Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товаритва з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія АвтоФінанс (далі- ТОВ Лізингова компаніяАвтоФінанс) про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. В обгрунтування своїх вимог зазначав, що 16 вересня 2014 року між ТОВ Лізингова компаніяАвтоФінанс і ним укладено угоду з метою придбання трактора МТЗ892, вартістю 250 000 грн. (далі-Угода). На виконання умов указаної Угоди він сплатив 25 000 грн., однак трактор не отримав. Посилаючись на те, що зазначена Угода не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України Про захист прав споживачів, якою забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману, зокрема, є односторонньою, оскільки передбачає лише права ТОВ Лізингова компаніяАвтоФінанс без будь-яких обовязків, а відповідальність за невиконання договору несе виключно учасник програми, права якого носять декларативний характер, відповідачем порушено його права щодо надання інформації про хід виконання цього договору, позивач просив визнати Угоду, укладену між ним і ТОВ Лізингова компаніяАвтоФінанс, недійсною та стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. Представник відповідача з позовними вимогами не згідний, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки угода, укладена з позивачем відповідає вимогам чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року між ТОВ Лізингова компаніяАвтоФінанс і [PERSON] укладено Угоду, предметом якої є надання учаснику програми фінансових послуг, спрямованих на придбання трактора в групах. Згідно з додатком №1 до зазначеної Угоди [PERSON] отримав право на придбання трактора марки МТЗ 892, вартістю 250 000 грн. Статтею 3 Угоди передбачено зобовязання відповідача щодо організації та створення умов для придбання тракторів, здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі трактора учаснику. Відповідно до ст. 3.2.1. Угоди до отримання предмету лізингу позивач зобовязаний сплатити передбачений Угодою перший лізинговий платіж, що передбачений також Додатком №1 до Угоди. На виконання умов Угоди на час виникнення спору сплачено 25 000 грн. (комісія за організацію). Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п.7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України Про захист справ споживачів, забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України забороняється як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатацію або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України Про захист прав споживачів закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введені в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. З аналізу ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та /або послуг. Угоди системи ТОВ Лізингова компаніяАвтоФінанс - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг з адміністрування системи придбання тракторів, автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сфрмованій групі надається порядковий номер, , кожному учаснику системи-порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання трактора здійснюється в порядку, передбаченою Угодою, і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Отже, отримання кожним споживачем трактора здійснюється виключно відповідно, здійсених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття пірамідальна схема та Придбання товарів у групах. Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Позивач твердив, що відповідач ввів його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару за відсутності залучення власних коштів відповідача. Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їхіснування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди [PERSON] отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ Лізингова компаніяАвтоФінанс. Відповідно до Угоди підписання цієї угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то у стягненні судових витрат слід відмовити.

Outcome: dismissed