Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2007 року померла [PERSON], яка була її матірю. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області. [PERSON] є спадкоємцем майна матері за законом першої черги. Спадкоємцем цієї черги також є [PERSON], який є її рідним братом. Інших спадкоємців немає. 9 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], однак у цьому їй відмовлено у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини, оскільки у період з 20 червня 2008 року по 30 червня 2008 року хворіла, що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» № 18 від 20 червня 2008 року. У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2007 року померла [PERSON], яка була його матірю. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області. [PERSON] зазначає, що є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Окрім нього спадкоємцями за заповітом також є [PERSON] та [PERSON], яка померла 31 травня 2006 року. 26 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON], однак у цьому було відмовлено у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. [PERSON] вказує, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки не знав про наявність заповіту. Про наявність заповіту дізнався у серпні 2016 року. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2016 року обєднано в одне провадження вимоги за цивільними позовами [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Проти позову [PERSON] заперечує, вважає його необґрунтованим. [PERSON] пояснила, що [PERSON] отримав у спадщину землю батька, а земля матері повинна належати їй. [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову [PERSON], просили відмовити в його задоволенні. Позов [PERSON] підтримали, просили його задовольнити. [PERSON] пояснили, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України єдиний спадкоємець за законом четвертої черги, [PERSON], який був співмешканцем [PERSON], з якою проживали з 1960 року однією сімєю. [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] Спадкоємцями після смерті [PERSON] є первісна позивачка [PERSON] та [PERSON] Зазначають, що причини пропуску строку для прийняття спадщини зазначені [PERSON] не є поважними, оскільки первісна позивачка хворіла амбулаторно, а також не протягом усього періоду для прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області у судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав, однак надіслав до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких просить відмовити у позовах, оскільки позивачами не доказано поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Оскільки представник відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачі не заперечують проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовів з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 24 грудня 2007 року у с. Писанці Долинського району Кіровоградської області померла [PERSON], яка була матірю [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 4,80 га, кадастровий номер 3521984900:02:000:405, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України), а також, зокрема вищезазначеної земельної ділянки за заповітом посвідченим 24 листопада 2000 року секретарем Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованого у реєстрі за № 165. Крім [PERSON] та [PERSON] спадкоємцем майна [PERSON] за законом та земельної ділянки за заповітом була [PERSON], яка померла 31 травня 2006 року. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Постановою виконуючого обовязки державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 342/02-31 від 9 серпня 2016 року, спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Постановою виконуючого обовязки державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 436/02-31 від 26 вересня 2016 року, спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом п. 24 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. [PERSON] зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки у період з 20 червня 2008 року по 30 червня 2008 року хворіла, що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» № 18 від 20 червня 2008 року. [PERSON] зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, оскільки не знав про наявність заповіту. Суд вище зазначав, що поважними причинами для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, однак зазначені [PERSON] та [PERSON] причини для прийняття спадщини таких ознак не мають, а тому позивачами не доказано поважність пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, такі причини пропуску строку для прийняття спадщини як амбулаторне лікування у період з 20 червня 2008 року по 30 червня 2008 року не можуть визнаватись поважними причинами, оскільки відсутні докази поважності пропуску такого строку у період з моменту відкриття спадщини, тобто з 24 грудня по 20 червня 2008 року. Крім цього амбулаторне лікування не може бути тією обєктивною, непереборною обставиною, що позбавляє спадкоємця прийняти спадщину, зокрема шляхом надіслання відповідної заяви нотаріусу поштовим звязком. Не знання спадкоємцем про наявність заповіту також не є тією обєктивною, непереборною обставиною, що позбавляє спадкоємця прийняти спадщину. Слід також зазначити, що саме на позивачів покладено обовязок у цій справі доказувати поважність причин строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45427633 від 17 жовтня 2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Таким чином, будь-хто зі спадкоємців після смерті [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою, зокрема про прийняття спадщини. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 225/01-25 від 15 листопада 2016 року, а також копії погосподарської книги за адресою: вул. Корчагіна, 24, с. Писанка, [PERSON] сільська рада, Долинський район, Кіровоградська область, станом на момент смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав однією сімєю, починаючи з 1960 року, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. При цьому сторони пояснили, що [PERSON] та [PERSON] раніше знаходились у шлюбах з іншими особами, однак ці шлюби були розірвані до їх спільного проживання. Вищезазначені обставини також сторонами визнаються. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, тобто будь-хто зі спадкоємців не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відповідно спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийнято спадкоємцем за законом четвертої черги, [PERSON], який єдиний із спадкоємців був зареєстрований та постійно проживав з [PERSON], починаючи з 1960 року до її смерті. Тобто всі права та обовязки [PERSON] у порядку правонаступництва перейшли до [PERSON] 13 червня 2009 року у с. Писанці Долинського району Кіровоградської області помер [PERSON] Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON], який подав до Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області таку заяву 8 жовтня 2009 року, а також [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини 8 грудня 2009 року. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 227/01-25 від 15 листопада 2016 року на момент смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON] (змінено прізвище на [PERSON]) донька спадкодавця, а також [PERSON] зять спадкодавця. Зі змісту заяви [PERSON] про прийняття спадщини вбачається, що вона приймає спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, а від прийняття спадщини за законом відмовляється. 11 вересня 2012 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON], спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 4,32 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованого у реєстрі за № 832. За змістом п. 24 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовів [PERSON] та [PERSON], а тому у цих позовах слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed