Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У січні 2016 року Шаргородська районна державна адміністрація Вінницької області, як орган опіки та піклування звернулася до суду із позовом, в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові зазначено, що [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON], державна реєстрація народження якої проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Розпорядженням голови Шаргородської райдержадміністрації від 10 березня 2015 року № 55, малолітню дитину [PERSON] було влаштовано до Тульчинського будинку дитини на повне державне утримання, терміном на 1 рік. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської райдержадміністрації від 26 березня 2015 року № 17 сім'ю [PERSON] було взято під соціальний супровід. Проте 29 вересня 2015 року до служби у справах дітей Шаргородської райдержадміністрації надійшов лист Шаргородського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 25 вересня 2015 року № 01-19/495 з проханням розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, питання про припинення соціального супроводу сім'ї [PERSON] з негативним результатом з подальшим позбавленням [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] За місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями. Проживає [PERSON] в літній кухні у с. Гибалівка Шаргородського району, яка складається з двох кімнат та в якій відсутня електроенергія, опалення пічне, в кімнатах холодно, підлога брудна без килимів. [PERSON] раніше двічі позбавлялась судом батьківських прав відносно двох малолітніх дітей. Згідно з висновком органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації від 29 грудня 2015 року № 01.1-38/4707, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Посилаючись на зазначене вище, а також на те, що [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, Шаргородська райдержадміністрація просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та передати дитину органу опіки та піклування для вирішення питання про подальше влаштування. Представник позивача - Шаргородської районної державної адміністрації Одудовський С.В., який був присутній у судовому засіданні 5 та 12 лютого 2016 року, а також представник позивача Сербіна М.В. позов підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Зазначили, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, то згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підстави позбавити її батьківських прав. Окрім того, представник позивача надав згоду на заочний розгляд справи. Прокурор Чад А.В., який був присутній у судовому засіданні 12 лютого 2016 року, позов підтримав. У судове засідання 2 березня 2016 року прокурор не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судових засіданнях позовні вимоги не визнавала, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її дочки [PERSON] Пояснила, зокрема, що її дочка [PERSON] з березня 2015 року і по теперішній час знаходиться у Тульчинському будинку дитини. З часу влаштування дочки до будинку дитини вона її не бачила, не їздила до неї, оскільки не було коштів, про стан здоров'я дитини їй нічого не відомо. Нещодавно вона та її співмешканець придбали будинок у с. Носиківка Шаргородського району, де вона планує проживати разом з дочкою. На даний час алкогольні напої вона не вживає, проте палить цигарки. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, думку прокурора, показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 4). Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, вбачається, що відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері, відповідно до ст. 135 СК України (а.с. 5, 6). 5 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з заявою, у якій просила прийняти її дитину [PERSON] до Тульчинського обласного будинку дитини на строк до 6 місяців (а.с. 55). Розпорядженням Шаргородської районної державної адміністрації від 10 березня 2015 року № 55 малолітню дитину [PERSON] направлено до Тульчинського будинку дитини на повне державне утримання терміном на 1 рік (а.с. 10). Згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністрації від 26 березня 2015 року № 17 сім'ю [PERSON] взято під соціальний супровід (а.с. 24). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністрації від 1 жовтня 2015 року № 49 припинено соціальний супровід сім'ї [PERSON], у зв'язку із тим, що [PERSON] не змінила способу життя, не виконувала план соціального супроводу, довівши, що вона не бажає виправлятися (а.с. 25). У листах від 22 квітня 2015 року № 178 та від 24 листопада 2015 року № 568 головний лікар Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки зазначено, що у будинку дитини з 12 березня 2015 року знаходиться на вихованні малолітня дитина [PERSON] За час перебування дитини в закладі, мати дитину не відвідувала, участі у вихованні не приймала, станом здоров'я не цікавилась (а.с. 26, 27). Наказом головного спеціаліста служби у справах дітей від 20 квітня 2015 року № 030, малолітню дитину [PERSON] було поставлено на облік як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 11). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 4 грудня 2015 року № 2022, [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS] (а.с. 8). У довідці-характеристиці від 4 грудня 2015 року № 2021, виданої Виконавчим комітетом Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області зазначено, що [PERSON] проживає на номері батьків у [ADDRESS], не одружена. За час проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя. Народила трьох дітей, вихованням не займається, позбавлена батьківських прав відносно двох дітей. Зловживає спиртними напоями (а.с. 9). Із рішень Шаргородського районного суду Вінницької області від 2 квітня 2008 року у справі № 2-260/2008 та від 27 грудня 2013 року у справі № 152/2614/13-ц вбачається, що [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] (а.с. 14-19). Згідно з вироками Шаргородського районного суду Вінницької області від 31 січня 2012 року у справі № 230/36/2012 та від 14 серпня 2014 року у справі № 152/1336/14-к [PERSON] було двічі засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (а.с. 87-90). Відповідно до рішення від 17 грудня 2015 року № 64, комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністраціївважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 32, 33). Згідно з висновком від 29 грудня 2015 року № 01.1-38/4707, орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 34, 35). Допитані у судовому засіданні як свідки - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у сукупності показали суду, що їм відомо, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки [PERSON]. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та СК України. Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 року Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено на підставі переконливих доказів, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки [PERSON] При цьому, суд вважає безпідставними посилання [PERSON] на те, що вона протягом майже року не провідала дочку у будинку дитини через відсутність коштів, оскільки, як пояснила сама відповідач, нещодавно вона та її співмешканець придбали будинок у с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області, окрім того відповідач палить цигарки, що однозначно вказує на наявність у [PERSON] коштів. Проте, вона навіть не цікавилася вартістю проїзду до м. Тульчин, де знаходиться заклад, у якому перебуває її дочка, про що свідчить її відповідь на запитання про вартість проїзду до Тульчинського будинку дитини. За майже рік перебування дитини у будинку дитини, [PERSON] не цікавилася станом її здоров'я, не займалась її утриманням. Отже, оскільки судом установлено, що право малолітньої [PERSON] на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку її матері [PERSON] порушене, то воно підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останньої батьківських прав відносно доньки, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. При цьому, суд зважає на те, що з підстав ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідач вже двічі позбавлялась батьківських прав відносно доньок [PERSON] та [PERSON], відтак, усе це переконує суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможна виконувати батьківські функції щодо своєї дитини. Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved