overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 02.06.2000 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №193. Від шлюбу сторони\~ мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, а також до неможливості подальшого спільного проживання. Просив шлюб розірвати.\~ Позивач надав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, шлюб просив розірвати. Відповідачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Арабаджи». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 02.06.2000 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №193, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони\~ мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],\~ [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 26.05.2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 136. Від шлюбу сторони дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просив шлюб розірвати, на примирення не згодний. В позовній заяві розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 10.12.2018 року ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 26.05.2015 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 136, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 23.08.2018 року серії І-НО №495599.\~\~ Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що вона звернувся до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо оформлення йому пенсії у звязку з досягненням пенсійного віку. У підтвердження свого трудового стажу він надав трудову книжку, однак, у звязку із наявністю в ній некоректного написання його імя, це не виявляється можливим. Так, у трудовій книжці [PERSON] російською мовою імя зазначено «Вартан». Оскільки наявність цього недоліку позбавляє заявника можливості оформити право на пенсію, просив встановити факт належності йому трудової книжки заповненої 15.06.1976 року. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області у судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із\~\~ посвідки на постійне проживання серії ДН № 546/0517 виданої 23.07.2011 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області,\~ [PERSON]\~ народився 06.06.1958 року в Республіці Вірменії. Той же факт підтверджується копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера № [NUMBER], з якого вбачається по імя заявника саме [PERSON]. У відповідності до копії рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02.07.2018 року\~ встановлено факт належності військового квитка НЗ № 37077796, виданого 04.05.1977 року та свідоцтва про укладання шлюбу № ІІІ-СЛ 291086 виданого 14.05.1986 року саме [PERSON], [INFO]. Разом з тим, у трудовій книжці заповненої 15.06.1976 року, виданої на імя «Минасян Вартана Самвеловича» (російською) по імя заявника вказано некоректно, а саме «Вартан», що унеможливлює встановлення належності йому трудової книжки та зарахування стажу для призначення пенсії. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявнику. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що вона звернувся до Маріупольського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо оформлення йому пенсії у звязку з досягненням пенсійного віку. У підтвердження свого трудового стажу він надав трудову книжку, однак, у звязку із наявністю в ній некоректного написання його по батькові, це не виявляється можливим. Так, у трудовій книжці [PERSON] російською мовою по батькові зазначено «Дмитрович». Оскільки наявність цього недоліку позбавляє заявника можливості оформити право на пенсію, просив встановити факт належності йому трудової книжки БТ-І № 4388332 від 10.09.1976 року. Заявник [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], у судове засідання не зявились, надали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Маріупольського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області\~ у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, рішення просив прийнятий на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із паспорту громадянина України серія ВВ №454181, виданого 24.06.1998 року Іллічівським РВ\~ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області,\~ [PERSON] народився 10 грудня 1957 року в с.Ново-Марковка Кантеміровського району Воронізької області. Той же факт підтверджується копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера № [NUMBER], з якого вбачається по батькові заявника саме Дмитрович. З копії військового квитка серії ВО № 199530 виданого 26.03.1981 року Кантеміровським рай воєнкоматом Вороніжської області, вбачається, що він виданий на імя [PERSON] (россійською), [INFO]. Разом з тим, у трудовій книжці БТ-І № 4388332 від 10.09.1976 року, виданої на імя «Семенченко Сергея Дмитровича» (російською) по батькові\~ заявника вказано некоректно, а саме «Дмитрович», що унеможливлює встановлення належності йому трудової книжки та зарахування стажу для призначення пенсії. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявнику. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати укладений 01 листопада 2008 року шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 96, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, які повинні бути притаманні сім'ї. Потягом останніх років вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач також у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка відзиву на позов не надала. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2008 року (а.с. 5). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 6) та [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння та поваги, які протягом тривалого часу проживають окремо, примирятися не бажають суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка вказала, що з 22 березня 2016 року вона з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис №45. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись позивачкою. Просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з квітня 2016 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER]), який мешкає разом з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись позивачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На даний\~час дитина\~проживає біля\~неї та\~знаходиться на\~її утриманні.\~Здійснюючи догляд\~за сином,\~вона не\~працює,\~а тому\~потребує матеріальної\~допомоги від\~батька дитини,\~який має\~змогу надавати\~таку допомогу,\~оскільки працює\~та отримує\~значні доходи. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між сторонами розірвано та вони проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою яка, здійснюючи догляд за сином, не має змоги працювати. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 липня 2010 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. Підставами розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння. Останні сім років стосунки між сторонами погіршувались через сварки. Відповідач невдоволений шлюбом. Протягом останнього року сторони не спілкуються, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. [PERSON] вважає примирення та збереження шлюбу неможливими та таким, що суперечить її інтересам, інтересам дитини. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надіславши до суду заяву в якій зазначає, що позов підтримує, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву в якій позов визнає, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у розмірі 352,40 грн, а інша частина підлягає поверненню у зв'язку із визнанням відповідачем позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved