Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно онуки позивача - [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований тим, що відповідач ухиляється від участі в утриманні та вихованні дитини. Дитина весь час мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач вже тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, ніякої матеріальної допомоги доньці не надає, дитиною не цікавиться, не спілкується та не бажає брати участі у житті дитини. Матір дитини, [PERSON], яка займалася виховуванням та утриманням дитини, померла [INFO] року, внаслідок чого дитина залишилась без фактичного батьківського піклування. В судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», та на підставі розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», територіальна підсудність справ, підсудних, визначена Оріхівському районному суду Запорізької області. Відповідач, який проживає в Амвросіївському районі Донецької області, у судове засідання не з'явився. Згідно інформації, яка неодноразово надходила з ГУДМС України в Донецькій області у відповідь на запити суду щодо підтвердження місця реєстрації фізичних осіб, останнє відоме місце проживання яких належить до Амвросіївського району Донецької області, - за наявними у ГУДМС Донецькій області дані про таких осіб відсутні, а детальніше здійснити перевірку інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб в населених пунктах, які розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, є неможливим, тому що обліки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області знаходяться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Тому виклик відповідача здійснено в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі у встановленому законом порядку. Орган опіки та піклування Жовтневої районної державної Маріупольської міської ради Донецької області, надіславши свій висновок по суті позовних вимог, також просив розглянути справи без участі його представника. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіозапису не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Металістівською сільською радою Амвросіївського району Запорізької області 16.12.1999 року. Матір'ю дитини згідно зазначеного свідоцтва є [PERSON]. Батьки дитини тривалий час сумісно не проживають, а Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.02.2012 року шлюб між ними розірвано. Цим Рішенням встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач є боржником за виконавчим листом № 2-1455, виданим Амвросіївським районним судом Донецької області 09.10.2000 року, про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі ? частки від всіх видів доходу. Відповідач свої обов'язки з утримання дитини належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась значна заборгованість по сплаті аліментів. Таким чином, за матеріалами справи, відповідач починаючи з 2000 року, тобто майже відразу після народження дитини, неналежним чином виконував свої батьківські обов'язки, що змусило матір дитини звернутись до суду за стягнення аліментів. Крім того, зібраними позивачем документами (довідками та характеристиками з місця проживання, навчання дитини) підтверджується той факт, що відповідач разом з дитиною не проживає, участі у її духовному розвитку не бере, матеріально не підтримує. Фактично матеріальним забезпеченням, фізичним та духовним розвитком дитини займається позивач, яка є бабусею дитини, яка має право на пред'явлення позову про позбавлення батьківських прав. Згідно висновку органу опіки та піклування від 15.02.2016 року (вих. № 05-144-13), доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час розгляду судом справи суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачем від виховання та утримання своєї малолітньої дитини, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог. Крім того, суд бере до уваги той факт, що [INFO] року мати дитини, [PERSON], померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [INFO] року. За таких обставин, коли дитина позбавлена фактичного батьківського піклування, наявність юридичного зв'язку з батьком, який не виконує своїх обов'язків, може бути перешкодою для здійснення функцій опіки на [PERSON] з боку інших осіб, зокрема - позивача. Тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав в такій ситуації буде відповідати інтересам дитини. При цьому суд бере до уваги, що відповідач не позбавлений права та фактичної можливості за відповідних підстав та умов поновити свої батьківські права у встановленому законом порядку. Судові витрати у справі підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved