overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, що 01 серпня 2013 року між нею, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 10 000 (десять тисяч ) гривень. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] було визначено його зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору торговельний кіоск за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 01 лютого 2014 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув позикодавцю отримані кошти. На неодноразові прохання позикодавця повернути позичені кошти, відповідач повідомляв, що не має змоги розрахуватися. Обов'язок позичальника повернути позику передбачений статтею 1049 Цивільного кодексу України. Згідно статті 572 ЦКУ, в силу застави, кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок заставленого майна. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 01 серпня 2013 року між позивачем, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 10 000 (десять тисяч ) гривень. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] було визначено його зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору торговельний кіоск за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 01 лютого 2014 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув позикодавцю отримані кошти. Зобов'язання позичальника повернути позику передбачено статтею 1049 ЦК України. Згідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. отримати задоволення за рахунок заставленого майна. За таких обставинах суд вважає, що для задоволення позову є підстави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, що 20 квітня 2013 року між нею, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 20 000 гривень. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] було визначено його зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору земельну ділянку розміром 3,08 га на території Солоненської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, яка належить на праві власності [PERSON] та посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії 11 - ЗП № 003294. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 20 квітня 2014 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув позикодавцю отримані кошти. На неодноразові прохання позикодавця повернути позичені кошти, відповідач повідомляв, що не має змоги розрахуватися. Обов'язок позичальника повернути позику передбачений статтею 1049 Цивільного кодексу України. Згідно статті 572 ЦКУ, в силу застави, кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок заставленого майна. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи 20 квітня 2013 року між нею, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 20 000 гривен. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] було визначено його зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору земельну ділянку розміром 3,08 га на території Солоненської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, яка належить на праві власності [PERSON] та посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії 11 - ЗП № 003294. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 20 квітня 2014 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув позикодавцю отримані кошти. Зобов'язання позичальника повернути позику передбачено статтею 1049 ЦК України. Згідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. отримати задоволення за рахунок заставленого майна. За таких обставинах суд вважає, що для задоволення позову є підстави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, що 28 липня 2009 року між ним, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 1000 ( одна тисяча) гривень. Датою повернення позики є 25 березня 2014 року. В лютому 2010 року відповідач повідомив позивача, що у нього виникли труднощі з поверненням позики, що йому потрібні кошти у розмірі 14\~000 гривень і запропонував укласти договір про відчуження своєї автівки з доплатою 14\~000 гривень. 02 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач передав, а позивач прийняв у приватну власність автомобіль марки ВАЗ 2109, року випуску 1989, двигун № [NUMBER], кузов № К 0546086, реєстраційний номер А [NUMBER], зареєстрований МРЕВ ДАІ м. Запоріжжя. Позивач за придбаний автомобіль розрахувався повністю. Відповідач фактично передав позивачу автомобіль. Для оформлення права власності за укладений договором позивач запропонував відповідачу звернутися до нотаріальної контори, але відповідач повідомив, що через брак коштів він не має такої можливості. В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи 28 липня 2009 року між позивачем, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 1000 ( одна тисяча) гривень. Датою повернення позики є 25 березня 2014 року. Зобов'язання позичальника повернути позику передбачено статтею 1049 ЦК України. Згідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. отримати задоволення за рахунок заставленого майна. В лютому 2010 року відповідач повідомив позивача, що у нього виникли труднощі з поверненням позики, що йому потрібні кошти у розмірі 14\~000 гривень і запропонував укласти договір про відчуження своєї автівки з доплатою 14\~000 гривень. 02 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач передав, а позивач прийняв у приватну власність автомобіль марки ВАЗ 2109, року випуску 1989, двигун № [NUMBER], кузов № К 0546086, реєстраційний номер А [NUMBER], зареєстрований МРЕВ ДАІ м. Запоріжжя. Позивач за придбаний автомобіль розрахувався повністю. Відповідач фактично передав позивачу автомобіль. За таких обставинах суд вважає, що для задоволення позову є підстави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. За життя мати позивача мала у приватній власності земельну ділянку площею 0,0429 га по вулиці Першотравневій в місті Вільнянськ Запорізької області та житловий будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою. Після смерті матері позивачем не було своєчасно, у шестимісячний термін подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Окрім того у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач просить суд: визнати за нею право власності в прядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0429 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] м. Вільнянськ, Запорізька область та житловий будинок за адресою [ADDRESS] м.Вільнянськ, Запорізька область В судовому засіданні позивач наполягає на своїх позовних вимогах. Представник відповідача у судове засідання не з»явився про дату та час слухання справ був повідомлений судом належним чином, своїх заперечень не надав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. За життя мати позивача мала у приватній власності земельну ділянку площею 0,0429 га по вул Першотравневій в місті Вільнянськ Запорізької області та житловий будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою. Після смерті матері позивачем не було своєчасно, у шестимісячний термін подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Окрім того у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням: перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1225 ЦКУ передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У своєму позові позивачка вказує, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] проживали у цивільному шлюбі. За час шлюбу вони придбали житловий будинок [ADDRESS]. Усією сім»єю проживали в указаному житловому будинку. Згодом [PERSON] та [PERSON] вирішили продати житловий будинок. [PERSON] видала [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, за якою уповноважила [PERSON] відчужити вказаний житловий будинок за ціною та на умовах на його розсуд. [PERSON] запропонував позивачці придбати житловий будинок, на що остання погодилася. Між ними був укладений договір про відчуження будинку, за яким позивачка сплатила [PERSON] гроші у розмірі 20000 гривен, а останній передав позивачці усі правовстановлюючі документи на будинок. Позивач прохає: Визнати договір укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] про відчуження житлового будинку [ADDRESS] дійним та виконаним. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи попереджені належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [PERSON] з відповідачем [PERSON] проживали у цивільному шлюбі. За час шлюбу вони придбали житловий будинок [ADDRESS]. Усією сім»єю проживали в указаному житловому будинку. Згодом [PERSON] та [PERSON] вирішили продати житловий будинок. [PERSON] видала [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, за якою уповноважила [PERSON] відчужити вказаний житловий будинок за ціною та на умовах на його розсуд. [PERSON] запропонував позивачці придбати житловий будинок, на що остання погодилася. Між ними був укладений договір про відчуження будинку, за яким позивачка сплатила [PERSON] гроші у розмірі 20000 гривен, а останній передав позивачці усі правовстановлюючі документи на будинок. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, вникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З наведених вище підстав суд задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У своєму позові позивач просить зобовязати відповідача вжити заходів щодо усуненню загрози його майну у вигляді павільйону площею 9 м2 шляхом повернення його на місце його відповідального зберігання, розташованим за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Адмірала Головка, біля будинку 40в, умотивувавши свої вимоги тим, що відповідач, діючи у неправомірний спосіб, демонтував указаний павільйон, який не працював та який було відключено від електропостачання, із зазначеного місця розташування, що створює реальну загрозу цілісності цього майна. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, виклавши свої заперечення в письмовому вигляді. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Із визначених позивачем предмету та підстав позову вбачається, що предметом спору стали дії відповідача по демонтажу належної позивачеві тимчасової споруди павільйону «Свіжі яйця», площею 9 м2, для здійснення підприємницької діяльності, розташованої біля будинку 40в на вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі, які позивач визначає як протиправні. Однак, як убачається із наданих відповідачем документів, при вчиненні таких дій останній діяв як виконавець і в межах наданих йому повноважень Рішеннями Криворізької міської ради за №1660 від 28.12.2008 року «Про затвердження Тимчасового порядку щодо встановлення меж зони дії особистого сервітуту під тимчасовими обєктами для здійснення підприємницької діяльності» та за №2180 від 28.08.2013 року, яким внесені зміни до Рішення за №1660 від 28.12.2008 року, Договором за №138 ПР, укладеним 25 жовтня 2016 року між відповідачем та Управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради (далі по тексту Управління), Листами Управління за №2917 та за №1543 від 16.11.2016 року та від 22.08.2016 року «Щодо виконання рішення Криворізької міської ради від 28.12.2012 року №1660», Висновком про необхідність демонтажу тимчасової споруди районної комісії з упорядкування розміщення тимчасових об'єктів для здійснення підприємницької діяльності Тернівської районної у місті ради від 08.08.2016 року та Актом про прийняття на зберігання демонтованих тимчасових об'єктів (споруд) для здійснення підприємницької діяльності від 18.11.2016 року (а.с.21-36, 38-43). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, учиняючи дії по демонтажу належного позивачеві павільйону, діяв у спосіб, передбачений чинним законодавством, на цей час павільйон зберігається у відповідача в належних умовах, а відтак знаходить позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У своєму позові позивач просить припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання їхньої дочки [PERSON] за рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 13 вересня 2006 року в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що остання з 2014 року проживає з ним та знаходиться на його утриманні, місце проживання якої визначено з ним згідно розпорядження Біловодської районної державної адміністрації від 28 грудня 2015 року № 249. Перед початком судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримав, відповідачка його визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов'язком батьків. Частинами другою та третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони до 2006 року проживали у зареєстрованому шлюбі, під час перебування в якому у них [INFO] року народилась дочка [PERSON]. Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 13 вересня 2006 року з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини, яка на той час проживала з відповідачем, в розмірі ? частки заробітку (доходів), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до досягнення нею повноліття. У листопаді 2008 року відповідач повторно вийшла заміж і змінила прізвище на прізвище [PERSON]. З серпня 2014 року дочка сторін стала проживати з позивачем, у зв'язку з чим розпорядженням Біловодської районної державної адміністрації від 28.12.15 р. № 249 місце проживання дитини було визначене з батьком. Наведені обставини переконали суд, що на цей час відповідач втратила право на отримання аліментів від позивача, оскільки дитина з нею не проживає і не знаходиться у неї на утриманні, тому позов [PERSON] є обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У своєму позові проти Громади [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,25 га і 0,35 га по [ADDRESS], призначені відповідно для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, як за спадкоємцем за заповітом. Вимоги мотивовані тим, що заповідач був власником спірних земельних ділянок. У письмовій заяві до суду [PERSON] позов підтримала, просила справу розглядати без її участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог на засадах змагальності та диспозитивності. [INFO] батько позивача [PERSON] (а.с.6, 13-14). Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на все належне йому майно. [PERSON] залишилась єдиним спадкоємцем за заповітом (а.с. 7-8, 19). Громада не порушує питання про відумерлість спадщини у порядку ст. 1277 ЦК України. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Проте, постановою нотаріуса від 31.01.2014 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю відповідних державних актів (а.с. 18). З архівного витягу із рішення №10 Житомирської РДА від 24.02.1994 вбачається, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га (а.с. 12). Довідка виконкому сільської ради №679 від 01.04.2014 вказує, що у подальшому було визначено, що з цієї площі 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Нова Вигода (а.с. 10). У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Наведене кореспондується з роз'ясненнями, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірних земельних ділянок встановлюється судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved