієї дитини. Таке рішення суду не позбавляє можливості та обовязку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. На підставі ст.ст. 141, 151, 161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~У своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, залишити проживати з нею неповнолітніх дітей, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 травня 2003 року. Від спільного проживання мають троє неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який приблизно два роки тому став зловживати алкоголем, внаслідок чого повертався додому пяний, інколи пізно вночі. Постійні сварки, що виникали через це, негативно впливали на психічний стан їхніх дітей. У червні 2017 року відповідач покинув сімю та перейшов проживати у с. Закерничне до своїх батьків. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, хоч належним чином про час розгляду справи судом повідомлявся, тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності з постановленням заочного рішення, про що просить позивачка. \~ \~ \~ \~Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх синів: Миколу, [INFO], Дмитра, [INFO] та Степана, [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 8 - 10). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітніх синів слід залишити на проживання з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~У своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, залишити проживати з нею неповнолітнього сина. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 грудня 1999 року. Від спільного проживання мають двох дітей. Дочка вже повнолітня, здобуває вищу освіту в університеті. Син [PERSON], [INFO], є учнем 5 класу. \~ \~ \~ \~Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживає алкоголем. У звязку із втратою довіри та поваги одне до одного вони стали зовсім чужими людьми. Більше півтора року жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, оскільки наданий судом строк відповідач для примирення не використав. Продовжує зловживати алкоголем, не цікавиться життям дітей, не надає їм жодної матеріальної допомоги. Тому вона наполягає на розірванні шлюбу, просить залишити з нею неповнолітнього сина, прізвище не змінювати. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки позивачка цього хоче. Він хоттів би зберегти сім»ю, але за наполяганням дружини не заперечує проти розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників справи та вивчивши її матеріали суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). \~ \~ \~ \~Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, відповідач зловживає алкоголем у зв»язку з чим сторони спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини відсутній, тому неповнолітнього сина слід залишити проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 01 грудня 1998 року в виконавчому комітеті Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за актовим записом №46. Після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем у них не склалось через різні погляди на життя та на сімейні проблеми, між ними немає взаєморозуміння. На даний час вони не підтримують сімейних стосунків і шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим і воно суперечило б їхнім інтересам, надії на нормалізацію відносин між ними немає. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. В судове засідання відповідач не прибув, направив до суду заяву, в якій вказав що позов визнає, просить справу розглянути у його відсутності. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачці не змінювати. На підставі\~ст.ст.110,112\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved