Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

у серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до пунктів 2.1 та 1.14 Договору № РР1-20/РР2 -20 про передачу виключних авторських і суміжних прав від 01.06.2012 року ТОВ «Українська музична видавнича група» (далі ТОВ «УМВГ») належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання слів, музики музичного твору «[INFO]» - автор музики [PERSON], автор тексту [PERSON]; відповідно до пунктів 1.9.3 і 2.1 договору № РА1-16 про передачу виключних авторських і суміжних прав від 01.09.2011 року та пунктів 1.9.3 і 2.1 договору № РА1-17 про передачу виключних прав від 01.09.2011 року позивачу належать виключні майнові права на використання та/або дозвіл на використання слів і музики музичного твору «[INFO]» - автор музики [PERSON], автор тексту [PERSON]. ТОВ «УМВГ» є суб»єктом авторського права на зазначені вище музичні твори. 13 травня 2013 року у приміщенні Закарпатського обласного державного українського музично-траматичного театру у м. Ужгороді Закарпатської області [PERSON] без отримання дозволу на таке виконання від позивача здійснив публічне виконання зазначених музичних творів на концерті з нагоди нагородження гандболісток команди «Карпати» (Ужгород). Крім того публічне виконання відповідачем спірних музичних творів було здійснено не лише без відповідного дозволу позивача, але й за наявності заборони відповідачу здійснювати використання музичного твору «[INFO]» будь-яким способом, в тому числі шляхом публічного виконання. Виключне майнове авторське право забороняти використання музичного твору «[INFO]» належить фізичній особі-підприємцю [PERSON], який реалізуючи свої права заборонив використання відповідачу даного твору, у тому числі їх частини та фрагменти будь-якими способами, у тому числі передбаченими ч.3 ст. 15 Закоун України «Про авторське право і суміжні права» листом від 08.10.2012 року. На виконання даної заборони використовувати спірні музичні твори, ТОВ «УМВГ» підготувало і направило відповідачу , а також усім провідним телерадіоорганізаціям листи №08.10.12 від 08.10.2012 року про заборону використання музичних творів. Факт обізнаності відповідача із забороною виконувати музичний твір «[INFO]» станом на 13.10.2012 року було встановлено рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 17.01.2014 року у справі №2605/17927/12 за позовом ТОВ «УМВГ» до [PERSON], залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.03.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року. Більше того, зазначає позивач, публічне виконання відповідачем музичного твору «[INFO]» на концерті відбувалося у той час, як в Оболонському районному суді м.Києва відбувався розгляд двох аналогічних справ у зв»язку з порушеннями, допущеними відповідачем на концертах 13 і 26.10.2012 року у м. Сімферополі. Так само про обізнаність відповідача із забороною публічного виконання слів і музики музичного твору «[INFO]» свідчить його фраза, сказана перед початком її виконання : «А що будемо співати? Заборонені пісні [PERSON]? Виключайте камери - будемо співати». Такі дії відповідача суперечать вимогам ч.2 ст. 15, п.2 ч.3 ст.15 та відповідно до п.а ст..50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» є порушенням авторських прав позивача. За допущені вищезазначені порушення, враховуючи їх повторність для умисність, усвідомлення відповідача порушення прав позивача всупереч існуючій забороні з метою отримання комерційної вигоди, позивач заявив позовну вимогу про стягнення з [PERSON] на його користь майнової компенсаціїу розмірі по 40 мінімальних розмірів заробітної плати за кожне допущене порушення авторських прав, що в сумі становить 80 мінімальних розмірів заробітних плат та становить 97440,00 грн. Крім того позивач на підставі п.є, ч.1 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» просить зобов»язати відповідача за власний рахунок опублікувати у будь-якому на розсуд відповідача друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100000 примірників, повний текст рішення суду протягом 1 місяця з дня набрання ним законної сили та накласти на відповідача штраф у розмірі 10 відсотків суми, присудженої на користь позивача, зі стягнення її в дохід Державного бюджету України. В судове засідання представник позивача не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місуе розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, враховуючи думку представника позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів заочно. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Відповідно до пунктів 2.1 та 1.14 Договору № РР1-20/РР2 -20 про передачу виключних авторських і суміжних прав від 01.06.2012 року ТОВ «Українська музична видавнича група» належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання слів, музики музичного твору «[INFO]» - автор музики [PERSON], автор тексту [PERSON]; відповідно до пунктів 1.9.3 і 2.1 договору № РА1-16 про передачу виключних авторських і суміжних прав від 01.09.2011 року та пунктів 1.9.3 і 2.1 договору № РА1-17 про передачу виключних прав від 01.09.2011 року позивачу належать виключні майнові права на використання та/або дозвіл на використання слів і музики музичного твору «[INFO]» - автор музики [PERSON], автор тексту [PERSON]. 13 травня 2013 року у приміщенні Закарпатського обласного державного українського музично-драматичного театру у м. Ужгороді Закарпатської області [PERSON] без отримання дозволу на таке виконання від позивача здійснив публічне виконання зазначених музичних творів на концерті з нагоди нагородження гандболісток команди «Карпати» (Ужгород). Крім того публічне виконання відповідачем спірних музичних творів було здійснено не лише без відповідного дозволу позивача, але й за наявності заборони відповідачу здійснювати використання музичного твору «[INFO]» будь-яким способом, в тому числі шляхом публічного виконання. Виключне майнове авторське право забороняти використання музичного твору «[INFO]» належить фізичній особі-підприємцю [PERSON], який реалізуючи свої права заборонив використання відповідачу даного твору, у тому числі їх частини та фрагменти будь-якими способами, у тому числі передбаченими ч.3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» листом від 08.10.2012 року. На виконання даної заборони використовувати спірні музичні твори, ТОВ «УМВГ» підготувало і направило відповідачу , а також усім провідним телерадіоорганізаціям листи №08.10.12 від 08.10.2012 року про заборону використання музичних творів. Факт обізнаності відповідача із забороною виконувати музичний твір «[INFO]» станом на 13.10.2012 року було встановлено рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 17.01.2014 року у справі №2605/17927/12 за позовом ТОВ «УМВГ» до [PERSON], залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.03.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року. Так само про обізнаність відповідача із забороною публічного виконання слів і музики музичного твору «[INFO]» свідчить його фраза, сказана перед початком її виконання : «А що будемо співати? Заборонені пісні [PERSON]? Виключайте камери - будемо співати». Згідно ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме, зокрема музичні твори з текстом і без тексту, похідні твори. Охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі. Згідно ст. 7 Закону суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у ч.1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 15 Закону первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір. До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти зокрема відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів. Згідно ч. 1 ст. 31, ч.ч. 1-3 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 36 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися наоснові авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються. Договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Виконавці здійснюють свої права за умови дотримання ними прав авторів виконуваних творівта інших суб'єктів авторського права. Відповідно до ст. 1 Закону публічне виконання - подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час. Згідно висновку експертів №038/15 за результатами комплексної комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 20.07.15 року при виконанні [PERSON] під час концерту, який відбувся 13.05.2013 року у м. Ужгороді мелодії пісні «[INFO]» повністю використано мелодію пісня «[INFO]», автором якої є [PERSON]. У тексті пісні «[INFO]» у виконанні [PERSON] під час концерту, який відбувся 13.05.2013 року у м. Ужгороді, використано повністю текстову частину пісня «[INFO]», автором якої є [PERSON]. При виконанні [PERSON] під час концерту, який відбувся 13.05.2013 року у м. Ужгороді, мелодії пісні «[INFO]» повністю використано мелодію пісні та частково текстову частину після «[INFO]», автомром якої є [PERSON]. Судом встановлено, що вказані музичні твори виконані відповідачем без отримання дозволу на їх виконання у позивача, як у особи, якій належать виключне право надавати дозвіл на використання вказаних музичних творів. Будь-які письмові договори про передачу відповідачу права на використання цих музичних творів між відповідачем та авторами музичних творів чи особами, яким автори передали свої авторські майнові права, не укладалися. Відповідно до п. «а» ст. 50 Закону порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 Закону обмежень майнових прав. Отже, виконавши вказані музичні твори без отримання дозволу на їх використання (публічне виконання), відповідач порушив майнові права позивача, передбачені ст. 15 Закону. Згідно п.п. «г», «є» ч. 1, п.п. «г», «д» ст. 52 Закону при порушеннях будь-якою особою авторського права, передбачених ст. 50 Закону суб'єкти авторського права мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або виплату компенсацій; вимагати, в тому числі в судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права та судові рішення щодо цих порушень. Суд має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу; публікацію у пресі інформації про допущене порушення, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права. При визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, суд зобов'язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката.При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача. Таким чином, враховуючи, що відповідачем виконано два музичні твори, авторські права на які належать позивачу без відповідного дозволу, незважаючи на наявну заборону здійснювати використання музичного твору «[INFO]»,це виконання свідомо було здійснено на концерті публічно перед великою кількістю глядачів, відповідач повторно допустив порушення авторських прав, враховуючи наміри відповідача умисно порушити авторські права за наявності заборони виконання музичних творів, суд вважає що з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за порушення авторського права у розмірі сорока мінімальних заробітних плат за кожне порушення, що становить 97440,00 грн. грн. (станом на день подачі позову мінімальна заробітна плата відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014рік» становила 1218 грн.). Згідно ч. 3 ст. 52 Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 9744 грн. Позовні вимоги про зобов'язання відповідача опублікувати у будь-якому на власний розсуд друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100000 примірників, повний текст рішення суду протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили також підлягають задоволенню, оскільки суд вважає, що характер неодноразових порушень авторських прав вимагає такого заходу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 974,40 грн. та понесені позивачем витрати на проведення судової експертизи у розмірі 17740,80 грн.

Outcome: approved