Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Міністерство внутрішніх справ України про визнання удаваним правочином довіреність від 07.07.2011 року видану в порядку передоручення [PERSON] на підставі довіреності [PERSON] від 02.07.2011 року на розпорядження автомобілем Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER], який, начебто, вчинено сторонами для приховування правочину купівлі-продажу вказаного автомобіля та застосувати до нього правила купівлі-продажу транспортного засобу. Також, просив визнати за позивачем право власності на автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER]. В обґрунтування позову вказував, що з метою економії часу та грошових коштів вирішив оформити купівлю-продаж спірного автомобіля не шляхом укладання відповідного договору, а шляхом оформлення на себе довіреності на розпорядження транспортним засобом. За твердженням позивача 07.07.2011 року за попередньою домовленістю із власником транспортного засобу - [PERSON] відбулось відчуження автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] шляхом оформлення уповноваженим представником відповідача - [PERSON] довіреності в порядку передоручення, якою уповноважено [PERSON] на право керування та розпорядження спірним автомобілем терміном до 02.07.2014 року. В цей же день [PERSON] сплатив за придбаний автомобіль іншому уповноваженому представнику відповідача - [PERSON] 55 000 доларів США, при цьому не вимагав розписки або іншого підтверджуючого документу про передачу коштів. Маючи намір продати вказаний автомобіль [PERSON] 28.10.2011 року зняв автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] з обліку для реалізації, при цьому, згодом дізнався, що на час зняття транспортного засобу з обліку та його реєстрації за [PERSON], попереднім власником спірного автомобіля - [PERSON] припинено дію довіреності, якою уповноважено [PERSON] розпоряджатися вказаним транспортним засобом, а отже, і припинено дію довіреності, виданої у порядку передоручення, якою було уповноважено [PERSON] на право керування та розпорядження спірним автомобілем. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2013 року, яка набула законної сили, задоволено позов [PERSON] та визнано неправомірними дії УДАІ ГУ МВС України в м. Києві щодо зняття 28.10.2011 року з обліку для реалізації автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER], при цьому зобов»язано УДАІ ГУ МВС України в м. Києві скасувати зняття з обліку даного автомобіля і скасувати реєстрацію цього транспортного засобу за [PERSON]. Позивач вважає, що [PERSON] вчинила вказані дії щодо скасування довіреності, заяви про викрадення та оголошення в розшук автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER], подала позов про визнання неправомірними дій УДАІ ГУ МВС України в м. Києві у зв»язку із тим, що їй начебто не було передано кошти за проданий автомобіль уповноваженим представником, хоча за його твердженням остання отримала 55 000 доларів США. Таким чином, за твердженням [PERSON] 07.07.2011 року між ним та [PERSON] насправді був вчинений правочин купівлі-продажу транспортного засобу Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] який був прихований сторонами під видом довіреності. З огляду на зазначене, [PERSON] просив про задоволення позовних вимог. Представник позивача, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві. Представник [PERSON] проти позову заперечила вказуючи, що позовні вимоги є безпідставними. Представник Міністерства внутрішніх справ України проти позову заперечив та подав відповідні письмові пояснення з приводу позову. Вислухавши пояснення представника позивача, представника [PERSON] і [PERSON], представника відповідача та представника Міністерства внутрішніх справ України, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. 02.07.2011 року [PERSON] видано на ім»я [PERSON] та [PERSON] довіреність котрою надано право останнім від імені довірителя вчиняти правочини щодо експлуатації, розпорядження та відчуження належного [PERSON] автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] строком до 02.07.2014 року. На підставі заяви [PERSON] від 30.08.2011 року нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вніс до Єдиного реєстру довіреностей реєстраційний запис про припинення дії довіреності від 02.07.2011 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2011 року [PERSON] в порядку передоручення видав та оформив генеральну довіреність про право розпоряджатися належним [PERSON] автомобілем Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] на [PERSON]. При цьому, [PERSON] 28.10.2011 року діючи від імені власника транспортного засобу в порядку передоручення на підставі довіреності яка насправді 30.08.2011 року вже була відкликана зняв автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] з обліку для його подальшої реалізації. Згідно листа Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві від 12.06.2012 року №10/Т-10576 автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] було знято з обліку для реалізації на підставі довіреності ВРЛ 977961 від 07.07.2011 року та 23.11.2011 року зареєстровано за іншою особою [PERSON] під д/н [NUMBER]. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 17.10.2013 року, у справі за позовом [PERSON] до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві визнано неправомірними дії УДАІ ГУ МВС України в м. Києві щодо зняття 28.10.2011 року з обліку для реалізації автомобіля марки Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER], при цьому зобов»язано УДАІ ГУ МВС України в м. Києві скасувати зняття з обліку автомобіля марки Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] та зобов»язано УДАІ ГУ МВС України в м. Києві скасувати реєстрацію автомобіля марки Mercedes - Benz «ML» д/н [NUMBER] проведену 23.11.2011 року на ім»я [PERSON]. Таким чином, судовим рішенням в адміністративній справі встановлено і не підлягає додатковому доказуванню неправомірність дій щодо зняття 28.10.2011 року з обліку автомобіля Mercedes - Benz «ML» за заявою особи, яка діяла на підставі скасованої довіреності. У відповідності до ч.3 ст. 244 ЦК України, довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Зі змісту Глави 17 ЦК України «Представництво», представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов»язана або має вчинити правочини від імені другої сторони, яку вона представляє, при цьому видача доручення не є правочином щодо відчуження майна. Таким чином, твердження представника позивача про оформлення купівлі-продажу автомобіля усною угодою, що підтверджується довіреністю не відповідає вимогам законодавства. Перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери визначений Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Представник позивача акцентує увагу суду на розписці від імені [PERSON] за якою останній 02.07.2011 року начебто продав автомобіль Mercedes - Benz «ML» [PERSON] за 55 000 доларів США (Т.1, а.с. 249). При цьому, в розписці від 02.11.2011 року (Т. 1, а.с. 70) [PERSON] стверджує, що начебто отримав кошти за продаж автомобіля Mercedes - Benz «ML» від іншої особи - [PERSON] і ним виконано у повному обсязі всі зобов»язання перед [PERSON] Проте, дані розписки суд не приймає в якості належного доказу, оскільки вказані розписки не відноситься до документів, що підтверджують правомірність продажу та придбання транспортних засобів, більше того, не підтверджують факт передачі коштів безпосередньо власнику транспортного засобу [PERSON] Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що він особисто не придбавав автомобіль Mercedes - Benz «ML», а лише передав його за дорученням. Розписку про отримання коштів написав після того, як вказаний автомобіль було оголошено в розшук та після виклику до правоохоронних органів для дачі особистих пояснень. У відповідності до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. При укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб»єкт, який вимагає визнаня правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочину, повинен довести, що правочин укладений з такою метою. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. Таким чином, для визнання правочину удваним , необхідно щоб він відповідав наступним критеріям: умисного приховування сторонами іншого правочину ніж той, що сторони вчинили (при цьому має враховуватися волевиявлення сторін); · наявність інших правовідносин між сторонами правочину. · Зі змісту довіреності від 02.07.2011 року вбачається, що [PERSON] надала право [PERSON] для здійснення чітких дій, які викладені в довіреності, а не приховування договірних відносин із третьою особою. З матеріалів справи вбачається що у [PERSON] не було волевиявлення на безоплатне відчуження автомобіля, що підтверджується поданою заявою до правоохоронних органів. Більше того, на час оформлення довіреності [PERSON] не була знайома з суб»єктом, який вимагає визнаня правочину недійсним. З огляду на зазначене, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed