Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 листопада 2014 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2020 року. [INFO] у них народився син - [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, таким чином ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати дитину. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 14 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26 серпня 2021 року до суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Простибоженко О.С. про часткове визнання позову, а саме в частині розміру стягнення аліментів - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Однак заперечує, щодо стягнення аліментів з 14 червня 2020 року, оскільки позивачем було пред`явлено позов до суду лише 04 серпня 2021 року. У судове засідання позивач не з`явилась, до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позов підтримала, просила задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача направив до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті в; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При розгляді справи судом встановлено, що 25 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2874. 25 вересня 2020 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Доказів про наявність стягнень по виконавчим документам з [PERSON] та доказів щодо утримання інших дітей суду не надано. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовна заява подана [PERSON] 04 серпня 2021 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи та виходячи з матеріального становища сторін, обов`язку утримувати дітей, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 04 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача починаючи з 14 червня 2020 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України та ст. 191 СК України позивачу слід було довести суду, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначених обставин у ході розгляду справи судом встановлено не було, жодного доказу цього матеріали справи не містять. Крім того, позивач до цього часу з позовною заявою про стягнення аліментів до суду, ні з заявою про видачу судового наказу на стягнення аліментів з відповідача, ні з будь-якою іншою позовною заявою такого характеру до відповідача до суду не зверталась, обґрунтованих причин неможливості звернення до суду не повідомила. А отже, з огляду на наведене, у суду відсутні докази умисного ухилення відповідача від утримання їх з позивачем дитини з 14 червня 2020 року. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача починаючи з 14 червня 2020 року. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial