Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У своєму позові ПАТ «УкрСиббанк» (далі така ж назва, або Банк), з урахуванням уточнених позовних вимог (Т.1, а.с.233) просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], заборгованість за кредитним договором № 11211724000 від 10.09.2007 року у розмірі 169\~677 доларів США 49 центів та судові витрати по справі. У позові вказується, що 10.09.2007 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11211724000 (далі кредитний договір), за умовами якого, останній отримав кредит 80\~198 доларів США, з зобовязаннями повернути кредит у повному обсязі в терміни встановленими графіком погашення кредиту, але не пізніше 06.09.2017, з умовою та правом Банку вимагати дострокового погашення кредиту (п.1.2.2 договору). В порушення умов вказаного договору, [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 12.04.2017, його борг перед ПАТ «УкрСиббанк» становить 169\~677,49 доларів США, з яких 69 494 доларів США заборгованість за кредитом та 100\~183,49 доларів США заборгованість за відсотками. 17.03.2010, за № 132/11-280, на адресу [PERSON] направлено рекомендованим листом вимогу щодо погашення простроченої заборгованості та виконання її на 41 календарний день. Вимога отримана відповідачем 22.03.2010, однак заборгованість погашена не була. В забезпечення виконання кредитного договору 10.09.2007 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 11211724000, за яким поручитель зобовязався перед Банком відповідати за виконанням [PERSON] усіх зобовязань за кредитним договором (п.1.3). 17.03.2010, за № 132/11-279, на адресу [PERSON] направлено рекомендованим листом вимогу щодо погашення простроченої заборгованості та виконання її на 10 робочий день. Вимога вручена [PERSON] особисто 26.03.2010, однак заборгованість погашена не була. Відповідачі ухиляються від взятих на себе зобовязань перед Банком, існуюча заборгованість не погашена (Т.1 а.с.1-3). [PERSON] у зустрічному позові просить визнати припиненою поруку за Договором поруки № 139838 укладеним 10.09.2007 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України, у звязку зі зміною (збільшення обсягу відповідальності) зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 11211724000 від 10.09.2017. У позові вказує, що 10.09.2007 між ПАТ «УкрСиибанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, а згодом в лютому 2009, було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно яких, без її згоди, збільшився обсяг відповідальності поручителя, зокрема відсоткової ставки в два рази, місячного платежу по тілу кредиту з 669 до 757 доларів США (Т.2, а.с.29, 74). [PERSON] в зустрічному позові просить визнання неправомірними дії Банку відносно збільшення відсоткової ставки за кредитним договором до 24,80% річних та зобовязати Банк здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором згідно початкової ставки у розмірі 12.40 % річних. У позові вказує, що п.1.3.1 кредитного договору за користування кредитним коштами протягом перших 30 календарних днів, з дня видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12.40% річних. П. 5.2 кредитного договору передбачено право Банку змінювати розмір процентної ставки в сторону збільшення, за певних умов. Банк, в порушення умов кредитного договору, не повідомив про збільшення розміру процентної ставки, відповідно до процедури зазначеної у п.5.2 кредитного договору, і без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною, що передбачено також ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (Т.2 а.с.133). Під час розгляду справи представник банку позов підтримав, зустрічні не визнав. Представник [PERSON] первісний позов заперечувала, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] підтримала. Представник [PERSON] первісний позов заперечувала, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] підтримала. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.09.2007 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11211724000 , за умовами якого, останній отримав кредит 80\~198 доларів США (Т.1 а.с.811). Строки кредитування передбачені п.1.2 розділу І кредитного договору, плата за кредит п.1.3 цього ж розділу. Розділом 5 кредитного договору встановлено порядок зміни процентної ставки, і зокрема в п.п. «а» п.5.2 зазначено, що відповідно до законодавства України, зокрема ст. 651 ЦК України, сторони погодили, що Банк згідно умов пункту 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема неналежного виконання умов цього Договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором. В забезпечення виконання кредитного договору 10.09.2007 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 139838, за яким поручитель зобовязався перед Банком відповідати за виконанням [PERSON] усіх зобовязань за кредитним договором (п.1.3) (Т.1 а.с.13). Порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку передбачено розділом 6 кредитного договору. П.2.2 Договору поруки передбачено порядок та умови предявлення вимог до поручителя, у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором. У звязку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору, Банком, відповідно до розділу 6 кредитного договору, п.2.2 Договору поруки, на адресу відповідачів (позичальника та поручителя) направлені вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, які залишені останніми поза увагою (Т.1, а.с.15-16). Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 12.04.2017, утворилась заборгованість яка, за розрахунком позивача становить 169\~677,49 доларів США, з яких 69 494 доларів США заборгованість за кредитом та 100\~183,49 доларів США заборгованість за відсотками (Т.1, а.с.234 244). Розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов кредитного договору, а тому суд приймає його до уваги. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.\~ До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.\~ Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: 1) підвищення суми кредиту або розміру процентів, пені, штрафів, тощо; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; 5) включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів, тощо\~(відповідна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі\~\~№ 6-701цс15\~, від 23.12.2014\~\~№ 3-196гс14\~, від 20.02.2013\~\~№ 6-172цс12\~, від 21.05.2012\~№ 6-18цс11\~, від 10.10.2012\~\~№ 6-112цс12\~).\~ Тобто закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя,\~а не зі зміною будь-яких умов основного договору.\~ Отже,\~на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається\~і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.\~ Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі\~№ 6-3176цс15\~\~та від 20 квітня 2016 року у справі\~№ 6-2662цс15\~.\~ Як зазначалось вище, Розділом 5 кредитного договору встановлено порядок та умови зміни Банком процентної ставки, в сторону збільшення. П.1.1 Договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед Банком що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Таким чином, Додаткова угода № 1, яка за своїми умовами є невідємною частиною кредитного договору, відповідно до якої кредитний договір доповнений п.5.2 новим абзацом, та в подальшому Додаткова угода № 2 до кредитного договору, якою додаток № 1 до кредитного договору викладено у новій редакції, охоплюється умовами кредитного договору (п.5.2 кредитного договору та п.1.1 Договору поруки) за якими Банку належить право зміни Банком процентної ставки, в сторону збільшення, внаслідок чого підстави вважати, що додаткові угоди (№1 та №2) призводять до збільшення обсягу відповідальності поручителя, відсутні. Відтак, зустрічний позов [PERSON] щодо визнання договору поруки припиненим єбезпідставним, і в його задоволенні слід відмовити. Отже, [PERSON] залишається солідарним боржником, доки обовязок позичальника за кредитним договором не буде виконаний. \~ Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.12.2013, яке набрало законної сили 13.03.2015, задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно та звернуто стягнення на квартиру за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул. Кононенко Х.[ADDRESS] для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» що виникли з кредитного договору № 11211724000 (цього ж кредитного договору). Зазначеним судовим рішенням, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, встановлені беззаперечні для даної справи обставини наявності кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором та його розрахунку. Доводи [PERSON] що, Банк не маж жодного права збільшувати процентну ставки спростовується вищенаведеними висновками щодо п.5.2 кредитного договору, і не потребують додаткового обґрунтування. Крім цього, підстав вважати неналежними та недопустимим доказами факту отримання [PERSON] кредитних коштів, оскільки на виконання ухвали суду в даній справі від 15.02.2018 року Банком не надано таких документів, у суду не має, відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, якою встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки щодо належності витребуваних доказів викладені в ухвалі від 16.04.2018 про відмову у задоволення заяви [PERSON] про залишення позову ПАТ «УкрСиббанк» без розгляду. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON]. Враховуючи те, що [PERSON] порушив зобовязання перед банком, яке забезпечене порукою поручителя [PERSON] суд вважає за необхідне стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь банку кредитну заборгованість. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягаю стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 553, 559 ЦК України,

Outcome: dismissed