Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 17 березня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 44. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Більше року назад між ними погіршилися відносини, втрачено взаєморозуміння та довіру. З травня 2018 року вони не живуть однією сімєю. За таких обставин [PERSON] просить шлюб розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище Сливяк, дочку залишити проживати з нею, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивачки до суду подана заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги вони підтримують, щодо винесення заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 17 березня 2017 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 44. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Більше року назад між сторонами погіршилися відносини, втрачено взаєморозуміння та довіру. З травня 2018 року вони не живуть однією сімєю. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню дитину сторін суд залишає проживати з матірю. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved