Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 вересня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] Дитина залишилася проживати з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Крім того, матеріальної допомоги від [PERSON] потребує і вона, як дружина, оскільки доглядає дитину до трьохрічного віку, ніде не працює та не має інших джерел прибутку. На підставі викладеного просила стягнути з [PERSON], на її користь аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, а також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1 000 грн щомісячно. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивач у судове засідання не з»явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглянути справи за її відсутності Відповідач у судове засідання також не з»явився, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. За відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2011 року (а.с. 5). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 6), який проживає разом з позивачем по [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як убачається з матеріалів, [PERSON], будучи батьком неповнолітнього [PERSON] та чоловіком позивача, проживає окремо від них, матеріально останніх не утримує. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача на дитину та 1 000 грн на її утримання, заперечення якого з цього приводу відсутні, що є підставою для стягнення аліментів на дитину у частці від його заробітку (доходу) та у твердій грошовій сумі на користь дружини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, можливість утримувати відповідачем неповнолітню дитину та дружину, відсутність домовленості сторін про сплату аліментів, і вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на дружину у розмірі 1 000 грн щомісячно. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі. Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому останній необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України, який складає 1 536,80 грн, оскільки позивачем заявлено дві вимоги про стягнення аліментів на дитину та дружину.

Outcome: approved