Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 16 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~746. В обґрунтування позову зазначала, що 16 серпня 2014 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки по веденню спільного господарства. Протягом останніх двох років подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Між ними втрачено почуття любові та поваги, примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Спору щодо поділу майна подружжя вони не мають. Їхній малолітній син буде проживати з матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд строк для примирення подружжя не надавати та розглянути дану справу за відсутності сторони позивача. При ухваленні рішення просила залишити позивачу прізвище Леонова. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розгляду справи за його відсутності не заперечує. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 16 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~746. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матірю. Судом встановлено, що понад два роки сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Спору щодо поділу спільного майна подружжя між сторонами не існує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved