Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

У січні 2020 року позивачка [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про розірвання шлюбу зареєстрованого 10.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1486. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. При цьому, позивачка просить суд визнати місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Позивачка, через канцелярію суду, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач, через канцелярію суду, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив суд їх задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 10.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1486. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Крім того, позивачка просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , при цьому не наводить у позові жодних доказів та обґрунтувань на підтвердження наявності спору про місце проживання дитини та можливості вирішення його. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 1 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивачки тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім`ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивачка вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. У задоволенні вимоги щодо визначення місця проживання дитини слід відмовити, оскільки позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження відсутності згоди або оспорювання кимось з подружжя місця проживання дитини, чинення перешкод у спілкуванні і її вихованні, утримання кимось з подружжя дитини біля себе за допомогою фізичного чи психологічного насильства. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial