Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] предявила позов до Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України, в якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просила стягнути з нього недоотриману [PERSON], яка померла 20.11.2012, пенсію, що присуджена останній відповідною постановою суду. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем на виконання постанови Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у жовтні 2011 року нараховано [PERSON] недоотриману пенсію у сумі у розмірі 15246 грн 66 коп. Але ці кошти їй не було виплачено за життя. Тож [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] має право на отримання вказаних коштів, проте відповідач відмовив у їх виплаті. Оскаржуваним рішенням позов задоволено. В апеляційній скарзі Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] Її доводи зводяться до того, що відповідачем не заперечується право позивача на отримання спірних коштів, проте він не має можливості їх виплатити, так як розпорядником коштів, що надходять відповідачеві на виплату пенсій, є Пенсійний фонд України, а останній по цей час не перерахував відповідачеві кошти для виплати позивачеві недоотриманої [PERSON] пенсії. Крім того, Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України не може спрямовувати отримані від Пенсійного фонду України кошти на витрати не за їх цільовим призначенням. У запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просила відмовити у її задоволенні. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що відповідач незаконно не виплачує позивачеві спадкоємцеві [PERSON] недоотриману останньою пенсію у розмірі 15246 грн 66 коп., що стягнута на користь [PERSON] відповідною постановою суду, та що посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання покладеного на нього згаданою постановою суду зобовязання не може бути підставою для відмови позивачу у захисті його порушеного права. З таким висновком не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Постановою Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у справі № 2518/2-а-3259/11 за позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі про визнання незаконним дій останнього та зобовязання здійснити перерахунок додаткової пенсії та доплати до неї, яка набрала законної сили 25.04.2013, зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі перерахувати та виплати [PERSON] додаткову пенсію у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за виключення виплачених сум за вказаний період, та доплату до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого законами про Державний бюджет України на відповідний рік та про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, за виключенням виплачених сум за вказаний період (копія згаданої постанови на арк. 9). У листі Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 15.08.2017 № 108/09/Б-20, направленого представникові [PERSON], повідомляється, що на виконання вищевказаної постанови суду управління нарахувало, але не виплатило [PERSON] 15246 грн 66 коп. (арк. 8). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2017, що видане державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-675, [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] недоотриману останньою пенсію в розмірі 15246 грн 66 коп. (копія даного свідоцтва на арк. 6). Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області листом № 17-09/563/4458 від 21.09.2017 повідомило суд про те, що станом на 20.09.2017 Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області постанова Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у справі № 2518/2-а-3259/11 до Головного управління державної казначейської служби України у Чернігівській області на виконання не передавалася (арк. 36). Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України у своїх запереченнях на позов зазначило, що йому не перераховано кошти з бюджету Пенсійного фонду України для фінансування виплат, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, за рахунок яких мають бути виплачені спірні кошти позивачеві (арк. 22, зворот). Позивач не висунула ніяких заперечень проти даних тверджень відповідача. Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Постанова Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у справі № 2518/2-а-3259/11 Ріпкинським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України не виконана у звязку з відсутністю відповідного фінансування з бюджету Пенсійного фонду України. Згідно з п. п. 1, 2 розділу ІІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.05.2014 № 8-1 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 879/16913), Пенсійний фонд організовує і контролює виконання бюджету, координує роботу учасників бюджетного процесу, а головні та районні управління забезпечують виконання бюджетів, планів доходів і видатків, цільове й ефективне витрачання коштів. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з наступними змінами, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. На виконання даної норми Закону розроблено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. Згідно з пунктом 3 цього Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що до Головного управління державної казначейської служби України у Чернігівській області Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області постанова Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 на виконання не передавалася. Оскільки Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України не може виконати постанову суду від 01.06.2011 через відсутність фінансування з бюджету, то в силу ч. ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та згаданого Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені за рахунок Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України. Таким чином, оскаржуване рішення судом І інстанції винесено з порушенням наведених вище норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже воно підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: dismissed