Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Енергобанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 21.08.2013 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 05-000460-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA та додаткову угоду до нього, за умовами якого банк надав позичальнику кредитний ліміт в розмірі 25 000 грн. 00 коп., який згідно додаткової угоди №1 від 29.01.2014 року збільшено до 50\~000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35 % річних. Умовами договору також передбачено нарахування штрафів та пені на суму неповернутого кредиту у разі порушення позичальником своїх зобовязань за договором. Крім того, 02.09.2013 року та 15.10.2013 року відповідач отримав платіжні картки. При цьому зазначало, що не зважаючи на належне виконання банком своїх зобовязань за договором, відповідач в свою чергу належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 20 липня 2016 року у нього утворилась заборгованість в сумі 83787 грн. 63 коп., що складається із 36038 грн. 09 коп. заборгованості за кредитом, заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості в розмірі 30356 грн. 45 коп., заборгованості за штрафами з виникнення простроченої заборгованості (константа) на суму 11950 грн. 00 коп., заборгованості за процентами на суму 15443 грн. 09 коп. та судові витрати по справі. Посилаючись на вказане, а також норми матеріального права та умови договору, просив стягнути з відповідача на користь банку вищевказану суму заборгованості. В судове засідання представник банку, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в поданій суду заяві просила розгляд справи провести у її відсутності, при цьому позовні вимоги визнала частково в розмірі 43404 грн. 37 коп. Водночас в поданих суду запереченнях вказувала, що оскільки на день закінчення строку кредитної лінії була наявна заборгованість, зокрема по процентам, що підтверджується розрахунком позивача та більш детально визначено в її розрахунку, що наданий в якості додатку до заперечення на позовні вимоги, відповідно до п.2.6 кредитного договору строк кредитної лінії не продовжується на той самий термін, а тому відповідно останнім днем строку є 21.08.2014 року. Крім того вказала, що визначення розміру процентів починається із 22.08.2014 року на рівні облікової ставки Національного банку України. У зв'язку із зазначеним, на її думку, відсутні правові підстави для стягнення з неї на користь позивача процентів на суму 15443,09 грн., оскільки розмір заборгованості по процентам позичальника на користь позивача становить 5716,28 грн., а проценти в розмірі 9726,81 грн. заявлені безпідставно та відповідно наявні підстави для їх відхилення. Водночас вказала, що вказані обставини ставлять під сумнів обґрунтованість, об'єктивність та доведеність заявлених позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 30356,45 грн. та відповідно наявні підстави для відмови взагалі в цій частині позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю. Водночас, заперечуючи позовні вимоги, вона заявила про застосування строків позовної давності щодо стягнення штрафу за прострочення кредиту (константа) в розмірі 300 (150 грн.*2) станом на 26.06.2015 року та 20.07.2015 року, а тому відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають відхиленню у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного. Так, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 21.08.2013 року між сторонами укладено договір № 05-000460-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки «Visa» (а.с. 13-16). Даний договір є дійсним та у визначеному законом порядку не оспорений. Зокрема, за умовами вказаного договору банк відкриває держателю картковий рахунок № 26254511958501 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Platinum, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Відповідно до п. 2.1.2. договору визначено, що банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а держатель зобовязується повернути суму отриманого кредиту, в строки та в порядку , що передбачені договором. Розмір кредитного ліміту зазначається в Додатковій угоді до договору, що є його невідємною частиною. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою держателя або рішенням банку, а також в інших випадках, передбачених договором (п. 2.1.3). Згідно п. 2.5 договору визначено, що строк дії картки встановлюється правилами, а строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та /або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна зі сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах (п. 2.6 договору). Зокрема, частинами 1, 2 п.1\~ст.11 ЦК України\~визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. При цьому, статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 628 ЦК України\~сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно вимог\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, оцінивши наявний у матеріалах справи договір про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки Vis, а також додаткові угоди до даного договору, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитно-договірні відносини, які регулюються умовами договору та нормами цивільного законодавства. При цьому, як убачається з матеріалів справи, укладаючи вказаний кредитний договір, відповідач діяв на власний ризик, був в повному обсязі ознайомлений з усіма його умовами, своїм підписом у договорі та додаткових угодах до нього засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодився з ними, підтвердивши свою здатність виконувати умови кредитного договору. \~\~ Так, статтею 509 ЦК України визначено, що\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~\~\~\~ Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). \~\~\~ Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). \~\~\~\~ Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України)). \~\~\~\~ Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. \~\~\~\~ Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~\~\~\~ Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Крім того, відповідно до вимог частини 1, 4\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Також слід зазначити, що в силу ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначеними родовими ознаками, він зобовязаний оплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцю, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання такого грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з умов укладеного між сторонами кредитного договору, порядок здійснення платіжних операцій з використанням кредитної картки, а також порядок отримання кредиту регулюється чинним законодавством України. Правилами міжнародної платіжної системи Visa International, цим договором, правилами, а також тарифами банку (п.2.3 (а.с.13)). Відповідно до пп. 3.3.1, 3.3.6 вищевказаного договору обов'язками держателя є вчасне та в повному обсязі погашення банку суми боргових зобов'язань, але не менше суми мінімального платежу з урахуванням вимог п. 5.4.1 цього договору та повністю погасити боргові зобов'язання при скасуванні банком кредитного ліміту у випадку та строк, передбачений в п.8.2 цього договору (а.с. 14). Зокрема, гідно п. 5.1 кредитного договору за користування кредитом, у тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пеню та штрафи в розмірі, встановленому Тарифами. Проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений в п. 2.6 договору. Банк списує нараховані проценти та комісії з карткового рахунку. Банк має право нараховувати різні процентні ставки на різні форми використання кредиту, такі як зняття готівки (в тому числі на комісії, що є результатом зняття готівки), розрахунок в торгівельно-сервісній мережі тощо). Процентні ставки для різних форм транзакцій визначаються Тарифами. У випадку, якщо протягом строку дії платіжного періоду держатель сплатить лише частину боргових зобовязань або взагалі не сплатить жодної їх частини, банк нараховує проценти за користування кредитом на підставі стандартної відсоткової ставки за фактичний період користування кредитом. Пільговий період у такому випадку не надається. Розмір стандартної відсоткової ставки визначається Тарифами (п. 5.1.2. договору). Відповідно до умов п. 5.2 договору проценти за користування кредитом (в тому числі простроченим кредитом) нараховуються на фактичну суму наданого кредиту (в тому числі простроченого кредиту) і за фактичний час користування таким кредитом протягом всього розрахункового циклу, включаючи день надання та виключаючи день повернення зазначених коштів. Нараховані проценти щомісячно списуються із карткового рахунку. Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та у році. Держатель зобовязаний не пізніше останнього банківського для строку дії платіжного періоду та за умови, що сума мінімального платежу перевищує розмір пільгової частини мінімального платежу, а також в інших випадках, передбачених правилами, щомісячно погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається в звіті-рахунку (п. 5.4 договору). Якщо розмір мінімального платежу менше встановленого банком фіксованого платежу, держатель сплачує банку фіксований платіж, розмір якого визначається в тарифах, але не більше загальної суми боргових зобовязань (п. 5.4.1). Відповідно до п. 5.7 договору, проценти на залишок коштів на картковому рахунку нараховуються згідно Тарифів. Крім того, також умовами укладеного між сторонами договору визначено й відповідальність сторін за невиконання зобовязань. Зокрема, згідно п. 6.1 договору сторони несуть майнову відповідальність в розмірі, передбаченому тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором, а також за порушення Правил. Держатель безпосередньо відповідає за свої дії чи бездіяльність своїх додаткових держателів при використанні кредитної картки, які завдали банку збитки. У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобовязаний додатково сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами (п. 6.2 договору). Крім того, умовами договору, зокрема п. 8.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до моменту його розірвання в порядку, передбаченому цим договором. При цьому, розірвання цього договору з ініціативи держателя можливе лише у випадках, передбачених п. 4.5.1, 7.1 цього договору, чи в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Також умовами договору визначені й випадки та умови дострокового його розірвання зі сторони держателя картки ( п. 8.1.1). При цьому, Умовами кредитування визначено, що розмір процентної ставки за кредитом становить 35 % річних, сума щомісячного платежу - при ліміті кредитування 30\~000 грн. 2\~999 грн., при ліміті кредитування 100\~000 грн. 9\~996 грн., орієнтована реальна процентна ставки в рік при ліміті кредитування 30\~000 грн. 35 %, при ліміті 100\~000 грн. 37 % (а.с 21). Тарифами за відкриття та обслуговування кредиту визначено, що строк дії картки становить 2 роки, визначено розмір щомісячної комісії за обслуговування картки в розмірі 150 грн., а також розмір процентної ставки 35 % річних. Крім того, визначено що розмір щомісячного платежу становить 5 % від суми зобовязань, але не менше 50 грн. та штрафи за виникнення простроченої заборгованості в розмірі 50 грн. + 0,2 % в день від суми простроченої заборгованості та штраф за користування пере лімітом в розмірі 0,2 % в день від суми пере ліміту (а.с. 22, 26). Так, відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що умовами договору, а також Умовами кредитування та Тарифами передбачено погашення заборгованості за кредитом періодичними щомісячними платежами, розмір та порядок сплати яких визначений договором, Умовами кредитування та Тарифами, з якими відповідач при укладенні договору та отриманні кредитних коштів був ознайомлений та погодився. Разом з тим, як убачається зі змісту поданого позову та наданого банком розрахунку заборгованості, [PERSON] належним чином своїх зобов'язань за договором не виконала, внаслідок чого у неї станом на 20.07.2016 року утворилась заборгованість в сумі 83 787 грн. 63 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом\~36 038,09 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 30 356,45 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 1 950,00 грн., заборгованість за процентами 15 443,09 грн. (а.с. 7-12). При цьому, як убачається зі змісту поданих заперечень проти позову, відповідач позовні вимоги банку визнав частково, а саме: в частині обовязку повернути суму кредиту в розмірі 36\~038 грн. 09 коп. Також не заперечив факту необхідності сплати заборгованості по процентам, однак не погодився із нарахованим банком їх розміром в сумі 15\~443 грн. 09 коп., вказуючи на те, що строк дії кредитного договору згідно його умов становив 1 рік й відповідно його дія закінчилася 21 серпня 2014 року, а тому враховуючи те, що станом на день закінчення дії договору розмір заборгованості по сплаті процентів становив 642 грн. 238 коп., саме на цю суму мають бути нараховані проценти. Крім того, зважаючи на те, що розмір нарахування процентів в розмірі 35 % діяв лише до 21 серпня 2014 року строку дії договору, то після закінчення дії договору розмір нарахування процентів мав визначатися, а саме після 22 серпня 2014 року на рівні облікової ставки НБУ, а тому до стягнення має бути сума 5\~716 грн. 28 коп. Також у письмових запереченнях відповідач заперечував проти задоволення позову в частині нарахованих штрафів за виникнення простроченої заборгованості в розмірі 30\~356 грн. 45 коп. та пені (штрафів) за виникнення простроченої заборгованості ( константа) в розмірі 1\~950 грн., а також просив до даних вимог застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Як вже зазначалося судом, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За таких обставин, а також ураховуючи вищевказане та наданий банком розрахунок суми заборгованості за кредитом (а.с. 10-12), зі змісту якого убачаються дані щодо здійснення відповідачем погашення суми основного боргу за період з 21 серпня 2013 року по 19 липня 2016 року й відповідно остання сплата коштів була проведена 25 травня 2015 року, що не оспорено відповідачем та не спростовано належними і допустимими доказами, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованості по сплаті суми основного кредиту в розмірі 36\~038 грн. 09 коп. й відповідно вказана вимога банку в цій частині підлягають задоволенню. Щодо наявності підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами за період з 21 серпня 2013 року по 19 липня 2016 року в розмірі 15\~443 грн. 09 коп. (а.с. 8-9), то суд зазначає наступне. Так, згідно із\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У\~ст. 611 ЦК України\~зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частинами 1, 3\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищевказані положення закону, а також те, що у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів після закінчення строку дії договору на рівні облікової ставки НБУ. Окрім того, підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобовязання. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2016 року № 6-1412цс16, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Таким чином, ураховуючи наявність у відповідача боргу за основним зобов'язанням у розмірі 36\~038 грн. 09 коп., позивач має право вимагати від відповідача сплати процентів до дня повернення позики, оскільки інше не передбачено умовами договору в розмірі 35 % річних у межах строку дії договору та після спливу дії договору, зважаючи на те, що інший розмір процентів за умовами договору не визначено, в розмірі визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. А тому, з огляду на вказане, з відповідача на користь банку підлягають стягненню проценти за користування кредитом в розмірі 5\~716 грн. 28 коп., розмір яких ураховуючи строк дії договору до 21 серпня 2014 року нараховувався згідно умов договору в розмірі 35 % річних (за період з 21 серпня 2013 року по 21 серпня 2014 року) та за період з 21 серпня 2014 року по 19 липня 2016 року на рівні облікової ставки НБУ та згідно наданого відповідачем на спростування поданого банком розрахунку такий розмір процентів становить 5716 грн. 28 коп. (а.с. 116-116). При цьому, банком не спростовано наданого відповідачем розрахунку суми заборгованості по сплаті процентів, як і не спростовано доводи відповідача в частині безпідставності застосування банком після спливу строку дії договору при нарахуванні суми заборгованості по сплаті процентів обумовленого договором розміру в 35 %, замість застосування процентів в розмірі визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу за виникнення простроченої заборгованості за період з 26 червня 2015 року по 30 червня 2016 року в розмірі 30\~365 грн. 45 коп., то суд зазначає наступне. Як вже зазначалося судом, виходячи із системного аналізу ст.ст.\~525,\~526,\~599,\~611 ЦК України, змісту кредитного договору, за наявності кредитної заборгованості, яка не погашена боржником, настання визначеної сторонами дати закінчення кредитного договору не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та чинного законодавства України. Зокрема, як убачається з наданого банком розрахунку, станом на 20.07.2016 року у відповідача утворилась заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості в розмірі 30 356,45 грн., а також заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) в розмірі 1\~950 грн. (а.с. 7-12), яка розраховувалась за період з 26 червня 2015 року по 30 червня 2016 року. Так, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається\~статтею 610 ЦК України. Разом з тим, не погоджуючись із сумами нарахованих штрафів, відповідач зокрема оспорювала правильність нарахування такої суми пені з розрахунку суми боргу в розмірі 50\~826 грн. 39 коп., тоді як сума невиконаного основного зобовязання становить 36\~038 грн. 09 коп. та вважала, що саме на цю суму повинна була нараховуватися пені. Проте, в повному обсязі із запереченнями відповідача в цій частині погодитися не можна, оскільки заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості в розмірі 30 356,45 грн. розраховувалася згідно умов договору виходячи із загальної суми простроченої заборгованості, яка включала в себе як суму основного боргу по тілу кредиту, так із заборгованість по сплаті процентів. Однак, ураховуючи те, що заборгованість по сплаті процентів після закінчення дії договору мала нараховуватися відповідно до розміру процентів встановлених на рівні облікової ставки НБУ та відповідно їх розмір, який підлягає стягненню був зменшений, суд виходячи з того, що матеріали справи не містять іншого належного розрахунку суми заборгованості по сплаті штрафів, який би включав інший порядок нарахування процентів після закінчення дії договору й відповідно й загальної суми невиконаного зобовязання, підстави для стягнення пені в розмірі 30\~356 грн. 45 коп. від суми боргу 50\~826 грн. 29 коп. відсутні. При цьому, судом також зазначає, що на адресу позивача направлялися заперечення відповідача в частині оспорення правильності нарахування суми заборгованості по сплаті процентів з відповідним розрахунком, однак вони банком були залишені без відповідного реагування та будь-яких уточнень чи пояснень з приводу непогодження відповідача із нарахуванням суми нарахування заборгованості по сплаті процентів на адресу суду не надходило, як і не надходило відповідного уточнюючого розрахунку. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу за прострочення кредиту за період з 26 червня 2015 року по 30 червня 2016 року в розмірі 1950 грн., з якими відповідач не погодився та просив застосувати наслідки пропуску банком строку позовної давності, то суд зазначає наступне. Так, згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, як вже було встановлено судом, ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» взяті на себе за договором про надання кредитної лінії виконав в повному обсязі та надав обумовлені договором кошти, проте відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у визначений договором термін кредит не повертала, відсотки за користування кредитом не сплачувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, у зв'язку із чим позивач також нарахував пеню за прострочення виконання простроченого зобов'язання. Зокрема, за правилами\~ст. 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, сплата пені є правовим наслідком порушення зобовязання, що в розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Так, відповідно до умов договору, у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобовязаний додатково сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами (п. 6.2 договору), а саме в розмірі 0,2 % в день від суми переліміту. Згідно наданого банком розрахунку сума штрафу за виконання простроченої заборгованості за період з 26 червня 2015 року по 30 червня 2016 року становить 1950 грн.(а.с. 8). Крім того, як убачається з наданого банком розрахунку, відповідач останню сплату коштів на повернення кредиту здійснила 25 травня 2015 року й відповідно саме з цього часу у банку виникло право на проведення нарахувань штрафних санкцій. Разом з тим, не погоджуючись із сумою нарахованих штрафів відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій, а тому суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Законодавством передбачено спеціальну та загальну позовну давність. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а для окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлюється спеціальна позовна даність один рік (ст.ст. 257,258 ЦК України). Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в задоволення в задоволенні позову відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Крім того, статтею 266 ЦК України\~визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 06.11.2013 року по справі №6-116цс13, від 03.09.2014 року по справі №6-100цс14, згідно яких стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12-ма місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, в межах строку позовної давності за основною вимогою. При цьому, як убачається з матеріалів справи, банк звернувся з даним позовом до суду 03.08.2016 року, про що свідчить відмітка на поштовому конверті, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню плата за останні 12 місяців, які передують даній даті, в розмірі згідно наданого банком розрахунку, а саме за період 26 червня 2015 року по 30 червня 2016 року, який передував зверненню 3 серпня 2016 року банку з позовом до суду, а тому вимоги банку про стягнення пені в розмірі 1950 грн. за вказаний період є законними та обґрунтованими ( а.с. 8). За таких обставин, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку становить 43\~704 грн. 37 коп. ( 36038 грн. 09 коп. сума основного боргу, 5\~716 грн. 28 коп. заборгованість по сплаті процентів та 1\~950 грн. штраф за виникнення простроченої заборгованості (константа)). Крім того, відповідно до правил\~статті 88 ЦПК України\~на користь банку також підлягає стягненню з відповідача сума судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial