Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] а пред`явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначила, що з відповідачем по справі 31 серпня 2012 року відділом ДРАЦС Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області зареєстрували шлюб за актовим записом №51. Від шлюбу у них є малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Основною причиною розірвання шлюбу називає систематичні конфлікти, які позбавили їх почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюб між нею та відповідачем є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними припиненні. З 2017 року вони проживають окремо та шлюбних відносин не підтримують. Примирення неможливе. Відповідач фізично здоровий, постійно перебуває на заробітках в Республіці Італія, інших утриманців не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтвердженні судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою в якій зазначив про те, що [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.37) Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання повторно\~не з`явився, причина його неявки в судове засідання невідома, хоча про день слухання справи він був повідомлений належним чином через офіційний веб-сайт Млинівського районного суду. (а.с.26,31) Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2012 року, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2012 року. (а.с.7) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сімї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей. З копії витягу з реєстру актів про народження серії А [NUMBER] від 20.10.2007 року, вбачається, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. (а.с10,12) Згідно довідки про реєстрацію громадянином України від 28.07.2011 року №596 [PERSON] , який народився [INFO] в м.Вімеркате (Італійська Республіка), зареєстрований громадянином України. (а.с.10) Згідно довідки, виданої 29.08.2019 року Млинівською селищною радою Рівненської області за №1674, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12) За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 2218 гривень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №34 від 29.08.2019 року вбачається, що позивачем [PERSON] було сплачено 768 гривень 40 копійок судового збору, який підлягає стягненню на її користь з відповідача. (а.с.1) Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача\~звільнено від\~сплати судового\~збору,\~а його\~позовні вимоги\~задоволені,\~судовий збір\~в сумі\~768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене,\~на підставі\~статей 105,110,112,\~180,\~181,\~182,\~183,\~184\~ Сімейного\~кодексу України,\~

Outcome: approved