Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON]звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області з позовом до територіальної громади Сновського району в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, третя особа без самостійних вимог [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.06.1972 року по 01.01.2001 рік працював у колгоспі ім.. Шевченка в с. Рогізки, Щорського району. Вказаний колгосп будував будинки для своїх колгоспників. Такий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], Щорського району Чернігівської області, отримав позивач у 1985 році та в цьому ж році зареєструвався у вказаному будинку разом з дружиною де і проживають по даний час. На час передачі позивачу будинку колгосп ніяких документів не надав. На даний час вказаного колгоспу немає правонаступників теж. Позивач стверджує, що добросовісно заволодів вказаним будинком, користується ним відкрито на протязі 31 року. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Мотяш М.І. позовні вимоги підтримав наполягав на їх задоволенні. У судовому засіданні представник Сновської міської ради відсутній, до суду надано клопотання відповідно до якого міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника та проти позову не заперечують. Третя особи яка не заявляє самостійних вимог відносно предмета спору - [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтверджувала факт користування вказаним будинком на протязі вказаного періоду зі своїм чоловіком. На час отримання чоловіком вказаного будинку він був непридатний для життя. Ними був здійснений ремонт. Будинок приведено до належного стану. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи в їх сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що позивач працював в колгоспі ім.. Шевченка (а.с.6). Відповідно до довідки Сновської міської ради від 26.07.2017 року №171 встановлено, що будинок, який знаходиться в [ADDRESS], Сновського району Чернігівської області, будувався колгоспом ім.. Шевченка і наділявся позивачу - [PERSON]. Після ліквідації колгоспу вказаний будинок ні в сільській раді, ні в іншій організації на балансі не перебуває (а.с.17). Припинення діяльності вказаного колгоспу також підтверджується довідкою архівного відділу №М-129 від 11.08.2017 року (а.с.18). З довідки Сновської міської ради від 03.08.2017 року №177 вбачається, що позивач по справі разом з дружиною (третьою особою) з 1985 року по теперішній час зареєстровані та проживають у спірному будинку (а.с.16). Таким чином позивач проживає у будинку за адресою [ADDRESS], Сновського району Чернігівської області понад 31 рік. За час проживання в будинку позивач уклав 20.06.2001 року договір про користування електричною енергією №125/477 після чого вклав 13.01.2010 року угоду про внесення доповнень до вказаного договору, після чого сплачував платежі за користування електричною енергією. Технічним паспортом, який виготовлений Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації підтверджується, що спірний житловий будинок дійсно існує та інвентаризаційна вартість якого становить 82451 грн. З інформаційної довідки Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що станом на 31.12.2012 року в [ADDRESS] Сновського району Чернігівської області реєстрація прав власності на об?єкт нерухомості відсутня. Отже, відповідно до пояснень представника позивача, третьої особи та наведених вище доказах позивач разом з дружиною продовжує проживати в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] Сновського району Чернігівської області, безперервно володіє ним та відкрито користується даним нерухомим майном на протязі понад 31 рік, доглядає за будинком та утримує його в належному стані, оформив договір про користування електричною енергією, тобто, вважаючи себе власником даного будинку, виконує всі дії що випливають із змісту права власності. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім позивача немає. На даний час позивач має намір зареєструвати належним чином своє право власності на вказаний будинок, однак в позасудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, оскільки наявні у нього правовстановлюючі документи не визнаються уповноваженими на здійснення реєстрації органами державної влади. Право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту. А тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, що мають значення для правильного визначення поняття є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння і його: безперервність, тобто термін володіння. Як встановлено судом, за час проживання, володіння, користування будинком за адресою: [ADDRESS] Сновського району Чернігівської області позивач ніс усі витрати по його утриманню, здійснював всі заходи з приводу підтримання належного стану будинку, проводив оплату за комунальні послуги. Судом встановлено, що позивач ніколи не вживав ніяких заходів, спрямованих на приховання факту володіння майном, у тому числі сумлінно виконувала обов'язки, що належать власнику житлового будинку. Протягом всього періоду володіння будинком ніхто не оскаржував його право володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевказаного періоду він володів будинком безперервно, як своїм власним майном. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п.8 Заключних та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 про набувальної давності поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до вступу в законну силу даного Кодексу (до 01.01.2004 року). Позивачка разом з чоловіком сумлінно заволоділи майном і продовжують відкрито і безперервно володіти ним понад 31 рік, а саме з 1985 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України передбачає «кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Зважаючи, що позивач проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] Сновського району Чернігівської області понад 31 рік, третя особа не заперечує проти позову, осіб, що заперечують його право не встановлено, суд, вважає, що позивач став власником зазначеного майна в силу набувальної даності в зв?язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved