Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог - Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі Шевченківський ВДВС Львівського міського управління юстиції) про визнання права власності на автомобіль та виключення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що в березні 2008 року він купив за 6100 доларів США у відповідача [PERSON] автомобіль марки «AUDI» 100, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], про що йому було видано генеральну довіреність строком на три роки. Даний автомобіль належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Львівським МРЕВ 04 серпня 2005 року. 27 березня 2008 року начальником Коломийського ВРЕР ДАІ на вказаний транспортний засіб йому було видано тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER]. Після закінчення трирічного строку 05 березня 2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] йому було видано нову генеральну довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за №839. З моменту купівлі автомобіля він щорічно отримував в страховій компанії поліси обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Право керування придбаним автомобілем він здійснював на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Львівським МРЕВ 04 серпня 2005 року, яке було йому передано відповідачем разом з ключами та іншими документами на транспортний засіб. Однак через відсутність грошових коштів він не звертався до відповідного МРЕВ ДАІ про зняття автомобіля з обліку з власника [PERSON] та переоформлення його на себе. 24 серпня 2013 року вищевказаний автомобіль разом з відповідними документами було вилучено в нього інспектором ДПС 4-роти ДПС Гусаленко Б.М. в с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області та доставлено на спеціальний майданчик, який знаходиться по вул. Заводській,22 в м. Чернівці. Причиною вилучення було те, що автомобіль знаходився в розшуку, про що йому, [PERSON], не було відомо. З огляду на такі факти просив постановити рішення, яким визнати за ним, [PERSON], право власності на автомобіль марки «AUDI» 100, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та скасувати накладений на нього арешт. В процесі судового розгляду справи позивач [PERSON] подав додаткову позовну заяву, в якій збільшив свої вимоги та просить також постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «AUDI» 100, 1993 року випуску, який був укладений в березні 2008 року між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та доповненні до неї. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з'явилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку. Представник третьої особи без самостійних вимог - Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції Пушкар І.Є. в судове засідання не зявилась та подала заяву з проханням розглядати справи у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ст. 655 цього Кодексу передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. В судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2008 року між позивачем [PERSON]. з однієї сторони, та відповідачем [PERSON], з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач [PERSON] купив за 6100 доларів США автомобіль марки «AUDI» 100, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначений автомобіль належав відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Львівським МРЕВ 04 серпня 2005 року. Купівля-продаж згаданого автомобіля відбулась без зняття його з реєстрації шляхом оформлення [PERSON] генеральної довіреності , яка була видана на три роки. 27 березня 2008 року начальником Коломийського ВРЕР ДАІ на вказаний транспортний засіб [PERSON] було видано тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER]. Після закінчення дії вказаної довіреності [PERSON] 05 березня 2011 року видала на ім'я позивача [PERSON] нову довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №839. Згідно з вищевказаною довіреністю, яка видана строком на п'ять років, [PERSON], зокрема, уповноважила [PERSON] укладати від його імені договори щодо розпорядження та користування вищевказаним автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, керувати згаданим автомобілем з правом виїзду за кордон, зняти автомобіль з обліку, одержувати транзитні номери тощо. Після укладення договору купівлі-продажу в березні 2008 року позивач [PERSON] одержав на технічний паспорт та інші документи на придбаний автомобіль і став ним користуватись. Вищевказані обставини стверджуються поясненнями позивача [PERSON], його представника [PERSON], долученою до справи копією довіреності від 05 березня 2011 року, іншими зібраними у справі доказами та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. В судовому засіданні також встановлено, що в подальшому, у зв'язку з несплатою відповідачем [PERSON] та членами її сім'ї грошових коштів за житлово-комунальні послуги, державними виконавцями Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції на підставі виконавчих документів було відкрито ряд виконавчих проваджень та винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зокрема, такі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені: - 13 травня 2010 року - державним виконавцем Івасенко С.М. у виконавчому провадженні №18580933 про стягнення в користь ЛКП «Під Голоском 410» боргу в розмірі 15193,06 грн.; - 08 червня 2012 року - державним виконавцем Іванусою Л.В. у виконавчому провадженні №31609558 про стягнення в користь ПАТ «Львівгаз» боргу в розмірі 807,01 грн.; - 08 червня 2012 року - державним виконавцем Іванусою Л.В. у виконавчому провадженні №31997038 про стягнення в користь ЛМКП «Львівводоканал» боргу в розмірі 4723,63 грн.; - 23 липня 2012 року - державним виконавцем Іванусою Л.В. у виконавчому провадженні №32907719 про стягнення в користь ЛКП «Під Голоском-410» боргу в розмірі 32849,49 грн. У зв'язку з винесенням вищевказаних постанов про арешт майна [PERSON] 24 серпня 2013 року придбаний [PERSON] автомобіль разом з відповідними документами було вилучено в нього інспектором ДПС 4-роти ДПС Гусаленко Б.М. в с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області та доставлено на спеціальний майданчик, який знаходиться по вул. Заводській,22 в м. Чернівці. Причиною вилучення було те, що автомобіль залишився зареєстрованим за [PERSON] та знаходився в розшуку на підставі постанов державних виконавців Шевченківського ВДЛВС Львівського міського управління юстиції. Зазначені обставини стверджуються поясненнями позивача [PERSON], його представника [PERSON] та долученими до справи копіями вищевказаних постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, акту огляду і тимчасового затримання транспортного засобу. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та його слід задовольнити. Та обставина, що позивач [PERSON] після укладення вищевказаного договору купівлі-продажу не зареєстрував в установленому порядку за собою придбаний у [PERSON] вищевказаний транспортний засіб, на думку суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це призведе до порушення його майнових прав та буде суперечити принципам справедливості і розумності.

Outcome: approved