Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 13.08.2013 року між ним та [PERSON] укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №169. За умовами вказаного договору він передав у власність відповідача належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Водночас відповідач зобов`язався забезпечити його утримання довічно на умовах договору. Одночасно з посвідченням договору довічного утримання нотаріусом було накладено заборону відчуження вказаної квартири, яке зареєстровано в реєстрі за №170. Відповідно до умов договору довічного утримання, [PERSON] взяв на себе обов`язок надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення, сплачувати за власний рахунок комунальні платежі за вищевказану квартиру. Розмір щомісячного матеріального забезпечення складає 1100,00 грн. та повинен сплачуватись починаючи з 01.09.2013р. щомісячно до 10 числа наступного місяця на рахунок позивача. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Відповідач неналежно виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені укладеним договором, не звертає уваги на його потреби і стан здоров`я. Передбачене договором щомісячне фінансове забезпечення, в тому числі з урахування індексації, не надається. Матеріальне забезпечення за 7 років надано тільки 4 рази. Відповідач також не здійснює сплату комунальних послуг, які надаються у вищевказану квартиру, в зв`язку з чим борг за комунальні послуги становить 35 000грн. Зазначає, що наведене ставить його у вкрай важке становище, оскільки він є одинокою людиною, похилого віку, йому самостійно важко себе обслуговувати, він часто хворіє. Оскільки, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, змушений звернутися до суду із указаним позовом. Просить розірвати договір довічного утримання від 13.08.2013 року, укладений між ним та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №169, а також застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] та скасувати заборону відчуження на вищевказану квартиру. Ухвалою від 10.09.2020р. за даним позовом відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. 13.10.2020р. відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї документів, але відзиву на позовну заяву або зустрічного позову у встановлений судом строк від відповідача до суду не надходило. Ухвалою суду від 23.11.2020р. підготовче провадження було закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача - адвокат Левицька Ю.В. в судове засідання не прибула, подала клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення заперечень не надійшло. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання неодноразово не прибув, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації мешкання, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 3 ст. 640 ЦК України визначено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороноюдоговору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 1 ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст.745 ЦК України визначено, що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до 1 ст.748 ЦК України, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами ст.751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Згідно зі ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст.576 ЦК України). Судом встановлено, що 13.08.2013 року між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (далі - Відчужувач) та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (далі - Набувач) укладено Договір довічного утримання (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №169 (арк. 7-9). Відповідно до п.1.1, п.1.2 вказаного Договору, Відчужувач передав у власність Набувача, а Набувач прийняв належну Відчужувачу на праві приватної власності квартиру, взамін чого Набувач зобов`язався забезпечувати Відчужувача утриманням довічно на умовах, встановлених цим Договором. Квартира, що відчужується за цим Договором розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 13.08.2013 року одночасно з посвідченням договору довічного утримання, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. було накладено заборону відчуження вказаної квартири, яке зареєстровано в реєстрі за №170. Відповідно до п.2.1, п.2.3 Договору довічного утримання від 13.08.2013р., Набувач зобов`язаний надавати Відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, сплачувати за власний рахунок комунальні платежі за вищевказану квартиру. За згодою сторін грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення, яке сплачується набувачем за цим Договором, складає 1100,00 грн. на місяць. Ця сума сплачується починаючи з 01.09.2013р. щомісячно Набувачем не пізніше 10 числа наступного місяця на рахунок № [NUMBER] у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299 ОКПО 14360570, призначення платежу: оплата за договором довічного утримання від 13.08.2013р., [PERSON] , ІПН [NUMBER] , для поповнення карти [NUMBER] . Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Відповідно до п.3.1.4 Договору, Відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків. Відповідно до п.3.2.5 Договору, у разі неможливості подальшого виконання Набувачем своїх обов`язків за цим договором з підстав, що мають істотне значення, обов`язки Набувача можуть бути передані за згодою Відчужувача члену сім`ї Набувача або іншій особі за їхньою згодою. Відповідно до п.4.8 Договору, договір може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу Відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором, Відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені Набувачем на утримання та (або) догляд Відчужувача, не підлягають поверненню. Також судом встановлено, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 13.08.2013р. зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.08.2013р., номер запису про право власності/довічної власності: 2098473 (арк.113). Згідно з виписками з банківського рахунку [PERSON] по надходженню по картці/рахунку [NUMBER] і додатковим рахункам, [PERSON] здійснив оплату [PERSON] за договором довічного утримання: 10.04.2014р. в розмірі 1094,50 грн., 23.04.2015р. - 1100,47 грн., 08.05.2015р. - 1100,47 грн., 11.06.2015р. - 1094,50 грн. (арк.10-16). Згідно з даними, які містяться у попередженні, рахунку на сплату житлових послуг, довідці Концерну «МТМ» №151 від 22.07.2020р., заборгованість по оплаті наданих послуг за адресою: [ADDRESS] станом на 01.11.2015р. становить 3932,33 грн., станом на 01.06.2020р. - 32426,47грн., станом на 01.07.2020р. - 32690,35 грн. (арк.17,23,24). Згідно з попередженнями ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та повідомленням ТОВ «Юридична фірма «Дельта М» №3103252, станом на 30.05.2019р за адресою: [ADDRESS] , існує заборгованість за утримання будинків та прибудинкової території перед ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» в сумі 2274,86грн., а згідно з рахунком на оплату житлово-комунальних послуг станом на 01.06.2020р. заборгованість складає 7062,55грн.(арк.18-21, 25). Відповідно до повідомлення та рахунку на сплату житлово-комунальних послуг КП «Водоканал», заборгованість по оплаті за надані послуги за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , становить 702,06грн., зокрема, станом на 01.06.2020р. - 473,50 грн. (арк.22,25). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] самостійно здійснював певні оплати за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями квитанцій та чеків, які долучені ним до позовної заяви (арк.26-51). З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, 13.08.2013р. уклали нотаріально посвідчений договір довічного утримання, за умовами якого позивач передав у власність відповідача належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , взамін чого відповідач зобов`язався надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення в розмірі 1100,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, сплачувати за власний рахунок комунальні платежі за вищевказану квартиру. Одночасно з посвідченням договору довічного утримання, нотаріусом було накладено заборону відчуження вищевказаної квартири. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконує свого зобов`язання щодо сплати на рахунок позивача щомісячних платежів матеріального забезпечення, а також сплати комунальних послуг, які надаються в набуту ним у власність квартиру, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за комунальними платежами. Установивши неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, які є конкретно визначеними, а також доведеність факту порушення його істотних умов, зокрема несплату [PERSON] щомісячних платежів матеріального забезпечення та оплату вартості житлово-комунальних послуг, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для розірвання вказаного правочину. При цьому, суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Відповідачем суду не надано належних, допустимих доказів на спростування позову [PERSON] та на підтвердження виконання ним умов вищезазначеного договору, зокрема: довічно утримувати [PERSON] , забезпечувати її вартістю матеріального забезпечення в сумі 1100,00 грн. щомісячно, сплачувати комунальні послуги, які надають у квартиру, яку він набув у власність за вказаним договором. Крім того, враховуючи, що під час розгляду справи по суті встановлено факт невиконання відповідачем [PERSON] обов`язків за договором довічного утримання від 13.08.2013р., що стало підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання зазначеного договору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить також до висновку, що вимоги позивача про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, а саме зняття заборони на нерухоме майно та визнання права власності на житло за позивачем, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому також підлягають задоволенню. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2545,00 грн.

Outcome: approved