Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У серпні\~ 2018 року АТ КБ Приватбанк (далі «позивач») звернулося до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] (далі «відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 25 722, 95 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 23.02.2011 року, відповідач\~ [PERSON] отримала кредит у розмірі\~ 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.7.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позики. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. За розрахунком позивача [PERSON] станом на 26.06.2018 року має заборгованість в розмірі 25 722 грн. 95 коп., яка складається з наступного: - 13 524,09 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 12 466,38 грн. заборгованість за пенею. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1 201,09 грн. штраф (процентна складова). До теперішнього часу відповідачем борг не погашено. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від\~ 23.02.2011 року у загальній сумі 25 722,95 грн. та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с. 36, 163-190). У судовому засіданні Відповідач позов не визнала та просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Додатково пояснила, що вона не працююча мати одиначка та сама утримує неповнолітню дочку та має дохід лише 1 900 грн. на місяць. Також вона є\~ постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії. За станом здоровя працювати не може.\~ Надала суду заяву про зменшення пені на підставі ст.551 ЦК України. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] надала суду заперечення на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23.02.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, згідно якого вона отримала кредит у розмірі\~ 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджена наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором і умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, виконав в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у строк, передбачений у зобовязанні та відповідно до вимог закону. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови договору у звязку з чим утворилася заборгованість перед банком станом на 26.06.2018 року, яка складається з наступного:\~ 13 524,09 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 12 466,38 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф ( фіксована частина ) та 1 201,09 грн. - штраф (процентна складова). У той же час, відповідно до Свідоцтва про народження від 17.05.2002 року, І-БК №063744, запис №5, виданого Виконкомом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Відповідач має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 54). Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 16.05.2018 року,\~ Відповідач являється матірю одиначкою (а.с.56). Відповідно до Посвідчення серії В-П №178493 від 30.03.2001 року, виданого Київською облдержадміністрацією, Відповідач є постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії (а.с.55). Згідно виписки із історії хвороби №14442 виданою завідуючим нейрохірургічним відділенням ГБ №2 м.Біла Церква, Відповідач перебувала на стаціонарному лікуванні внаслідок ДТП (а.с.57). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-2003цс15 від 21.10.2015 року та №347/1910/15-ц від 11.10.2017 року. За таких обставин правових підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів немає. У задоволенні позовних вимог про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина ) та 1 201,09 грн. - штрафу (процентна складова) необхідно відмовити. Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ст.549 ЦК України пеня є одним із видів неустойки. Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, зазначена норма матеріального права з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017)\~ щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Така правова позиція сформована\~ Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у Постанові №202/3351/14-ц від 28.02.2018року. Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, сума пені за прострочення зобов'язань складає 12 466,38 грн., про наявність та стягнення заборгованості\~ по тілу кредиту у позові не йдеться. Крім того, належними та допустимими доказами у справі підтверджується, що відповідач є малозабезпеченою матірю одиначкою, яка також є постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії. Таким чином, наявні передбачені законом правові підстави для зменшення судом розміру неустойки. Суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до суми у розмірі 500,00 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст. 546 та 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у розмірі 14 024,09 грн. (13 524,09+500,00). Згідно із вимогами ст. 144 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 960,64 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial