Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Балансоутримувач будинку ОСББ Олександрівка виконавець послуг з ЖКГ. У 2000 році вона і її сімя виїхали з смт. Олександрівка на постійне місце проживання до м. Ясинувата. У травні 2015 року їй стало відомо, що виконавцем послуг з теплопостачання в смт. Олександрівка призначено ВО «Дружківкатепломережа». Це їй стало відомо через те, що у квітні і травні з пенсійного забезпечення її чоловіка на користь відповідача була відрахована частка його пенсії згідно з судовим наказом від 13 лютого 2012 року. Судовий наказ в червні 2015 року скасований як незаконний, виконавче провадження закрито як незаконне. Відповідачу був наданий акт, складений виконавцем послуг з ЖКГ ОСББ Олександрівка про відключення в квартирі системи опалювання. Відповідач на деякий час припинив нарахування боргу за неіснуючі послуги теплопостачання, але в жовтні 2016 року представник відповідача вклав в двері її квартири повідомлення про наявність боргу. Вважає, що без договірних зобовязань, за відсутністю системи опалення в квартирі нарахування боргу з 2000 року, за межами строку позовної давності та при скасуванні судового наказу від 13 лютого 2012 року в червні 2015 року є безпідставним. Вважаючи також, що відповідач брутально порушує Закону України «Про захист прав споживачів», субєктом якого згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про теплопостачання» вона є, а також знущається над інвалідом другої групи з опорно-пересувної системи, що полягає в тому, що згідно Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 12 березня 1991 року соціальний захист інвалідів з боку держави полягає у наданні пристосованого житла до особливостей інваліда, просила зобовязати відповідача скасувати неправомірно нараховані суми боргу за теплопостачання. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 30 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про скасування неправомірно нарахованого боргу відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким її позовні вимоги про скасування неправомірно нарахованих сум боргу за теплопостачання задовольнити в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; з посиланням на ст.ст. 19, 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» апелянт зазначає, що визначені чинним законодавством мета та предмет діяльності ОСББ не передбачають провадження ним господарської діяльності, а тому ОСББ не є субєктом господарювання і не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг; з посиланням на ст.ст. 21, 22 Закону апелянт посилається також на те, що їй не відомо, чи визначений зараз та раніше на загальних зборах ОСББ виконавцем послуг з централізованого опалення відповідач, підприємство-ліцензіат, чи ні; договорів на надання послуг централізованого опалення з останнім у неї ніколи не було і навіть на цей час не мається; неповне зясування обставин по справі полягає в тому, що в рішенні суддя їй самостійно збільшує міфічний борг за межами позовної давності, без належних доказів його виникнення для неї; особистий розрахунок її чоловіка не може бути доказом її заборгованості по справі, відповідач не надає їй житлово-комунальні послуги; в рішенні суду не зазначено, з яких підстав суд визнав проведення аварійно-відбудовних робіт ОСББ в її квартирі як відокремлення від мереж ЦО и ГВП для розробки проекту автономного теплопостачання. У судове засідання апеляційного суду сторони не зявились; про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Від представника відповідач надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для вирішення справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненрго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» про скасування неправомірно нарахованого боргу суд першої інстанції виходив з того, що демонтаж радіаторів опалення при наявності підведення централізованого опалення до стояків в межах квартир свідчить про виконання послуг відповідачем по центральному теплопостачанню і не є належним відключенням від мереж централізованого теплопостачання, оскільки позивачем не надано доказів про наявність рішення постійно діючої селищної ради на відключення її квартири від теплопостачання, наявність технічних умов для відокремлення від мереж центрального опалення розроблених відповідною організацією; при цьому суд з посиланням на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМ України від 30.12.1997 року №1497, Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 визнав як недопустимий доказ акт про відключення квартири від мереж центрального теплопостачання від 16 жовтня 2015 року, оскільки він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Проте повністю погодитись з такими висновками неможливо. Із зазначених позивачкою предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування за послуги теплопостачання по квартирі [ADDRESS] особового рахунку №95 на [PERSON] за квитанцією за жовтень 2016 року в сумі 615.91 грн., а всього боргу у сумі 26072 грн. 91 коп. (а.с.7). Так, згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміється закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Але, як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Повідомлення разом з квитанцією про оплату послуг з теплопостачання сформовані працівниками ОКП «ДТКЕ» ВО «Дружківкатепломережа», які діяли як посадові особи і на підставі відповідних положень вказаних судом першої інстанції Законів і нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини сторін в сфері житлово-комунальних послуг. Таким чином, оскарження дій лише щодо факту складання повідомлення і квитанції, як і самі повідомлення і квитанція, які не встановлюють для позивачки будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити черговий платіж, а також зазначення загальної суми боргу, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав. Зазначені повідомлення і квитанція можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов'язковими до виконання, зокрема при заявленому житлово-комунальною організацією позові про стягнення суми боргу. Проте таких позовних вимог по справі не заявлено. Оскільки судом першої інстанції допущені неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] з інших підстав, а саме з підстав неправильно обраного способу захисту прав.

Outcome: partial