Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 05.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась дитина: син - [PERSON] . 05.12.2019 Голосіївським районним судом м. Києва постановлено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Позивач разом із малолітнім сином [PERSON] проживають в [ADDRESS] . [PERSON] піклується про розвиток сина, спроможна надати дитині належний рівень виховання, має достатній дохід та належні житлово-побутові умови. Враховуючи викладене, позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] . У лютому 2020 року позивач звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову шляхом його доповнення, в якій просила визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.02.2020 і до повноліття дитини. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2020 відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2021 прийнято у позивача [PERSON] відмову від частини позовних до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України. В судове засідання позивач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача надала заяву до суду про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку, свого представника не направили. Надіслали до суду письмові пояснення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 05.10.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2019, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Від шлюбу у сторін народилася дитину: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.06.2014 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницього районного управління юстиції у місті Києві. Позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 49083003 від 04.12.2015. [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується листом Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та відповіддю Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб № 100/39-185 від 05.03.2019. [PERSON] проживає разом з матір`ю у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до відповіді № 831/0/282-20 від 04.03.2020 на запит суду Харківська міська рада Харківської області виконавчий комітет повідомили, що інформація про місце проживання та реєстрацію місця проживання стосовно [PERSON] , [INFO] відсутня. Позивач зазначає та відповідачем не спростовано, що є фізичною особою-підприємцем, має власний магазин та отримує достатній дохід. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вказано, що при розгляді спорів між батьками про місце проживання дітей обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надали до суду письмові пояснення № 100/09-1499 від 29.04.2021, в яких вказано, що станом на 24.07.2021 [PERSON] необхідний пакет документів до Служби не надала, засобами телефонного зв`язку з працівниками Служби для узгодження дати та часу проведення обстеження умов проживання дитини не зв`язувалась. Враховуючи викладене, Служба не може надати відповідний висновок. Висновок містить рекомендаційний характер. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Пункт 72 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, однак, враховуючи вік, стан здоров`я малолітнього, відносини між сторонами, що склались у зв`язку з припиненням шлюбних стосунків, суд визначає місце проживання дитини разом з матір`ю. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На підставі вище викладених правових норм, беручи до уваги обставини справи, досліджені судом при її розгляді, зважаючи на вік дитини, її інтереси, умови життя та життя її батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з нею, з матір`ю, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд дійшов висновку про задоволення позову з тих підстав, що до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, суди повинні обов`язково застосовувати норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved