Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є її батьком. До досягнення нею повноліття батько сплачував 400 гривень аліментів щомісячно. Вона продовжує навчання на стаціонарному відділенні у Бердичівському педагогічному коледжі, а тому потребує матеріальної допомоги на їжу, одяг, предмети гігієні, лікування, тощо. Зі слів родичів їй відомо, що батько працює у м. Києві та має заробіток. У судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву у якій позов підтримала не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Зі згоди позивачки, відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Згідно із частиною першою статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 3). Відповідно до довідки про склад сім'ї [PERSON] проживає з матір'ю, [PERSON], яка не працює з 28.02.2010 року ( а.с. 21). [PERSON] навчається на третьому курсі Бердичівського педагогічного коледжу, на неповному державному забезпеченню; денна форма навчання та отримує 605 гривень стипендії ( а.с. 5, 20). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи із загальновідомих потреб у їжі та одязі, із врахуванням того, що внаслідок навчання на денному відділення позивачка не має можливості працювати та забезпечувати себе мінімально необхідним, очевидно, що вона потребує матеріальної допомоги. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки ним протягом 2012-2014 років регулярно сплачувалися аліменти на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття у розмірі 400 гривень щомісячно ( а.с. 22-24). Оскільки доказів про регулярний заробіток відповідача суду не надано, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі щомісячними платежами. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу ( стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначення розміру аліментів судом враховується те, що позивачка отримує близько 600 гривень стипендії щомісячно. Мати позивачки не має можливості утримувати дочку, оскільки вона не працює та не зареєстрована як фізична особа-підприємець ( а.с. 19). Судом враховано ту обставину, що за останній рік позивачка п'ять разів зверталася до лікаря з приводу хвороб (а.с. 7-8). Поряд з тим, позивачка не надала суду доказів для підтвердження розміру витрат, які вона несе у зв'язку з навчанням (проїзд, проживання, канцтовари, тощо). А тому суд вважає, що на користь позивачки з відповідача слід стягувати 250 гривень аліментів щомісячно. При цьому враховується факт отримання позивачкою стипендії. Суд вважає, що такий розмір аліментів є мінімально необхідним та достатнім, якого позивачка потребує у зв'язку з навчанням. Згідно із статтею 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial