overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], який помер 17 серпня 2008 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 17 серпня 2008 року помер її батько [PERSON]., після його смерті відкрилася спадщина за законом. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що вона не знала про наявність у батька державного акту на право приватної власності на землю так, як вона народилася та постійно проживала у м. Черкаси, а [PERSON] постійно проживав у [INFO]. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини вона змушена звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 11.10.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 18.08.2016 року, яким позовні вимоги просив задовольнити та розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] помер 17 серпня 2008 року в с. Гільча Перша Здолбунівського району Рівненської області. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Здолбунівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], який помер 17 серпня 2008 року спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви тривалістю 60 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання [PERSON] недієздатною. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], яка проживає разом із заявницею і доводиться їй рідною донькою, являється інвалідом першої групи психоневрологічного захворювання, знаходиться на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері. Через свою хворобу [PERSON] потребує стороннього догляду та опіки. В зв'язку з цим заявниця звернулась до суду та просила визнати [PERSON], [INFO] - недієздатною В судовому засіданні заявниця та представник заінтересованої особи вимоги заяви підтримали. Суд, заслухавши заявницю, перевіривши матеріали справи встановив, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], проживає разом із заявницею і доводиться їй рідною донькою, страждає на психічну хворобу, яка істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, являється інвалідом першої групи психоневрологічного захворювання, знаходиться на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері. Через свою хворобу [PERSON] має розумовий розлад, внаслідок якого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і тому потребує опіки. По справі була призначена судово - психіатрична експертиза стосовно [PERSON] При цьому, згідно висновку судово-психіатричного експерта №824 від 29.11.2016 року судово - психіатричної експертизи [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості з поведінковими порушеннями, епілепсії симптоматичної з частими поліморфними нападами і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки [PERSON] страждає тяжкою психічною хворобою і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає їх достовірними та достатніми для визнання недієздатною [PERSON]. У зв'язку із вищевикладеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з заявою в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа Олександрійська міська рада Кіровоградської області. Встановлення цього факту потрібно для розпорядження майном. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги та просив їх задоволити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутність та не заперечує щодо задоволення вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини, а також досліджені матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку. [PERSON] у 2009 році приїхала в Україну, про що вказує посвідка на постійне проживання та є громадянкою [PERSON] Федерації. Паспорт [PERSON] Федерації 72№6203169, виданий 20.09.2013 року вказує, що [PERSON] народилася 20.03.1941 року у Дніпропетровській області, Україна. Диплом серії Щ-1 №391238 видано [PERSON] 08 червня 1976 року по закінченню Кіровоградського технікуму радянської торгівлі та присвоєно кваліфікацію товарознавця. Судом встановлено, що 03.06.1994 року [PERSON] обдарувала [PERSON] квартирою №1 у буд. 43 по проспекту Леніна у місті Олександрії Кіровоградської області. Договір дарування містить прізвище «Лищенко Ніна Іванівна». Першою Олександрійською державною нотаріальною конторою 05.04.2000 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дане свідоцтво видано на імя «Лищенко Ніна Іванівна». Однак, Олександрійське комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації реєструє право власності на квартиру №1 та квартиру [ADDRESS] російською мовою, де зазначено: «зарегистрировано по праву личной собствености за [PERSON]». У даному випадку наявний неправильний переклад прізвища, зокрема з «Лищенко» на «Лищенко», а необхідно «Ліщенко». 07 липня 2015 року приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу у листі №124/01-16 вказав, що з метою усунення вказаних невідповідностей для підтвердження факту належності правовстановлюючих документів на квартиру рекомендує звернутися до суду. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Свідок [PERSON] та [PERSON] підтверджують той факт, що заявницю знали як [PERSON] ат знають, що вона є власницею квартир №1 та №52 у буд. 43 по проспекту Леніна міста Олександрії Кіровоградської області. Свідкам відомо, що вона має прізвище «Ліщенко», так як була старшою будинку. Суд дійшов висновку, що встановлення даного факту є способом захисту заявника та необхідним для розпорядження даним майном як власниця. Таким чином, суд вважає, що факт належності правовстановлюючих документів заявниці підтверджений. На підставі ст. 256, 259 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2008 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Понад пів року вони проживають окремо, спільним побутом не пов'язані. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, подальше збереження сім'ї, примирення вважає неможливим, бо це суперечить їхнім інтересам. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали письмові заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 08 серпня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, 08 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, рішення про розірвання шлюбу прийнято спільно. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про проживання дітей відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд на вимогу позивачки стягує з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 грудня 2001 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції Кіровоградської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 545. Мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні типи характерів та погляди на життя, через що відносини між ними постійно напружені, що призводить до конфліктів та непорозумінь. Шлюбні відносини припинені з 2013 року. З того часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Примирення вважає неможливе. Спору щодо поділу майна та утримання дитини немає. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали письмові заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав, а позивач підтримала їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 12 грудня 2001 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, відповідно до якого 12 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 545. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено з 2013 року, рішення про розірвання шлюбу прийнято спільно. Спори про поділ майна та утримання дитини відсутні. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про проживання дітей відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 109. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначивши, що з 21.02.1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюб, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на сімейне життя, зловживання відповідачем спиртними напоями. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки відповідач не бажає змінювати своє ставлення до сім'ї, фактично сім'я розпалася. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки не має наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні, відповідач визнав позов у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21.02.1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на сімейне життя, зловживання відповідачем спиртними напоями. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально, фактично сім'я розпалася. На примирення сторони не згодн. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] Як підставу зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 15.11.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 93. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на життя та ведення господарства. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, оскільки спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, фактично сімя розпалася, час для примирення не потрібен. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.11.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 93 (а.с. 3). Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6). Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на життя та ведення господарства. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, фактично сімя розпалася, діти мешкають з позивачем. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 05 травня 2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Спільне життя у них не склалось через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення спільного господарства. Відносини між ними припинені, шлюб існує формально, примирення неможливе. У судове засідання позивачка не з'явилася, до суду спрямувала заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином ( а.с. 20). Зі згоди позивача, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 травня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направив, хоча не був позбавлений такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору

Outcome: approved