Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У серпні 2021 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.08.2006 р. За час спільного проживання, а саме [INFO] у них народився син [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання сина, не надає будь-якої матеріальної допомоги. [PERSON] важко одній утримувати дитину, оскільки у неї відсутні доходи. Зазначила, що [PERSON] офіційно не працює, але постійно перебуває на заробітках, аліменти нікому іншому не сплачує, стягнення по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. В даний час відповідач працює в країні Англії та повідомляє про те, що його заробітки становлять біля 3000 євро в місяць, що в грошовому еквіваленті до гривні становить близько 90000 грн. Тому вважає, що буде правильним, якщо [PERSON] сплачуватиме аліменти в розмірі 5000 грн. на дитину щомісячно і до повноліття сина. З огляду на викладене, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином повноліття. Також просила стягнути з відповідача 900 грн. за надання правової допомоги. Ухвалою суду від 16.08.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за місцем його реєстрації, однак судова повістка повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 24.09.2021 р. та 20.10.2021 через оголошення на\~офіційному\~веб-сайті\~судової\~влади\~України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] 05.08.2006 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №36 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.05.2008 р. виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а. с. 4). З довідок Тростянецької селищної ради від 04.08.2021 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 6). Статтею 4\~ЦПК\~України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітнього сина. Тобто, на даний час сторони не дійшли згоди із питання утримання дитини, наполягаючи на його вирішенні в судовому порядку. Частиною 1\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У п. 17 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги надані позивачем докази, які підтверджують, що дитина проживає разом з нею та вона займається її вихованням та утриманням. Таким чином, право позивача на отримання аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався наданим йому правом на висловлення своєї позиції по справі та не надав до суду документи про стан його здоров`я, його доходи, наявність у [PERSON] інших дітей чи осіб, які перебувають на його утриманні. Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Разом з тим, суд враховує те, що відповідач зобов`язаний\~нарівні з\~позивачем утримувати сина до\~досягнення ним\~повноліття та \~створювати необхідні\~умови для\~його розвитку\~та життя. Суд зазначає, що позивачем на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, не дані докази, які підтверджують можливість відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному нею розмірі, тобто у розмірі 5000 грн. [PERSON] стверджує, що відповідач працює в країні Англії та його заробітки становлять біля 3000 євро в місяць, однак на підтвердження даних фактів не надає жодних доказів, як і не надає доказів того, що вона не працює та не отримує будь якого доходу. Відповідно до\~ст.7\~Закону\~України\~«Про державний\~бюджет\~на\~2021\~рік»\~прожитковий\~мінімум для\~ дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів починаючи з 01 липня\~2021\~року становить для\~дітей\~віком від 6 до 18 років 1255 гривень. З урахуванням Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», суд вважає, що вказана позивачем сума, яка підлягає стягненню з відповідача на утримання їх сина, є завищеною, що є невірним з точки зору пропорційності, розумності та прямо випливає із аналізу зазначених вище норм. Отже, позивач не обґрунтувала розмір аліментів, який просить стягувати з відповідача, а беручи до уваги прожитковий мінімум для дитини разом із спільним обов`язком кожного з батьків утримувати дітей, врахувавши при цьому принцип рівності, суд вважає, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільного сина буде розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України з урахуванням змінності прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач звернулась до суду з позовною заявою 06.08.2021 року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Також, позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 900 грн. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до суду подано договір про надання правової допомоги від 04.08.2021 р., квитанцію №42 від 04.08.2021 р. та акт виконаних робіт, згідно яких встановлено, що адвокат Шуляк В.М. отримала від [PERSON] гонорар у розмірі 900 грн. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 450 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. Окрім того, враховуючи те, що позивач була звільнення від сплати судового збору при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial