Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] в межах кримінального провадження №473/1594/16-к за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України звернувся до суду з позовом (який в подальшому неодноразово уточнював) до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позові зазначав, що 16 грудня 2015 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом - легковим автомобілем «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] , рухався в ранковий час доби по сухій асфальтованій проїжджій частині автодороги Р-06 «Благовіщенське - Миколаїв» /колишня назва «Ульянівка - Миколаїв»/ з боку м. Миколаєва в напрямку м. Южноукраїнська Миколаївської області зі швидкістю руху приблизно 60 км/год. У цей же час у зустрічному напрямку по своїй смузі руху рухався вантажний автомобіль «Daf XF 105.460», реєстр. номер [NUMBER] з напівпричепом «Janmil NW 1S», реєстр. номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] зі швидкістю приблизно 40 км/год. Підїжджаючи до 144 км + 800 м автодороги Р-06 «Благовіщенське - Миколаїв» /колишня назва «Ульянівка Миколаїв»/, на території м. Вознесенська Миколаївської області по вул. Болгарській /колишня назва вулиці - Рози Люксембург/ в районі житлового будинку №165, [PERSON] в порушення п.п. 2.3 «б», 12.1 та розділу 34 п.1.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, не контролював рух керованого ним транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку технічну можливість, виїхав на ділянку проїжджої частини, яка була вкрита ожеледицею, де не впорався із керуванням, в результаті чого допустив бічний занос керованого ним транспортного засобу, що призвело до неконтрольованого виїзду на зустрічну смугу руху з перетинанням суцільної лінії розмітки, де сталося зіткнення з автомобілем «Daf XF 105.460», реєстр. номер [NUMBER] з напівпричепом «Janmil NW 1S», реєстр. номер [NUMBER] , що рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] . Під час зіткнення транспортних засобів автомобіль «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] розташовувався правою передньою частиною, тобто правою частиною переднього бамперу, правою частиною капоту, правим переднім крилом до правої передньої частини автомобіля «Daf XF 105.460», реєстр. номер [NUMBER] з напівпричепом «Janmil NW 1S», реєстр. номер [NUMBER] , що рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] - [PERSON] , який знаходився на правому задньому сидінні транспортного засобу, отримав тяжкі тілесні ушкодження за розладом здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину у вигляді закритого вивиху головки правої стегнової кістки з переломом заднього краю вертлюжної впадини та посттравматичним артрозом правого тазостегнового суглобу з згинальною контрактурою до 120 градусів, забійної рани п`ятого пальця правої кисті з пошкодженням сухожилля згинача, саден голови, тулубу, кінцівок. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм легкового автомобіля «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] [PERSON] вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, дії якого знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. Внаслідок отриманих травм [PERSON] тривалий час лікувався. На лікування, в тому числі придбання лікарських засобів, препаратів, матеріалів медичного призначення, медичні дослідження, проїзд до місця проведення експертиз та в зворотному напрямку позивач витратив 16 010,97 грн. Вказані витрати відповідачем не відшкодовані. Крім цього [PERSON] вказував не те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та отриманих тілесних ушкоджень він зазнав моральних страждань, що виразилися у фізичному болю, душевних хвилюваннях, емоційних переживаннях, стресах, погіршенні стану здоров`я, наявності страху можливості повторення негативної ситуації, хвилюваннях щодо можливості його подальшого відновлення, зміні звичайного ритму життя та праці, погіршенні матеріального становища. Грошовий еквівалент моральної шкоди позивач оцінив у 400 000 гривень. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь 16 010,97 грн. матеріальної шкоди, 400 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди та 16 500 грн. судових витрат. Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2017 року цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Проте згідно ухвали Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2019 року вирок місцевого суду в частині цивільного позову скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі, судом ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 03 травня 2019 року відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (13 серпня 2019 року - на уточнену позовну заяву) згідно якого просив відмовити в задоволенні позову в цілому. При цьому зазначав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність, як володільця автомобіля «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Юнівес»», а тому саме страховик зобов`язаний відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду, з розміром якої відповідач погоджується. Також [PERSON] вказував на те, що він визнає, що внаслідок своїх протиправних дій він завдав позивачу моральної шкоди. Проте відповідач не погоджується з визначеним позивачем розміром відшкодування, вказуючи на те, що розумним, виваженим та справедливим розміром відшкодування завданих страждань є 13 000 грн., які він сплатив [PERSON] в добровільному порядку. Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Страхова Компанія «Юнівес»». 19 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] надала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди до 27 833,06 грн. В іншій частині вимоги залишила без змін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзивах на позов. Представник третьої особи - ПрАТ «Страхова Компанія «Юнівес»» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представника третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали кримінального провадження №473/1594/16-к по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 16 грудня 2015 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом - легковим автомобілем «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] , рухався в ранковий час доби по сухій асфальтованій проїжджій частині автодороги Р-06 «Благовіщенське - Миколаїв» /колишня назва «Ульянівка - Миколаїв»/ з боку м. Миколаєва в напрямку м. Южноукраїнська Миколаївської області зі швидкістю руху приблизно 60 км/год. У цей же час у зустрічному напрямку по своїй смузі руху рухався вантажний автомобіль «Daf XF 105.460», реєстр. номер [NUMBER] з напівпричепом «Janmil NW 1S», реєстр. номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] зі швидкістю приблизно 40 км/год. Підїжджаючи до 144 км + 800 м автодороги Р-06 «Благовіщенське - Миколаїв» /колишня назва «Ульянівка Миколаїв»/, на території м. Вознесенська Миколаївської області по вул. Болгарській /колишня назва вулиці - Рози Люксембург/ в районі житлового будинку №165, [PERSON] в порушення п.п. 2.3 «б», 12.1 та розділу 34 п.1.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, не контролював рух керованого ним транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку технічну можливість, виїхав на ділянку проїжджої частини, яка була вкрита ожеледицею, де не впорався із керуванням, в результаті чого допустив бічний занос керованого ним транспортного засобу, що призвело до неконтрольованого виїзду на зустрічну смугу руху з перетинанням суцільної лінії розмітки, де сталося зіткнення з автомобілем «Daf XF 105.460», реєстр. номер [NUMBER] з напівпричепом «Janmil NW 1S», реєстр. номер [NUMBER] , що рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] . Під час зіткнення транспортних засобів автомобіль «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] розташовувався правою передньою частиною, тобто правою частиною переднього бамперу, правою частиною капоту, правим переднім крилом до правої передньої частини автомобіля «Daf XF 105.460», реєстр. номер [NUMBER] з напівпричепом «Janmil NW 1S», реєстр. номер [NUMBER] , що рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] - [PERSON] , який знаходився на правому задньому сидінні транспортного засобу, отримав тяжкі тілесні ушкодження за розладом здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину у вигляді закритого вивиху головки правої стегнової кістки з переломом заднього краю вертлюжної впадини та посттравматичним артрозом правого тазостегнового суглобу з згинальною контрактурою до 120 градусів, забійної рани п`ятого пальця правої кисті з пошкодженням сухожилля згинача, саден голови, тулубу, кінцівок. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм легкового автомобіля «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] [PERSON] вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, дії якого знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду від 07 грудня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок в цій частині залишений без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2019 року. А відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як володільця автомобіля «Nissan Almera», реєстр. номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Юнівес»» згідно полісу №АЕ/6266218 від 06 жовтня 2015 року з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в 100 000 грн. та франшизою в 1 000 грн. Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного. 1) В частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди: Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України). Матеріальне становище особи, яка завдала шкоду внаслідок вчинення злочину не підлягає врахуванню під час відшкодування такої шкоди (ч. 4 ст. 1193 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України). Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (п. 2) та Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 4), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 22-24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, зокрема шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» у страхових правовідносинах визначено поняття «франшиза» - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується (ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування за встановленою законом формою (п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик,

Outcome: partial