Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У серпні 2018 року до суду звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі за текстом - позивач) з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.07.2015 р. відповідач, керуючи автомобілем «Фольксваген Caddy», держ.номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Ніссан Мікра», держ.номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який у свою чергу зіткнувся з автомобілем марки «Тойота-Авенсіс», держ.номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2015 року у справі № 752/13480/15-ц відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП) відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів, у зв`язку з чим, позивачем було прийнято рішення про відшкодування [PERSON] шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 49 226,11 грн. З метою захисту своїх майнових інтересів позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу суми сплаченого відшкодування, витрат за послуги аварійного комісара, а також судового збору. Ухвалою від 12.11.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для надання відзиву. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав, Позивач подав клопотання про розгляду справи за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечив, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.07.2015 року о 15 год. 35 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген Caddy», держ.номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Нісан Мікра», держ.номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який у свою чергу зіткнувся з автомобілем марки «Тойота-Авенсіс», держ.номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2015 року у справі № 752/13480/15-ц відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 22). Відсутність у відповідача поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів на момент ДТП підтверджується витягом з централізованої бази МТСБУ відносно транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 7). Факт завдання матеріальної шкоди постраждалій [PERSON] підтверджується звітом № 4707/07/15 від 17.07.2015 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ніссан Мікра», держ.номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 59 071,33 грн (а.с. 9-15). Розмір понесених позивачем витрат на виплату відшкодування постраждалій [PERSON] підтверджується копіями платіжних доручень № 6835рв від 24.12.2015 року та № СФ-0000248 від 10.11.2015 року на загальну суму 49940,11 грн (а.с.19), наказом про виплату відшкодування від 24.12.2015 року № 6835 (а.с. 18). Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з пунктом а) ч. 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved