Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно їхнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 21 квітня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тому 27 лютого 2012 року шлюб між ними розірвано за рішенням суду, неповнолітнього сина залишено проживати з нею, проти чого не заперечував відповідач. З весни 2012 року відповідач життям дитини не цікавиться, не телефонує та не виявляє будь-якого бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На даний час синові виповнилося сім років, батька він практично не пам'ятає, оскільки за всі ці роки вони бачились лише декілька разів, батько не піклується та не дбає про його духовний та фізичний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, просить вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач позову не визнав та пояснив, що дійсно перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син [PERSON]. Після розлучення дитина проживає з позивачкою. З дитиною у нього нормальні відносини. Він дбає про свого сина, допомагає матеріально в його утриманні. Зокрема він отримує пенсію і позивачка користувалася його рахунком, та використовувала кошти на утримання дитини. У минулому році виникло питання про юридичне оформлення його матеріальної допомоги дитині, і з того часу у них з позивачкою неприязні відносини. Він не має можливості часто бачитися з дитиною, оскільки виїжджає на сезонні роботи у Російську Федерацію. А через конфлікт відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дозволяє забирати до себе, тому він бачиться з сином тільки у школі. Визнає, що протягом останнього року він приділяв дитині недостатньо уваги через брак часу та через негативну поведінку позивачки. На даний час він бажає відновити близькі стосунки з сином, оскільки любить його та має намір приймати участь у його вихованні, дбати про нього. Зважаючи на такі обставини, просить у задоволенні позову відмовити. Просить закінчувати розгляд справи у його відсутності. Представник служби у справах дітей Рожнятівської РДА у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що розглядаючи питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], комісія з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА, встановила, що відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав і не бажає відмовлятись від сина. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, тому члени комісії дійшли до висновку про необхідність надання [PERSON] часу для того, щоб змінити своє ставлення до виховання дитини. Свідок [PERSON], мати позивачки дала показання про те, що після розлучення з її дочкою, відповідач спілкувався з сином, забирав його до себе на вихідні, допомагав матеріально, тощо. Однак вже другий рік він практично не спілкується з її онуком. Дитина ходить до школи, навчається у другому класі, та потребує батьківського піклування. Однак відповідач життям дитини не цікавиться, не забирає дитину зі школи та не провідує вдома. Свідок [PERSON] - сестра позивачки, у судовому засіданні дала показання про те, що відповідач практично не цікавиться життям свого сина [PERSON], не провідує його та не проявляє батьківської турботи. Дитина каже, що батько його не любить, забув про нього. Свідок [PERSON] тітка позивачки дала у судовому засіданні показання про те, що відповідач перестав цікавитися життям сина [PERSON], відколи дитина почала ходити до школи. До розлучення з позивачкою, відповідач приймав участь у вихованні сина. На даний час ніхто не чинить відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Вважає, що останній сам не проявляє бажання бачитися з сином. Вислухавши учасників процесу, свідків та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області від 27 лютого 2012 року (а. с. 5), копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 4), копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 3), та копією актового запису про народження дитини № 157 від 28 вересня 2009 року (а. с. 15). Син сторін [PERSON] навчається у 2 класі Перегінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, на даний час вихованням дитини займається мати, яка відвідує батьківські збори та бере участь у шкільних заходах. Батько не проявляє цікавості щодо успішності сина, не приймає участі у шкільних заходах та не забирає дитину зі школи. За весь час навчання дитини батько був присутній у школі чотири рази, з яких тричі бачився з дитиною і четвертий раз для отримання характеристики. Зустрічі батька з сином були короткотривалі. При спілкуванні з педагогом батько не проявив жодного інтересу щодо сина та його взаємовідносин у класі, що підтверджується характеристиками дитини з місця навчання (а. с. 6, 28) та повідомленням № 32 від 15 березня 2017 року Перегінської ЗОШ №1 (а. с. 27). 22 лютого 2006 року на відповідача було відкрито поточний банківський рахунок у гривні, а 04 березня 2011 року клієнтом була оформлена довіреність у відділенні Ощадбанку на дружину [PERSON] по якій вона щомісячно отримувала кошти, що підтверджується довідкою № 41, виданою 22 травня 2017 року філією Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а. с. 30). Кошти з банківського рахунку відповідача позивачка отримувала по червень 2015 року, що підтверджується довідкою № 116, виданою Рожнятівським відділенням банку 6.07.2017 року (а. с. 56). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Рожнятівської РДА від 08 червня 2017 року (а. с. 29), комісія з питань захисту прав дитини вважає за недоцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON]. За змістом ст. 164 СК України, мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень статтей 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У матеріалах справи відсутні об'єктивні та безсумнівні докази винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно сина [PERSON], а отже й відсутні підстави позбавлення його батьківських прав. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, потреби в якому на даний час немає, а також характер взаємовідносин між колишнім подружжям після розірвання шлюбу, що вплинуло і на участь батька у вихованні дитини, а також те, що батько бажає більше спілкуватися з дитиною, приймати участь в її вихованні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання його неповнолітньої дитини, оскільки, його участь у вихованні сина за минулий період та в даний час є явно недостатньою. На службу в справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації необхідно покласти контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed