Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . У теперішній час подружжя проживає окремо один від одного, при цьому дитина перебуває на повному утриманні позивачки, проживає разом із нею. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить [PERSON] у тяжке матеріальне становище. За таких підстав вона була вимушена звернутися до суду та просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю. Позовні вимоги не визнав, зазначивши, що через сплату кредиту та наявності на його утриманні матері з інвалідністю, його дохід є меншим за прожитковий мінімум. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 11 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 477. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 29.09.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд не враховує доводи [PERSON] з приводу наявності у нього кредитних зобов`язань, що на думку відповідача, робить неможливим сплату аліментів, а також надання добровільної матеріальної допомоги на утримання матері, яка має 2 групу інвалідності, оскільки зазначені факти не звільняють відповідача від загального обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Натомість суд враховує, що відповідач офіційно працює в Управлінні залізничного транспорту ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та має оклад 11020 грн., що підтверджується наданою ним довідкою № 107/1103 від 18.11.2021 року. Отже, приймаючи до уваги те, що батьки в рівних частках зобов`язані утримувати дітей, з урахуванням того, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, суд вбачає достатні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: 50%, що становить 454 грн.

Outcome: partial