Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просили суд постановити рішення, яким визнати дійсним з часу підписання сторонами, а саме 30 вересня 1997 року, договір міни квартир №201/н 97, посвідчений та зареєстрований 30 вересня 1997 року в АТ «Міжнародна Східно - Європейська товарно - фондова біржа», номер у реєстрі 201/н97, примірник біржового контракту №2/0265, за якими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], що складалася із чотирьох житлових кімнат площею 43,7кв.м., загальна площа квартири 73,8кв.м., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат площею 27,2 кв.м., загальна площа квартири 40 кв.м. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що 30 вересня 1997 року між ними, [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] (померла [INFO]), [PERSON] (померла [INFO]), [PERSON] (помер [INFO]) та відповідачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (на той час неповнолітньою, в інтере¬сах якої діяли її батьки) був укладений договір міни квартир. Згідно з цього договору вони, [PERSON], [PERSON], вищезазначені власники квартири [ADDRESS] передали у власність відповідачів зазначену квартиру, що складалася з чотирьох житлових кімнат площею 43,7 кв.м., загальна площа квартири 73,8 кв.м., яка належала їм на праві спільної сумісної власності згідно з свідоцтва про право власності [NUMBER] від 13 серпня 1997 року, виданого згідно з розпорядження Львівської міської ради народних депутатів № 524 від 13 серпня 1997 та зареєстрованого у Львівському обласному бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 23874. За цим договором [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] передали їм - вищезазначеним відчужувачам квартири [ADDRESS], - у власність квартиру [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат площею 27,2 кв.м., загальна площа квартири 40,0 кв.м., яка належала їм на праві спільної сумісної власності згідно з свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 4 жовтня 1995 року, виданого на підставі розпорядження Львівської міської ради народних депутатів № 701 від 4 жовтня 1995 року та зареєстрованого у Львівському обласному бюро технічної інвентаризації 18 жовтня 1995 року за реєстровим номером 13506. Такий договір міни №201/н97 був посвідчений та зареєстрований 30 вересня 1997 року в AT «Міжнародна Східно - Європейська товарно - фондова біржа» (на даний час ВАТ « Східно - Європейська товарно - фондова біржа») на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1992 р. «Про товарну біржу», номер у реєстрі 201/н97. Примірник біржового контракту № 2/0265. 18 січня 1999 року право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі вищезазначеного договору міни було зареєстроване у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим номером 13506 та записано у реєстрову книгу № 23, а також видано реєстраційне посвідчення [NUMBER], з якого вбачається, що зазначена квартира належить на праві власності та зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На даний час у квартирі по [ADDRESS] зареєстровані як власники квартири та проживають вони, [PERSON] та [PERSON]. Зараз вони вирішили оформити свої спадкові права на квартиру, однак довідалися, що згідно з діючого на теперішній час законодавства, а саме ст.ст. 657, 716 ЦК України договір міни нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. У зв'язку із наведеними обставинами виникла потреба визнати вищезазначений договір міни квартир дійсним, тому вони вирішили звернутися в суд. В процесі розгляду справи з числа відповідачів було виключено відповідача [PERSON], оскільки остання померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 квітня 1999 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON]. позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засіданні не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату розгляду справи. Однак, на адресу суду поступила заява [PERSON], з якої вбачається, що він підтримує позов та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Додатково пояснила, що дійсно 30 вересня 1997 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни квартир №201/н 97, який був посвідчений та зареєстрований 30 вересня 1997 року в АТ «Міжнародна Східно - Європейська товарно -фондова біржа». Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, час та дату розгляду справи. Однак, на адресу суду поступили заяви [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що вони визнають позов та просять розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З договору міни квартир, який укладений 30 вересня 1997 року, посвідчений та зареєстрований в АТ «Міжнародна Східно - Європейська товарно -фондова біржа», номер у реєстрі 201/н97, примірник біржового контракту №2/0265, вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], що складалася із чотирьох житлових кімнат площею 43,7кв.м., загальна площа квартири 73,8кв.м., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат площею 27,2 кв.м., загальна площа квартири 40 кв.м. У договорі міни квартир від 30 вересня 1997 року зазначено, що договір підлягає реєстрації у Львівському обласному бюро технічної інвентаризації. Як вбачається із матеріалів справи, право приватної власності було зареєстрованим 18 січня 1999 року Львівським обласним державним комунальним Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що видано Реєстраційні посвідчення серії [NUMBER], серії [NUMBER] відповідно. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.12.2003 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 20 грудня 2003 року та дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2003 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2009 року. Згідно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2012 року [PERSON] померла [INFO]. Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи те, що договір міни квартир був укладений 30 вересня 1997 року, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, який був чинний на час виникнення даних правовідносин. Відповідно до ст. 42 ЦК Української РСР угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній); згідно з ст. 47 ЦК Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання у цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсності угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 вказаного Кодексу. Згідно з ст. 241 ЦК Української РСР за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Статтею 242 ЦК Української РСР передбачено, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Вимога щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, згідно із ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР стосувалася лише купівлі-продажу жилого будинку чи його частини, якщо хоча б однією із сторін є громадянин; аналогічної вимоги щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири у вказаному Кодексі (чи іншому Законі), станом на 30.09.1997 року не було. Згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 26.01.1993 року, що був чинним станом на 30.09.1997р. біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного дня здійснення угоди. Таким чином, вищевказаний договір міни від 30.09.1997 року відповідає вимогам Закону і може ідентифікуватися як біржова операція (угода), оскільки законодавчих обмежень щодо обігу на товарній біржі об'єктів нерухомості (квартир) не було. Судом встановлено, що на даний момент нотаріально посвідчити Договір, який був укладений на товарній біржі, сторони не можуть, оскільки згідно із ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення договору, нотаріальна форма договору була обов'язковою для договорів, відповідно до яких предметом купівлі-продажу були житлові будинки, в той час коли позивачі за Договором отримували право власності на квартиру, а не на житловий будинок. Частиною 2 статті 47, 224, 227 ЦК УРСР, які діяли на час укладення договору, передбачено - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved