Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON] Тімура Володимировича, [INFO]; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] Тімура Володимировича, [INFO], у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.08.2015 року до його повноліття. На обгрунтування позову послалась на те, що з жовтня 2012 року вона зустрічалася з відповідачем та проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час їхніх стосунків вона завагітніла та народила сина [PERSON] Тімура Володимировича, [INFO]. Відповідач є батьком дитини, однак відмовився подати в органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства. Тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Знаючи, що дитина потребує постійного піклування та догляду, потребує одягу, предметів, необхідних для немовляти, коштів на утримання сина не надає. Самостійно утримувати дитину їй важко. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на проведення експертизи. Представник відповідача у судовому засіданні позов в частині визнання батьківства визнала, позов у частині стягнення аліментів визнала частково у сумі 700, 00 грн. Пояснила, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання двох дітей, не працює. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Згідно з ч.ч. 1, 2, абз. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 128 СК України (далі СК) за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу (1501-06, 1502-06, 1503-06, 1504-06, 1505-06) України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК при народженні дитини у матері, яка не перебувала у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1\~ст. 126 СК). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхній представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Як видно з копії свідоцтва про народження [PERSON] Тімура Володимировича, [INFO], серії І-СГ № 445682, матірю дитини записана позивач, а батьком [PERSON]. Отже, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК, що було підставою для прийняття позову судом на підставі ч. 4 ст. 128 цього Кодексу. За результатами тесту ДНК (документи є у матеріалах справи), проведеного за клопотанням позивача, результати тесту ДНК показали, що відповідач з ймовірністю 99,99% є біологічним батьком [PERSON] Тімура Володимировича, [INFO]. З цих даних та пояснень сторін, у яких представник відповідача визнала позов у частині визнання батьківства, суд дійшов висновку про доведення батьківства відповідача стосовно [PERSON] Тімура Володимировича, тому його необхідно визнати батьком цієї дитини. Отже, позов у цій частині задовольняється. Відповідно до\~ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу), матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 142 СК діти мають рівні права та обовязки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.11.2015 року відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей у розмірі 700,00 грн. на кожну дитину. Оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання двох дітей по 700,00 грн. на кожну, не працевлаштований, має нерегулярний дохід, погодився сплачувати аліменти в сумі 700,00 грн. щомісячно, виходячи із засади справедливості (ч. 9 ст. 7 СК), суд доходить висновку про необхідність присудження аліментів у сумі 700,00 грн. Відповідно до першого речення ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Тому документально підтверджені понесені позивачем витрати на проведення експертизи у сумі 5000, 00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як зі сторони, не на користь якої ухвалено рішення. Враховуючи часткове задоволення позову,

Outcome: partial