Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позов мотивований тим, що позивач являється власником садиби за адресою вул..Петефі, 22 а, м.Мукачево, Закарпатська область, яка розташована на земельній ділянці площею 0,306 га. У жовтні 2014 року за його відсутності на території його садиби посадовими особами Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» самовільно встановлено газопровід з метою газопостачання садиби за адресою : вул..Петефі,20 в м.Мукачево Закарпатської області. Садиба та належна до неї земельна ділянка перейшла до позивача шляхом купівлі її у вересні 2013 року.. На той час такого газопроводу на ній розміщено не було, відомостей про обтяження в реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні. Позивач неодноразово в письмовій формі звертався до відповідача з вимогами усунути перешкоди у користуванні майном шляхом демонтажу незаконно зведеного газопроводу, однак у відповідь отримував негативні відповіді. У звязку з цим просив усунути перешкоди у користуванні присадибною земельною ділянкою що знаходиться за адресою вул..Петефі, буд.22 а, м.Мукачево шляхом зобовязання Відповідача демонтувати гілку газопроводу. 09.10.2018 року на адресу суду представником відповідача ПАТ «Закарпатгаз» надіслано відзив на позовну заяву та заяву про застосування позовної давності, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначав, що газифікацію будинку №20 по вул..Петефі в м.Мукачево було проведено ще в 1979 році. Що підтверджується актом на пуск газу від 15.05.1977 року. Окрім того, як вбачається із картки даного абонента, останні дії повязані із газопостачанням зазначеного будинку здійснені у 2010 році, а саме тоді встановлено газовий лічильник. В заяві про застосування строку позовної давності до даного спору відповідач зазначав що даний позов підпадає під дію загального строку позовної давності відповідно до ст..257 ЦК України і така підлягає застосуванню. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, пояснивши, що наявність газової труби на території його садиби завдає значних труднощів та внаслідок цього він позбавлений можливості ефективно користуватися своїм правом власності, висаджувати фруктові дерева та будувати споруди. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, при цьому, просив задовольнити заяву про застосування строку позовної давності, наголосивши, що позивачем пропущено строк позовної давності, адже при купівлі житлового будинку у 2013 році дана газова труба була наявна, і з того моменту слід рахувати початок строку позовної давності. Окрім того зазначав, що власником даного газопроводу являється [PERSON] і ПАТ «Закарпатгаз» не являється належним відповідачем, якого слід зобовязати на демонтаж даного газопроводу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася про день та час слухання справи судом повідомлялася належним чином, причину неявки суду невідомі Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] і витребувано виконавчо-технічну документацію по газифікації садиби за адресою: вул..Петефі, буд.20 в м.Мукачево та акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін по вищезазначеній садибі. Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2013 року [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2013 року земельна ділянка за адресою м.Мукачево вулиця Петефі, 22 а, Закарпатська область. Листом від 05.03.2018 року ПАТ «Закарпатгаз» щодо розгляду скарги [PERSON] було повідомлено, що будинок №20 по вул..Петефі в м.Мукачево газифіковано згідно виконавчо-технічної документації та з дотриманням вимог діючого на момент газифікації законодавства. (а.с.4) Згідно фото таблиці доданої позивачем до матеріалів позовної заяви через його земельну ділянку проходить газопровід до будинку [PERSON]М.(а.с.9). Дану обставину сторони в судовому засіданні не заперечували. Відповідач [PERSON] є власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки за адресою по вул..Петефі №20 м.Мукачево. Згідно картки абонента №3102038 в належний відповідачеві жилий будинок постачається природний газ (а.с.30) Відповідно до виконавчо-технічної документації по газифікації житлових будинків, громадських будівель і комунально побутових обєктів по якому здійснюється газопостачання до житлового будинку по вул..Петефі №20, його було проведено та прийнято в експлуатацію в 1977 році за замовленням колишнього власника домоволодіння за адресою по вул.Петефі №20 [PERSON] (а.с.58-63). В судовому засідання [PERSON] допитаний в якості свідка показав, що у 2013 році набув право власності на житловий будинок разом з земельною ділянкою. У 2014 році без його згоди за відсутності будь якого договору з ним на його земельній ділянці невідомі особи змонтували газопровід до садиби, яка знаходиться по вул..Петефі,20. Газопровід є зовнішнім і проходить через його земельну ділянку. З виконавчої технічної документації на газопровід, акту прийняття газопроводу в експлуатацію вбачається, що будівництво розпочато 10.01.1977 року і введено 14.01.1977 року. Якихось інших змін чи доповнень виконавчо-технічна документація не містить. Проведення будівництва газопроводу в 1977 році, зважаючи на законні обставини, за яких він був проведений по ділянці, яка зараз належить позивачу, за відсутності доказів зі сторони позивача про порушення його прав відповідачем, не можна визнати підставою для зобовязання останнього до усунення порушення прав позивача. А тому твердження щодо відсутності згоди позивача як власника садиби на прокладення газопроводу є необґрунтованим, оскільки таке не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч.1 ст.4 ЦПК України) Стаття 321 ЦК України\~закріплює принцип непорушності права власності, вказуючи, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу, частина перша\~статті 391 ЦК України\~передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка, відповідно до\~ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Як зазначено в п.п. 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 7 лютого 2014 року № 5 позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає до задоволення і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як передбачено ч. 5\~ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно зі\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 76 - 81ЦПК України. Частиною 1 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Звертаючись до суду до ПАТ «Закарпатгаз» з позовною заявою з приводу усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою , позивач посилався на те, що неодноразово звертався до відповідача про усунення перешкод шляхом демонтажу незаконно зведеного газопроводу, оскільки такий заважає йому користуватися земельною ділянкою шляхом висаджування фруктових дерев і кущів, проїзду по ній транспортом, однак доказів цього ним не було подано, а також будівництва в подальшому споруд. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставою для цивільно-правової відповідальності є правопорушення, що складається з складових елементів: порушення права іншої особи, протиправне діяння особи, яким порушене право іншої особи, причинний звязок між ними, а також вина особи, яка порушила право іншої особи. Матеріали справи не містить доказів на підтвердження доводів позивача щодо наявності правових підстав для зобовязання відповідача до відключення газопроводу від місця його підключення до магістрального газопроводу, демонтажу газопроводу. Також, ПАТ «Закарпатгаз» не є власником або балансоутримувачем газопроводу - вводу до будинку по вул..Петефі, 20 в м.Мукачево. А тому не має права без дозволу власника газопроводу вчиняти будь-які дії з майном. Заяви від [PERSON] до ПАТ «Закарпатгаз» про переніс, демонтаж та реконструкцію газопроводу-вводу не надходило. Позивачем не надано доказів, що саме діями ПАТ «Закарпатгаз» порушено права та законні інтереси позивача. А також не надано будь-якого доказу, який би підтверджував неможливість користуватися земельною ділянкою у зв'язку з наявністю газопроводу. Заява представника відповідача ПАТ «Закарпатгаз» щодо застосування строку позовної давності відхиляється судом, адже як зазначено у п. 36 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», за змістом\~статті 391\~ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed