Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що із серпня 1998 року вона проживала однією сімєю без укладення шлюбу із [PERSON] й вела з ним спільне господарство. Вони мали спільний сімейний бюджет, разом проводили дозвілля, обробляли присадибну земельну ділянку, ремонтували будинок, тобто були повязані спільним побутом із взаємними правами та обовязками. За час спільного проживання було набуте рухоме та нерухоме майно, а саме: - автомобіль марки «HYNDAI», моделі «SANTA FE», реєстраційний номер [NUMBER]; - трактор колісний марки «БЕЛАРУС-892», реєстраційний номер [NUMBER]; - причіп човновий моделі ПГМФ-8902; - земельна ділянка, площею 0,2000 га, яка розташована в межах села Зазимє Броварського району Київської області (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221282801:01:037:0016); - земельна ділянка, площею 0,5928 га, яка розташована в межах міста Бровари Київської області (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3210600000:00:056:1179). Просить суд: 1) встановити юридичний факт її сумісного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON] у період із серпня 1998 року по червень 2017 року включно; 2) визнати сумісною власністю подружжя майно, яке було придбане під час незареєстрованого шлюбу, а саме: - автомобіль марки «HYNDAI», моделі «SANTA FE», реєстраційний номер [NUMBER], - трактор колісний марки «БЕЛАРУС-892», реєстраційний номер [NUMBER], - причіп човновий моделі ПГМФ-8902, земельну ділянку, площею 0,2000 га, яка розташована в межах села Зазимє Броварського району Київської області (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221282801:01:037:0016), - земельну ділянку, площею 0,5928 га, яка розташована в межах міста Бровари Київської області (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3210600000:00:056:1179); 3) розділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право особистої приватної власності на ? частину автомобіля марки «HYNDAI», моделі «SANTA FE», реєстраційний номер [NUMBER], ? частину трактора колісного марки «БЕЛАРУС-892», реєстраційний номер [NUMBER], ? частину причепа човнового моделі ПГМФ-8902, ? частину земельної ділянки, площею 0,2000 га, яка розташована в межах села Зазимє Броварського району Київської області (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221282801:01:037:0016), ? частину земельної ділянки, площею 0,5928 га, яка розташована в межах міста Бровари Київської області (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3210600000:00:056:1179). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги й просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не визнали позов [PERSON] й просили у його задоволенні відмовити. У судове засідання третя особа Зазимська сільська рада Броварського району Київської області представника не направила. Про день, час та місце розгляду справи цей учасник справи повідомлявся відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. До суду надійшло письмове клопотання від Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про розгляд справи у відсутність представника цього органу місцевого самоврядування. Заслухавши пояснення позивача та її представника в підтримання доводів позовної заяви, заперечення відповідача та її представника, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], у зареєстрованому шлюбі не перебуває, проживає [INFO]. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер 15 січня 1989 року. [PERSON] має сина [PERSON], [INFO]. [PERSON], який помер 01 липня 2017 року, був зареєстрований за адресою: [INFO]. У зареєстрованому шлюбі [PERSON] не перебував. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 25 лютого 1998 року. [PERSON] мав доньку [PERSON], яка народилася 06 січня 1982 року. [PERSON], який помер 01 липня 2017 року, на праві власності належало наступне спірне рухоме та нерухоме майно: - автомобіль марки «HYNDAI», моделі «SANTA FE» (тип легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами KMHSH81WP7U134962, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АІС 015102); - трактор колісний марки «БЕЛАРУС-892» (заводський номер 90805958, двигун 319137, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ № 341108); - земельна ділянка, площею 0,2000 га, розташована у межах села Зазимє Броварського району Київської області; цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер: 3221282801:01:037:0016 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 587509 від 05 серпня 2005 року, виданий на підставі рішення сесії Зазимської сільської ради від 31 травня 2005 року № 405-24-IV); - земельна ділянка, площею 0,5928 га, розташована у місті Броварах; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: 3210600000:00:056:1179 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 700613 від 25 серпня 2007 року, виданий на підставі рішення Броварської міської ради від 31 серпня 2006 року № 89-07-05), (т.1, а.с. 24, 25, 27, 28, 121, 122). Із повідомленням Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 28 листопада 2017 року № 842/02-24 видно, що відповідно до запису в земельно-кадастровій книзі № 3 села Зазимє, земельна ділянка, площею 0,2000 га, для ведення особистого селянського господарства була передана [PERSON] на підставі рішення сесії Зазимської сільської ради від 31 травня 2005 року № 405-24-IV взамін сертифікату на земельну частку (пай), виданого Броварською райдержадміністрацією у 1996 році (т.1, а.с. 31, 35). Також встановлено, що [PERSON] володів спірним причіпом човновим мод. ПГМФ-8902 (номер шасі (рами): В0002748, номер кузова (коляски): Y6W890200В0002748) (Акт приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ № 663901), (т.1, а.с.26). Згідно із повідомлення Територіального сервісного центру № 3243 Регіонального сервісного центру в Київській області Міністерства внутрішніх справ України від 17 серпня 2018 року № 1322, за даними Єдиного державного реєстру МВС станом на 17 серпня 2018 року причіп ПГМФ-8902 (номер шасі (рами): В0002748, номер кузова (коляски): Y6W890200В0002748) не було зареєстровано (т.1, а.с.251). Із повідомлення Держпродспоживслужби Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 28 серпня 2018 року № 10-03-10/7699 видно, що станом на 28 серпня 2018 року транспортний засіб причіп ПГМФ-8902, (номер шасі (рами): В0002748, номер кузова (коляски): Y6W890200В0002748), не зареєстровано (т.2, а.с.16). Частиною другою статті 3, частинами першою, другою статті 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Згідно із статтею 60, частиною першою статті 61, частинами першою, другою статті 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Пунктом 5 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах може мати місце, якщо такі відносини виникли до 08 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі безвісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадянського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що вона є сусідкою позивача [PERSON] З дитинства вона була знайома із [PERSON], який помер 01 липня 2017 року. Із [PERSON] вона познайомилася у 1997 році, коли остання придбала будинок у селі Зазимє Броварського району Київської області. Товаришували. [PERSON] орав город, спільно святкували дні народження. Між [PERSON] та [PERSON] існували дуже гарні стосунки. До сина [PERSON] [PERSON] відносився [PERSON] як до власної дитини. [PERSON] із [PERSON] під час спільного проживання працювали, вирощували сільськогосподарську продукцію, тримали домашню птицю та худобу. [PERSON] продукцію возив, а [PERSON] торгувала нею на базарі. Останні два роки вона кожні вихідні спілкувалася із [PERSON] Двадцять років й до дня смерті [PERSON] жив із [PERSON] У письмових поясненнях [PERSON] зазначила, що вона із 1998 року є сусідкою [PERSON] та [PERSON] за адресою: село Зазимє, вулиця Пролетарська, 42, тобто навпроти їхнього будинку. Усі свята, ювілеї й просто вихідні дні святкували разом. Якщо виникали якісь побутові чи матеріальні проблеми вони підтримували її родину, а її родина підтримувала їх сімю. Допомагали у різних ситуаціях. На її очах виріс [PERSON], до якого [PERSON] ставився як до рідного сина. Багато зусиль та коштів [PERSON] доклав, щоб вилікувати [PERSON]. Їхня сімя була дружною, згуртованою й дуже роботящою. Вони вирощували сільськогосподарську продукцію, домашніх птицю та худобу, які збували на ринках. Відношення [PERSON] до доньки [PERSON] було негативним. Жодного разу у ситуаціях тимчасових проблем чи хвороб, що виникали протягом двадцяти років стосовно [PERSON] вона не бачила ніякої підтримки від доньки останнього. Похованням [PERSON], а також організацією та проведенням поминок займалася [PERSON] (т.1, а.с.146). Свідок [PERSON] дав показання про те, що останні два роки [PERSON] проживав спільно із [PERSON] Він був знайомий із [PERSON] з дитинства. Він кожен день бачив [PERSON] [PERSON] 2007 року [PERSON] працювала у нього продавцем. З колишньою дружиною [PERSON] він познайомився два місяці до цього. Її наглядно він знав, однак йому не було відомо, що вона була дружиною [PERSON] У письмових поясненнях [PERSON] зазначив, що [PERSON] та [PERSON] досить тривалий час, а саме з 1998 року до дня смерті останнього постійно проживали разом як одна родина. У його фермерському господарстві вони разом неодноразово придбавали комбікорм для відгодівлі худоби, купляли птицю на вирощування й продаж (т.1, а.с.148). Свідок [PERSON] дав показання про те, що із [PERSON] він працював у колгоспі ім.Щорса. Знайомий був із ним все життя. Із [PERSON] він познайомився, коли вони приїхали жити у село Зазимя. У той час вони вже жили разом, займалися сільським господарством. [PERSON] працював у лісі, був лісником, реалізовував дрова. У [PERSON] були трактори. Вони косили сіно й також його продавали. Останній рік життя [PERSON] жив із [PERSON] За життя [PERSON] було надано земельний пай. Також йому відомо, що [PERSON] мав ще земельну ділянку. [PERSON] із [PERSON] проживали разом однією сімєю. Також [PERSON] працювала у магазині, де й зараз працює. Все майно [PERSON] із [PERSON] придбано на кошти їхньої сімї. Йому відомо, що у [PERSON] був невеликий автомобіль. У письмових поясненнях [PERSON] зазначив, що [PERSON] він знав із дитинства. Із 1998 року [PERSON] почав проживати [INFO] разом із [PERSON] та її сином. Він допомагав [PERSON] та його сину [PERSON] у ремонті техніки, у той час як [PERSON] поралась по господарству. Всі працювали на роботах й вели сільське господарство, саджали городину й реалізовували її на ринках. У літку ще займалися заготівлею сіна на продаж. Спільна праця була результативною, а тому купували та поновлювали техніку (т.1, а.с.149). Свідок [PERSON] дала показання про те, що із [PERSON] вона познайомилася у магазині. Із його слів їй стало відомо, що у нього не має жінки. Вона була цивільною дружиною [PERSON] Десь півтора року вона із [PERSON] прожили разом у селі Гоголів Броварського району Київської області. [PERSON] до дня своєї смерті проживав із нею. На той час їй не було відомо чи мав [PERSON] дружину або ж жінку, з якою проживав. Помирав [PERSON] на її руках в селі Гоголів. Жив він у неї по часу більше ніж у себе вдома. Про те, що у [PERSON] є цивільна дружина вона довідалася від його брата. За життя [PERSON] говорив їй, що перепише належний йому транспортний засіб на неї. У ніч, коли [PERSON] стало зле вона викликала карету швидкої допомоги, а також про це повідомила [PERSON] Її син завозив до лікарні ліки для [PERSON] Перед смертю [PERSON] не вживав алкогольні напої. Усі півтора роки спільного проживання [PERSON] по вечорам вживав алкогольні напої. Іноді вони разом вживали ці напої. На святкування дня восьмого березня у рік смерті він не приїздив до неї, а зателефонував й повідомив, що приїде на наступний день. Вона із [PERSON] спільно проживала, він садив їй город, придбавав саджанці, домашню птицю. У них були плани на майбутнє, він мав намір реалізувати належну йому земельну ділянку й придбати квартиру. Бувало, що [PERSON] один чи два дні був відсутній, а потім тижнями жив у неї. У день народження [PERSON] до нього приїздив його названий син й не привітав зі святом, після чого він приїхав до неї. Свідок [PERSON] дала показання про те, що із [PERSON] вона була знайома із 1981 року. Із 1981 року по 1986 рік вона із ним перебувала у зареєстрованому шлюбі. У них народилася донька. У подальшому [PERSON] почав вживати алкогольні напої та спілкуватися з іншими жінками. Вони розлучилися. [PERSON] вдруге вийшла заміж, а коли її чоловік помер, то [PERSON] знову хотів із нею створити сімю. Через рік вони знову почали проживати разом, у друге зареєстрували шлюб. Спільно заробляли кошти, придбали транспортний засіб марки «Москвич». У [PERSON] був незадовільний стан здоровя, а тому вона його лікувала. Також вона лікувала його від алкогольної залежності. Ними був придбаний ще інший транспортний засіб. Земельні ділянки, які зареєстровані за [PERSON], набуті ним шляхом приватизації. Вона також має у власності земельні ділянки, набуті шляхом приватизації. Після розлучення [PERSON] деякий час оплачував комунальні послуги й до останніх днів життя був зареєстрований у неї. [PERSON] було продано земельну ділянку, луг й придбано автомобіль марки «Сантафе», квартиру у місті Києві, трактор. Останні вісім років життя [PERSON] приходив до них до дому. У [PERSON] були інші жінки. Коли онуку виповнилося чотири роки, то [PERSON] вперше прийшов привітати зі святом. Квартиру у місті Києві [PERSON] після того як потрапив у дорожньо-транспортну пригоду переоформив на сина [PERSON] [PERSON] допомагав сину [PERSON], оскільки у нього була хвороба. Свідок [PERSON] дав показання про те, що [PERSON] він доводився рідним братом. Останнім часом він жив із [PERSON] в селі Гоголів. З жінкою жив девятнадцять років. У нього було три жінки. Майно, зареєстроване за [PERSON], придбане на коши, одержані від реалізації земельних ділянок. Із [PERSON] він познайомився у той час, коли вона із [PERSON] почали спільно проживати. Помер [PERSON] від зловживання алкогольними напоями. [PERSON] часто вживала алкогольні напої із [PERSON] Вони відзначали дні народження та інші свята. Із копії рішення Броварського районного суду Київської області від 29 липня 2002 року видно, що у провадженні цього суду перебувала цивільна справа № 2-735/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Цим судовим рішенням у задоволенні позову було відмовлено (т.1, а.с.138). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазимя, вулиця Пролетарська, 47. Це майно ними набуте 29 липня 1998 року (т.1, а.с.14). Із копії довідки виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 04 липня 2017 року № 1307 вбачається, що [PERSON] за власний рахунок похоронила цивільного чоловіка [PERSON] До дня смерті [PERSON] цивільна дружина [PERSON] проживала з ним разом та вела спільне господарство (т1, а.с.23). Із копії довідки виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 11 жовтня 2017 року № 1712 видно, що [PERSON] та померлий [PERSON] з серпня 1998 року по червень 2017 року проживали разом та вели спільне господарство (т.1, а.с.72). Як вбачається із копії витребуваної у Броварській районній державній нотаріальній конторі Київської області копії спадкової справи до майна [PERSON], який помер 01 липня 2017 року, № 622/2017, із заявами про прийняття спадщини до цієї нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] У заяві про прийняття спадщини [PERSON] зазначалося, що 01 липня 2017 року помер її батько [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Інших спадкоємців до майна померлого немає (т.1, а.с.40). У заяві про прийняття спадщини [PERSON] зазначалося, що 01 липня 2017 року помер [PERSON], з яким вона проживала у фактичних шлюбних відносинах із 1998 року за адресою: село Зазимє, вулиця Широка (колишня назва Пролетарська), 47. Іншим спадкоємцем є дочка [PERSON] [PERSON] (а.с.48). Матеріали справи містять фотокопії фотографій [PERSON], [PERSON] із її сином [PERSON], зроблені у певні періоди часу, які свідчать про існування тривалих стосунків між ними (т.1, а.с. 52-54, 73-76). Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON], який помер 01 липня 2017 року, із серпня 1998 року по день смерті останнього, тобто на час відкриття спадщини, а тому у цій частині позов підлягає задоволенню. При цьому суд критично оцінює надані свідками [PERSON] та [PERSON] показання про те, що [PERSON] до дня смерті проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу саме з [PERSON] Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання рухомого та нерухомого майна, речові права на яке зареєстровані на імя [PERSON], спільною сумісною власністю та його поділ, то суд приходить до висновку, що ці позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Із урахуванням часу набуття [PERSON] прав власності на спірне рухоме та нерухоме майно й встановленого юридичного факту проживання однією сімєю без шлюбу [PERSON] з ним із серпня 1998 року по 01 липня 2017 року, спільним сумісним майном підлягає визнанню: - автомобіль марки «HYNDAI», моделі «SANTA FE», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; - трактор колісний марки «БЕЛАРУС-892», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Не підлягає визнанню спільним сумісним майном причіп човновий мод. ПГМФ-8902, виготовлений 26 серпня 2011 року, оскільки речові права на це рухоме майно не зареєстровані у встановленому чинним законодавством порядку. Не підлягає визнанню спільним сумісним майном: - земельна ділянка, площею 0,2000 га, розташована у межах села Зазимє Броварського району Київської області; цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер: 3221282801:01:037:0016; - земельна ділянка, площею 0,5928 га, розташована у місті Броварах; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: 3210600000:00:056:1179. Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя, який набрав чинності 08 лютого 2011 року, статтю 61 СК України доповнено частиною пятою, якою передбачено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Частина пята статті 61 СК у подальшому була виключена Законом України від 17 травня 2012 року, який набрав законної сили 13 червня 2012 року. Пунктом 18-2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, відбувається у порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Спірні земельні ділянки були набуті [PERSON] на підставі рішень органів місцевого самоврядування, тобто фактично шляхом приватизації, а тому вони не можуть бути визнані спільним сумісним майном подружжя, чоловіка та жінки, які проживали однією сімєю без шлюбу, та не можуть бути предметом поділу. Суд приходить до висновку, що у спільному сумісному майні підлягають визначенню частка [PERSON] та частка [PERSON], який помер 01 липня 2017 року. Їхні частки є рівними. Підлягає визначенню частка [PERSON] у автомобілі марки «HYNDAI», моделі «SANTA FE», реєстраційний номер [NUMBER]; - тракторі колісному марки «БЕЛАРУС-892», реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі ? частини цього рухомого майна із визнанням за нею на цю частку права власності. Підлягає визначенню, що частка [PERSON], який помер 01 липня 2017 року, в автомобілі марки «HYNDAI», моделі «SANTA FE», реєстраційний номер [NUMBER]; - тракторі колісному марки «БЕЛАРУС-892», реєстраційний номер [NUMBER], становила ? частину цього рухомого майна. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. За змістом статей 133, 137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно до часткового задоволення позовних вимог, а саме у розмірі - 1\~920 грн. 00 коп. Витрати, які понесла позивач [PERSON] у звязку із наданням їй правничої допомоги представником [PERSON], не підлягають стягненню із відповідача [PERSON] На час подання до суду позову [PERSON] (30 серпня 2017 року) витрати на правову допомогу встановлювалися статтею 84 ЦПК України, у редакції від 25 червня 2009 року, відповідно до частин першої, другої якої витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Тобто, законом передбачались також випадки оплати послуг не адвокатів, а фахівців в галузі права. Однак, відповідно до пункту 9 частини першої «Перехідних положень ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, підлягають відшкодуванню лише витрати на оплату послуг адвоката, а не фахівця у галузі права. Представництво інтересів позивача [PERSON] здійснювала фахівець у галузі права [PERSON] на підставі довіреності.

Outcome: partial