Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У серпні 2017р. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з останнього суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 50 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06.06.2015 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлене полісом АІ/6064350, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER]. 16.04.2016 року у м. Києві по вул. Драгомирова сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП. На підставі претензій ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», якою було застраховано автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., а тому на підставі ст. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить суд стягнути з Відповідача на свою користь в порядку регресу сплачені кошти страхового відшкодування. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом поміщення оголошення у газеті, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.06.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлене полісом АІ/6064350, за яким Позивач застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER] (а.с 5). 16.04.2016 року у м. Києві по вул. Драгомирова сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням відповідача [PERSON], що підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №90144814 (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с.7). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №33/16-Т/П від 06 квітня 2016 року, цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» (а.с.11). Згідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно пункту 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до страхового акту №33/16-Т/П-1-1 від 05 травня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] склала в розмірі 113 416,02 грн. (а.с. 18), яку ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» відшкодувало застрахованій особі, у зв'язку з чим страхова компанія звернулась до Позивача з претензією про виплату страхового відшкодування у межах страхового ліміту визначеного Полісом №АІ/6064350, а саме 50 000,00 грн. (а.с. 9-10) Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується страховим актом №00192263 від 08.06.2016р., платіжним дорученням № 020058 від 10.06.2016 року (а.с. 39, 40). Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень абз. в) пп. 38.1.1, п 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи те, що після здійснення ДТП [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, на підставі вищезазначених норм законодавства, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved