Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 15 січня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння. Сторони мають різні погляди на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства, а також щодо виховання дитини позивача [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні родини. Спільне господарство не ведуть з червня 2016 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2017 року, з цього часу проживають окремо. Вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та є неможливим. Спір про поділ спільного майна відсутній. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.\~\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №158460, виданим 15 січня 2010 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства, а також щодо виховання дитини позивача. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2017 року, з цього часу проживають окремо. Спільне господарство не ведуть з червня 2016 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved