Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідачки в його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 січня 2020 року до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідачку. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч має таку можливість оскільки працює сезонно та має високу заробітну плату. Вважає, що аліменти на утримання синів слід стягувати, починаючи з 03 січня 2020 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Вказані обставини змушують його звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.6, 7) підтверджено, що сторони мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З копії рішення Рожнятівського районного суду від 03 грудня 2019 року (а.с.8, 9) вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 03 грудня 2019 року, на час розірвання шлюбу діти проживали разом з позивачем, цим рішенням суду визначено місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , як такого, що не досяг чотирнадцяти років, з батьком. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачем, дані про те, що за станом свого матеріального становища відповідачка не може сплачувати аліменти у розмірі заявлених позовних вимог в матеріалах справи відсутні. Отже з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання дітей. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів з 03 січня 2020 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, то вона є безпідставною, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви , а відповідно до ч. 2 цієї ж норми аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач не подав суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, отже з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання дітей від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідачку. На підставі ст.ст. 84, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial