Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння (а. с. 3-4). В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що їй на праві власності належить автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, №кузова/шасі Y6D0TGF698X019144, який був вилучений співробітниками ПАТ КБ «Приватбанк» без повідомлення власника на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, проте автомобіль не був повернутий позивачці. У звязку із зазначеним [PERSON] просила суд витребувати від ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] зазначений автомобіль. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні факти: [PERSON] на праві власності належить автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, №кузова/шасі Y6D0TGF698X019144 (а. с. 20), придбання якого відбулось за рахунок грошових коштів, отриманих позивачем від відповідача на підставі кредитно-заставного договору № DOMGAK92430007 від 25 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 5-16). З матеріалів справи вбачається, що зазначений вище автомобіль був вилучений у позивача співробітниками відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DOMGAK92430007 від 25 квітня 2008 року на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, №кузова/шасі Y6D0TGF698X019144, та відповідно до повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0/7-20140520/3400 від 26 травня 2014 року повернення автомобіля власнику можливо лише внаслідок повного погашення [PERSON] кредитної заборгованості за вказаним договором (а. с. 21-23, 33). Судом також встановлено, що заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2013 року було скасовано ухвалою цього ж суду від 11 червня 2013 року та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року у задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, №кузова/шасі Y6D0TGF698X019144 в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитно-заставним договором № DOMGAK92430007 від 25 квітня 2008 року відмовлено (а. с. 26-27, 28-30). Дане судове рішення вступило в законну силу 27 липня 2014 року. Відповідно до листа ДВС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку на адресу останнього не надходило жодних виконавчих документів, боржником за якими була б [PERSON] (а. с. 24, 25). Крім того, рішенням Київського районного суду м. Донецька від 22 квітня 2014 року, яке вступило в законну силу 05 травня 2014 року, та яке було ухвалено за участю як представника інтересів [PERSON], так і за участю представника інтересів ПАТ КБ «Приватбанк», кредитно-заставний договір № DOMGAK92430007 від 25 квітня 2008 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], був визнаний недійсним та в рахунок погашення кредитної заборгованості з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 742,07 доларів США та 5119,25 грн. (а. с. 31-32). Судом встановлено, що з приводу незаконного вилучення вказаного автомобіля та неповерненням його власнику [PERSON] зверталась до правоохоронних органів України; ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 20 травня 2014 року автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, №кузова/шасі Y6D0TGF698X019144 співробітників Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області прийняти всі заходи щодо повернення зазначеного автомобіля (а. с. 34, 36, 37). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник може витребувати в натурі належне йому майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Недобросовісним набувачем в сенсі ч. 1 ст. 390 ЦК України є особа, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно. Положеннями ст. 400 ЦК України встановлено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ч. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача щодо вилучення з незаконного володіння ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску, №кузова/шасі Y6D0TGF698X019144 та повернення його власнику [PERSON], приймаючи до уваги, що судове рішення про звернення стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на предмет застави, яким є спірний автомобіль, було скасовано, у задоволенні відповідних позовних вимог банку було відмовлено, натомість було ухвалено рішення про визнання недійсним кредитно-заставного договору, наявність заборгованості за яким було підставою для вилучення спірного автотранспортного засобу, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити їх, а саме: витребувати від відповідача на користь позивача автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, №кузова/шасі Y6D0TGF698X019144. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат по даній цивільній справі та приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved