Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 28.07.2011 року у розмірі 20867,14 грн., а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 28.07.2011 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 25.12.2018 року, відповідач має заборгованість у розмірі 20867,14 грн. В судове засідання представник позивача Гаренко Н.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без участі представника позивача та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів і відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог. Також надала до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача і просила відмовити йому в повному обсязі, оскільки ним пропущені строки позовної давності для звернення до суду з даними вимогами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 28 липня 2011 року між позивачем і відповідачем був укладений Кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останнього (а.с.8), згідно з умовами якого він отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши і надавши відповідачеві кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 5000 грн. (вказано в позові), яку (картку) відповідач отримав і використав кредитні кошти у власних цілях. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти у передбачений договором термін. При цьому, позивачем вказано, що вищевказаний Кредитний договір б/н від 28.07.2011 року складається з Заяви відповідача від 28.07.2011 року і Умов та правил надання банківських послуг. На підставі вказаних Заяви відповідача від 28.07.2011 року і Умов та правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачеві заборгованість, яка станом на 25.12.2018 року становить 20867,14 грн. і складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом - 10349,69 грн.; заборгованість за пенею - 9047,59 грн.; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 969,86 грн. Разом з тим, згідно з ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У даній же справі, Умови і правила надання банківських послуг, якими встановлена якась відповідальність Позичальника у разі невиконання/неналежного виконання своїх зобов`язань, не містять підпису відповідача. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла відповідач, підписуючи Договір, а також те, що Умови містили такі умови, про які заявлено позивачем, в момент підписання Договору Позичальником, або в подальшому такі Умови не змінювались. В свою чергу, у самій Заяві від 28.07.2011 року домовленості сторін щодо штрафних санкцій немає. У зв`язку із цим, такі Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору б/н від 28.07.2011 року. Зокрема до таких висновків прийшов й Верховний Суд України у своїй постанові від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 6-16цс15. Крім того, як випливає з позовної заяви, позивач надав відповідачеві кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 5000 грн., але в розрахунку заборгованості позивачем не зазначено заборгованості відповідача по тілу кредиту, тоді не зрозумілим є те, з чого були нараховані проценти, пеня та штрафи, і це при тому, що згідно його ж правил першочергово повинні погашатися саме суми відмінні від тіла кредиту. Вказана невідповідність позивачем ніяким чином необґрунтована, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо строків позовної давності, про які заявлено представником відповідача у письмовому відзиві, суд не вважає необхідним вирішувати таке питання, оскільки судом встановлено, що позивачем взагалі недоведені його позовні вимоги, а відтак підстави для задоволення позовних вимог останнього відсутні. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог до [PERSON] в повному обсязі, оскільки позивачем недоведені суду, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, належними доказами обставини, зазначені ним в позовній заяві. Крім того, оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні його позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором, то судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed