Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.01.2016 між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 198 000 грн., які того ж дня були передані відповідачу, що підтверджується нотаріально посвідченим договором позики, згідно якого [PERSON] зобов'язався повернути суму боргу до 01.02.2016, яку досі не повернув. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 284\~843,34 грн., яка складається з суми основного боргу 198\~000 грн., 3% річних 17543,34 грн., інфляційних витрат 69300 грн. Представник позивача адвокат [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 22\~січня 2016\~року між\~позивачем [PERSON]\~та відповідачем\~[PERSON] було\~укладено Договір\~позики, відповідно до\~якого позивач передав у користування позичальникові [PERSON] грошові кошти у розмірі 198000 грн. 00 коп., строком до 01 лютого 2016 року, що підтверджується нотаріально посвідченим договором позики від 22.01.2016. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі\~ статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що борг до теперішнього часу не повернуто, то позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума боргу у розмірі 198000 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 17543,34 грн., суму інфляції за весь період прострочення у розмірі 69300 грн. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2\~848,43 грн.

Outcome: approved