Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У серпні 2013 року Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням від 07 жовтня 2013 року позовна заява була задоволена. Ухвалою від 23 червня 2015 року заочне рішення від 07 жовтня 2013 року було скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку. Позивач посилається на те, що 27 грудня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 77.1/АА-00317.07.2 на суму в розмірі 39285,71 доларів США, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався сплачувати 12,5% річних на суму заборгованості. Строк дії договору встановлений сторонами терміном до 27.12.2014р. Позивач зазначає, що в порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував та станом на 08 вересня 2015 року (остання редакція позовних вимог - а.с. 129-131) мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 53269,87 доларів США та 23185424,58 гривень, яка складалась із наступного: - прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 31770,41 доларів США; - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 21499,46 доларів США; - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та процентів в розмірі 23066978,32 гривень; - сума трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості в розмірі 118446,27 гривень. З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з Позичальника в примусовому порядку. До початку розгляду справи по суті Відповідач заявив зустрічний позов, в якому просив визнати несправедливим та недійсним п.3.9 Кредитного договору № 77.1/АА-00317.07.2 від 27.12.2007р. Свої зустрічні вимоги Відповідач мотивує посиланням на п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», пояснюючи, що внаслідок застосування Позивачем положень п. 3.9 Договору щодо розміру пені, її розмір перевищив саму суму заборгованості Відповідача більше ніж у чотири рази, що явно перебільшує 50% вартості продукції, про яку йдеться в Законі. Представник Позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони Відповідача з проханням задовольнити зустрічний позов, а вимоги ПАТ «Родовід Банк» розглянути з урахуванням задоволення зустрічного позову та заяви про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне. 27 грудня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (а подальшому - ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 77.1/АА-00317.07.2, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит в сумі 39285,71 доларів США під 12,5% річних строком до 27 грудня 2014 року. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з п.5 ч.3 ст.18 Закону визнає несправедливою умову договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. За прострочення Позичальником строку виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків пунктом 3.9 Договору№ 77.1/АА-00317.07.2 передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 1,6% від суми заборгованості за кожен день прострочення. В даному випадку в першу чергу слід визначитись із питанням про вартість продукції (кредиту), яка має братись до уваги при визначенні відповідності умов п.3.9 положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до п. «д» ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на день укладення договору) орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту включає в себе перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням. Так, відповідно до п.3.9 неустойка у вигляді пені нараховується лише на суму несплачених позичальником процентів за користування кредитом та частини тіла кредиту, а не на всю суму кредиту. Таким чином, встановлений п. 3.9 Договору розмір пені, яку зобов'язаний сплатити Позичальник за прострочення виконання своїх зобов'язань, не можна вважати несправедливим, величина відповідальності не є фіксованою, її розмір пропорційний терміну прострочення Відповідачем своїх зобов'язань, що є характерною особливістю неустойки у вигляді пені. За таких обставин зустрічний позов не підлягає задоволенню, пункт 3.9 кредитного договору відповідає вимогам чинного законодавства, погоджений Відповідачем під час підписання договору. Судом встановлено, що Відповідач не погашав ані кредитну заборгованість, ані проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком Позивача станом на 08 вересня 2015 року складала: - прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 31770,41 доларів США; - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 21499,46 доларів США; - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та процентів в розмірі 23066978,32 гривень; - сума трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості в розмірі 118446,27 гривень. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до правового висновку Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, початок перебігу строку позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. В матеріалах справи наявна заява Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором лише в межах позовної давності (три роки) перед зверненням до суду, тобто за період починаючи з 05.08.2010 року. Так, ґрунтуючись на поданому суду Позивачем розрахунку заборгованості, суд вираховує, що станом на вказану дату заборгованість позивача по сплаті тіла кредиту становила 5659,29 доларів США, а тому у частині стягнення цієї суми, а також суми нарахованої пені за весь час прострочення сплати вказаної заборгованості слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Крім того, станом на 05.08.2010р. заборгованість Відповідача за нарахованими відсотками становила 3971,30 доларів США, у зв'язку з чим у стягненні цієї суми та пені нарахованої на неї, також слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Розмір 3% річних з цих же підстав підлягає задоволенню лише в межах строку позовної давності в сумі: 1259,09 доларів США (за прострочення повернення тіла кредиту) та 832,02 долара США (прострочення повернення процентів), що складає еквівалент 10063,91 грн та 7057,98 грн відповідно. За розрахунком Позивача станом на 08 вересня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором в межах позовної давності становить 26110,82 доларів США (за тілом кредиту) та 17478,16 доларів США (за процентами). Як вбачається з правової позиції Верховного суду України у справі №6-100цс14, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналізуючи наданий розрахунок, суд звертає увагу на те, що навіть нарахована за 2015 рік пеня як за прострочення сплати тіла кредиту, так і за прострочення сплати процентів значно перевищує розміри простроченої заборгованості, на які вона нараховується. Зокрема, розмір нарахованої у 2015 розмірі пені за прострочення погашення тіла кредиту становить еквівалент 127589,97 доларів США; а розмір пені, нарахованої лише за 2015 рік, за прострочення сплати процентів за користування кредитом становить еквівалент 86341,83 долара США. За таких обставин, враховуючи, що розмір неустойки явно перевищує розмір простроченої заборгованості Відповідача, на яку вона нараховувалась, суд вважає можливим зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з Відповідача за невиконання ним своїх зобов'язань з повернення кредиту та нарахованих процентів, до половини їх розміру, що в цілому відповідатиме положенням дослідженого вище пункту 5. ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо справедливої ціни компенсації позичальником за невиконання ним своїх зобов'язань. Тому суд вважає можливим зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення виконання Відповідачем своїх зобов'язань з повернення тіла кредиту до еквіваленту половини заборгованості за даним показником, зокрема: 26110,82 доларів США / 2 = 13055,41 доларів США. При цьому, враховуючи, що нарахування пені згідно з усталеною судовою практикою має здійснюватись лише у гривнях, а нарахування пені в межах спеціального строку позовної давності (рік перед зверненням Позивача до суду) розпочалось в умовах валютного курсу, що дорівнював: 100 доларів США = 799,300 гривень, суд вважає можливим застосувати саме такий курс валют при визначенні розміру заборгованості за пенею, яка підлягає стягненню з [PERSON] Таким чином, розмір пені, яка підлягає стягненню з Відповідача за прострочення сплати тіла кредиту, складає 104351,89 гривень. Таким же чином розмір пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом суд зменшує до еквіваленту половини розміру заборгованості (8739,08 доларів США), та з урахуванням курсу валют станом на період нарахування такої суми в межах строку позовної давності (7,993грн до 1 долару США), визнає необхідним стягнути з Відповідача суму пені в розмірі 69851,47 гривень. Стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає також сума сплаченого судового збору в розмірі 3441 гривень.

Outcome: partial