Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У серпні місяці 2017 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] 19540 грн, шкоди заподіяної внаслідок неналежного виконання договору на виконання робіт по ремонту автомобіля ВАЗ 21093 1996 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] та 20000 грн, моральної шкоди. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування вимог позову представник зазначив, що 02.08.2015 року позивач по усній домовленості з відповідачем залишив по місцю його проживання власний легковий автомобіль ВАЗ 21093, 1996 року випуску, білого кольору, державний номер 53193ЕН. Предметом договору було зобовязання відповідача до 25.08.2015 року здійснити ремонт автомобіля, а саме покраску та здійснення зварювальних робіт за що позивач заплатив 6500 грн, з яких 4000 грн готівкою та металопластикове вікно вартістю 2000 грн. Вказані ремонтні роботи виконувались не своєчасно та не в повному обсязі. 30.06.2016 року позивач вирішив забрати вищевказаний автомобіль звернувшись до працівників поліції, в присутності яких забрав його виявивши при цьому відсутність чотирьох підкрильників та комплекту білої краски. Таким чином, позивач марно витратив 6000 грн, які сплачені відповідачу та поніс витрати на паливо внаслідок того, що був змушений неодноразово їздити на іншому автомобілі до відповідача за його викликами та для того щоб виявити несвоєчасне виконання робіт, які становлять 3000 грн. Крім того, позивач зазнав моральних страждань внаслідок дій відповідача, які полягають в тому, що він не міг користуватись своїм автомобілем, витрачав кошти та час на те щоб домовитись з відповідачем, придбати запчастини, вияснити причини не виконання робіт відповідачем в обсягу та строки, які вони узгодили, звертатись до правоохоронних органів та знову шукати компетентних виконавців робіт, оплачувати їх послуги. Вказані обставини призвели до того, що позивач постійно знаходився в стресовому стані, будучи інвалідом 2 групи, якому категорично протипоказано нервове навантаження та додаткові фізичні навантаження, він нервував, у нього систематично підвищувався тиск, почало розвиватись безсоння, зявились головні болі. Моральну шкоду позивач оцінює в 20000 грн. Також, представник позивача посилається на те, що відповідач будучи опитаним працівниками поліції 30.07.2016 року визнав факт укладення вищевказаного договору, але посилався на те, що йому було несвоєчасно та не в повному обсязі надано зачастити та матеріали внаслідок чого він не своєчасно та не в повному обсязі виконав умови договору. Щодо вказаних обставин, представник послався на положення ст. 847 ЦК України та вказав, що якщо підрядник не сповістить про зазначені обставини замовника, він утрачає права посилатися надалі на настання таких обставин. Відповідно до п.4 ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати, у тому числі відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.15, ст. 1209, п.2 ст. 1210 ЦК України шкода завдана внаслідок недоліків роботи (послуг) підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, в межах заявлених в позові, підтримав та пояснив, що неправомірними діями відповідача позивачу були завдані збитки, які згідно вимог чинного законодавства підлягають відшкодуванню. Відповідач в судовому засіданні погодився із фактом укладенням усного договору підряду щодо ремонту автомобілю та визнав факт порушення строків його ремонту узгодженого сторонами, а з матеріалів наданих суду вбачається неповне його виконання та неякісне, що обумовило додаткові витрати для позивача для приведення майна у належний стан. Крім того, відшкодуванню підлягають витрати позивача на паливо, яким він заправляв автомобіль щоб приїздити до відповідача як до предявлення позову так і після, та за для того щоб приїздити до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні пояснивши, що 02.08.2015 року його син пригнав відповідачу належний йому автомобіль щодо якого вони на наступний день в усній формі домовились про його ремонт, вартість якого мала становити 6000 8000 грн. В обсяг робіт входило: заміна передньої рамки де фари вкручуються та фарбування кузова автомобілю. Ввечері, через декілька днів, він біля заправки, надав відповідачу 2000 грн, які той просив за для початку ремонту та повідомив, що через тиждень ремонт буде завершено. Десь через місяць відповідач повідомив про необхідність ще 2000 грн запевнивши, що машина ремонтується весь цей час. Він привіз 2000 грн, герметик шовний вартістю 170 грн, розчинник акриловий вартістю 45 грн, рамку вартістю 500 грн, а відповідач пояснив, що необхідно ще тиждень. Також він дав йому вікно, яке відповідач не повернув. Пройшов місяць протягом якого він постійно дзвонив, а відповідач запевняв, що ремонт триває. В грудні місці він звернувся до поліції для того щоб забрати автомобіль. Працівники поліції склали акт, а відповідач пояснив, що якщо він надасть необхідні матеріали то автомобіль буде готовий впродовж 10 днів. Він погодився і привіз з м. Кривий Ріг необхідну запчастину. В січні у нього уривається терпець і він знову їде до відповідача забирати автомобіль, коли при зустрічі погодився надати ще необхідний строк для ремонту, якщо той напише розписку. Відповідач відмовився скласти розписку та знову пообіцяв відремонтувати машину. Він погодився і з цього часу кожний день приїздив до відповідача та бачив, що останній ремонтує усі автомобілі крім його. Весь час він нервує. В літку він не витримує та разом з поліцією приїздить до відповідача та забирає автомобіль. При цьому виявляє відсутність багатьох запчастин, які мають бути. Не було підкрильників, кранштейну на генератор, які відповідач обіцяв пізніше купити, однак повернув впродовж тижня. Після ремонту машини відповідачем, в ній було помінено стартер, генератор, радіатор. Датчик температури не вкручувався, плафон був знятий, не було однієї ручки. Відповідач також обіцяв віддати краску, шпаклівку, які не віддав. Крило переднє також не віддав. За результатами ремонту відповідач поміняв рамку, але неякісно та не до кінця поварив її, містами пошпатлевав машину та місцями поґрунтував. Машину не фарбував. На сервісі пояснили, що рамка приварена криво та необхідно все інше переробити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимог не визнав, просив у його задоволенні відмовити, пояснивши суду в обґрунтування наступне. Син позивача пригнав йому машину ВАЗ21093 на ремонт, однак у них не було ніякого письмового договору та строки вони не обговорювали. Він сказав позивачу, що машину буде робити як будуть надані кошти та запчастини. Оскільки машина була після ДТП йому спочатку необхідно було витягнути кришу, праве крило, правий ланжерон і капот. Ця роботи робилася десь 2 тижні. Потім позивач сказав, що в машині деякі місця будуть різними і запропонував зробити всю машину. Він сказав, що це буде коштувати 10000 грн, на що позивач погодився. Він розібрав повністю автомобіль, а позивач надав йому біля заправки 2000 грн на які він купив: проволоку зварювальну, відрізні диски, наждачний папір, шпаклівку. Тоді він каже, що треба ще кошти на ремонт, які позивач надавав 2 місяці. З тих 2000 грн він взяв собі за роботу 500 грн, а на інші кошти купив знову наждачний папір, шпаклівку, гравітекс. Потім він каже знову позивачу, що необхідні ще кошти, треба купляти передню рамку, крило та інше. Впродовж трьох місяців ніхто нічого не привозив. Позивач послав його до [PERSON], який мав передати йому 5000 грн, які не дав і про які той не чув. Після цього позивач почав приїжджати до нього із співробітниками поліції. За фарбу, яку позивач купляв він нічого не винен, оскільки йому кошти на неї не надавалися як і сама фарба. Стверджує, що він не може за власні кошти робити ремонт чужої машини. Якби позивач вчасно надав усі необхідні кошти та матеріали машина була би зроблена по мірі їх надходження. Передня рамка була йому надана, яку він встановив та крило. Машину він варив, гравітексом задував «юбку», шпаклював, ґрунтував, що є теж роботою. Було пофарбовано внутрішню частину моторного відділення, поварені праві і ліві двері, поріг правий, пошпакльовано та задуто низ під дверима гравітексом, пошпакльована та витягнута криша після ДТП, виставлено двері. Разом із машиною повернув позивачу декілька наждачних паперів, пів банки фарби, розчинника пляшку тощо. Ремонт автомобілю, який робили після того як він віддав машину не стосується тих ремонтних робіт, які робив він. Розписку не написав, оскільки йому не було надано коштів і запчастин, щоб позбавило його можливості виконати ремонт у строк у який він обіцяв це зробити за умови надання коштів, запчастин та матеріалів, вже перед тим як позивач забрав автомобіль. Після надання пояснень відповідач в наступні судові засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим, судом, у відповідності до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, вирішено розглянути справу за відсутності такого учасника справи. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, дослідивши наданий суду відеозапис та всебічно, повно і обєктивно оцінивши встановлені у справі обставини, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 02.08.2015 року [PERSON] та [PERSON] домовились про те, що останній зобовязався перед першим здійснити ремонтні роботи щодо транспортного засобу марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER], до переліку яких входило: витягування криши, правого крила, правого ланжерону і капоту, заміна передньої рамки та фарбування кузова автомобілю, без встановлення строку виконання вказаних робіт загальною вартістю 8000 грн, однак які необхідно було зробити в розумні строки з моменту надання усіх необхідних коштів, матеріалів і запчастин. Вказане свідчить про те, що між сторонами фактично було укладено договір підряду в усній формі, а отже відповідні правовідносини врегульовані загальними положенням про підряд, що визначені у Параграфі 1 Глави 61 ЦК Укрїани. Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків Отже, аналіз вищезазначених норм цивільного законодавства дає підстави дійти висновку, про те, що оскільки сторонами в судовому засіданні не заперечувався факт вчинення вказаного правочину, який належало вчинити у письмовій формі, так як він був укладений на суму, що перевищує 340 грн, слід вважати, що між [PERSON] та [PERSON] 02.08.2015 року було укладено договір підряду на вищевказаних умовах, а отже у них виникли відповідні взаємні права та обовязки. Обсяг та вартість робіт, про які зазначено вище, сторонами не заперечувались, а відтак, за відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, у порядку ч.1 ст. 82 ЦПК України, відповідні обставини не підлягають доказуванню. Висновки суду щодо строків виконання робіт обумовлених сторонами ґрунтуються на поясненнях сторін та положеннях ст. 846 ЦК України, якою встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду, а якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Із наведених вище пояснень сторін та їх поведінки під час виконання умов договору суд прийшов до висновку, що договір підряду був укладений без встановлення конкретних строків його виконання, що вбачається з того, що позивач за власною волею протягом року погоджувався на перебування автомобілю у відповідача за для проведення ремонту, при тому, що мав право в будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, що закріплено у ч.2 ст. 849 ЦК України. Також, на користь такого твердження суду свідчить підстава позову, згідно якої позивач вбачає спосіб захисту у відшкодуванні йому збитків завданих неякісним виконанням роботи, не вказуючи на збитки завдані порушенням строків виконання робіт. Отже, при виконанні договору підряду сторони мали виходити з того, що відповідач зобов'язаний був виконати роботу, а позивач мав право вимагати її виконання у розумні строки, після надання необхідних коштів, матеріалів та запчастин. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, судом також встановлено, що позивачем було надано відповідачу на виконання зазначених вище робіт 4000 грн, з яких останній придбав необхідні матеріали, зокрема: проволоку зварювальну, відрізні диски, наждачний папір, шпаклівку, гравітекс та інше і з яких 500 грн він взяв за виконану роботу. Вказані обставини були повідомлені відповідачем, є послідовними та узгоджуються з умовами договору підряду. Позивач в свою чергу не заперечував проти повідомлених відповідачем обставин, які по суті конкретизувати його власні пояснення. Факт надання металопластикового вікна вартістю 2000 грн в судовому засіданні не знайшов підтвердження, оскільки відповідач його не визнав, а позивач не надав суду відповідних доказів. Суд вважає, що виконаний відповідачем обсяг робіт, який полягав у тому, що він розібрав автомобіль, без чого неможливо було виконати обумовлену роботу, витягнув кришу, праве крило, правий ланжерон і капот, встановив передню рамку надану позивачем, зварив крило, пофарбував внутрішню частину моторного відділення, поварив праві і ліві двері, поріг правий, пошпаклював та задув низ під дверима гравітексом, пошпакльовав та витягнув кришу після ДТП, виставив двері, охоплюється наданою відповідачу сумою коштів в розмірі 4000 грн та витратою на це куплених за надані кошти матеріалів, а саме: проволоки зварювальної, відрізних дисків, наждачного паперу, шпаклівки, гравітексу тощо. Позивач посилається на ст.847 ЦК України, якою встановлені обставини, про які підрядник зобов'язаний попередити замовника, однак не наводить в позові та не пояснює в судовому засіданні про факти, які свідчать про допущення відповідачем відповідних порушень. Сторони не заперечували та з висновків інспектора СПП Великоолександрівського відділення Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області від 09.12.2015 року та від 10.08.2016 вбачається, що відповідач неодноразово попереджав позивача про необхідність надання потрібних запчастин та додаткових коштів, яких відповідачу надано не було не зважаючи на те, що позивач вказував, що весь обсяг робіт мав дорівнювати до 8000 грн. В даному випадку відповідач діяв відповідно до ч.1 ст. 851 ЦК України, яка визначає, що підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником, а отже дії відповідача щодо призупинення ремонту є правомірними та не можуть тягнути за собою відшкодування збитків. При цьому, вирішуючи спір, суд виходить із заявленої позивачем підстави позову, якою є задання позивачу шкоди внаслідок недоліків роботи, що в свою чергу, вимагає від сторони, яка на цьому наполягає надання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. В судовому засіданні позивач наполягав на неналежній якості проведених відповідачем робіт, однак обмежився загальним описом таких фактів, вказуючи, що передня рамка приварена неякісно, криво, що обумовило її повторне переварювання. Щодо якості інших робіт проведених відповідачем позивач нічого не зауважив. Досліджений в судовому засіданні [PERSON] виконаних робіт № 000223 від 23.08.2016 року на суму 10540 грн разом з товарним чеком на суму 2852 грн підтверджують перелік проведених ремонтних робіт іншою особою, їх вартість та перелік витрачених матеріалів, та не містять дослідження і висновків про неналежну якість робіт, виконаних іншою особою. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказані вище докази, з зазначених підстав, є неналежними доказами, а допустимих доказів на підтвердження відповідних обставин суду надано не було. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2, ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Про наявність висновків експерта із вказаного питання суду невідомо, відповідних доказів суду надано не було, клопотань про її проведення від учасників не надходило. Досліджений в судовому засіданні відеозапис на якому зафіксовано спілкування сторін з приводу ремонту автомобілю, покази свідка [PERSON], який пояснив, що бачив як [PERSON] здав на ремонт автомобіль [PERSON], наявні в матеріалах справи протокол про прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.12.2015 року та від 30.07.2016 року, письмові пояснення [PERSON] від 07.12.2015 року та від 30.07.2016 року, письмові пояснення [PERSON] від 07.12.2015 року та від 30.07.2016 року, лист начальна Великоолександрівського відділення БВП ГУНП в Херсонській області від 14.12.2015 року та від 10.08.2016 року підтверджують факт укладення між сторонами вищевказаного договору підряду та факт його невиконання з причин ненадання позивачем обумовлених коштів. Наявна в матеріалах справи розписка, товарний чек від 24.08.2016 року, накладна від 24.08.2016 року, квитанція від 23.08.2016 року, [PERSON] виконаних робіт № 000223 від 23.08.2016 року разом з товарним чеком, копія свідоцтва платника єдиного податку від 23.05.2012 року, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, свідчать про факт звернення позивача до ООО «Лада-Сервис СТО-4» щодо здійснення ремонту транспортного засобу ВАЗ 21093, реєстраційний номер 53193ЕН, що не має значення для даної справи, оскільки не дозволяє встановити обставини, які підлягають зясуванню для правильного вирішення спору. Покази свідка [PERSON], який пояснив, що [PERSON] не повернув наданий йому для ремонту власний автомобіль розібравши його на розборку, також є неналежним доказом, оскільки повідомлені ним відомості не містять інформацію щодо предмета доказування. Обґрунтовуючи вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивач посилається на те, що він зазнав моральних страждань внаслідок дій відповідача, які полягають в тому, що він не міг користуватись своїм автомобілем, витрачав кошти та час на те щоб домовитись з відповідачем, придбати запчастини, вияснити причини не виконання робіт відповідачем в обсягу та строки, які вони узгодили, звертатись до правоохоронних органів та знову шукати компетентних виконавців робіт, оплачувати їх послуги. Вказані обставини призвели до того, що позивач постійно знаходився в стресовому стані, будучи інвалідом 2 групи, якому категорично протипоказано нервове навантаження та додаткові фізичні навантаження, він нервував, у нього систематично підвищувався тиск, почало розвиватись безсоння, зявились головні болі. Враховуючи природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди в даному випадку можливо лише за умови її завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, що встановлено п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1209, 1210 ЦК України. Позивач не вказав на те, що йому завдана моральна шкода саме внаслідок неякісного ремонту та факт неякісного ремонту в судовому засіданні не знайшов підтвердження, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Таким чином, зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що судом не встановлено факту порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду, а саме не підтверджено фактів, які свідчать про неякісне виконання робіт відповідачем щодо належного позивачу транспортного засобу, у задоволенні позову слід відмовити. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача і у разі відмови в позові - на позивача, враховуючи прийняття рішення про відмову у задоволенні позову з відповідача не підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, а судові витрати позивача про які він заявив та які полягають у витратах повязаних із явкою до суду (витрати на паливо) покладаються на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed