Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . У спірній квартирі крім неї зареєстровані її батьки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач ніколи не проживав у квартирі, витрат по утриманню квартири не несе, його особистих речей в ній немає. Їй стало відомо, що у 2016 році відповідач придбав квартиру в м. Москва Російської Федерації, що підтверджується печаткою про реєстрацію від 26 квітня 2016 року. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 47). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що він просить задовольнити позов та розглядати справу у його відсутність (а.с. 59-60). Зазначено, що він разом з дружиною підтримали відповідача внаслідок його прибуття в м. Київ на лікування та зареєстрували його в квартирі. Відповідач є двоюрідним дядьком [PERSON] . Останній раз він його бачив на весіллі доньки 10 жовтня 2015 року. Жодного разу після цієї дати він не прибував за місцем своєї реєстрації в м. Києві. Представник третьої особи Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 26). Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року (а.с. 55-56). Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 вересня 2017 року (а.с. 57). Інша частина цієї квартири належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частини кожному. У спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с. 38). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивач посилається на те, що відповідач ніколи не проживав у квартирі, витрат по утриманню квартири не несе, його особистих речей в ній немає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на покази свідка та письмові докази. Свідок [PERSON] у суді показав, що він є чоловіком позивача та проживає у квартирі [ADDRESS] з жовтня 2015 року. Відповідача бачив лише у них на весіллі у 2015 році. У квартирі відповідач ніколи не проживав та не приходив в неї. У матеріалах справи мітиться нотаріально завірена заява [PERSON] від 11 лютого 2021 року, з якої вбачається, що у 2013 році в стані тяжкого захворювання [PERSON] приїхав до м. Києва та вона як медик надавала йому медичну допомогу. Таким чином, вона познайомилась з сім`єю позивача. Вона була запрошена на весілля [PERSON] , де був також й [PERSON] . Останній раз вона бачила [PERSON] у січні 2016 року. Більше жодного разу при відвідуванні родини позивача за їх місцем проживання [PERSON] вона не бачила (а.с. 66). З наданого акту про не проживання особи від 03 лютого 2021 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) протягом 5 років (а.с. 63). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 768 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: approved