Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 07 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис №289. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, різний тип темпераменту. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо та спільних дітей не мають. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст. 112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам подружжя, а також беручи до уваги те, що сторони не бажають визначення для них строку на примирення, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved