Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що з 15.10.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу народились діти - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом, виданим 07.06.2018 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом, виданим 05.07.2018 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19.09.2018 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто [INFO] . Таким чином, з нього відраховуються аліменти на утримання дітей та дружини більше ніж 1/2 частини з його заробітку та доходу, що не відповідає вимогам закону, а всього - 66,6 відсотків від його доходу. На теперішній час змінився його майновий стан, він не працює, постійного доходу не має, перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості, допомоги по безробіттю не отримує. Він перебуває у шлюбних стосунках, має нову родину. Його дохід не достатній та не стабільний, він не має власного житла, транспорту, проживає в орендованій квартирі, витрачає додаткові кошти для організації власного проживання та існування. Утримання 66,6 відсотків з його доходу порушує його права та свободи. На підставі викладеного, просить зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. А також, просить зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на утримання дружини [PERSON] з 1/6 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто [INFO] . Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, в якій вказав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідачки. Представник позивача, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, адвокат Ваген - Лейтнер О.В. у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідачки. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим наказом, виданим 07.06.2018 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом, виданим 05.07.2018 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19.09.2018 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного вище рішення є те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2014 року. На теперішній час сторони однією сім`єю вони не проживають. Від шлюбу народились діти - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки, виданої Маріупольським міським центром зайнятості, позивач перебуває на обліку як безробітний в Маріупольському МЦЗ з 17.12.2018 року по теперішній час. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Статтею 181 СК України визначено спосіб утримування як для того з батьків з ким проживають діти так і для того який проживе окремо. Системний аналіз зазначених двох статей Кодексу дає змогу стверджувати, що обов`язок про утримання сумісних дітей законодавцем розділено на дві рівних частини, відтак при встановленні, як розміру аліментів так і розміру можливого їх зменшення, суд повинен врахувати і матеріальні статки та фінансові можливості іншого із батьків, який не є платником аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вiдповiдно до ст. 192 СК розмiр алiментiв, визначений судовим рiшенням або за домовленiстю мiж батьками, суд може змiнити за позовом платника або одержувача алiментiв у зв`язку зi змiною матерiального чи сiмейного стану, погiршення чи полiпшення здоров`я когось iз них. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи обставини справи, те, що позивач на теперішній час не працює, постійного доходу не має, перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості як безробітний, допомоги по безробіттю не отримує, має нову родину, не має власного житла, транспорту, проживає в орендованій квартирі, витрачає додаткові кошти для організації власного проживання та існування, утримання 66,6 відсотків з його доходу порушує його права та свободи, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим, розмір аліментів стягуваних з нього необхідно зменшити. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судові витрати у розмірі 776,08 грн., а його позовна заява містить три вимоги майнового характеру, у зв`язку із чим, судовий збір повинен складати 2305,20 грн., а у своїх вимогах він не просить стягнути з відповідачки сплачений ним судовий збір, то суд приходить до висновку, що з позивача підлягає стягненню недоплачений судовий збір у розмірі 1529,12 грн.

Outcome: approved