Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивачка у судовому засіданні підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, тому на даний час шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Вона самостійно не може на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дочку. Вважає, що відповідач повинен надавати кошти на утримання дитини. Даних про його доходи вона суду надати не може. Відповідач позов визнав частково, не заперечує необхідності сплачувати аліменти на утримання дитини, однак у розмірі не більше 400-500 гривень на місяць, оскільки він не має постійної роботи. Перебивається випадковими заробітками, які становлять 2-3 тисячі на місяць, коли він працює. Однак роботи сезонні, половину року він не працює. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 15 квітня 2013 року та ухвали Рожнятівського районного суду від 16 травня 2013 року (а. с.7, 8). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 6). Дитина на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 278, виданою Верхньострутинською сільською радою 06 квітня 2016 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивачки (а. с. 4, 5). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дититни позивачки: дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач заперечує можливість сплачувати аліменти у розмірі по 1000 гривень на місяць, а позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем він здатний сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1000 гривень на дитину щомісячно та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у меншому розмірі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивачка, відповідно до закону, звільнена від сплати судового збору, то судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial