Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У серпні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], яка подана в її інтересах представником за довіреністю [PERSON], до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У позові вказано, що вони з відповідачем згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2011 року розірвали шлюб, і проживають окремо, а їх малолітня донька - [PERSON] залишилася проживати з нею. У зв'язку з тим, що відповідач допомоги на утримання доньки не надавав, просила суд стягнути з нього аліменти в розмірі 17625 грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції. Позивач в судове засідання не з'явилась, але суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника за довіреністю [PERSON] У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був належним чином повідомлений що підтверджується листом його адвоката, який надійшов до суду на виконання доручення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року, наданого відповідно до Гаазької Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року. Згідно з письмовими поясненнями правозахисника відповідача [PERSON], [PERSON] знає, що справа розглядається в Ленінському районному суді м. Полтави, особисту участь у розгляді справи брати не бажає, позов не визнає, оскільки він щомісячно сплачує позивачу 150 євро на утримання їх спільної доньки [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Ленінського відділу РАЦС Полтавського МУЮ 16 березня 2005 року зроблено відповідний актовий запис №91. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, і даний факт відповідачем не заперечувався. Стаття 5 протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен із подружжя зобов'язаний виконувати обов'язки цивільного характеру, що виникають зі шлюбу, сім'ї та необхідності виховання дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, дитини та матеріальне становище відповідача, інші обставини справи. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У письмових поясненнях адвокат відповідача вказував, що [PERSON] бере участь в утриманні дитини та щомісячно сплачує їй по 150 євро. Разом з тим, стороною відповідача суду не надано жодного доказу на підтвердження даної обставини. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу з позивачем відповідач двічі за 2011-2013 роки перерахував позивачу на утримання доньки по 100 євро. У 2014 році кошти не перераховувались. Зважаючи на те, що відповідач та його адвокат не надали суду докази сплати відповідачем позивачу в добровільному порядку аліментів на утримання доньки по 150 євро щомісячно, і дана обставина заперечувалась в судовому засіданні представником позивача, суд приходить до висновку, що відповідач не довів факт сплати аліментів на доньку в добровільному порядку у вказаній сумі, тому доводи сторони відповідача в цій частині судом не беруться до уваги. У судовому засіданні представник позивача пояснила. що відповідач працює, позивач не заперечує доводи відповідача, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина від другого шлюбу, і ці обставини повинні бути враховані при вирішенні даного спору. Зважаючи на викладені обставини, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 17625 грн. щомісячно підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач працює та отримує дохід, доказів того, що дохід у відповідача мінливий, нерегулярний, позивач суду не надала, тому, виходячи з положень ст. 183 СК України, враховуючи, що у відповідача перебуває дитина та дружина, що перебуває у декретній відпустці, його матеріальний стан, стан його здоров'я, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial