Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 681 грн. 92 коп., з яких тіло кредиту - 3 989 грн. 41 коп., відсотки - 8 203 грн. 15 коп., пеня - 2 769 грн. 99 коп., 3 % річних - 207 грн. 37 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 червня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кошти у сумі 4 395 грн. 46 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором. Між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги. Позичальник не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Позивач, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Натомість у матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій останній просить розглядати справу без його участі та зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, належним чином повідомлялися про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11163472000, згідно якого банк надав позичальнику, а позичальник отримав кредит у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 4 395 грн. 46 коп. Згідно п. 1.4.2 кредитного договору позичальник повинен погашати заборгованість за наданим траншем протягом 11 календарних місяців, починаючи з місяця, наступного за тим місяцем, в якому надано транш, якщо тільки не застосовується інший термін повернення наданого траншу, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або на підставі умов цього договору. При цьому по закінченню одинадцятого місяця позичальник повинен повернути банку суму всіє заборгованості за наданим траншом ліміт поновлюваної кредитної лінії, встановлений згідно п. 1.1 договору поновлюється і видача траншу буде здійснюватися після закінчення одинадцятого місяця з дати видачі такого траншу. 01 червня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 118345, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 11163472000. Згідно довідки, наданої ПАТ «Дельта Банк», заборгованість [PERSON] перед банком, станом на 21 липня 2015 року складає 15 681 грн. 92 коп., з яких тіло кредиту - 3 989 грн. 41 коп., відсотки - 8 203 грн. 15 коп., пеня - 2 769 грн. 99 коп., 3 % річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 120 грн. 00 коп., 3 % річних від простроченої заборгованості по відсотках - 87 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Дельта Банк», виконавши умови кредитного договору, надав позичальнику кредитні кошти, а останній, в свою чергу, зобов'язався щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості. Однак, [PERSON], отримавши кошти за кредитним договором, в порушення умов договору належним чином не виконує свої зобов'язання за ним. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи те, що [PERSON] поручився відповідати перед кредитором за всіма зобов'язаннями [PERSON] за основним договором, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості з поручителя є обґрунтованою та підлягає до задоволення. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved