Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON], [INFO], з липня 2009 року по день її смерті до 15.07.2010 року, заінтересована особа: [PERSON], але згодом заявник уточнив свої вимоги та просив залучити у якості зацікавленої особи Третю Дніпродзержинську нотаріальну контору Дніпропетровської області, яка в теперішній час називається [PERSON] нотаріальна контора Дніпропетровської області, яку було залучено у якості третьої особи без самостійних вимог. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що 15 липня 2010 р. померла її мати [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 355655 від 19 липня 2010 р., яка постійно проживала за адресою: [INFO] (колишнє м. Дніпродзержинськ), просп. Василя Стуса, (колишній просп. Комсомольський)[ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «Оселя» б\\н від 19.06.2017 р. В зв'язку з похилим віком матері, станом її здоров'я і проживанням в віддалених районах м. Кам'янське (лівобережжя, Черьомушки, Соцмісто,) всіх членів моєї сім'ї сестри заявника, самої заявниці, її сина та її матері, що унеможливлювало надання належного догляду, родиною була визнана необхідність переїзду матері в район кінотеатру Комсомолець. Внаслідок цього квартира в сусідньому будинку, що належить заявниці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.06.2009 р., бланк ВМЕ №519096, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] 04 червня 2009 року, зареєстровано в реєстрі за №1183, була придбана для матері заявниці за ії згодою замість квартири №10 в будинку № 4 «а» по пр. Конституції, м. Кам'янське, Дніпропетровська область, в якій вона постійно проживала до погіршення стану здоров'я, на яку 24 січня 1995 року було складено заповіт, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-192,. Іншого майна в заповіті не зазначено. Нового заповіту померла мати не лишила. Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на одну сьому (1/7) частину жилого будинку, що знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області по провулку пятому Колеусівському під номером 8 (вісім), що належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом ВСС № 020755 від 16.05.2005 р., зареєстровано в реєстрі за № 1470, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], батька заявниці. Про це їй було невідомо, тому у визначений законом термін вона не звернулась до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину. Заявник є спадкоємцем після померлої [PERSON] та має право на спадкування. На час відкриття спадщини, тобто 15 липня 2010 р., заявник постійно проживала разом із [PERSON], за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське (колишнє місто Дніпродзержинськ), просп. Василя Стуса, (колишній просп. Комсомольський)[ADDRESS] без реєстрації, що дозволило користуватися пільгами при оплаті за надані комунальні послуги, встановленими законодавством України для ветеранів війни - учасників війни, на підставі Посвідчення серія В-ІІ № 472341, дата видачі 13 квітня 1998. Постійне проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджується довідкою ТОВ «Оселя» б\\н від 19.06.2017 р., актом №30 від 09 червня 2017 р., затвердженим директором ТОВ «Оселя» та актом б\\н від 15 червня 2017 р., затвердженим директором ОСББ «Комсомолець», тому вона вимушена звернутися до суду з цією заявою, для встановлення факту проживання однією сімєю. Заявник та зацікавлені особи в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявник свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, представники третіх осіб не заперечували проти задоволення вимог та просили суд винести рішення на розсуд суду, згідно з чинним законодавством. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені докази по справі: Як вбачається з матеріалів справи 15 липня 2010 р. померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 355655 від 19 липня 2010 р., яка є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-ЯР № 628020, виданого Баглійським ЗАГС м. Дніпродзержинська Як вбачається з довідки ТОВ «Оселя» б\\н від 19.06.2017 р. померла [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO] (м. Дніпродзержинськ), просп. Василя Стуса, (Комсомольський)[ADDRESS]. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (м. Дніпродзержинськ), просп. Василя Стуса, (Комсомольський)[ADDRESS] від 04.06.2009 р., бланк ВМЕ №519096, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] 04 червня 2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 1183, належить [PERSON]. Судом встановлено, що квартира за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (м. Дніпродзержинськ), просп. Василя Стуса, (Комсомольський)[ADDRESS] було придбано для померлої [PERSON], оскільки її стан здоровя погіршився, а вона мешкала у квартирі №10 в будинку № 4 «а» по пр. Конституції, м. Кам'янське, Дніпропетровська область. З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 1995 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений [PERSON], державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-192, іншого майна в заповіті не зазначено. Як вбачається з матеріалів справи після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на одну сьому (1/7) частину жилого будинку, що знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області по провулку пятому Колеусівському під номером 8 (вісім), що належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом ВСС № 020755 від 16.05.2005 р., зареєстровано в реєстрі за № 1470, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], батька заявниці. Як встановлено в судовому засіданні на час відкриття спадщини, тобто 15 липня 2010 р., заявник постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON], за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), просп. Василя Стуса, (Комсомольський)[ADDRESS] без реєстрації, що дозволило користуватися пільгами при оплаті за надані комунальні послуги, встановленими законодавством України для ветеранів війни - учасників війни, на підставі Посвідчення серія В-ІІ № 472341, дата видачі 13 квітня 1998. Судом встановлено, що заявник [PERSON] дійсно постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), просп. Василя Стуса, (Комсомольський)[ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «Оселя» б\\н від 19.06.2017 р., актом №30 від 09 червня 2017 р., затвердженим директором ТОВ «Оселя» та актом б\\н від 15 червня 2017 р., затвердженим директором ОСББ «Комсомолець». Таким чином Факт проживання однією сім'єю заявника [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини підтверджується наданими та долученими до матеріалів справи доказами.\\ Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до 2 ст. 256 Цивільно - процесуального кодексу України, у судовому засіданні можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до ст. 257 Цивільно - процесуального кодексу України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається та розглядається судом за місцем її проживання. З часу відкриття спадщини протягом шести місяців, строку, встановленого згідно з ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини, заявниця не заявила про свою відмову від спадщини, отже, згідно з п. п. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України вона, як спадкоємець [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину, і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить заявнику з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що судом встановлено, що заявник проживав зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, суд вважає за можливим встановити цей факт, який має для заявниці юридичне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved