Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У серпні 2017р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 01 вересня 2014р. він уклав з відповідачем договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 7200,00 доларів США, які позичальник зобовязувався повернути до 14 вересня 2014 року. На підтвердження договору позики, відповідач надав боргову розписку від 01 вересня 2014 року. В порушення умов договору позики, відповідач суму позики у розмірі 7200,00 доларів США, в момент предявлення усної вимоги вчасно не повернув і почав ухилятися від виконання зобовязань. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання за договором позики не виконав, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу в розмірі 183672,00, та судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 1836,00 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі (а.с.33). Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.34-37). Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділами 1 та 3 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 01 вересня 2014р. [PERSON] уклав з відповідачем договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 7200,00 доларів США, які позичальник зобовязувався повернути до 14 вересня 2014 року, що підтверджується належним чином засвідченою копією розписки від 14 вересня 2014 року (а.с.4). Позивач свої зобовязання за договором позики виконав та передав відповідачу у борг кошти в сумі 7200,00 доларів США. Судом встановлено, що сума боргу становить 7200,00 доларів США, які на даний час відповідачем не повернуті та від виконання зобовязань за договором позики він ухиляється. Строк повернення відповідачем коштів за договором позики за вимогою позивача, настав 14 вересня 2014 року. Будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобовязань, згідно умов договору, та які передбачені ст.545 ЦК України, матеріали справи не містять. Розписку від 14 вересня 2014 року з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі. Крім того, наявність розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобовязань з боку відповідача. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів у сумі 7200,00 доларів США, а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернено у встановлений договором термін, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума боргу в розмірі 7200,00 доларів США. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Отже, сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача, обчислюється у гривнях за курсом НБУ, що на день звернення до суду складає 183672,00 грн. Оскільки позивач на день винесення рішення не збільшував позовні вимоги, то суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Відповідачем до суду не було надано жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості та судових витрат підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 1836 ,73грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду, та підлягають до стягнення з відповідача (а.с.1).

Outcome: approved