Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, у якому просив суд розірвати договір найму квартири [ADDRESS], укладений 16.07.2014 з відповідачем [PERSON] та виселити останнього, а також відповідачів [PERSON], [PERSON] з спірного житла без надання іншого. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що відповідачі та його померлий батько [PERSON] уклали договір найму квартири, але орендну плату за користування квартирою вони не сплачують та звільняти квартиру відмовляються, чим порушують майнові права позивача. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі, проти заочного вирішення справи не заперечували. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату, місце судового розгляду повідомлялися належним чином, проте конверт з судовою кореспонденцією, відправлений з рекомендованим повідомленням про вручення, повернувся на адресу суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання на поштовому відділенні /а. с. 41, 42, 51/. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши обґрунтування позивача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їхній сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2014 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди жилого приміщення, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду жиле приміщення - квартира [ADDRESS] до 15.07.2015 /а. с. 15/. Рішенням Київської міської ради № 128/2031 від 08.10.2015, вулиця Аістова перейменована у провулок Іпсилантієвський, на виконання пункту 41 частини першої статті 26, пункту 1 статті 37, пункту 1 частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», враховуючи протокол засідання комісії з питань найменувань від 14.07.2015 № 4 та з метою збереження історичного спадку територіальної громади міста Києва. Окрім того, як вказав позивач, у квартирі проживає відповідач [PERSON], а, згідно з вказаним договором оренди, і відповідач [PERSON] [INFO] орендодавець [PERSON] помер, що засвідчено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25.06.2015 Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, згідно з актовим записом № 10265 /а. с. 10/. Спірна квартира [ADDRESS] належала за життя на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.12.1993, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району, згідно з розпорядженням (наказом) від 09.12.1993 № 5628 /а. с. 14/. [INFO] [PERSON] померла, що засвідчено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 21.06.2005 Відділом реєстрації смерті у м. Києві /а. с. 13/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 09.01.1965 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Саратов, за актовим записом № 8311, [PERSON] є сином [PERSON] /а. с. 12/. Позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.04.1978 Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві /а. с. 11/. Відтак, вбачається, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] фактично прийняв спадщину, належним чином її не оформивши, але 16.07.2014 уклав договір оренди квартири з відповідачем [PERSON] Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2016 визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS] /а. с. 53/. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правовою нормою ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Позивач наголосив, що у зв'язку з вищенаведеними обставинами та смертю батька [PERSON] він запропонував відповідачам погасити заборгованість, розірвати договір найму та виселитися із квартири, однак вони відмовилися вчинити такі дії. У випадку зміни власника житла, переданого в найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця, відповідно до ст. 814 ЦК України. Статтею 815 ЦК України визначено перелік обов'язків наймача житла, а саме наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані (ч. 1); наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця (ч. 2); наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст. 816 ЦК України, у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. За ч.ч. 2, 3 вказаної статті наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним, при цьому, їхні обов'язки за договором найму житла є солідарними Відповідно до ч. 3 ст. 820 ЦК України, наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає, відповідно до ч. 2 ст. 825 ЦК України. У разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла, як встановлено ч. 1 ст. 826 ЦК України. Враховуючи викладені обставини, встановлені судом під час розгляду справи, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved