Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У серпні 2013р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 27.11.2006р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір №11083784000, згідно якого останньому був наданий кредит в розмірі 8303,00 доларів США строком з 27.11.2006р. по 27.11.2013р., зі сплатою 12,00% річних. 08 грудня 2011р. між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», який є правонаступником всіх прав та обов'язків АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимог до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 94604,99грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 946,05 грн. Представник позивача, діюча за довіреністю від 23.06.2014р. в в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 153). Представник відповідача, діюча на підставі договору про надання адвокатських послуг від 16.07.2014р., в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в сумі 983,92 долари США (а.с.99). Крім того, від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на позов, відповідно до яких останній зазначав, що він дійсно 27.11.2006р. він уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір, згідно якого отримав кредит у розмірі 8303,00 долари США з кінцевим строком повернення кредиту до 27.11.2013р. Вказував, що вищевказаний договір ним виконувався, так в 2006-2007рр. загальна сума сплачена за кредитом становить 2620,00 доларів США, в 2008р. - 1027,04 долари США, у 2009р. - 400,00 доларів США, у 2010р. - 393,02 доларів США, у 2011р. - 180,00 доларів США. Відтак загальна сума сплачена на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором становить 4619,08 доларів США, та залишок за кредитом, що підлягав сплаті становив 3683,92 долари США. Після укладання між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами [PERSON], на виконання кредитного договору, почав перераховувати кошти на рахунки ПАТ «Дельта Банк» та за період з 2012-2013рр. сплатив ПАТ «Дельта Банк» 2700,00 доларів США. Кошти за кредитним договором він почав перераховувати ПАТ «Дельта Банк» після отримання від АТ «УкрСиббанк» листа №12-21/23309 від 17.08.2012р. про передання ним своїх прав іншому банку. Таким чином, за підрахунками відповідача, загальна сплачена ним сума за кредитним договором становить 7319,08 доларів США, а відтак залишок за кредитом, що підлягає сплаті становить 983,02 долари США. Зважаючи на зазначене, відповідач визнав позов частково в сумі заборгованості за кредитом 983,02 долари США (а.с.154-156). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 27.11.2006р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір №11083784000 згідно якого останньому був наданий кредит в розмірі 8303,00 доларів США, строком з 27.11.2006р. по 27.11.2013р. зі сплатою 12,00% річних (а.с.6-19). Відповідно до статуту ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «КБ «Дельта», є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.31-34). 08 грудня 2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимог до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 29-30). Згідно з наданим до суду розрахунком від 06.10.2014р. сума заборгованості відповідача за кредитом, станом на 19.12.2011р. складала 6023,43 долари США - заборгованість по тілу кредиту та 3699,23 долари США - заборгованість за відсотками (а.с.157). Судом встановлено, що через неналежне невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №11083784000 від 27.11.2006р., станом на 11.07.2013р. склалася заборгованість відповідача перед ПАТ «Дельта банк» в розмірі 11835,98 доларів США, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку становить 94604,99грн., що складається з: - заборгованості по кредиту - 48145,28грн., - заборгованості за відсотками - 46459,72грн., Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №11083784000 від 27.11.2006р., довідкою-розрахунком від 11.07.2013р. (а.с.21). Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач від належного виконання своїх зобов'язань ухиляється. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином банк, як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин (а.с.22, 23-24). Відповідачем не було надано до суду квитанцій, які б підтверджували належне виконання ним зобов'язань за кредитним договором, як це було передбачено графіком погашення кредиту, яким встановлювалися щомісячні строки та розміри погашення заборгованості та з яким останній був ознайомлений під підпис (а.с.18-20). У зв'язка із неналежним виконанням умов кредитного договору у [PERSON] крім несплаченого тілу кредиту та відсотків за ним виникла прострочена заборгованість за кредитом та відсотками та даний факт не спростовується матеріалами справи. Зважаючи на зазначене, суд вважає, що заперечення відповідача з підрахунками про розмір заборгованості за кредитним договором є безпідставними та не доведеними, оскільки з наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що останній погашав кредит у невідповідності до графіку його погашення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в розмірі 946,05грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved