Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 11 серпня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них 22 жовтня 2013 року народилася донька [PERSON]. Подружнє життя із відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаємопорозуміння, чоловік вчиняв скандали в сім»ї, вдавався до фізичного насилля. Із відповідачем вони проживають окремо вже більше півтора місяці. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю немає. Вважає збереження шлюбу недоречним, тому просить суд шлюб розірвати, залишити їй прізвище «Ольшевська», неповнолітню доньку [PERSON] залишити проживати разом з нею. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу та судовий збір. В судове засідання позивач не зявилася. Направила до суду клопотання, в якому просить суд розглянути справу у її відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити Відповідач в судове засідання не зявився. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Також зазначив, що на даний час, спору щодо місця проживання дитини між ним та позивачкою не має. Від примирення сторони відмовилися. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2013 року у Виконавчому комітеті Борівської селищної ради Фастівського району Київській області, актовий запис № 27 від 11 серпня 201року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серія 1-ОК № 147382. (а.с 6). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія 1-ОК № 255011. (а.с 7). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі прізвище «Ольшевська». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу та залишення позивачу прізвища «Ольшевська» можливо задовольнити. Позовні вимоги в частині залишення проживання малолітньої [PERSON] з позивачем та стягнення з відповідача на її користь понесених витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн. 00 коп., задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Так, позивачем не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, про місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Окрім того, витрати на правову допомогу стягненню не підлягають, оскільки наявна в матеріалах справи квитанція не може вважатись належним документальним підтвердженням, здійснення позивачем таких витрат. Суд не може вважати квитанцію № 039360 на суму 300 гривень, виданою адвокатом [PERSON], такою яка видавалася за правову допомогу, оскільки ніяких підтверджень того, що позивач сплатила дану суму адвокату, суду не надано. Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову, відповідно до квитанції від 11.08.2016 року. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial