Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 8 липня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Ісаївській сільській раді Турківського району Львівської області, актовий запис № 1. Від спільного подружнього життя в них є діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося. Спочатку вони не могли поладнати з батьками відповідача, а згодом останній почав зловживати алкогольними напоями. З грудня 2014 року [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків, і вже не повертався до сімї, не провідував, не телефонував. Таким чином, їхня сімя розпалася, існує формально, а тому позивачка просить шлюб розірвати, стягнути на її користь сплачений судовий збір. Від позивачки [PERSON] надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 8 липня 2006 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Ісаївській сільській раді Турківського району Львівської області, актовий запис № 1. Від спільного подружнього життя в них є діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося. Спочатку вони не могли поладнати з батьками відповідача, а згодом останній почав зловживати алкогольними напоями. З грудня 2014 року [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків, і вже не повертався до сімї, не провідував, не телефонував. Таким чином, їхня сімя розпалася, існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки 640 гривень понесених процесуальних витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved