Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], який було зареєстровано 03 вересня 1977 року Кудрявцівською селищною Радою Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис № 39. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і в їх обґрунтування послалася на наступне. У шлюбі з відповідачем вони перебувають з 03 вересня 1977 року. Шлюб для обох перший. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [INFO] та донька [INFO]. Фактично після народження другої дитини між ними було припинено подружні стосунки і з того часу кожен з них живе окремо своїм життям. Вони хоч і мешкають за однією адресою, але спільного господарства не ведуть. Тільки тепер вона звернулась до суду з цим позовом тому, що останнім часом відповідач напозичав багато кредитів у банках і до них додому почали надходити листи про наявність у нього великої заборгованості. Спір про поділ майна набутого під час шлюбу будуть вирішувати окремо. При таких обставинах вважає, що подальше збереження їхнього шлюбу не можливе і просить строк на примирення не надавати. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. За вище викладених обставин просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому надав суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечує, але він не погоджується зі стягненням з нього судових витрат, оскільки він не є ініціатором розірвання шлюбу /а. с. 28, 29/. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступними підставами. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 03 вересня 1977 року Кудрявцівською селищною Радою Веселинівського району Миколаївської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис № 39. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] /а. с. 7/. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень позивача суд вважає, що збереження шлюбу не можливо, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припиненні з 1983 року і в даний час шлюб носить формальний характер, кожна зі сторін проживає окремо своїм життям, тому позов підлягає задоволеню. Згідно квитанції № 57-11418/1 від 08.01.2014 року та № 1-11410/1 від 24.01.2014 року вбачається, що позивачка сплатила судовий збір в загальному розмірі 243,60 гривень /а. с. 4, 5/. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved