Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,16 га, яка розташована на території с.Панкратове Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та надана для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 4820381003:02:006:0011. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 серпня 2001 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано Херсонською товарною біржою «Альтер - Его». Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2014 року обумовлений договір купівлі - продажу визнано дійсним. Проте земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок, до цього часу зареєстрована на праві власності за попереднім власником - [PERSON], який доводився відповідачу рідним батьком, згідно Державного акта на право приватної власності на землю. Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені або яка необхідна для обслуговування цих об'єктів та яка належить відчужувачу майна, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,16 га, яка розташована на території с.Панкратове Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та надана для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 4820381003:02:006:0011. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 14 серпня 2001 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано Херсонською товарною біржою «Альтер - Его». Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2014 року вказаний договір купівлі - продажу визнано дійсним. Вищевказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,16 га, яка призначена для його обслуговування. Право власності на обумовлену земельну ділянку, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 23 вересня 1996 року Іванівською сільською радою народних депутатів, зареєстроване за попереднім власником будинку - [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину по закону, посвідченого 30 жовтня 2000 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Петренком О.В. за № 1842, позивач є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Зазначене узгоджене з положеннями п. п. ґ п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Отже, за змістом наведеного, право особи, до якої переходить право власності на будівлю та відповідне право на земельну ділянку є похідним від права особи, від якої перейшли такі права. До набувача переходить право власності чи право користування на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком (будівлею або спорудою), та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його (її) обслуговування. За таких обставин, враховуючи, що попередній власник будинку та спірного майна не заявив своїх прав та жодних вимог щодо вказаної земельної ділянки, вважаючи її такою, що перейшла у власність набувача житлового будинку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а цивільне право позивача відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України підлягає захисту шляхом визнання його власником спірного майна.

Outcome: approved