Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

у січні 2020 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування 1\\3 частки квартири, посвідченого 04 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Уманською М.А., договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого 07 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Уманською М.А. та свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 грудня 2006 року відділом приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. У спірній квартирі крім неї зареєстровані третя особа - [PERSON] та відповідач - [PERSON] , який з 2005 року в квартирі не проживає. Відповідач, не маючи перешкод в користуванні житловим приміщенням, своїх речей там не зберігає, витрат по його утриманню не несе. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування 1\\3 частки квартири, посвідченого 04 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Уманською М.А., договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого 07 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Уманською М.А. та свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 грудня 2006 року відділом приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 9-15) У спірній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON] , третя особа - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Згідно довідки № 11585465 від 30.01.2020 р. відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 12 липня 2007 року. Позивач посилається на те, що відповідач втратив право на користування житлом. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власником квартири, в якій зареєстрований відповідач, є позивач [PERSON] . На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року позивач посилається на письмові докази. У матеріалах справи міститься акт № 128 від 20 січня 2020 року обстеження житлово-побутових умов мешканців квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складений комісією ЖЕД - 111. З акту вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за цією адресою та зі слів власника квартири [PERSON] не проживає за цією адресою з 2005 року. (а.с. 16). Крім того, ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірний будинок, позивач надала суду копію договору дарування 1\\3 частки квартири, посвідченого 04 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Уманською М.А., договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого 07 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Уманською М.А. та свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 грудня 2006 року відділом приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 9-15) Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивач як власник будинку не надавала згоди на реєстрацію відповідача у квартирі. Відповідач був зареєстрований у квартирі попереднім власником. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки право користування спірною квартирою у відповідача є похідним від прав колишніх власників житла, а тому з припиненням для останніх права власності на жиле приміщення, інші особи також втрачають право користування цим приміщенням. За таких обставин, відповідач [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування житлом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved