Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ( далі -ПАТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 21 квітня 2011 року відповідно до вимог ч.1 ст. 634 ЦК України був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначав, що щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням та ініціативою банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування кредитною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування відповідачем кредитом в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Позивач посилається на те, що банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконувала, унаслідок чого, станом на 30 листопада 2016 року виникла заборгованість в сумі 12322 грн. 11 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1887 грн. 71 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9371 грн. 44 коп.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 562,96 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Позивач також просив розглянути справу за відсутністю свого представника та у разі неявки відповідача ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надала. У зв'язку із зазначеним та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 квітня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] відповідно до вимог ч.1 ст. 636 та ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений кредитний договір № б/н на умовах його повернення, строковості, платності. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між нею та банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. У цій заяві, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON], не містяться дані про строк дії картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», виданої останній. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договор діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору він автоматично лонгується на той же строк. На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Банк нараховує відсотки за користування відповідачем кредитом в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України). Банк умови договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно з доданим позивачем до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором № б/н від 21.04.2011року станом на 30 листопада 2016 року виникла заборгованість в сумі 12322 грн. 11 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1887 грн. 71 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9371 грн. 44 коп.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 562,96 грн. Оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Між тим будь-яких клопотань або заяв про застосування вимог ст. ст. 257-258 ЦК України відповідачем [PERSON] до суду не надано. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно п. 2.1.1.12.9 Правил користування кредитною карткою відповідач доручив банку здійснювати списання грошових коштів з карткового рахунку в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Надані позивачем розрахунки заборгованості за вказаним вище кредитним договором відповідають матеріалам справи та вимогам ст.ст. 1048-1050 ЦК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 81 ЦПК України). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1378 грн., сплачений позивачем за платіжним дорученням № PROM0ВМ30J від 10. 12.2016 року, підлягає стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved