Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме просив визнати виконавчий напис від 11 липня 2017 року № 7473, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 23 липня 2011 року в сумі 118 184,96 грн. за період часу з 23 серпня 2011 року по 31 травня 2017 року таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2016 року у справі № 363/4720/15-ц стягнута з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2011 року, яка складається з: 6 328,99 грн. заборгованості за кредитом, 15621,27 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом; 2 144,56 грн. заборгованості за пенею та комісією; штраф 500 грн., штраф у розмірі 1 204,74 грн. процентної складової, а всього: 25 799,56 грн. Таким чином, з позивача здійснено подвійне стягнення заборгованості за одним і тим ж кредитним договором, з однією сумою заборгованості по тілу кредиту, але на різні загальні суми. Крім того, позивач вказує як на підставу для задоволення позовних вимог, неукладення ним кредитного договору з банком 23.07.2011 року, пропуск нотаріусом строку позовної давності, одночасне включення до суми заборгованості штрафу і пені за одне і теж порушення кредитного зобов'язання, безпідставне стягнення комісії. Вказані обставини свідчать про не безспірність вимог банку, у зв'язку з чим вчинений виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. 29 січня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. засвідчені належним чином копій документи, на підставі яких вчинявся 11 липня 2017 року виконавчий напис № 7473 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2011 в сумі 118184, 96 грн., за період часу з 23 серпня 2011 року по 31 травня 2017 року. Ухвалою суду від 29 січня 2018 року відмовлено [PERSON] у задоволенні його заяви про забезпечення позову у справі шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 11 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7473, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за кредитним договором б/н від 23.07.2011 року в сумі 118184, 96 грн., який перебуває на виконанні у Вишгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. 16 березня 2018 року до суду надійшла від [PERSON] заява про долучення доказів у справі. 3 квітня 2018 року від третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшла зава про розгляд справи за його відсутності (а.с. 82). 19 квітня 2018 року від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Хитрової Л.В. надійшла заява про відсутність спору між сторонами, оскільки позивачем повністю погашена заборгованість перед відповідачем (а.с. 85). Суд в порядку спрощеного провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п. 2 якого такими документами є: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Під час судового розгляду справи встановлено, що підставі виконавчого напису від 11 липня 2017 року № 7473, вчиненого Завалієвим А.А. - приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу щодо стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 23 липня 2011 року в сумі 118 184,96 грн. за період часу з 23 серпня 2011 року по 31 травня 2017 року (а.с. 13). Виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору від 23 липня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 року. Стягнення здійснюється з 23 серпня 2011 року по 31 травня 2017 року. Разом з тим, з матеріалів, які стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом, вбачається, що нотаріусом вчинено напис про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23 серпня 2011 року (а.с. 56). Отже, у виконавчому написі нотаріуса щодо дати укладення кредитного договору допущена помилка. На підставі виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження № 50770249 та 12.04.2016 накладено арешт на майно [PERSON] Крім того, наявне заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/4720/15-ц від 11 січня 2016 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, яке набуло законної сили 10.03.2016 року (а.с. 16). Отже, виконавчий напис нотаріуса вчинено після ухвалення судового рішення, яке набуло законної сили. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2016 року у справі № 363/4720/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.08.2011 року у розмірі 25799,56 грн. станом на 31.05.2015 року, яка складається з: - 6 328,99 грн. заборгованість за кредитом, - 15 621,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2 144,56 грн. заборгованість за пенею та комісією, - штраф 500 грн., - штраф 1 204,74 грн. процентна складова. За виконавчим написом нотаріуса з [PERSON] на користь банку стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2011 року у розмірі 118 184,96 грн. за період часу з 23 серпня 2011 року по 31 травня 2017 року, яка складається з: - 6 328,99 грн. заборгованість за кредитом, - 1 01 558,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 4 192,93 грн. заборгованість за пенею та комісією, - штраф 500 грн., - штраф 5 604,05 грн. процентна складова. Таким чином, і рішенням суду, і виконавчим написом нотаріуса з [PERSON] стягнуто по 31 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором б/н, у тому числі тіло кредиту (однакове) та інші складові заборгованості, розмір яких у виконавчому написі більший, оскільки період, за який стягнута заборгованість, більший. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про скасування виконавчого напису нотаріуса, оскільки на час його вчинення існувало рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з позивача, котре набуло законної сили. При цьому, суд бере до уваги, що метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Разом з тим, станом на час вчинення ним виконавчого напису вже існував вирішений судом по суті спір щодо даної заборгованості. Вказані обставини спростовують безспірність заборгованості боржника. Також нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск банком строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. На час звернення банку до нотаріальної контори сплив строк позовної давності. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Оскаржуваний виконавчий напис не підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, так як нотаріусом проведено стягнення суми пені за період з 23 серпня 2011 року по 31 травня 2017 року, тобто майже за 6 (шість) років, при встановленому ст. 258 ЦК України строку позовної давності в один рік. Крім того, відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК України). У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Стягуючи з [PERSON] штраф та пеню, приватний нотаріус у порушення вказаних положень закону належним чином не перевірив надані банком документи, не перевірив чи є штраф і пеня одним видом цивільно-правової відповідальності, чи можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, та чи свідчать такі обставини про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, стягуючи заборгованість, нотаріус не звернув уваги на безпідставність включення банком до розміру заборгованості штрафу та пені за одне й теж порушення кредитних зобов'язань. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, нотаріус також не звернув уваги, що, додавши у розрахунок заборгованості комісію, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію мені надавалися. При цьому банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Оскільки нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі документів, що свідчать про не безспірність вимог позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доводи представника відповідача про наявність додаткової угоди № 1 до кредитного договору, укладеної сторонами 19 лютого 2018 року (а.с. 86), відповідно до якої сторони погодили суму кредитної заборгованості, яка підлягає сплаті [PERSON] на користь банку та строк погашення такої заборгованості, а також довідки про відсутність у [PERSON] заборгованості перед банком (а.с. 87), що свідчить про відсутність предмету спору, суд відхиляє, оскільки вказане не виключає безпідставність вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved