Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У січні 2019 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з народного депутата України [PERSON] суму безпідставно набутих ним коштів в якості компенсації за винайм готельного номера у сумі 763\~480,00 грн. на користь Державного бюджету України, а також судовий збір. На підтвердження вимог зазначили, що відповідач, будучи зареєстрованим у місті [PERSON], має також задекларовану нерухомість у місті Києві, зокрема квартиру, а отже безпідставно отримує компенсаційні виплати за винайм готельного номера, які просили стягнути з нього на користь Державного бюджету України. На підставі ст. 122 ЦПК України, судом направлено запити з метою отримання відомостей щодо адреси місця реєстрації у передбаченому законом порядку відповідача ( а.с.215), до суду з Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради відділу реєстрації місця проживання громадян надійшла відповідь на запит, згідно з яким відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою : м. Кривий Ріг, 5 [ADDRESS] з 19.08.2003 року по теперішній час ( а.с.216). Ухвалою судді від 08.01.2018 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін 08 лютого 2019 року. 07 лютого 2019 року до суду надійшла заява головного редактора Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Пульс: новини, факти, коментарі» [PERSON] про розгляд справи у відсутності представника позивача (а.с.220). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав, скористався правом на подання відзиву, який судом отриманий 08.02.2019 року. Відповідно до вимог ч.3 ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. У відзиві на позовну заву представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, вказавши, що народному депутату на оренду житла або винайм готельного номера на підставі його заяви та копії документа до якого внесені відомості про місце його проживання Апаратом Верховної Ради України щомісячно видаються кошти в розмірі, встановленому кошторисом Верховної Ради України для компенсації вартості оренди ( винайму). Право на отримання таких коштів мають народні депутати, не забезпечені житлом у місті Києві і місце їх проживання, відповідно до його реєстрації, знаходиться на відстані понад 30 км від меж міста Київ. Відповідач з моменту набуття статусу народного депутата України зареєстрований у [INFO], що підтверджується паспортними даними, тобто на відстані 30 км від меж м. Києва, у звязку із чим він скористався правом на компенсацію вартості готельного номера на підставі ст. 35 ЗУ «Про статус народного депутата України». Також у відзиві зазначає, що нерухомим майном вказаним в декларації за 2017 р., яке знаходиться в м. Київ відповідач не користується, доказів протилежного позивачем не надано ( а.с.221-223). Суд, дослідивши зміст позову та відзиву, надані сторонами докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач [PERSON] є народним депутатом України з 27 листопада 2014 року (а.с.11), який отримував компенсацію витрат на оренду готельного номеру за рахунок коштів Державного бюджету України, зокрема у 2017 році ним задекларовано 191080 грн. (а.с.31). Згідно відомостей, отриманих судом з Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради відділу реєстрації місця проживання громадян, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: м. Кривий Ріг, 5 [ADDRESS] з 19.08.2003 року по теперішній час.( а.с.216), про що свідчить також копія його паспорту, долучена до матеріалів справи. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, посилаючись на відомості, що розміщені в електроних деклараціях відповідача [PERSON] стверджує, що депутатом було безпідставно отримано з 2014 року 763480,00 грн. суми компенсації за винайм готельного номеру, які мають бути повернуті до Державного бюджету України, оскільки відповідач має у м. Києві нерухоме майно, відповідно до змісту його декларацій. При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем суми компенсації саме у вказаному розмірі, оскільки долучені позивачем списки народних депутатів, що отримували компенсацію у 2014-2016 роках містять лише прізвища, без визначення розміру отриманих коштів. При цьому з доданої копії декларації [PERSON] вбачається, що за 2017 рік ним отримано 191080 грн. компенсації (а.с.31). З досліджених судом електронних декларацій відповідача, що містяться в загальному доступі на офіційних сайтах, встановлено, що за 2014 рік [PERSON] не декларував такий вид видатку, і позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу на підтвердження отримання відповідачем таких коштів у 2014 році. З електронної декларації [PERSON] за 2015 рік вбачається, що отримана ним сума видатку за послуги винайму готельного номеру склала 167900 грн., а в 2016 році задекларована сума - 168360 грн. Таким чином, загальна сума отриманих коштів за 2015-2017 роки склала 527340 грн., а отже вказаний позивачем розмір коштів в сумі 763480 грн. не доведений належними та допустимим доказами. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступних вимог законодавства. Положеннями частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено обовязок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Верховний суд України в своєму рішенні від 02.10.2003 зазначив, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до частини 1 ст. 35 Закону України «Про статус народного депутата України», у витратах на забезпечення діяльності Верховної Ради України передбачаються кошти на оренду житла або винайм готельного номера. Народному депутату на оренду житла або винайм готельного номера на підставі його заяви та копії документа, до якого внесені відомості про місце його проживання, Апаратом Верховної Ради України щомісячно видаються кошти в розмірі, встановленому кошторисом Верховної Ради України для компенсації вартості оренди (винайму). Частиною 2 зазначеної статті передбачено, право на отримання таких коштів мають народні депутати, які не забезпечені житлом у місті Києві, і місце їх проживання, відповідно до реєстрації, знаходиться на відстані понад 30 км від меж міста Київ. Отже вказані норми закону не повязують право на отримання народним депутатом України коштів на оренду житла або винайм готельного номера із наявністю або відсутністю у нього нерухомого майна на праві власності у м. Києві. Право на отриманні таких коштів виникає у народного депутата України лише у випадку відсутності житла у місті Києві, яке є їхнім зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України»\~місце проживання\~-\~житло,\~розташоване на\~території адміністративно-територіальної\~одиниці,\~в якому\~особа проживає,\~а також\~спеціалізовані соціальні\~установи,\~заклади соціального\~обслуговування та\~соціального захисту,\~військові частини;\~реєстрація -\~внесення інформації\~до реєстру\~територіальної громади,\~документів,\~до яких\~вносяться відомості\~про місце\~проживання/перебування\~особи,\~із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Оскільки відповідач [PERSON] має зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації у житлі, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, 5 [ADDRESS] з 19.08.2003 року, яке знаходиться на відстані понад 30 км від меж міста Київ, він має право на отримання коштів для компенсації вартості оренди (винайму) житла в м. Києві як народний депутат України. Наявність у відповідача [PERSON] на праві власності обєктів нерухомості у м. Києві, зокрема квартири, що ним задекларовані і не є його постійним місцем проживання в розумінні Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», не виключає право на отримання коштів, передбачених законодавством. Зазначення відповідачем поштової адресою, на яку Національне агентство з питань запобігання корупції може надсилати кореспонденцію субєкту декларування зазначено адресу Верховної Ради України, а саме: м. Київ, вул. Грушевського,5 також не свідчить про наявність у відповідача житла у місті Києві, оскільки є робочою адресою для листування. Таким чином, твердження позивача про порушення відповідачем вимог Закону України «Про статус народного депутата України» та вимога про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 763\~480 грн., які на думку позивача, отримані безпідставно, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, виходячи із результату вирішення справи, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed