Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час син проживає разом з нею та навчається в ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище», у зв'язку з чим він потребує матеріальної допомоги на час навчання. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] на в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в ньому обставинами, пояснивши, що вона перебуває в декретній відпустці, має п'ятеро дітей і коштів на утримання сина [PERSON] не вистачає. За навчання сина коштів не сплачує, але кошти необхідні для придбання спецодягу та книг, які купувалися нею на базарі, через що документальних підтверджень на їх придбання надати не може. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки за станом здоров'я працювати не має можливості та не може влаштуватися на роботу, доглядає за хворим братом та має непрацездатну матір. Третя особа позовні вимоги у судовому засіданні вважав такими, що підлягають задоволенню та пояснив, що батько інколи надає йому незначні суми коштів в розмірі 10,00 грн., 20,00 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 29.03.2000 року ВРАГС Корольовського виконкому м. Житомира. Сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який має зареєстроване місце проживання разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], підтвердженням чому є копія свідоцтва про його народження, копія його паспорта та копія довідки виконавчого комітету Станишівської сільської ради № 56 від 14.01.2016 року. Зі змісту виданої ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище» за № 782 від 21.12.2015 року вбачається, що повнолітній син сторін [PERSON] навчається за професією електрогазозварник, електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах денної форми навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року і він знаходиться не неповному державному забезпеченні. Відповідач має гіпертонічну хворобу та з листопада 2011 року не працює, що підтверджується довідкою КУ ЦМЛ № 2 за № 014610, копією трудової книжки відповідача. Досліджені судом докази та встановлені обставини свідчать про те, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання в ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище». Однак позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами понесення витрат, пов'язаних із навчанням повнолітнього сина [PERSON] у зазначеному навчальному закладі, а також можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на час продовження навчання сином в ньому і поряд з цим, надані відповідачем докази не свідчать про його спроможність надавати таку допомогу. За наведених обставин суд вважає позов безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону, через що відмовляє в його задоволенні. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed