Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, однак коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Пилипи - Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 35 від 12 січня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] про те, що вона дійсно являється єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] після смерті батька прийняла спадщину за законом, так як фактично вступила у володіння та розпорядження спадковим майном (а.с. 12). Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна № 2 від 12 січня 2017 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 7). Згідно повторної копії свідоцтва про народження виданого 28 серпня 1962 року Пилипи-Борівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області [PERSON] є донькою покійного [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого Пилипи-Борівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області позивач одружилась з чоловіком [PERSON], взяши його прізвище - [PERSON] ( а.с.6). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 43/0110 від 24 січня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у зв'язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа (а.с. 13). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого [PERSON] заведена за № 211/2012 року. Як вбачається з надісланої Томашпільською нотаріальною конторою спадкової справи, до Томашпільської державної нотаріальної контори з заявою звернулася [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька на житловий будинок з господарчими будівлями, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Також до нотаріальної контори написав заяву рідний брат позивача [PERSON], який відмовився від належної йому частки спадкового майна після смерті батька на користь сестри (позивача у справі) (а.с. 17-23). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, яки його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved