overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2013 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, доходів не має, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання, просила суд стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1500 грн. щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/8 частини, оскільки він офіційно працює та отримує заробітну плату. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони з 05 липня 2013 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.5). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.6). Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну соціальну допомогу. Відповідач працює в Прокуратурі Дніпропетровської області, на посаді слідчого та отримує заробітну плату, що підтверджується наданою довідкою, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, має задовільний стан здоров'я. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення коштів з відповідача на утримання позивачки, а саме в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до [INFO] року. Задовольняючи позовні вимоги саме в такому розмірі і в такий спосіб, суд зважує на те, що відповідач працює, що виключає стягнення аліментів в твердій сумі. Крім того, позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на її користь у розмірі 1500 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 01.08.2008. У обґрунтування вимог вказала, що після народження доньки в сім'ї почали виникати сварки, а відповідач з часом почав зловживати алкогольними напоями, що негативно впливало на атмосферу в сім'ї та виховання дитини. На теперішній час сторони припинили будь-які шлюбні відносини і проживають окремо. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.08.2008 між сторонами Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 388, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено і примирення між сторонами, зі слів позивача, не можливе. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають доньку -[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 02.06.2006. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в зв'язку з непорозумінням, протилежними поглядами на життя, між сторонами відбувалися сварки, конфлікти, сумісне життя з позивачем не склалося. Вже тривалий час, а саме, більше півроку сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Майновий спір та спір про проживання дитини відсутні. Позивач вважає, що зберегти сім'ю не виявляється можливим і шлюб має бути розірваний. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 02.06.2006 між сторонами Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 222, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із пояснень сторін встановлено, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено та подальше примирення не можливе. Від шлюбу сторони мають сина -[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 15.04.2004. У обґрунтування позовних вимог вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через зловживання чоловіком азартними іграми, постійні сварки, свідком яких була їхня дитина, що негативно впливало на її психічний стан. Протягом останніх років шлюбні відносини між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення з червня 2012 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надав письмову заяву, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.04.2004 між сторонами РВ МЮ управління РАЦС тер. відділом Палацу одружень (республіки Вірменія, м. Єреван) зареєстровано шлюб про що складено актовий запис № 145 та підтверджено Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено з червня 2012 року. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та виховання дитини. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 29.01.2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № ІІІ. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16.02.2005 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуття любові. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати та після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16.02.2005 року між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 170, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказанним позовом. Позивач зазначає, що його мати [PERSON] проживала з відчином [PERSON] за адресою: вул. Усачова, 167, м. Камянка-Дніпровська. 17.04.2011 року мати померла, а після її смерті залилося майно, а саме квартира, розташована у [ADDRESS], співвласниками якої є позивач [PERSON] та відчим [PERSON] Позивач вказує, що відповідач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався та на спадщину претензій не має. [PERSON] є єдиним сином спадкодавця, а отже і єдиним спадкоємцем. Позивач не мав змоги одразу подати заяву про прийняття спадщини через сильне душевне переживання після смерті рідної людини, постійний брак коштів, а звернувшись до нотаріусу отримав відмову у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON], померлої 17.04.2011 року. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявився, подав заяву про розгляд спарви за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Вдповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про відсутність заперечень проти позову. Відповідач представник Камянско-Дніпровської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] являється сином помелої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.12.1974 року (а.с. 7). [PERSON] померла 17.04.2011 року, про що свідчить свідоцтво про смерть від 20.05.2011 року (а.с. 8). Позивач звертався до Державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини , але отримав відмову у звязку з пропущенням строку відмова нотаріуса №02/14 від 27.10.2014 року (а.с. 6). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про успадкування» особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ЦК України. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] та Камянсько-Дніпровської міської ради підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки причина пропуску строку прийняття спадщини є поважною, тому позивачу можливо встановити додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1261, 1270, 1272, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, мають дитину-доньку 2006 року народження. Спільне життя не склалося у зв'язку із несумісністю характерів і різних поглядів на життя, збереження сім'ї вважає неможливим, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, сімейний бюджет відсутній. У судовому засіданні позивач вимоги викладені у позові підтримала, надала пояснення аналогічні вищевикладеним, зазначила, що спільно не проживають з лютого 2014 року. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, вважає, що сім'я ще не розпалася, проти того, що не мешкають разом з лютого 2014 року не заперечував. Заявив клопотання про надання часу на примирення. Судом подружжю надавався строк на примирення 1 місяць. У останнє судове с засідання сторони не з'явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, зазначила, що примирення вони не досягли. Відповідач у останнє судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 12.08.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1501, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що на даний час сім'я розпалася. Судом вичерпано усі засоби для примирення сторін, наданим правом на примирення сторони не скористалися. З урахуванням позиції сторін, суд, вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки відповідно до ст. 124 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Винним у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved