Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказує, що її батьки [PERSON] та [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження на ім'я [PERSON], свідоцтвом про укладення шлюбу на ім'я [PERSON], паспортом на ім'я [PERSON] [INFO] помер [PERSON] [INFO] померла [PERSON]. Після смерті батьків відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивач та відповідач є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON], як доньки померлих. Тому, у встановленому законом порядку і позивач і відповідача звернулись до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Таким чином, і позивач і відповідач мають право на отримання у спадщину по 1/2 частині 1/2 частини спірного домоволодіння. Але, вона не має можливості оформити свої спадкові права в зв'язку з тим, що відповідач не надає їй оригінали право установчих документів. Відповідач обґрунтовує свою відмову тим. що не має наміру набувати у власність нерухоме майно і бажає, щоб позивач сплатила їй грошову компенсацію. Але не можуть досягти згоди щодо розміру компенсації. Вважає, що має право пред'явити до відповідача позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування та стягнення з неї на користь відповідача грошової компенсації. Згідно ч.2 ст.365 ЦК України обов'язковою умовою постановлення судом рішення про припинення права особи на частку у спільному майні - є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При пред'явленні позову, позивач не вносить суму грошової компенсації, оскільки така умова передбачена для вимоги про припинення права власності на частку у спільному майні, а такі вимоги позивач не заявляє. Крім того, вимогами ст.365 ЦК України передбачено, ще грошова компенсація вноситься до постановлення рішення по справі. Отже, позивач має право внести грошову компенсацію до постановлення рішення по суті. Не внесення компенсації не є підставою для відмови у відкритті провадження. До того ж, позивач має надію на мирне урегулювання спору через мирову угоду з відповідачем, за якою вона готова передати кошти особисто відповідачу у готівковій формі. Для підтвердження факту наявності спадкового майна на замовлення позивача ТОВ «НВП «ПРАЙД» було проведено інвентаризацію спірного домоволодіння. За результатами інвентаризації був складений технічний паспорт. Відповідно до технічного паспорту до складу спадщини входить: квартира №1 загальною площею 60,4 м.кв. та житловою 30,5 м.кв. в житловому будинку «А-1» загальною площею 96,1 кв.м., яка складається з приміщення №1 загальною площею 8,5 м.кв., приміщення №2 загальною площею 4,4 м.кв.. приміщення №3 загальною площею 7,5 м.кв., приміщення №4 загальною площею 9,5 м.кв.. приміщення №5 загальною площею 12,7 м.кв., приміщення №6 загальною площею 17.8 м.кв.; навіс «К» площею забудови 15,7 м.кв. та прибудова «а2» загальною площею 12,9 м.кв. (1991 року забудови); погріб «В» та «Г»; сарай «И»; водоколонка 1,11; замощення III; вигрібна яма IV. Але, внаслідок інвентаризації було виявлено самочинно побудовані навіс «К» площею забудови 15,7 м.кв. та прибудову «а2» загальною площею 12,9 м.кв. При цьому, відповідно до даних цієї ж інвентаризації це будівництво 1991 року. Відповідно до вимог ст.39 ЗУ «Про градобудівельну діяльність» в Україні заборонено користування (експлуатація) збудованого, але не прийнятого в експлуатацію будинку. Але ця вимога не розповсюджується на побудови, які були збудовані до 05.08.1992 року. До цього часу в Україні не існувало нормативного документу, який вимагав би обов'язкове введення приватної побудови в експлуатацію. Тому, для оформлення права власності (реєстрації) на збудовані до 05.08.1992 року приватні будинки, гаражі, сараї та інші господарські побудови законодавство не вимагає введення таких об'єктів в експлуатацію та отримання від інспекції державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката відповідності. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, а саме на - квартиру №1 загальною площею 60,4 м.кв. та житловою 30,5 м.кв. в житловому будинку «А-1» загальною площею 96,1 кв.м., яка складається з приміщення №1 загальною площею 8,5 м.кв., приміщення №2 загальною площею 4,4 м.кв., приміщення №3 загальною площею 7,5 м.кв., приміщення №4 загальною площею 9,5 м.кв., приміщення №5 загальною площею 12,7 м.кв., приміщення №6 загальною площею 17,8 м.кв.; навіс «К» площею забудови 15,7 м.кв. та прибудова «а2» загальною площею 12,9 м.кв.; погріб «В» та «Г»; сарай «И»; водоколонка 1,11; замощення III; вигрібна яма IV за адресою [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] присудити грошову компенсацію у розмірі 24 764, 00 грн. Представник позивача звернулася до суду с заявою про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач - з позовом згодна, звернулася до суду с заявою про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити із слідуючих обставин. Оскільки відповідач - позов визнала, відповідно до ст.. 130 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.. 61 ЦПК України. Правовідносини між сторонами регулюються ст. 365 ЦК України, згідно якої право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є спільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення на завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членів його сім'ї, наявність всіх чотирьох умов, зазначених в ч.1 ст.365 ЦК України, в їх сукупності не є необхідністю, оскільки ці умови є вичерпним переліком підстав, за наявність будь-якого з них можливо вирішення судом питання про припинення права на частку в загальному майні й, кожен з чотирьох випадків, може бути самостійною підставою для звернення до суду, а тому суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на спадкове майно: на 1/2 частину житлового будинку, а саме на - квартиру №1 загальною площею 60,4 м.кв. та житловою 30,5 м.кв. в житловому будинку «А-1» загальною площею 96,1 кв.м., яка складається з приміщення №1 загальною площею 8,5 м.кв., приміщення №2 загальною площею 4,4 м.кв., приміщення №3 загальною площею 7,5 м.кв., приміщення №4 загальною площею 9,5 м.кв., приміщення №5 загальною площею 12,7 м.кв., приміщення №6 загальною площею 17,8 м.кв.; навіс «К» площею забудови 15,7 м.кв. та прибудова «а2» загальною площею 12,9 м.кв.; погріб «В» та «Г»; сарай «И»; водоколонка 1,11; замощення III; вигрібна яма IV за адресою [ADDRESS] та стягнути з позивача на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 24 764,0 грн. На підставі ст. 365 ЦК України,

Outcome: approved