Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до районного суду з даною заявою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її батька [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, де на випадок його смерті зроблено розпорядження «земельну ділянку площею 1,3412 га, розташовану в межах Тарасівської сільської ради належну згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], на день моєї смерті заповідаю: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах». Вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки з поданих документів не можливо встановити ступінь спорідненості з спадкодавцем. В заповіті зроблено не вірний запис, а саме: не вірно записано ім'я та по-батькові заявниці «[PERSON]», а вірно «[PERSON]». Через дані розбіжності вона не може отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. У зв'язку з цим, заявник змушена звернутися до суду із вказаною заявою щодо встановлення факту, яке має юридичне значення. Просила суд встановити факт, а саме те, що в заповіті [PERSON] зроблено розпорядження «земельну ділянку площею 1,3412 га, розташовану в межах Тарасівської сільської ради належну згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], на день моєї смерті заповідаю: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах». У судове засідання заявник не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити. У судове засідання представник Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду направили заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У першу чергу спадкують діти, батьки та дружина спадкодавця. [PERSON] звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою № 992 від 12.09.2012 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями, які звернулись із заявами про прийняття спадщини за заповітом, до майна померлого також є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.» З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин необхідне [PERSON] для оформлення спадкових прав щодо майна померлого батька. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти: [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є батьком [PERSON], [INFO]. В заповіті [PERSON] посвідченого 28 грудня 2006 року секретарем виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим номером 89 Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, в тому числі довідками та свідоцтвами про народження, укладення шлюбу, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню нею спадкових прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved