Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 28 червня 1997 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Старо-Кримської селищної ради міста Маріуполя Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №14. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року фактично сімейні стосунки з відповідачем припинились. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. На підставі вищезазначеного, позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, однак, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 червня 1997 року між позивачкою та [PERSON] у виконкомі Старо-Кримської селищної ради міста Маріуполя Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №14 (а.с. 4). 13 вересня 2009 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі (а.с. 3). Відповідно до довідки №184 від 23 березня 2016 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з сином [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Позивачка працює у ПП Черкашин [PERSON] на посаді бухгалтера та відповідно до довідки про доходи її заробітна плата за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року склала 4018,96 грн. (а.с. 5). Відповідно до довідки №486 від 15 квітня 2016 року, виданою виконкомом Старо-Кримської селищної ради, відповідач проживає в [INFO], в теперішній час не працює, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці. Відповідно до довідки Маріупольського міського центру зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку у ММЦЗ як безробітний з 31 березня 2016 року. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Позивачкою заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вказану процесуальну норму закону, суд розглядає позов в межах заявлених позовних вимог, тобто не може за власним розсудом змінювати обраний в позові спосіб захисту прав. З заявленого позову слідує, що позивачка просить стягнути аліменти саме у твердій грошовій сумі, тому суд навіть за згодою відповідача не може самостійно визначити аліменти в частці від доходу. Тим більше, що відповідач в теперішній час не працює та не має стабільного доходу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, до якого заявлено також позов про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання, що знаходиться в провадженні Іллічівського райсуду м. Маріуполя, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У звязку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 183,71 грн.

Outcome: partial