Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У січні 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира від Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк), надійшла вказана позовної заяви, в якому представник позивача, з урахуванням уточнень від 21.06.2016 (а.с.67-68), просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №254974-CRED (надалі Договір) від 10.10.2008 у загальному розмірі 11\~543,15 доларів США, у гривневому еквіваленті 301\~622,51 грн., що утворилась у період з 24.07.2009 по 31.05.2019. В обґрунтування поданого позову представник позивача зазначає, що між [PERSON] (надалі Відповідач 1) і ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено зазначений Договір, згідно якого Банк надав Відповідачу 1 кредит у розмірі 6\~000,00 доларів США на термін до 06.04.2010 і остання зобов`язалась повернути його та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлених Договором. На забезпечення виконання зобов`язань за Договором, 10.10.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (надалі Відповідач 2) укладено Договір поруки №254974-CRED, відповідно до якого останній узяв на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. В порушення умов Договору, а також, ст.ст.509, 526,1054 ЦК України, Відповідач 1 свої зобов`язання не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, внаслідок чого, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.07.2010 було вирішено з відповідачів на користь позивача стягнути заборгованість, що утворилась у розмірі 5\~342,63 доларів США станом на 23.07.2009. В зв`язку з подальшим порушенням позичальником умов кредитного договору, у останньої виникла заборгованість, яка станом на 31 травня 2018 року складає 11\~543,15 доларів США, яку представник позивача і просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. Ухвалою судді Бондарчука В.В. від 5 лютого 2018 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк». 29 березня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачів просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки виконавче провадження з виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.07.2010 закінчено, у зв`язку з погашенням боржником повної суми заборгованості і взяті на себе усі зобов`язання перед позивачем [PERSON] виконала. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] та відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 19 червня 2018 року, 19 червня 2018 року після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, дану справу було передано у провадження судді Сингаївського О.П., який ухвалою від 21 липня 2018 року прийняв до свого провадження справу та призначив її судовий розгляд. 31 травня 2018 року до суду надійшла відповідь позивача на вказаний відзив, в якому представник позивача вказує, що раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього рішення суду. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить їх задовільнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові, уточненнях та відповіді на відзив. Представник відповідачів заперечив проти задоволення позову, просив відмовити у позові з підстав викладених у відзиві. Заслухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №254974-CRED (надалі Договір) від 10.10.2008, згідно якого Банк надав Відповідачу 1 кредит у розмірі 6\~000,00 доларів США на термін до 06.04.2010 і остання зобов`язалась повернути його та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлених Договором. На забезпечення виконання зобов`язань за Договором, 10.10.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір поруки №254974-CRED, відповідно до якого останній узяв на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. В порушення умов Договору, а також, ст.ст.509, 526,1054 ЦК України, Відповідач 1 свої зобов`язання не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, внаслідок чого, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.07.2010 було вирішено з відповідачів на користь позивача стягнути заборгованість, що утворилась у розмірі 5\~342,63 доларів США станом на 23.07.2009. Отже, було ухвалене судове рішення про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з копії постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2011 (а.с.40), [PERSON] борг перед позивачем за вказаним судовим рішенням сплачено у повному обсязі за платіжним дорученням №2191 від 25.11.2011. Отже, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.07.2010 було виконано, заборгованість по тілу кредиту та решти обов`язкових платежів було стягнуто в повному обсязі. У постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, зазначено, що виходячи із системного аналізу статей\~525,\~526,\~599,\~611\~ЦК України та змісту кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, ПАТ КБ «ПриватБанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор\~на власний розсуд\~змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою\~статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625цього Кодексу. Отже суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Суд вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана під час виконання судового рішення. З огляду на зазначене можна зробити такі висновки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо заборгованість за кредитним договором указана в судовому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення з відповідачів заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 24.07.2009 по 31.05.2018 такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed