overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 вересня 2006 року Центральним Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Києва з державним центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2301. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2006 року Центральним Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Києва з державним центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2301, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 07 вересня 2006 року. Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.09.2009 року, актовий запис № 2277 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.10.2007 року, актовий запис - № 2749. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У січні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося, останні шість років між ними виникали чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області , актовий запис №121. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області , актовий запис №121, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 15 лютого 2002 року. Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.08.2002 року, актовий запис № 1488 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05.07.2005 року, актовий запис - № 183. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 26.09.2012 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 1708. Від мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та виховання дитини. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 05.09.2007 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2655. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 17.09.2011 року був укладений шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх шести місяців сім'я існує лише формально, оскільки сімейні стосунки припинені. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач та відповідач подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, сімейні стосунки припинені, втратили один до одного почуття любові та поваги. З урахуванням наведеного вище, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 23.04.2015 року був укладений шлюб з відповідачем. Сімейне життя з відповідачем не склалось, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки припинені. Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача та відповідач подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Представник позивача вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-СГ № 248481. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки припинені. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 26.01.2008 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Стверджує, що відповідач на початку 2014 року привела до квартири, в якій вони разом проживали, молодого чоловіка, з яким стали спільно проживати подружнім життям, а його вигнали з квартири. Протягом останніх двох років не спілкується з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.01.2008 року. Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, втратили один до одного всі почуття, протягом останніх двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З урахуванням наведеного вище, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 31.05.1999 року був укладений шлюб з відповідачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.05.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Від подружнього життя у сторін спільних дітей немає. Сімейне життя в останніх не склалося, втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. З урахуванням наведеного вище, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалася на те, що 29.10.2011 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Стверджує, що шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 15.03.2016 року сторонам у справі надавався строк для примирення. Сторони у судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач зазначила, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2011 року (а.с. 5). Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. З урахуванням наведеного вище, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування будинком. В своєму позові в обґрунтування заявлених вимог [PERSON] послався на наступне. Йому на праві приватної власності з 04.04.2013 року належить житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Пушкіна, 4. В належному йому будинку, зареєстрована, але не проживає відповідач [PERSON] Згоду на реєстрацію [PERSON] в належному йому будинку він не надав. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації [PERSON] не має можливості, бо теперішнє її місце реєстрації йому не відоме. Реєстрації відповідачки в належному йому житловому будинку порушує його право власності та чинить перешкоди у розпорядженні майном на свій розсуд. Тому він вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив його позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суд не повідомила, про дату та час повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Пушкіна, 4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер 2023859 від 04.04.2013 року. За зазначеною адресою, у будинку [PERSON], зареєстрована але не проживає з 2009 року [PERSON], [INFO], що підтверджується актом обстеження від 05.01.2016 року комісії у складі депутата Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, сусідів, та довідкою виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 11.01.2016 року №16. З 2009 року відповідач в житловому будинку позивача не проживає, її особисті речі відсутні, спільний побут та господарство не ведеться, теперішнє місце проживання відповідача не відоме. За таких обставинах, суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 06.05.1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери, по різному відносяться до життя, в зв'язку з чим вже близько 10 років проживають окремо, ведуть окреме господарство, шлюбних стосунків не підтримують та мають інші сім'ї, тому подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги визнала. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06.05.1997 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 493 (а.с.4). Від спільного життя у подружжя є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 1292 від 11.10.2005 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved