overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 21.04.10 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя, шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 124 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.04.10 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 351. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні у позивача. На даний час матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/2 частки від заробітку відповідача починаючи із дня подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина знаходиться на утриманні своєї матері. У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до її заробітку, а саме в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні у позивача. На даний час матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки від заробітку відповідача починаючи із дня подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина проживає зі сторонами по справі, знаходиться на утриманні своєї матері. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу в належному розмірі, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні у позивача. На даний час матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача починаючи із дня подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач з представником повністю підтримали свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина проживає зі сторонами по справі, знаходиться на утриманні своєї матері. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу в належному розмірі, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні у позивача. На даний час матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач у належному розмірі не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача починаючи із дня подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтрималасвої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти заявленого розміру аліментів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина проживає зі сторонами по справі, знаходиться на утриманні своєї матері. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу в належному розмірі, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні у позивача. На даний час матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач у належному розмірі не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку відповідача починаючи із дня подачі позову і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заявленого розміру аліментів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, знаходиться на утриманні своєї матері. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу в належному розмірі, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з вказним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користування житловим приміщенням та вселити її у квартиру [ADDRESS]. Посилається на те, що спірна квартира знаходиться в її та відповідача спільній власності, а саме, їй та колишньому чоловіку належить по 1/2 частині даної квартири. Оскільки співвласники не змогли домовитися про порядок користування майном - квартирою, відповідач перешкоджає їй у користуванні квартирою, позивач просить позов задовольнити. Позивач з представником у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що жодних перешкод для проживання позивача у спірній квартирі не існує. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

у серпні 2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 серпня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 357 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей не мають. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, всі роки шлюбу проживають окремо. Можливості зберегти сім'ю немає. Спільне господарство не ведеться, спір про спільне майно відсутній. За таких обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду клопотання, у якому просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 357 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

усерпні 2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] 06.08.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 990 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що під час шлюбу між нею та відповідачем на ґрунті відсутності взаєморозуміння виникли не приязні стосунки,що призводять до постійних сварок у родині, внаслідок чого шлюбні стосунки між позивачкою та відповідачем неможливі. Почуття любові до відповідача втрачене та відновити не можливо. Спільного господарства та кошторису не ведуть. Примирення між позивачкою та відповідачем неможливе, подальше існування формального шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. У зв'язку з тим, що тривалий час позивачка з відповідачем не могли примиритись, позивачка вважає, що не будуть доцільним вжиття заходів примирення. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.08.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 990 (а.с.7). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач у належному розмірі не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача починаючи із дня розірвання шлюбу і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони разом не проживають, відповідач не надає у належному розмірі матеріальну допомогу на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення аліментів із дня розірвання шлюбу, оскільки, згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial