Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому, із урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 05 жовтня 2016 року, просив: - стягнути із відповідача на його користь грошові кошти у розмірі - 10\~000 Євро за договором банківського вкладу № SAMDN80000735397446 від 23 травня 2013 року; - стягнути із відповідача на його користь грошові кошти у розмірі - 10 000 Євро за договором банківського вкладу № SAMDN80000735499293 від 28 травня 2013 року; - стягнути із відповідача на його користь грошові кошти у розмірі - 20 000 доларів США за договором банківського вкладу № SAMDN80000731891218 від 29 грудня 2012 року. В обґрунтування позову зазначалося про те, що між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») було укладено три договори банківського вкладу: - договір № SAMDN80000735499293 від 28 травня 2013 року, вклад «Стандарт» на суму 10\~000 Євро під 7% річних на строк 6 місяців; - договір № SAMDN80000735397446 від 23 травня 2013 року, вклад «Стандарт» на суму 10 000 Євро під 7% річних на строк 6 місяців; - договір № SAMDN80000731891218 від 29 грудня 2012 року, вклад «Стандарт» на суму 20 000 доларів США під 8,5 % річних на строк 3 місяці. Виконуючи свої зобовязання по договорам, позивач [PERSON] поклав готівкою на особові рахунки через каси відділення ПАТ «КБ «ПриватБанк» зазначені суми. Умовами договорів передбачено, якщо до закінчення строку вкладу позивач не заявить банку про бажання повернути кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк продовжується неодноразово, без явки його в банк. 19 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявами про припинення строку дії договору № SAMDN80000735499293 від 28 травня 2013 року та договору № SAMDN80000735397446 від 23 травня 2013 року, а також повернення йому грошових коштів. 27 серпня 2014 року позивач, у звязку із відмовою на його звернення, повторно звернувся до відповідача з аналогічними заявами, та 18 грудня 2014 року із заявою щодо припинення строку дії договору № SAMDN80000731891218 від 29 грудня 2012 року й повернення коштів. Проте, на всі звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовив [PERSON] у повернені коштів, або взагалі не надав відповіді. У звязку із тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з урахуванням уточнень, та просили позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 грудня 2012 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN80000731891218 «Стандарт», за умовами якого позивач передав банку вклад на суму 20\~000 доларів США, із процентною ставкою 8,5 % річних, строком на 3 місяці Зарахування грошових коштів здійснено в Автономній Республіці Крим у місті Сімферополі 29 грудня 2012 року, що підтверджується платіжним дорученням № [NUMBER] (а.с.12-13). 23 травня 2013 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN80000735397446 «Стандарт», за умовами якого позивач передав банку вклад на суму - 10\~000 Євро під 7 % річних, строком на 6 місяців. Зарахування грошових коштів здійснено в Головному Євпаторському відділені КРУ ПАТ «КБ «ПриватБанк» 23 травня 2013 року, що підтверджується квитанцією № 18 (а.с.11). 28 травня 2013 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN80000735499293 «Стандарт», за умовами якого позивач передав банку вклад на суму 10 000 Євро, із процентною ставкою 7 % річних, строком на 6 місяців. Зарахування грошових коштів здійснено в Кримському РУ Євпаторському філіалі ПАТ «КБ «ПриватБанк» 28 травня 2013 року, що підтверджується квитанцією № 13 (а.с.10). Відповідно до умов договорів, клієнт або банк мають право достроково розірвати їх, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вулиця Майська, 33, та переїхав з тимчасово окупованої території. Нині проживає за адресою: [INFO]. 19 травня 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявами про розірвання договору № SAMDN80000735397446 від 23 травня 2013 року та № SAMDN80000735499293 від 28 травня 2013 року, а 18 грудня 2014 року щодо договору № SAMDN80000731891218 від 29 грудня 2012 року, у звязку із закінченням строку їх дії, та просив повернути йому внесені в касу банку грошові кошти та нараховані відсотки. 27 серпня 2014 року [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» із аналогічними заявами стосовно договорів № SAMDN80000735397446 від 23 травня 2013 року та № SAMDN80000735499293 від 28 травня 2013 року. Проте, листами від 02 червня 2016 року № 20.1.0.0.0/7-20140523/2773 та № 20.1.0.0.0/7-20140523/2782 йому було відмовлено з посиланням на те, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» вимушений припинити свою діяльність та території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, відповідно до вимог постанови правління НБУ від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», у звязку із визнанням даної території України тимчасово окупованою (а.с.10). Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно пункту 1 статті 626 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 1 статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Діяльність відокремленого підрозділу ПАТ «КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя було припинено постановою Правління [PERSON] Банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260, оскільки згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й відповідача, визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити [PERSON] України. Однак припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов'язань банку, оскільки договори, у тому числі банківського вкладу, укладаються з банком, а не з філією, яка відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України та частини четвертої статті 64 Господарського Кодексу України не є юридичною особою. Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі [PERSON] № 1023-XII) цей [PERSON] регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За змістом пунктів 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5, - споживачем, права якого захищаються на підставі Закону № 1023-XII, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. [PERSON] не визначає певних меж своєї дії, то до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Згідно статті 10 Закону № 1023-XII за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. З урахуванням викладеного вище, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved