Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 55270,43 доларів США та витрати по оплаті судового збору в сумі 20558,96 грн. Позов обґрунтовано тим, що 26 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 175/2674-КР2673, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 41998 доларів США зі сплатою 10,00 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 25 квітня 2014 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір застави № ЗТЗ-2673. Також, 26 квітня 2007 року між позивачем, відповідачем-1 та [PERSON] було укладено договір поруки № 2673-П. У результаті порушення умов кредитного договору, станом на 15 липня 2016 року, згідно розрахунку, заборгованість по кредиту складає 55270,43 доларів США та включає в себе: 24955,01 доларів США заборгованість за кредитом; 12955,01 доларів США заборгованість за відсотками; 11425,93 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 5932,50 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Заочним рішенням від 16 грудня 2016 року вищевказаний позов було задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 55270,43 доларів США та витрати по оплаті судового збору по 10279,48 грн. 31 січня 2020 року вищевказане заочне рішення було скасоване ухвалою суду. Справу призначено в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Залучено правонаступника позивача акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 18 травня 2020 року судом було призначено по справі судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 15 червня 2020 року судом зобов`язано позивача надати оригінали або завірені належним чином копії наступних документів: наказу ПАТ «Укрсоцбанк» про облікову політику Банку; інструкції ПАТ «Укрсоцбанк» щодо проведення розрахунково-касових операцій з фізичними особами; - положення ПАТ «Укрсоцбанк» про кредитування фізичних осіб; порядок проведення банком розрахунку щомісячних платежів за користування кредитом та сплати відсотків за користування кредитом (алгоритм, формула) або інші нормативні документи ПАТ «Укрсоцбанк»; виписки ПАТ «Укрсоцбанк» по відкритому [PERSON] рахунку № [NUMBER] (по руху грошових коштів та нарахованих відсотках) згідно Кредитного договору № 175/2674-кр2673 від 26 квітня 2007 року за період з 26.04.2007 по 14.07.2016 включно. 19 листопада 2020 року судом поновлено провадження у справі у зв`язку із поверненням матеріалів справи з експертної установи та несплатою вартості експертизи. Ухвалою від 02 березня 2021 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву, про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Безрода Р.С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги визнав частково. Згідно письмових пояснень просив: відмовити у задоволенні вимог в частині нарахування пені; відмовити у задоволенні вимог в частині нарахування процентів з 11.04.2014 року по 14.07.2016 року; застосувати строк позовної давності в частині нарахування щомісячних платежів та відсотків за період з 11.12.2008 року по 29.08.2013 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Заслухавши пояснення представника відповідача, ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 квітня 2007 року в м. Донецьку між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК, правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено договір № 175/2674-КР2673, за умовами якого надання кредиту буде здійснюватися в гривнях та доларах США окремими частинами зі сплатою 17,5 процентів річних в гривнях та 10% річних в доларах США в межах максимального ліміту заборгованості до 13653,90 грн та 41998,00 доларів США. Згідно п.1.2 та графіку погашення кредиту, кінцевим терміном повернення заборгованості є 10 квітня 2014 року. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Для забезпечення виконання умов договору кредиту, 26 квітня 2007 року між банком та відповідачами було укладено договір поруки № 2673-П, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитором можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 175/2674-кр2673 від 26.04.2007 року, а також відшкодування витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за договором кредиту та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за договором кредиту в порядку черговості, встановленої договором кредиту. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції, чинній на момент звернення позивача із позовом, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов`язків. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Якщо банк пред`явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Вищевикладене узгоджується з висновками Верховного суду України, яких він дійшов в постанові від 14.06.2017р., № 6-1009цс17. Оскільки кінцевим терміном повернення позики є 10 квітня 2014 року, а строк дії в договорі поруки відсутній, суд вважає, що позивач пропустив шестимісячний термін для пред`явлення вимог до поручителя, а тому позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, станом на 15 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором склала 55270 доларів США 43 цента, з якої 24955 доларів США 01 центів заборгованість за кредитом, 12956 доларів США 99 центів заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 11425 доларів США 93 центів пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 5932 доларів США 50 центів пеня за несвоєчасне повернення процентів (а.с.16-18). Згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції Закону, чинної на час ухвалення судом рішення) запроваджується мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями. Так, ст. 2 вказаного Закону визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована в м. Донецьку, що в свою чергу, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. внесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Зазначене вище, виключає можливість банку нараховувати позичальнику пеню. Також, згідно розрахунку позивача, ним нараховано відсотки за користування кредитом за період з 11.04.2014 року по 14.07.2016 року у розмірі 6 870,95 доларів США. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст. 1048 ЦК України). В постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, після кінцевого терміну повернення позики (10 квітня 2014 року) за період з 11.04.2014р. по 14.07.2016р. у розмірі 6 870,95 доларів США є протиправним, а отже, і вимога позивача в цій частині не підлягає задоволенню судом. При цьому, сума відсотків, за період, за який позивачем не пропущено строк позовної давності (з серпня 2013 року по 10 квітня 2014 року), згідно розрахунку заборгованості складає 1807,25 доларів США та підлягає стягненню. За приписами ч.1 ст. 256, ч.1 ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Оскільки позивач звернувся до суду із позовом у серпні 2016 року, ним було пропущено строк позовної давності за грошовими вимогами про стягнення щомісячних платежів та відсотків по кредиту, за період з 11.12.2008р. по 29.08.2013р. включно. Суд звертає увагу, що будь-яких доказів поважності причин пропуску позовної давності, сторона позивача не надала. Відповідно до графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору від 26 квітня 2007 року, видно, що з 10 вересня 2013 року по 10 квітня 2014 року позичальник зобов`язався сплатити банку суму кредиту в розмірі 3992,00 доларів США (499,00 доларів США * 8 місяців). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині суми заборгованості в сумі 5799,25 доларів США, що складається з: 3992,00 доларів США заборгованість за кредитом; 1807,25 доларів США заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: partial