Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У серпні 2019 року ТОВ «Споживчий центр» в особі представника, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 320,40 грн. та судового збору. Позовна заява мотивована тим, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 7 000,00 грн. строком до 1 місяця, а відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.10.2019 утворилась заборгованість у розмірі 11 320,40 грн., з яких: загальна сума простроченого кредиту (основного боргу) - 7 980,00 грн.; штраф за весь період прострочення - 3 340,40 грн. З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.02.2019 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. 10.09.2020 справу передано у провадження судді Комаревцевої Л.В. Представник позивача у судове засідання не прибув, в позовній заяві зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, справу розглядати у його відсутність, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином за останньою відомою адресою реєстрації проживання, заяв, відзиву суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2019 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитор, позивач) та [PERSON] (боржник, відповідач) було укладено кредитний договір №10.09.2019-100005914 (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у розмірі 7 000,00 грн., а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Пунктами 1.2, 1.3 Договору визначено, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи пере кредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.4 Договору, позивач надає відповідачу кредит у розмірі 7 000,00 грн. на 7 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 17.09.2019 та платою за користування кредитом у розмірі 980,00 грн. В подальшому відповідач пролонгував строк користування кредитом відповідно до п. 2.7 Договору до 25.09.2019, за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 980,00 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером №2708 від 10.09.2019 (а.с. 6). Однак, відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується наданим розрахунком (а.с. 3). Розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 21.10.2019 утворилась заборгованість у розмірі 11 320,40 грн., з яких: загальна сума простроченого кредиту (основного боргу) - 7 980,00 грн.; штраф за весь період прострочення - 3 340,40 грн. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромє обґрунтованими та підлягають задоволенню. За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved