Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15.04.2015 року він передав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 3000,00 дол. США, і на підтвердження отримання коштів позичальником надано розписку від 15.04.2015 року. Згідно розписки відповідач зобов'язався повернути йому грошові кошти 01.01.2016 року, але коштів не повернув. Тому просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за договором позики в сумі 3000,00 дол. США, що станом на 25.01.2016 року відповідно до курсу НБУ еквівалентно 76950,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та вказав про підтримання позовних вимог. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовпідлягає задоволенню з наступних підстав.\- Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) предає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Судом встановлено, що 15.04.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачеві грошові кошти у розмірі 3000,00 дол. США, які відповідач зобов'язався повернути позивачу до 01.01.2016 року, що підтверджується оригіналом письмової розписки (а.с. 28). Однак грошові кошти боржник позивачу не повернув. Таким чином, умови договору позики щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконано, оскільки ним не надано суду доказів повернення позивачу отриманої в позику суму грошових коштів за договором. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 3000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.01.2016 року еквівалентно 74376,00 грн. (100,00 дол. США становить 24792 грн.) За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог на суму 743,76 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved