Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма старт» (надалі Відповідач) про про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,стягненню моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним З 2003 року позивач працювала у сфері фармацевтичного бізнесу на різних посадах, починаючи з медичного представника фармацевтичних компаній. Позивач працювала, як у місті Харкові так і у інших містах України, серед яких Київ, Одеса, Дніпро, Запоріжжя та ін. Відповідно до наказу № 270-к від 09.12.2015 року [PERSON] (надалі Позивач) було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Старт» (надалі Відповідач) на посаду керівника відділу продажів безрецептурних препаратів. Також між Позивачем та Відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір № UA905 від 22.12.2015 року. Посадові обовязки Позивача були викладені у Трудовому договорі № UA905 від 22.12.2015 року та посадових обовязках. За весь час роботи до Позивача з боку Відповідача не було жодних претензій за якістю виконання посадових обовязків. Безпосерднім керівником з боку Відповідача над Позивачем була [PERSON]. 22.09.2016 року Позивача викликали у центральний офіс Відповідача, що знаходиться за адресою м. Київ, [PERSON] Лепсе, 8. Так [PERSON] у розмові (в присутності директора з управління персоналом [PERSON]С), що відбулась приблизно о 11.00 годині 22.09.2016 року запропонувала та майже примушувала Позивача написати заяву про звільнення за власним бажанням або за згодою сторін. Однак Позивач відмовився від складання вищевказаної заяви. Того ж дня [PERSON] о 17.00 години через електронну пошту написала лист на працівників компанії наступного змісту: «[PERSON] коллеги, [PERSON] с сегодняшнего дня вашу активность координировать со мной напрямую (командировочная активность, все маркетинговые активности, все активности по разгрузке сетей и закрытие квартала, визитная активность и т.д.)» (роздруківка з електронної поштової скриньки Позивача додається) Того ж дня Позивач о 23.05 відповіла [PERSON] електронним листом наступного змісту: «[PERSON], добрый вечер. В связи с тем, что ниже обозначенные Вами комуникации ранее входили в зону моих функциональных обязанностей, прошу [PERSON] письменно ознакомить и предоставить мне копию новой должностной инструкции, предусмотренной пунктом 3.2.3, Трудового договора от 22 декабря 2015 года, заключенного между ООО «Фарма Старт» и [PERSON] и утвержденные Директором компании. Я должна четко понимать, что входит в настоящее время в зону моих обязанностей. [PERSON] данную должностную инструкцию, утвержденную Директором предприятия направить мне на электронный адрес Larisa.Chernyshova@acino-pharma.com до 18.00 23.09.2016 года» (роздруківка з електронної поштової скриньки Позивача додається). Відповіді на даний лист Позивач не отримала. Також вважає за необхідне зазначити, що в електронному листі від Керівника відділу розвитку персоналу, [PERSON] від 05.08.2016 року відправленому о 15.23год планувався захід, а саме тренінг для керівництва «Управление изменениями», що мав пройти 27-28 вересня 2016 року. У списку присутніх на заході керівників під номер 14 була вказана Позивач. Однак 22.09.2016 року [PERSON] у своєму електронному листі о 12.20 направленому на адресу [PERSON], де в копії серед інших працівників вказана була Позивач, вказує, що Позивач не буде приймати участь у тренінгу, без пояснення будь-яких причин виключення Позивача з списку учасників (роздруківка з електронної поштової скриньки Позивача додається). 23.09.2016 року Позивач у своєму електронному листі, що був направлений о 7.23 год просить пояснити причину виключення з списку учасників заходу, що запланований на 27-28 вересня 2016 року, однак будь-яких електронних листів чи повідомлень Позивач не отримує ані від [PERSON], ані від керівництва Відповідача. Натомість 26.09.2016 року Позивач була викликана до центрального офісу Відповідача у м. Київ та повідомляють, що згідно Наказу Генерального директора від 26.09.2016 року № 295 «Про внесення змін до штатного розпису департаменту безрецептурних препаратів» посада керівника відділу продажів скасовується з 01.12.2016 року. Також у повідомленні зазначається про те, що у звязку з відсутністю на підприємстві вільних посад, що відповідають кваліфікації та досвіду роботи [PERSON], попереджають її про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України 30 листопада 2016 року. Однак Позивачу лише було повідомлено про відсутність будь-яких посад, що відповідають її кваліфікації, однак не було запропоновану будь-яку вакантну ставку у підприємстві Відповідача. Цього ж дня [PERSON] написала електронною поштою листа про наступне: «[PERSON] коллеги, [PERSON] о том, что с 1 декабря 2016 года должность руководителя внешней службы ОТС бизнес юнита (керівника відділу продажів безрецептурних препаратів) сокращается. Данное решение связано с оптимизацией инвестиций и бизнес процессов в юните и его дальнейшим перспективным развитием. С 1 октября 2016 года все региональные менеджеры ОТС бизнес юнита будут рапортовать мне напрямую. С 1 октября 2016 года координатором работы региональных менеджеров по всем проектам назначается региональный менеджер региона [PERSON] [PERSON] [PERSON], руководитель внешней служби, будет исполнять свои обязанности до 30 ноября 2016 года. С учетом высокой загрузки аптечных сетей в 3 квартале, [PERSON] будет заниматься анализом движения препаратов в аптечных сетях, разработкой рекомендаций по улучшению оборачиваемости товара. Также, Лариса будет принимать активное участие в подборе персонала для закрытия вакантных ставок….» . Вважає, що даний лист свідчить про фактичну передачу функціональних обовязків Позивача іншому працівнику Відповідача [PERSON] та наявність у відповідача на день повідомлення Позивача про звільнення за скороченням вакантних ставок. У продовженні даного листування [PERSON] підтверджує, що маються працівники, що проходять випробувальний термін роботи, а саме регіональний менеджер [PERSON], якій [PERSON] бажає «закрити» випробувальний термін, щоб остання потрапила у так званий «бонусний період». Про наявність вакантних посад у Відповідача також свідчить переписка між [PERSON] та Позивачем від 03.10.2016 року в якому [PERSON] цікавиться кількістью вакансій, а Позивач відповідає, що станом на 03.10.2016 року маються 2 вакансії у містах Одесса та Кіровоград. Також повідомляє, що у м. Рівне працівник планує вихід у декретну відпустку. Наявність вакантних ставок також підтверджується листуванням серед працівників Відповідача про те, що у місті Київ мається вакантна посада Старшого медичного представника ОТС по Центральну регіону. Також наявність вакантних посад у Відповідача підтверджується листуванням між [PERSON], Позивачем та региональним менеджером [PERSON], що відбувалася починаючи з 03.10.2016 року по 04.10.2016 року, та обговорювались умови та кандидати на заміщення вакантних посад медичних представників. Наявність вакантних посад у відповідача також підтверджує листування між [PERSON], Позивачем та [PERSON], що відбувалася з 03.10.2016 року по 05.10.2016 року. Наявність вакантних посад на підприємстві у Відповідача підтверджується листуванням між регіональним менеджером [PERSON] та Позивачем, що відбувалась у період з 12.10.2016 року. Зазначає, що неодноразово ігнорувалися листи Позивача адресовані [PERSON], серед них запит на виконання посадових обовязків на листопад 2016 року від 31.10.2016 року. З боку [PERSON] як безпосереднього керівника Позивача у період часу з моменту повідомлення про звільнення по час звільнення постійно перешкоджалося Позивачу виконанню її посадових обовязків, про що свідчить листування між [PERSON] та Позивачем. Починаючи з 26.11.2016 року Позивач знаходилась на лікарняному по 24.12.2016 року. Відповідний лист непрацездатності знаходиться на підприємстві Відповідача. 27.12.2016 року Відповідачем був виданий наказ № 289-к про звільнення працівників. Відповідно до якого Позивачку було звільнено з вказаної посади у звязку зі скороченням штату працівників п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що повідомлення про звільнення від 26.09.2016 року та Наказ № 289-к від 27.12.2016 року суперечать чинному законодавству та винесені з порушенням закону і Наказ № 289-к «Про звільнення працівників» є незаконним та підлягає скасуванню. Позивачем вказано, що за час роботи Позивача на підприємстві Відповідача середньомісячна заробітна плата у Позивача складала 100 444 (сто тисяч чотириста сорок чотири) грн.. 89 коп. Середньодення заробітна плата 5 022 (пять тисяч двадцять дві) грн.. 24 коп. Позивач вказує, що незаконне звільнення за скороченням призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, позбавило можливості реалізації його здібностей та професійних навиків. Зазначає, що Позивачу станом на день звільнення виповнилося 55 років, однак не дивлячись на це, Позивачем гідно виконувались посадові обовязки, покладені на неї відповідно до трудового договору та посадових інструкцій, Позивач не мала жодних стягнень по роботі, її шанували та поважали підлеглі, як гідного працівника та завжди прислуховувались до її думки, як професіонала. Відповідач, звільнюючи Позивача відповідач розумів, що останньому буде тяжко знайти роботу у звязку з похилим віком, оскільки середній вік працівників даної галузі складає 35-45 років. Відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем за для отримання правової допомоги був укладений Договір про надання правової допомоги № 20/01 від 20.01.2017 року з Адвокатським бюро «Чернишова Бориса Сергійовича». Так Позивачем було сплачено за договором, завданням на виконання та рахунком-фактурою 8\~960 (вісім тисяч девятьсот шістдесят) грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважав наказ «Про звільнення працівників» № 289-к від 27.12.2016 року законним. У поданих запереченнях на позов зазначає, що у вересні 2016 року з метою оптимізації інвестицій у зовнішню службу (відділ продажу безрецептурних препаратів) у Департаменті безрецептурних препаратів були проведені попередні підсумки роботи Департаменту станом на вересень 2016 року. Результати цієї роботи свідчили, що на 16.09.2016 року виконання річного плану продаж Департаменту безрецептурних препаратів (ОТС бізнес юніту) складає 57,1%, прогноз виконання плану за рік складає 80%. Згідно з посадовою інструкцією керівник відділу продажів, зокрема, повинен управляти діяльністю відділу продажів для забезпечення виконання плану продажів препаратів, здійснювати заходи щодо збільшення продажів. Таким чином, вплив Позивача на діяльність підлеглих був на незадовільному рівні. Відповідачем зазначено, що 26.09.2016 року, згідно зі статтею 492 КЗпП України та наказу Генерального директора від 26.09.2016 року № 295 «Про внесення змін до штатного розпису департаменту безрецептурних препаратів» [PERSON] була попереджена про скасування з 01.12.2016 року посади керівника відділу продажів безрецептурних препаратів. У звязку з відсутністю на підприємстві вільних посад, шо відповідають кваліфікації та досвіду роботи [PERSON], вона була попереджена про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України 30 листопада 2016 року. Також Відповідач у своєму відзиві зазначає, що Позивачу були запропоновані посади, що були розірвані працівникам підприємства 28.09.2016 року, 26.10.2016 року, 9.11.2016 року. Вказує, що згідно довідки Департаменту інформаційних технологій ТОВ «Фарма старт» від 16.02.2016 року № 198/8 у період з 01.08.2016 року по 27.12.2016 року обліковий запис співробітника ТОВ «Фарма старт» [PERSON] був включений до групи розсилки Acino Employees Ukraine у корпоративній поштовій системі Товариства, а отже усі листи гарантовано доходили до Позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково. При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено: З 2003 року позивач [PERSON] працювала у сфері фармацевтичного бізнесу на різних посадах, починаючи з медичного представника фармацевтичних компаній. Позивач працювала, як у місті Харкові так і у інших містах України, серед яких Київ, Одеса, Дніпро, Запоріжжя та ін. Відповідно до наказу № 270-к від 09.12.2015 року позивачку [PERSON] було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Старт» на посаду керівника відділу продажів безрецептурних препаратів. Також між Позивачем та Відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір № UA905 від 22.12.2015 року. Посадові обовязки Позивача були викладені у Трудовому договорі № UA905 від 22.12.2015 року та посадових обовязках. За весь час роботи до Позивача з боку Відповідача не було жодних претензій за якістю виконання посадових обовязків. 22.09.2016 року Позивача викликали у центральний офіс Відповідача, що знаходиться за адресою м. Київ, [PERSON] Лепсе, 8 та запропонували написати заяву про звільнення за власним бажанням. Однак Позивач відмовився від складання вищевказаної заяви. 26.09.2016 року Позивач була викликана до центрального офісу Відповідача у м. Київ та повідомляють, що згідно Наказу Генерального диретора від 26.09.2016 року № 295 «Про внесення змін до штатного розпису департаменту безрецептурних препаратів» посада керівника відділу продажів скасовується з 01.12.2016 року. Також у повідомленні зазначається про те, що у звязку з відсутністю на підприємстві вільних посад, що відповідають кваліфікації та досвіду роботи [PERSON], попереджають її про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України 30 листопада 2016 року. 26.09.2016 року Генеральним директором ТОВ «Фарма Старт» буд виданий Наказ № 295 «Про внесення змін до штатного розкладу Департаменту безрецептурних препаратів», згідно с яким, з метою оптимізації інвестицій в зовнішню службу (відділ продажів безрецептурних препаратів), у звязку зі значним невиконанням плану по ОТС бізнес-юніту,

Outcome: partial