Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] має на вихованні спільного з [PERSON] сина, з якою останній проживав у не зареєстрованому шлюбі, [PERSON] [INFO] .. 27 жовтня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області у справі № 214/5074/15-ц від 27.10.2015 прийняв рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., щомісячно до досягнення сином повнолітнього віку, починаючи з 09.07.2015. З 09.07.2015 позивач щомісячно сплачував аліменти на користь відповідача на утримання мого сина, що підтверджується відповідними чеками, квитанціями. 29.07.2016 [PERSON] надала нотаріальну згоду, щодо реєстрації місця проживання сина [PERSON] за адресою реєстрації та постійного місця проживання позивача - [ADDRESS] . 31.03.2017 позивач зареєстрував місце проживання сина [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Сторони домовились про те, що їх син буде проживати разом зі мною за місцем реєстрації для продовження навчання в місцевій школі. З червня 2017 року до часу розгляду позовної заяви [PERSON] постійно проживає із позивачем за адресою [ADDRESS] . З червня 2017 року [PERSON] не сплачує аліментів на користь відповідача, оскільки їх син постійно проживає з ним. Позивач несе всі зобов`язання, що пов`язані з розвитком дитини, його навчанням, відпочинком, забезпечує його харчуванням, одягом, іграшками, відвідує з ним дитячі розважальні заклади, приймає активну участь у вихованні, навчанні та розвитку дитини, піклується про його здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток. 07.06.2017 позивач отримав висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] за № С -44.880.2 , в якому комісія дійшла висновку про доцільність визначення місця проживання останнього як з позивачем за вищевказаною адресою, так і з відповідачем за її місцем проживання. 09.03.2017 [PERSON] отримав акт обстеження житлово - побутових умов проживання [ADDRESS] , згідно якого вбачається, що в квартирі санітарно - гігієнічні умови відповідають вимогам та для виховання, розвитку та проживання його сина створені всі належні умови для дитини. Позивач просив суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] за його місцем проживання та перебування, яке зареєстроване у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , залишивши [PERSON] на його утриманні та вихованні. 23.01.2018 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 07.03.2018 підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою всіх учасників процесу. 27.04.2018 підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 12.06.2018 судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою всіх учасників процесу. На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2018 за № 731, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 369/783/18. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.11.2018 вищезазначену справу було прийнято до свого провадження. 22.02.2019 судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача та представника третьої особи. 10.04.2019 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області суддя повернулась на стадію підготовчого провадження, залучила до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. 10.05.2019 підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 11.07.2019 позивач подав до суду заяву з проханням слухати справу за вх. № 26777, заявлені позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), враховуючи при цьому, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки, виданої комунальним підприємством «Центр комунального сервісу» Деснянського району м. Києва, [PERSON] з 31.03.2017 зареєстрований за місцем проживання та реєстрації батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , зі згоди матері - [PERSON] , що підтверджується копією заяви останньої від 27.07.2016. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частинами 1,2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 4 ст. 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. За приписами ч. 5 вищезазначеної статті орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 07.06.2017 за № С 44.880.2 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , рекомендовано визначити місце проживання останнього як з матір`ю - [PERSON] , так і з батьком - [PERSON] ; зазначено, що більш особисту прихильність дитина виявила по відношенню до батька. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.03.2017 [PERSON] проживає разом з батьком в квартирі за адресою: [ADDRESS] , де житлово-побутові умови для дитини створені належним чином та відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Враховуючи, що на час розгляду справи дитина протягом тривалого часу проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до батька, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, то суд вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, ст. ст. 19,160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved