Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 12.04.2012 між сторонами було укладено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15000,00 грн. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 25.12.2018 виникла заборгованість в розмірі 39132,67 грн., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2012 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 15000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.04.2012 станом на 25.12.2018 відповідач має заборгованість в розмірі 39132,67 грн., яка складається з: 7371,43 грн. заборгованість за кредитом; 22440,79 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 6980,80 грн. нараховано пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1839,65 грн. штраф (процентна складова). Дані правовідносини регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст.\~509,\~526,\~530 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст.\~610,\~611,\~612,\~623,\~625 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання виконує не належним чином, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 25.12.2018 виникла заборгованість в розмірі 39132,67 грн., яка складається з: 7371,43 грн. заборгованість за кредитом; 22440,79 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 6980,80 грн. нараховано пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1839,65 грн. штраф (процентна складова). Суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором, яка складається з наступного: 7371,43 грн. заборгованість за кредитом; 22440,79 грн. проценти за договором; 6980,80 грн. нарахована пеня. У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі - 500 грн. штраф (фіксована частина), 1839,65 грн. штраф (процентна складова), вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 № 6-2003цс15. Вирішуючи відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial