Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, у якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його тітки - [PERSON], яка померла [INFO], терміном на два місяці з часу набрання законної сили рішення суду. На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що [INFO] померла його тітка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із належної їй земельної ділянки розміром 3,88 га, що розташована у Карлівському районі Полтавської області. Оскільки його тітка дітей не мала, а заповіту за час свого життя не склала, має місце спадкування за законом. Позивач вказує, що він є рідним племінником [PERSON] та єдиним спадкоємцем її майна, однак він не міг у встановлений законом строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки мав слабке здоров'я, а його хвороба не давала йому змоги вчиняти будь-які активні дії, і він не міг приїхати до м. Полтави та подати заяву про прийняття спадщини, тому вважає, що пропустив строк для її подання з поважних причин. 22 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому роз'яснили, що строк для прийняття спадщини ним пропущений, а він не позбавлений можливості звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили задовольнити його. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, однак направив заперечення проти позову (а.с. 38), у яких вказано про те, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин і будь-яких доказів на підтвердження їх наявності не надав. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 19 липня 1955 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 17 січня 2017 року (а.с. 6, 43). Отже, вони є рідними братом і сестрою, а оскільки позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження від 23 липня 1955 року та довідкою виконавчого комітету Варварівської сільської ради Карлівського району Полтавської області від 17 листопада 2016 року (а.с.5, 8), він є племінником [PERSON] [INFO] тітка позивача - [PERSON] - померла, і після її смерті відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку площею 3,88 га, яка розташована на території Варварівської сільської ради Карлівського району Полтавської області. Заповіту за життя [PERSON] не склала. 22 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Лебедь Н.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак з документів, наданих заявником, було встановлено, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини і підстави для відкриття спадкової справи відсутні (а.с. 10, 34). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується відповідями Першої полтавської державної нотаріальної контори та Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Лебедь Н.В., а також Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 19 січня 2017 року (а.с. 31, 32,34). Згідно з висновком № 21 Карлівської ЛКК від 17 січня 2017 року [PERSON] має діагноз виразкової хвороби шлунка, хронічної хвороби оперованого шлунка, СКХ, гематурія (а.с.42). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначав, що він єдиний спадкоємець майна [PERSON] за законом, яка не мала дітей, однак після смерті тітки він тривалий час хворів, мав слабке здоров'я та не мав змоги приїхати до м. Полтави та подати заяву про прийняття спадщини, а тому звернувся до нотаріальної контори з пропуском строку для прийняття спадщини. З матеріалів справи видно, що [PERSON] померла [INFO], а позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише у грудні 2016 року, тобто через 11 років після смерті тітки, однак доказів того, що він не міг звернутися до нотаріальної контори у строк, визначений законом з причин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, суду не надав. Посилання позивача на ті обставини, що він тривалий час мав слабке здоров'я та хворів, є безпідставними, оскільки діагноз, який вказаний у висновку, не є таким, що позбавляв його можливості протягом 11 років звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тим більше не перешкоджав йому направити її поштою, що не суперечить положенням підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Отже, ураховуючи, що позивач мав достатньо часу для того, щоб звернутися з відповідною заявою до нотаріальної контори або до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак цього не зробив, як і не навів поважності причин неподання ним відповідної заяви, а вказані ним причини пропуску цього строку не можуть бути визнані поважними, підстав для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини немає. З огляду на викладене, у задоволенні позову потрібно відмовити.

Outcome: dismissed