Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У січні 2020 року адвокат Норочевський Олександр Олександрович звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальність «Аскон-2007» з позовом до відповідачів: [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальність «Деремезна-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на боці відповідача: Білоцерківська міська рада Київської області про недійсним договору оренди землі. Позов мотивує тим, що 01 серпня 2011 року між ТОВ «Аскон-2007» та [PERSON] було укладено договір оренди землі № 75 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224986600:02:003:0209 площею 2,1408 га, яка належить останній на праві приватної власності, строком на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Фастівському районі за № 322490004000826 від 07 березня 2012 року. З того ж часу позивач набув та має зараз право володіння та користування зазначеною земельною ділянкою. Представник позивача посилається на те, що у липні 2018 року стало відомо, що спадкоємиць [PERSON] - [PERSON] 01 червня 2017 року уклав договір оренди землі з ТОВ «Деремезна-Агро» щодо цієї ж земельної ділянки, а 15 вересня 2017 року державним реєстратором Білоцерківської міської ради будо вчинено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 22432268 щодо права оренди земельної ділянки площею 2,1408 га з кадастровим номером 3224986600:02:003:0209, яке виникло на підставі договору оренди від 01 червня 2017 року, укладеного між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] .. Представник вважає, що вищевказаний договір оренди є недійсним, тому звернувся до суду з даним позовом в якому просить суд постановити рішення яким визнати недійсним договір оренди землі від 01 червня 2017 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Деремезна-Агро» номер запису про інше речове право 22432268 щодо земельної ділянки площею 2,1408 га кадастровий номер 3224986600:02:003:0209. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого засідання. 01 червня 2020 року на електронну адресу суду представником відповідача - ТОВ «Деремезна-агро» надіслано Відзив на позовну заяву, в якому представник просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, проте суд не приймає до уваги даний відзив, оскільки він поданий до суду з пропущенням п`ятнадцятиденного строку для його подання визначеного вищевказаною ухвалою суду. 22 вересня 2020 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду клопотання в якому просив суд розглядати справу без особистої участі позивача та його представника, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Рашкова В.В. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник відповідача - ТОВ «Деремезна-Агро» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. На адресу суд направив клопотання в якому просив суд слухати справу без участі представника Білоцерівської міської ради на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Судом встановлено, що 01 серпня 2011 року між ТОВ «Аскон-2007» та [PERSON] було укладено договір оренди землі № 75 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224986600:02:003:0209 площею 2,1408 га, яка належить останній на праві приватної власності. Між тим, згідно наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 липня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 17778, [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , земельну ділянку площею 2,1408 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 3224986600:02:003:0209, розташовану на території Триліської сільської ради Фастівського району Київської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 503967, виданого10 квітня 2007 року Фастівською РДА Київської області, згідно розпорядження голови Фастівської РДА від 27 липня 2006 року № 565 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 01:07:032:00447, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , чоловік, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Як вбачається із матеріалів справи, а саме 01 червня 2017 року між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] було укладено Договір оренди землі № 91, за умовами якого останній передав в оренду ТОВ «Деремежна-Агро» земельну ділянку площею 2,1408 га з кадастровим номером 3224986600:02:003:0209. Вказаний договір укладено на 10 років з дати його державної реєстрації. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 97912479 від 20 вересня 2017 року, вищевказаний Договір оренди, державним реєстратором Білоцерківської міської ради Київської області було зареєстровано в Реєстрі за № 22432268. Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі»: оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 ЗУ «Про оренду землі»). Статтею 15 ЗУ «Про оренду землі визначені умови договору оренди землі. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача посилається на те, що укладений 01 червня 2017 року договір оренди землі між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] номер запису про інше речове право 22432268 щодо земельної ділянки площею 2,1408 га кадастровий номер 3224986600:02:003:0209 є недійсним. Дії відповідача [PERSON] , який уклав договір оренди з позивачем, а потім уклав договір оренди відносно цієї самої земельної ділянки з ТОВ «Деремезна-Агро», суперечить його попередні поведінці і є недобросовісними. Посилається на те, що укладаючи договір оренди з позивачем відповідач повинен був чітко розуміти те, що він передає йому свою земельну ділянку у володіння та користування та протягом всього періоду дії договору він не мав права здійснювати жодних дій направлених на обмеження або позбавлення позивача щодо їх використання. Укладений між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Деремезна-Агро» договір оренди земельної ділянки суперечить вимогам п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, оскільки він є наслідком недобросовісної поведінки щодо позивача. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Серед визначених вимог є волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 471/761/17-ц наголосив на тому, що відсутність однієї із істотних умов у договорі оренди землі може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише у разі встановлення факту порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів особи, яка звертається із позовом. Зокрема, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. Як роз`яснив Верховний суд у своїх постановах від 6 березня 2019 року, справа 145/374/17, від 22 березня 2019 року, справа 394/559/17, воля учасників правочину полягає в їх обопільній, усвідомленій згоді спільно досягти певної законної мети (набути, змінити, припинити цивільні права та обов`язки) шляхом прийняття на себе обов`язків та визначення прав. Підставою для визнання недійним договору може бути встановлений судом дефект такого елементу правочину, як воля його учасника, відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення у момент вчинення правочину. У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 зазначено, що: правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Між тим, посилання сторони позивача на те, що дії відповідача [PERSON] , який уклав договір оренди з позивачем, а потім уклав договір оренди відносно цієї самої земельної ділянки з ТОВ «Деремезна-Агро», суперечить його попередній поведінці і є недобросовісним, є необґрунтованими, безпідставними та непідтвердженими жодними доказами в розумінні статей 79-81 ЦПК України. Більше того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не укладав жодного договору оренди земельної ділянки площею 2,1408 га з кадастровий номер 3224986600:02:003:0209, з ТОВ «Аскон-2007». В пункті 35 Розділу «Зміна умов договору і припинення його дії», Договору оренди земельної ділянки № [NUMBER] , на який посилається сторона позивача визначено, що у разі смерті орендодавця даний договір оренди землі діє, а право користування земельною ділянкою залишається за орендарем до моменту відкриття спадщини та перереєстрації права власності на земельну ділянки на спадкоємців, а орендна плата за цей період нараховується орендарем і по вимозі спадкоємця, отримавшого право власності на земельну ділянку, видається йому. Тобто, після смерті [PERSON] та прийняття спадщини [PERSON] , а після смерті останнього, прийняттям спадщини відповідачем [PERSON] , Договір оренди земельної ділянки, який був укладений між ТОВ «Аскон-2007» та [PERSON] припинив свою дію на підставі вищевказаного пункту Договору. Доказів продовження чи переукладення даного договору стороною позивача не надано. Більш того, судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] , після отримання Свідоцтва про право власності на земельну ділянку 2,1408 га з кадастровий номер 3224986600:02:003:0209 та реєстрації її за собою, використав своє законне право, проявивши своє волевиявлення, уклав Договір оренди даної земельної з ТОВ «Деремезна-Агро». Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК). Враховуючи викладене, суд вважає що при розгляді справи стороною позивача не доведено, порушення відповідачами законним прав та інтересів позивача, оскільки між позивачем та відповідачем [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини щодо земельної ділянки 2,1408 га з кадастровий номер 3224986600:02:003:0209, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: dismissed