Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 14 лютого 1998 року придбав у відповідача домоволодіння [ADDRESS]. Він при свідках передав відповідачеві кошти за зазначений будинок, про що отримав відповідну розписку, а відповідач передала йому усі документи на домоволодіння. На теперішній час місце знаходження відповідача йому не відоме, що унеможливлює укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Він з 1998 року відкрито володіє спірним домоволодінням, робить в ньому ремонти, оплачує усі необхідні платежі. Тому просив визнати за ним право власності в порядку набувальної давнини. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 січня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. 16 лютого 2018 року позивачем на виконання ухвали суду були надані документи, якими недоліки, зазначені в ухвалі, були усунуті. 28 лютого 2018 з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області було отримано відомості щодо відсутності зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача на території України. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 05 квітня 2018 року. Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання позов було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в загальному порядку на 05 квітня 2018 року. Позивач у судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом публікації повідомленням на веб-сайті суду в мережі Інтернет, в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Як вбачається з листа Липецької сільської ради Харківського району Харківської області №611 від 06.06.2017 року інформація щодо надання у приватну власність чи оренду земельної ділянки [ADDRESS] у сільській раді відсутня. Згідно запису погосподарської книги Липецької сільської ради Харківського району Харківської області №11 на 2016-2020 роки, особовий рахунок [NUMBER], головою домоволодіння [ADDRESS] значиться [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з листа Міськрайонного управління у Харківському районі та місті Люботин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.23.001-230/120-17 від 07.06.2017 року земельна ділянка [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року не зареєстрована за жодною особою (а.с.6). Як вбачається з копії розписки, виданої 14.02.1998 року на ім»я позивача відповідачем, остання отримала від позивача в рахунок оплати за придбання спірного домоволодіння 2000 доларів США і передала йому ключи від усіх приміщень, розташованих на земельній ділянці [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається з копій квитанцій, доданих до позову, позивач протягом 2003-2017 років оплачував усі необхідні платежі за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-28). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, тому норма ст.344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2004 року. За наведених обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач по справі добросовісно заволодів домоволодінням [ADDRESS], відкрито та безперервно ним володіє протягом 20 років, а тому суд вважає можливим визнати за позивачем право власності у порядку набувальної давнини на зазначене домоволодіння. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved