Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною завою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначила, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 07.03.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [NUMBER], виданим 07.03.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 135 від 07.03.2008 року. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Фактично припинені шлюбні відносини з відповідачем з 2013 року, з цього періоду у шлюбних стосунках не перебувають, мешкають окремо. Причиною розпаду стала неможливість проживати разом як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійні суперечки, що призвело до остаточного розпаду шлюбу. Примирення з позивачем неможливе. Спору про майно немає. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини з моменту фактичного припинення шлюбних відносин не надає, а тому дитина знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась але до суду надійшла заява, в якій вона проти розгляду справи за її відсутністю не заперечує, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, але до суду надійшла заява, в якій він проти розгляду справи без його участі не заперечує, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що сторони припинили подружні відносини, позивач наполягає на розірвані шлюбу, відповідач в свою чергу проти розірвання шлюбу не заперечує, а тому суд доходить висновку, що сім′я сторін розпалась остаточно і збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved