Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ДП «Українська правова інформація» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати та зобов'язання звільнити з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Зазначаючи, що з жовтня 2014 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а 13.05.2015 року наказом ДП «Українська правова інформація» № 147/к [PERSON] звільнено за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України. [PERSON] 13.05.2015 року у зв'язку із погіршенням стану здоров'я звернулась до лікаря, у зв'язку з чим їй було видано листок непрацездатності на період з 13.05.2015 року по 15.05.2015 року, вказаний листок непрацездатності вона направила відповідачу 19.05.2015 року, який ним отримано 21.05.2015 року. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року скасовано наказ ДП «Українська правова інформація» № 147/к від 13.05.2015 року про звільнення [PERSON] за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року частково скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року, зобов'язано ДП «Українська правова інформація» внести в трудову книжку [PERSON] запис про скасування запису про звільнення за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України. Після набрання рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року законної сили [PERSON] 12.07.2016 року звернулася особисто до генерального директора ДП «Українська правова інформація» із заявою про звільнення з роботи на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнення вихідної допомоги та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу. На вказану заяву [PERSON] згодом отримала листа ДП «Українська правова інформація» від 20.07.2016 року № 3/1368 про відмову у задоволенні заяви без правового обґрунтування причин відмови. 18 липня 2016 року [PERSON] звернулася із заявою до ДП «Українська правова інформація» з проханням повідомити її про дату, час та місце прибуття для продовження трудових відносин, ознайомлення з відповідними наказами про виконання рішення суду, а також ознайомлення з внутрішніми організаційно-розпорядчими документами, які регламентують її трудові обов'язки та права. На вказану заяву їй було надано листа від 01.08.2016 року № 03/1416 без інформування про можливість приступити до виконання трудових обов'язків, направлено не завірену належним чином копію наказу підприємства від 01.07.2016 року про «Внесення змін до структури та штатного розпису підприємства», а також копію наказу про скасування незаконного наказу підприємства від 13.05.2015 року № 147/к. Враховуючи, що станом на 08.08.2016 року ДП «Українська правова інформація» [PERSON] не отримала від відповідача належним чином завіреної копії наказу про звільнення, належним чином оформленої трудової книжки, розрахунку із заробітної плати, вона просить суд: зобов'язати ДП «Українська правова інформація» поновити її на роботі у зв'язку із скасуванням незаконного наказу про звільнення від 13.05.2015 року № 147/к; стягнути з ДП «Українська правова інформація» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗпП України; стягнути з ДП «Українська правова інформація» на її користь допомогу у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності згідно листа непрацездатності від 13.05.2015 року; стягнути з ДП «Українська правова інформація» на її користь компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати допомоги у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності; зобов'язати ДП «Українська правова інформація» звільнити її з роботи у зв'язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. У судовому засіданні [PERSON]позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки, тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно листа № 03/472 від 13.05.2015 року [PERSON] повідомлено, що у зв'язку із її звільненням на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України необхідно прибути до ДП «Українська правова інформація» для отримання трудової книжки, або надіслати заяву про направлення трудової книжки поштою за відповідною адресою. Вказаний лист відповідно до відмітки на конверті направлено [PERSON] 15.05.2015 року (а.с. 13-14). Заявою від 14.05.2015 року [PERSON] зверталась до ДП «Українська правова інформація» про направлення їй копії наказу про звільнення, оформленої їй належним чином трудової книжки, здійснення розрахунку із заробітної плати, а також надання роз'яснень її звільнення у зв'язку з настанням тимчасової непрацездатності. Вказана заява відповідно до опису вкладення у лист було направлено до ДП «Українська правова інформація» 14.05.2016 року, а відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано ДП «Українська правова інформація» 21.05.2015 року (а.с. 15-16). Відповідно до листа № 03/607 від 08.06.2015 року генерального директора ДП «Українська правова інформація» звернення [PERSON] від 14.05.2015 року буде розглянуто повністю після надання роз'яснень щодо поняття «трудова книжка» (а.с. 18). Згідно заяви [PERSON] від 12.07.2016 року, яка отримана ДП «Українська правова інформація» відповідно до відмітки 12.07.2016 року за вх. № 02/1266, остання звернулась до ДП «Українська правова інформація» про своє звільнення із займаної посади з 12.07.2016 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, про виплату вихідної допомоги у розмірі 3 місячного середнього заробітку, обчисленого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1993 року № 100 на підставі ст. 44 КЗпП України, а також виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 14.05.2015 року обчисленого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1993 року № 100 на підставі ст. 235 КЗпП України (а.с. 19-21). Листом ДП «Українська правова інформація» № 03/1368 від 20.07.2016 року [PERSON] повідомлено, що її звернення від 12.07.2016 року розглянуто, прийнято всі заходи, щодо виконання рішення суду від 06.07.2016 року, а також повідомлено, що ДП «Українська правова інформація» для уникнення непорозумінь звернулося до Апеляційного суду м. Києва з відповідною заявою про роз'яснення судового рішення (а.с. 22-23). Заявою від 18.07.2016 року [PERSON] зверталась до ДП «Українська правова інформація» в якій просила надати відповіді на попередні звернення, а також провести відповідні інструктажі, повідомити про час та місце прибуття для продовження трудових відносин, ознайомлення з наказом про виконання судового рішення, онайомлення з чинними правилами внутрішнього трудового розпорядку та чинним колективним договором ДП «Українська правова інформація», її посадовою інструкцією, а також надати належним чином об лаштоване робоче місце. Вказану заяву [PERSON] відповідно до опису вкладення направлено до ДП «Українська правова інформація» 18.07.2016 року (а.с. 24-26). Листом ДП «Українська правова інформація» № 03/1416 від 01.08.2016 року [PERSON] повідомлено, що її заяву від 27.07.2016 року розглянуто, у зв'язку з тим, що рішення Апеляційного суду м. Києва не містить вимоги щодо поновлення на роботі, ДП «Українська правова інформація» не має правових підстав виходити за межі вимог встановлених судом. Крім того, в структурі ДП «Українська правова інформація» відбулися зміни в штатному розписі в наслідок чого відділ юридичного забезпечення та претензійно-позовної роботи був ліквідований, тому ознайомити з посадовою інструкцією буде можливим після встановлення інструкція якої саме посади відповідає їй, а також повідомлено, що ДП «Українська правова інформація» для уникнення непорозумінь звернулося до Апеляційного суду м. Києва з відповідною заявою про роз'яснення судового рішення (а.с. 27-28). У відповідності до наказу ДП «Українська правова інформація» № 140/к від 01.07.2016 року внесено зміни до структури та штатного розпису підприємства, в тому числі виведено із структури та штатного розпису структурний підрозділ «Відділ юридичного забезпечення та претензійно-позовної роботи», а також посади, що входили до нього (а.с. 29-30). Згідно наказу ДП «Українська правова інформація» № 156/к від 13.07.2016 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року № 22-ц/796/8490/2016 наказано скасувати наказ від 13.05.2015 року № 147/к про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу юридичного забезпечення та претензійно-позовної роботи за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, виплатити [PERSON] компенсацію за моральну шкоду в розмірі 1 грн. на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року № 22-ц/796/8490/2016 (а.с. 31). Відповідно до акту від 26.04.2016 року складеного [PERSON] за участю [PERSON] вказано, що в.о. Генерального директора ДП «Українська правова інформація» [PERSON] відмовилась поновлювати [PERSON] на займаній посаді згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року № 757/17925/15-ц через відсутність відмітки про набрання вказаним рішенням законної сили (а.с. 32-33). Листок непрацездатності серії АГЧ № 888712 від 13.05.2015 року свідчить про тимчасову втрату працездатності [PERSON] в період з 13.05.2016 року по 15.05.2015 року (а.с. 34). Відповідно до опису вкладення листок непрацездатності серії АГЧ № 888712 направлено до ДП «Українська правова інформація» 19.05.2016 року, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 21.05.2015 року (а.с. 35). Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15.04.2016 року частково задоволено позов [PERSON]до ДП «Українська правова інформація», треті особи в.о. генерального директора ДП «Українська правова інформація» [PERSON], генеральний директор ДП «Українська правова інформація» [PERSON], про зміну формулювання підстави звільнення, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні: наказ ДП «Українська правова інформація» № 147/к від 13.05.2015 року про звільнення [PERSON], начальника відділу юридичного забезпечення та претензійно-позовної роботи, 13.05.2015 року, у зв'язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України - скасовано, а в решті вимог позову відмовлено (а.с. 36-43). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.07.2016 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 15.04.2016 року в частині відмови у зобов'язанні внести запис у трудову книжку та стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов'язано ДП «Українська правова інформація» внести запис в трудову книжку [PERSON]щодо скасування наказу ДП «Українська правова інформація» № 147/к від 13.05.2015 року про звільнення [PERSON]за ч.4 ст. 40 КЗпП України, стягнуто з ДП «Українська правова інформація» на користь [PERSON] грн. компенсації моральної шкоди, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 44-48). Як вбачається із трудової книжки [PERSON], у записі № 14 указано, що наказом від 13.05.2015 року № 147/к [PERSON] звільнено з посади начальника відділу юридичного забезпечення та претензійно-позовної роботи за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, а відповідно до запису № 15 від 13.07.2016 року запис № 14 від 13.05.2015 року на підставі наказу № 156/к від 13.07.2016 року є недійсним (а.с. 64-65). Згідно акту ДП «Українська правова інформація» про відсутність на робочому місці від 19.09.2016 року встановлено, що [PERSON] 19.09.2016 року з 09 год. по 18 год. була відсутня на робочому місці (а.с. 70). Відповідно до акту ДП «Українська правова інформація» про відсутність на робочому місці від 08.08.2016 року встановлено, що [PERSON] 08.08.2016 року з 09 год. по 18 год. була відсутня на робочому місці (а.с. 71). Листом № 2/44-п-2652 від 18.10.2016 року [PERSON] повідомлено, що наказом № 229/к від 17.10.2016 року її звільнено з ДП «Українська правова інформація» за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі актів про відсутність на робочому місці від 08.08.2016 року, 19.09.2016 року, 23.09.2016 року, 26.09.2016 року, 13.10.2016 року (а.с. 84-85). Згідно інформації ПАТ «Укрсиббанк» від 18.05.2015 року про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 16.01.2015 року по 14.05.2015 року встановлено, що [PERSON] отримала за вказаний період зарахування заробітної плати та витрат прирівняних до неї на загальну суму 21 461 грн. 35 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом України у постанові від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП «Українська правова інформація»; наказ відповідача від 13.05.2015 року про її звільнення з роботи скасований судовим рішенням, яке набрало законної сили, однак наступним наказом від 17.10.2016 року, правомірність прийняття якого не є предметом цієї справи, позивачку повторно звільнено з роботи, суд дійшов висновку про неможливість поновлення [PERSON] на роботі з підстав скасуванням наказу про її звільнення від 13.05.2015 року. Проте, враховуючи, що після скасування судом наказу про звільнення позивачки з роботи трудові відносини між сторонами фактично продовжувались до її повторного звільнення, до роботи вона не допускалась, заробітна плата у цей період позивачці не виплачувалась, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розмір заробітної плати позивачки розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, а також за відсутності інформації ДП «Українська правова інформація» про розмір виплаченого [PERSON]заробітку, виходячи з наданої позивачкою виписки по картковому рахунку, з якого вбачається, що за останні два календарних місяці її роботи, що передували звільненню (березень, квітень 2015 року) та після сплати ДП «Українська правова інформація» податків та обов'язкових платежів [PERSON] виплачено 7 423 грн. 86 коп., а тому її місячний заробіток становить 3 711 грн. 93 коп., а середньоденний 172 грн. 64 коп. Таким чином, з ДП «Українська правова інформація» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.05.2015 року по 17.10.2016 року після відрахування податків та обов'язкових платежів у розмірі 63 534 грн. 24 коп. (2 244 грн. 32 коп. (13 роб/днів у травні 2015) + 59 390 грн. 88 коп. (16 місяців) + 1899 грн. 04 коп. (11 робочих днів у жовтні 2016 року). При цьому, не підлягають задоволенню вимоги позову [PERSON] про стягнення допомоги у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, оскільки за період непрацездатності стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, тому задоволення цієї вимоги призведе до подвійного стягнення. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial