Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

у серпні 2014 року Орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові зазначено, що відповідачі зловживають спиртними напоями, зарекомендували як недобросовісні батьки, їх неодноразово викликали на засідання виконавчого комітету Стрільницької сільської ради, де ставилося на контроль питання щодо виховання малолітніх дітей. Після кожного засідання приймалося рішення про попередження [PERSON] про негативну поведінку по відношенню до її малолітніх дітей, вимагалось покращити матеріально-побутові умови проживання. Проте ситуація не змінюється, батьки продовжують зловживати спиртним, не здійснюють належний догляд за дітьми, у зв'язку із чим було прийнято рішення про негайне відібрання дітей. З огляду на викладене та посилаючись на висновок органу опіки та піклування, позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та передати дітей для вирішення питання про їх влаштування Шаргородській районній державній адміністрації Вінницької області. У судовому засіданні представник позивача - Шаргородської районної державної адміністрації Одудовський С.В. подав заяву, якою змінив позовні вимоги та просив відібрати дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав. Старший прокурор прокуратури Шаргородського району Дворжецька О.В. у судовому засіданні позов підтримала. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти задоволення позову та відібрання у них дітей без позбавлення батьківських прав. Зазначили, що вони дійсно належним чином не займаються вихованням та утриманням дітей, проте надалі зобов'язуються виправитися. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, пояснення відповідачів, показання свідка, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Відповідачі є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.6,7, 12-15). Згідно довідок-характеристик, виданих виконавчими комітетами Рахнівсько-Лісової та Стрільницької сільських рад, відповідачі зарекомендували себе з негативної сторони, зловживають спиртними напоями, не здійснюють догляд за дітьми та не займаються їх вихованням (а.с.20-23). Відповідно до рішення № 50 від 17.07.2014 року, комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.40,41). Згідно висновку від 06.08.2014 року № 01-1-28/2663, орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.42,43). Допитана у судовому засіданні як свідок - [PERSON], зокрема, показала суду, що їй відомо, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки вони жодним чином не піклуються про них. У судовому засіданні відповідачі позовні вимоги визнали безумовно та повністю. Пояснили, зокрема, що вони дійсно належним чином не займалися вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі - СК України). Так, згідно ст. 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. За статтею 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Оскільки визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачами. Таким чином, судом установлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Отже, оскільки судом установлено, що право малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку їх батьків порушене, то воно підлягає судовому захисту, шляхом відібрання дітей у відповідачів без позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідачів в дохід держави слід солідарно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved