Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказувала, що з 2003 по 2013 роки вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи те, що відповідач матеріально дітей не утримує, проте зобовязаний та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання дітей кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10 серпня 2016 року і до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Додатково в заяві надала пояснення, що вона отримує щомісячний прибуток у вигляді соціальної допомоги на утримання дітей, інших доходів ні вона, ні діти не отримують. В той же час [PERSON] має задовільний стан здоровя, [PERSON] інвалід дитинства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні докази надання [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дітей. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). Суд, при визначенні підстав для стягнення та розміру аліментів, враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання ним свого обовязку щодо утримання дітей або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей у звичайному розмірі - 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved