Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У січні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. У грудні 2011 року сторони стали проживати однією сім'єю. 27.10.2012 сторони уклали шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 982. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Фактично шлюбні стосунки між сторонами були припинені у січні 2013 року, оскільки відповідач не піклувався щодо створення та підтримання нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення родини, не мав самостійного заробітку (доходу). На початку січня 2013 року позивач виїхала від відповідача до батьків, які проживали за адресою: [ADDRESS]. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON]. Стосунки між сторонами відновились з 21.05.2013, коли відповідач забрав дружину з дитиною з пологового будинку. Вони почали мешкати разом за адресою: [ADDRESS]. Однак стосунки між сторонами припинились 24.05.2013, коли позивач дізналась, що відповідач обманює її щодо свого працевлаштування. З цього часу сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2013 з [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення донькою повноліття, починаючи з 25.11.2013, а також кошти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2013 і до досягнення дитиною трьох років. Після фактичного припинення відносин наприкінці травня 2013 року, [PERSON], більш за ініціативою позивачки, приходив до доньки лише два рази, [INFO] - коли [PERSON] виповнилось півроку та [INFO] - коли [PERSON] виповнився 1 рік. Після цього відповідач не телефонував та не підтримував зв'язок з позивачкою, не спілкувався з дитиною, не цікавився станом її здоров'я, розвитком дитини та не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2014 шлюб між сторонами розірвано. 07.04.2015 між позивачкою та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 187. Позивачка змінила прізвище на «[PERSON]». Позивачка з донькою [PERSON] проживають разом з [PERSON] та спільною донькою [PERSON], [INFO], у будинку [ADDRESS]. Дитина [PERSON] забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. В сім'ї склались усталені доброзичливі сімейні стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному розвитку. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується та не бачиться з дитиною, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, не приймає участі в житті доньки, не цікавиться її життям та розвитком. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, заборгованість по аліментам на утримання дитини за період з 25.11.2013 по 31.12.2017 становить 46545,38 грн., на утримання позивачки з 25.11.2013 по 31.05.2016 - 20778,29 грн. Все вище зазначене свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте через канцелярію суду надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області - у судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Знадно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 164 СК України підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Тобто, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували в шлюбі, який було зареєстровано 27.10.2012. що підтверджено копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого 27.10.2012 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 982. (а.с.9) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 28.05.2013 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 509 (а.с.10), відповідно до якого в графі «Батьки» вказано: «батько: [PERSON]», «мати: [PERSON]». Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2013, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини на утримання дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 25.11.2013 і до повноліття дитини та стягнуто кошти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 25.11.2013 і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого 07.04.2015 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 187, підтверджено факт зміни прізвища позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до довідки, виданої 18.01.2018 головою ОСББ «Комінаровець 17», [PERSON] зареєстрована, однак з жовтня 2015 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS]. Довідка № 100, видана 15.01.2018 виконкомом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, підтверджує той факт, що [PERSON] проживає, але не зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має склад сім'ї: чоловік - [PERSON], донька - [PERSON], донька - [PERSON]. Відповідно до довідки, наданої 22.11.2017 Григорівським навчально-виховним комплексом «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO], відвідує дошкільну групу цього закладу з 31.08.2016. За весь час перебування дитини у цьому закладі нею опікується мати - [PERSON]. Батько - [PERSON] не відвідує дитячий заклад та батьківські збори, не приводить та не забирає дитину з дошкільної групи, не цікавиться здоров'ям та вихованням дитини. Крім того, відповідно до довідки, наданої 21.11.2017 Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6», також підтверджено той факт, що батько [PERSON] на прийоми до дитячої амбулаторії не звертався, під час візитів до закладу дитину супроводжує мати - [PERSON] Крім того, [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання дитини [PERSON] станом на 31.12.2017 в сумі 46545,38 грн., що підтверджено розрахунком від 11.01.2018 державного виконавця Запорізького РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області та заборгованість по аліментам на утримання [PERSON] до досягнення дитиною 3-х років станом на 31.05.2016 в сумі 20778,29 грн., що підтверджено розрахунком від 11.01.2018 державного виконавця Запорізького РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області. У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Запорізька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування на території Запорізького району Запорізької області, дослідивши всі документи по справі, провівши засідання комісії з питань захисту прав дитини, на яке з'явилась [PERSON] та підтвердила свої позовні вимоги, [PERSON] на засідання особисто не з'явився, однак в телефонному режимі підтвердив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Позивачкою доведено, що поведінка відповідача [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками, тому позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого нею державного мита в розмірі 704 грн. 80 коп., що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved