Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Альфа Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову ПАТ «КБ «Приватбанк» зазначає, що 18.11.2010 року було укладено договір з [PERSON], за яким банком надано позичальнику кредит на суму 2 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30.06.2015 року [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Оскільки відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання та не погашає заборгованість, позивач просить суд позов задовольнити, стягнути на його користь з відповідачки 8 243 грн. 56 коп. заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом надіслання повістки, тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 18.11.2010 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг договір є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Пунктом п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В укладеному кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Банківською установою зобов'язання за договором виконані в повному обсязі. [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала. З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 8 247 грн. 56 коп., з яких 2 393 грн. 14 коп. заборгованість за кредитом, 3 415 грн. 49 коп. сума заборгованості за користування кредитом, 1 570 грн. заборгованість за пеню та комісію, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 368 грн. 93 коп. штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки, судом встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved