Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У січні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось, вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. всіх його доходів. Даних коштів недостатньо для утримання дитини. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 1700 грн., що є половиною витрат, які вона несе на дитину щомісячно. Відповідач працює, має гарний дохід, достатній для сплати аліментів у заявленому розмірі, але реальний дохід він приховує. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що в даний час дитина повністю знаходиться на її утриманні, оскільки сплачувані аліменти в розмірі 500 грн. є недостатніми для повноцінного розвитку дитину. Крім того, дитина хворіє та потребує витрат на ліки. Вважає, що відповідач зобовязаний забезпечувати дитину. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судовому засідання відповідач проти позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що він не працює, має тимчасові заробітки, тому заперечує щодо позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пояснень сторін [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошиського районного суду Київської області від 02 вересня 2011 року стягнено з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., починаючи з 14 червня 2011 року. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього зявився додатковий обовязок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які на даний час отримує позивачка, є не достатнім для утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, враховуючи потреби неповнолітньої дитини для всебічного її розвитку, розмір його доходів, вартість продуктів харчування та речей першої необхідності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України.

Outcome: partial