Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 29 січня 2002 року в квартирі був зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який є її сином, однак за вказаною адресою з 2014 року не мешкає, його особистих речей в квартирі не має, інше місця проживання невідоме. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору дарування від 02 квітня 1997 року є власницею квартири [ADDRESS]. Договір дарування зареєстрований в Маріупольському БТІ 11 квітня 1997 року за реєстраційним номером 36358. З копії особового рахунку [NUMBER] в спірній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Відповідач не проживає в квартирі з червня 2014 року по теперішній час, що підтверджується актом, складеним 06 червня 2016 року ЖКП по ремонту та експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що позивачка є їх сусідкою, відповідач [PERSON] в квартирі не проживає з 06 липня 2014 року, його особистих речей в квартирі не зберігається, де він проживає на теперішній час їм невідомо, а також вказали, що позивачка самостійно сплачує комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved