overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2005 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 8-9) Заявники звернулись до суду з позовом, в якому просять розірвати шлюб нім ними, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбне життя у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя та побут. Встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, спору про майно не мають. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 28.01.2015 року заявниками було укладено нотаріально посвідчений договір реалізації батьківських прав, визначення місця проживання дітей та сплату аліментів на дітей. (а.с. 10) Сторони в судове засідання не з'явились, проте надали суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутність та задовольнити заяву у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, про поновлення шлюбу після його розірвання, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з частиною 3 ст. 109 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, враховуючи виконання заявниками вимог т.. 109 СК України, а також те, що це дійсна воля подружжя, права жодної із сторін, включаючи неповнолітніх дітей не будуть порушені, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася та не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON], як власник 149 шт. іменних відсоткових облігацій ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» номінальною вартістю одного цінного паперу - 1000 грн. звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку номінальної вартості облігацій в сумі 149 000 грн., а також боргу зі сплати відсоткового доходу в сумі 37 148 грн. 68 коп. та понесених судових витрат. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ», Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» на користь позивача 186 148 грн. 68 коп. заборгованості та по 930 грн. 75 коп. судового збору з кожного відповідача. У серпні 2015 року представник ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» - Фрідман Д.А. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі вказуючи, що суд приймаючи рішення про стягнення відсоткового доходу на користь фізичної особи [PERSON] жодним чином не висвітлив питання справляння податку на дохід фізичних осіб та військового збору. Заявник в судове засідання не з»явився, повідомлявся про час та місце судового засідання належним чином. Його неявка не перешкоджає розглядові зазначеного питання, з огляду на положення ч. 3 ст. 220 ЦПК України. [PERSON] в судовому засіданні заперечив наявність підстав для ухвалення додаткового рішення, більше того акцентував увагу суду на тому, що фізична особа - [PERSON], який фігурує в заяві представника ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» - Фрідмана Д.А., не є та не був стороною у даній справі. Заслухавши [PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення , якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З матеріалів справи та змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2015 року вбачається, що рішення є повним і вирішує усі заявлені позовні вимоги та усі питання пов»язані із розглядом спору. Твердження заявника про те, що в рішенні суду не висвітлено питання справляння податків з суми відсоткового доходу [PERSON], спростовується матеріалами справи з огляду на те, що останній не був стороною спору. За таких обставин суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У січні 2015 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, а в лютому 2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2015 року за заявою [PERSON] накладено арешт на нежитлове приміщення [ADDRESS]; машиномісце [ADDRESS]; машиномісце [ADDRESS] - зареєстровані на праві власності за [PERSON] 22.04.2015 року за заявою представника [PERSON] первісний позов залишено без розгляду, а 15.07.2015 року за зустрічним позовом винесено рішення. При розгляді справи по суті сторонами подано заяву про скасування заходів забезпечення позову з огляду на залишення первісної позовної заяви без розгляду і відсутності необхідності забезпечення позову. В судовому засіданні сторони підтримали подану заяву. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зі змісту вказаної статті вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Судом встановлено, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2015 року саме за ініціативою представника [PERSON] його позов залишено без розгляду. У відповідності до ст. 154 ЦПК України, крім іншого, якщо позовну заяву було залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Таким чином, законодавець не виключає можливості постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову до набрання судовим рішенням законної сили. Враховуючи те, що частина вимог сторін залишена без розгляду, а в решті ухвалено рішення по суті вимог, вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У січні 2015 року державний виконавець звернувся до суду зі заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що оригінал виконавчого листа по справі № 2-596/10 про стягнення з ТОВ «Дефо», [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору, перебував на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві та був втрачений при передачі від одного виконавця до іншого. Заявник у судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник стягувача у судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти існування заборгованості перед банком, планує вжити усіх заходів для її погашення. ТОВ «Дефо» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа слід задовольнити з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2010 року стягнуто з ТОВ «Дефо» та [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом з відсотками та пенею у розмірі 4277679,14 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн. Рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 травня 2010 року. Судом встановлено, що Оболонським районним судом міста Києва 01 липня 2010 року було видано виконавчі листи у справі № 2-596/2010, однак в подальшому виконавчий лист був втрачений при передачі від одного державного виконавця до іншого. Відповідно до ч.1 ст.370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У січні 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позові зазначає, що 28 вересня 1996 року між вищезазначеними сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом №118. Від сумісного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], який народився [INFO] року та доньку [PERSON], яка народилась [INFO] року. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. До початку грудня 2014 року сторони проживали разом, вели спільне господарство та утримували дітей. На теперішній час відповідач відмовляє у наданні матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка працює економістом в ПАТ «ЗЗРК» та отримує середню заробітну плату в розмірі 9000 грн. на місяць. Відповідач працює на посаді прохідника на шахті «Прохіднича» у ПАТ «ЗЗРК» де отримує середню заробітну плату у розмірі 12000 грн. та може надавати матеріальну допомогу дітям. [PERSON] звернулась до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) до їх повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не з'явилися, але надали суду заяви із клопотаннями розгляду справи без їхньої участі. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Сторони від сумісного шлюбу, зареєстрованого 28 вересня 1996 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом №118, мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], який народився [INFO] року та доньку [PERSON], яка народилась [INFO] року. Діти знаходиться на утриманні позивачки, відповідач допомоги на утримання дітей не надає, тому суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, вважає необхідним стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У січні 2015 року до Василівського районного суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] Позивачка у позові зазначає, що 09 листопада 1995 року вищезазначені сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Токмака Запорізької області за актовим записом №278. Від сумісного шлюбу мають доньку - [PERSON], яка народилася [INFO] року. 18 вересня 2001 року Токмацьким відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції шлюб між сторонами був розірваний. З 01 вересня 2014 року на бюджетній формі навчання [PERSON] навчається у Бердянському державному педагогічному університеті за спеціалізацією корекційна освіта (логопедія). Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2018 року. Відповідач [PERSON] на утримання доньки [PERSON] матеріальної допомоги не надає, а [PERSON] не в змозі самостійно утримувати дитину, у зв'язку з тим, що необхідні кошти на проїзд доньки до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Тому, [PERSON] просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання повнолітньої доньки аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку до досягнення останньою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої доньки аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку до 30 червня 2018 року, тобто, до закінчення навчання [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] не заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 09 листопада 1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Токмака Запорізької області за актовим записом №278. Від сумісного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], яка народилася [INFO] року. 18 вересня 2001 року Токмацьким відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції шлюб між сторонами був розірваний. З 01 вересня 2014 року на бюджетній формі навчання [PERSON] навчається у Бердянському Державному педагогічному університеті за спеціалізацією корекційна освіта (логопедія). Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2018 року, що підтверджується довідкою №584/14 від 29 серпня 2014 року Бердянського державного педагогічного університету. Відповідач [PERSON] допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає, тому суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, вважає необхідним стягнути кошти на користь [PERSON], на утримання доньки - [PERSON], [INFO], яка навчається у Бердянському державному педагогічному університеті на бюджетній формі навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму щомісяця до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року, стягнення почати з 06 січня 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У січні 2015 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява [PERSON], якою вона просить визнати [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства, недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши заявницю опікуном. Вказуючи на те, що внаслідок психічного захворювання [PERSON], яка є інвалідом другої групи в зв'язку із психічним розладом здоров'я, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто є недієздатною та потребує опіки. [PERSON], будучи належно повідомленою про день, час та місце слухання справи, 21 квітня 2015 року надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити (а.с. 31). Представник органу опіки та піклування Крушинської сільської ради до суду не з'явився, але письмовою заявою від 21 квітня 2015 року просить справу слухати без його участі, при вирішенні питання покладається на думку суду (а.с. 32). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що, згідно довідки серії КИО-І № 133766 виданої 09 листопада 2001 року комісією міжрайонної психіатричної медичної соціальної експертизи, [PERSON], [INFO], встановлено другу групу інвалідності з дитинства довічно (а.с. 4). Згідно медичного висновку № 7, наданого 03 листопада 2009 року Київською обласною психіатричною лікарнею № 1, [PERSON] хворіє психічним захворюванням (а.с. 5). Рішенням № 78 органу опіки та піклування при виконкомі Крушинської сільської ради Васильківського району від 27 жовтня 2005 року піклувальником над недієздатною [PERSON], [INFO], жителькою [ADDRESS], призначено [PERSON], що також підтверджено протоколом № 2 органу опіки та піклування виконавчого комітету Крушинської сільської ради від 29 січня 2015 року (а.с. 6, 18). За актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 66ц відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз від 26 лютого 2015 року, [PERSON] страждає на стійке хронічне психічне захворювання - шизофренія, параноїдна форма. За своїм психічним станом [PERSON] розуміти характер і значення своїх дій та керувати ними не може (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 241 ЦПК України встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання її недієздатноюта встановлення над нею опіки, шляхом призначення її опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У січні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 12.03.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони поживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є постійні сімейні сварки та відсутність взаєморозуміння; різні погляди на життя. Вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. На підставі викладеного позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON] . У судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, на адресу надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, вважала його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, про що написала власноруч заяву. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружилися 12 березня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 137: місцем реєстрації шлюбу є Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-[NUMBER] Шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені з липня 2012 року. Причиною розпаду сім'ї є постійні сімейні сварки та відсутність взаєморозуміння; різні погляди на життя; спільне господарство сторонами не ведеться; проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У січні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 19 вересня 1981 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають дітей, які є вже повнолітніми. Позивач та відповідач спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є постійні сімейні сварки та відсутність взаєморозуміння; різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. На підставі викладеного позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти його задоволення не заперечував, вважав його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, про що написав власноруч заяву. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] одружилися 19 вересня 1981 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений актовий запис за № 19; місцем реєстрації шлюбу є Павловська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Шлюбні відносини сторони фактично припинили. Причиною розпаду сім'ї є постійні сімейні сварки та відсутність взаєморозуміння; різні погляди на життя; спільне господарство сторонами не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved