Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що 16.07.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому був збільшений до 29 000 грн., на картковий рахунок із встановленням базової процентної ставки за кредитом 2,5%. При цьому, відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів та дала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами складає між нею та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом позивача у заяві. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 15.07.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 106888,28 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою суду від 12.08.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. 02.10.2019 року від відповідача надійшов відзив, з якого вбачається, що [PERSON] означений позов не визнає, вказуючи на те, що позивачем не надано суду доказів укладення письмового кредитного договору, а Умови та правила надання банківських послуг не можуть бути розцінений як такий. Враховуючи викладене, у задоволенні вимог банку просить відмовити в повному обсязі. 05.11.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача [PERSON] , у якій остання вказує на необґрунтованість заперечень відповідача щодо позовних вимог, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів карткового рахунку [PERSON] , остання користувалася кредитними коштами, отримувала кошти через банкомат, розраховувалась вказаною карткою в магазинах та частково сплачувала заборгованість. Крім того, відповідачем не надано доказів повного погашення кредитної заборгованості за договором, у зв`язку з чим таку заборгованість слід стягнути з [PERSON] .. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задоволити їх у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в суді позовні вимоги визнала частково, погоджуючись із наявною заборгованістю у вигляді простроченого тіла кредиту в розмірі 26223,84 грн. При цьому пояснила як в 2018 року виявила несанкціоноване списання кредитних коштів, після чого з`ясувалося, що заборгованість виникла внаслідок користування невідомими особами послугою «миттєва розстрочка». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, 16.07.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено «Договір про надання банківських послуг» №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 29 000 грн. Згідно анкети-заяви сторонами узгоджено базову процентну ставку за кредитом у розмірі 2,5% та штрафи в розмірі 250 грн.+5% від суми позову у разі прострочення грошових зобов`язань більше, ніж на 120 днів (а.с.12). Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка також була підписана [PERSON] встановлено, що остання була ознайомлена з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» із встановленням процентної ставки в розмірі 2,5%, штрафами та пенею при порушенні строків платежів (а.с.13). Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», погодженого НБУ 11.06.2018 року (а.с.34-35). Вказані обставини сторонами не оспорюються. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2019 року становить 106888,28 грн. та складається з 43671,59 грн. заборгованість за тілом кредиту, 26223,84 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 30941,53 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 723,31 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи в загальному розмірі 5328,01 грн.. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрило на ім`я [PERSON] картковий рахунок, на який Банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Позивач видав відповідачу кредитну картку, яка використовувалася нею для проведення розрахунків. Згідно довідок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», термін дії кредитних карток, виданих [PERSON] за кредитним договором від 17.07.2008 року неодноразово пролонговувався та наразі така картки є чинною до квітня 2022 року (а.с. 135, 155). З огляду на виписку по картковому рахунку, станом на 23.04.2020 року за договором №б/н, укладеного з [PERSON] 16.07.2008 року, відповідач користувалася виданими кредитними картками протягом усього терміну їх дії шляхом зняття коштів та поповнення рахунку, поповнення мобільних рахунків, здійснення переказів зі своєї карти, оплати покупок в інтернет-магазинах і т.ін. (а.с.121-134). Як вбачається судом з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, наданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором №б/н, укладеного з [PERSON] , 17.07.2008 року останній на видану за договором кредитну картку був встановлений кредитний ліміт в розмірі 29000 грн., який періодично змінювався (а.с. 136). Надаючи оцінку доводам відповідача про несанкціоноване зняття кредитних коштів, внаслідок систематичного користування послугою «миттєва розстрочка» суд враховує наступні обставини. Як вбачається із виписки по картковому рахунку (а.с.121-134) збільшення розміру заборгованості по тілу кредиту у [PERSON] мало місце починаючи з серпня 2018 року внаслідок щомісячних платежів за послугою «Миттєва розстрочка». Згідно п.1.1.2.1.14 Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК, у випадку, якщо держателю картки відомі факти про незаконне використання картки, держатель картки зобов`язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стікера PayPass, ПІНа надати в Банк докладний виклад обставин втрати картки, стікера PayPass і/або ПІНа і відомі факти про їх незаконне використання. Також, п.1.1.2.1.15 передбачено обов`язок клієнта письмово доручати Банку постановку картки до СТОП-листа платіжної системи (а.с. 16). Разом з тим, як встановлено судом в ході розгляду справи такий алгоритм дій відповідачем не виконувався, а лише 10.07.2020 року остання звернулася із заявою до Деражнянського ВП ЛВГУНП про викрадення невстановленими особами з її банківської карти грошових коштів в розмірі 50000 грн. За таких обставин, суд відхиляє як необґрунтовані доводи сторони відповідача про несанкціоноване використання кредитних коштів та користування послугою «Миттєва розстрочка» без відома останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконувала, оскільки не повернула отриманої у Банку суми. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43671,59 грн. та простроченим тілом кредиту в розмірі 26223,84 грн., що в загальному становить 69895,43 грн. Разом з тим, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив також стягнути за неналежне виконання обов`язків по договору із відповідача неустойку у виді пені в розмірі 30941,53 грн. та штрафів в загальному розмірі 5328,01 грн. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині стягнення з відповідача пені та штрафів, суд враховує положення ст. 611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», при несвоєчасному погашенні кредиту нараховується пеня у визначеному в довідці розмірі. Крім того, в цій же довідці передбачена відповідальність у виді штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором більш ніж на 120 днів. В силу ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання зазначених положень Конституції України. Зазначені висновки відповідають правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. При виборі виду неустойки, суд зважаючи на засади розумності та справедливості приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь Банку штрафів в загальному розмірі 5328,01грн., в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення пені на суму 30941,53 грн. слід залишити без задоволення. Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 75223,44 грн. (тіло кредиту в загальному розмірі 69895 грн. 43 коп. ( тіло кредиту 43671,59грн.+ прострочене тіло кредиту 26223,84грн. ) + штрафи в загальному розмірі 5328,01грн. (фіксована складова 250грн. + процентна 5078,01 грн.). В силу вимог ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог банку на 70,38 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1352 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved