Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що з липня 2010 р. сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові та поваги, та даний шлюб буде суперечити її інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 03.11.2015 р. було зупинено провадження по справі для примирення сторін строком на 4 місяці, однак ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2015 р. провадження було відновлено, оскільки позивачка подала клопотання для продовження розгляду справи у зв'язку із не бажанням примирення (а.с.47-а, 50-52, 60-а). Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки вважають його надуманим, необґрунтованим, складеним та поданим у зв'язку з перебуванням позивача під сильним емоційним впливом її батьків. Позивач має намір зберегти сім'ю він переконаний, що подальше спільне життя і збереженя шлюбу є можливим. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивачки, з 2010 р. її дочка проживає окремо з відповідачем у сторін за час проживання разом був окремий бюджет, із 1991 р. сторони одружені, одразу після весілля почали проживати разом у її будинку 21 рік та протягом 3-х років відповідач з позивачкою не проживає, понад 12 років тому позивачка почала займатися бізнесом. Свідок [PERSON], яка є дочка сторін у судовому засіданні пояснила, що її батьки сімейний відносин не підтримують з літа 2010 р., приблизно півроку не проживають разом спільного побуту в них не було, мати доглядала за хворим батьком після інсульту до кінця літа 2015 р. та зазначила, що фінансово сім'ю забезпечувала мати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є другом дитинства відповідача жінку його не знає, тільки бачив коли вона привозила речі, за відповідачем коли він хворів доглядали брати [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] яка є сусідкою відповідача у судовому засіданні пояснила, що бачила як позивачка та її дочка привозили речі відповідачеві, останні 8 місяців у них шлюб носить формальний характер. Свідок [PERSON] яка приходиться жінкою брата (невісткою) пояснила, що сторони давно спільного господарства не ведуть, разом часу ніколи не проводили, нічого спільного у них немає, відповідач не відносився до позивачки як чоловік, усе у сім'ї тягнула на собі позивачка, та сторони не проживають разом приблизно з 2010 р. Свідок [PERSON] під час судового засідання пояснила, що вона є лікарем відповідача, який прописаний по [ADDRESS], однак проживає по [ADDRESS], відповідачка кожних 10 днів провозила відповідача у лікарню. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що приходиться відповідачеві рідним братом, у серпні 2015 р. позивачка до нього зателефонувала аби він забрав брата до себе, сторони проживали у приватному будинку останніх 2 роки, мали спільний бюджет, всі свята сторони проводили разом. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.02.1991 р. між сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 168 (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін є повнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку з різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення позивачка заперечує, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки даний шлюб суперечить її інтересам. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved