Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 07 березня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №283. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, з тих причин, що відповідач фактично почав жити своїм особистим життям, незважаючи на те, що у них є сім`я. Через це постійно виникали сварки та скандали, їхні почуття одне до одного стали неприязними, у них виникли різні погляди на спільне життя. Збереження сім`ї з відповідачем позивач вважає неможливим, оскільки з червня 2020 проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Крім того, позивачці стало відомо, що відповідач два останні роки має стосунки з іншою жінкою. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 серпня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 жовтня 2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. 25 вересня 2020 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в ній же зазначила, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не подав відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2013, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 07 березня 2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис №283 (арк. спр. 4). У шлюбі у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2014 року виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області (арк.спр. 7). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 28 серпня 2020 року. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 840 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції №3 від 26 серпня 2020 року.

Outcome: approved