Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 25 000,00 грн. та судовий збір у сумі 250 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13 квітня 2010 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала 25 000,00 грн., які зобовязалася повернути грошові кошти до 14.10.2011 року, однак борг не повернула. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року позов було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 25 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 січня 2015 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 20 листопада 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду не з'явилась, про причини неявки не повідомила. У заяві про перегляд заочного рішення зазначила, що до неї були вчинені шахрайські дії з боку позивача, оскільки він шляхом обману та зловживання довірою змусив її написати розписку, насправді грошових коштів вона у [PERSON] не брала. 13.04.2010 року [PERSON] знайшла обяву [PERSON] про надання в оренду автомобіля. Під час зустрічі вони домовились про надання відповідачу в тимчасове користування автомобілю ВАЗ-21063. Позивач оформив довіреність на [PERSON] на право користування автомобілем, а остання, в совою чергу, повинна була платити йому по 400 грн. щонеділі. За домовленістю з позивачем у разі користування автомобілем протягом 1,5 роки та сплати відповідно за цей період що недільних платежів у розмірі 400 грн., зазначений автомобіль переходив у власність відповідача. З цього приводу позивачем була надана відповідачу розписка про продаж їй автомобіля у розстрочку за вказаними вище умовами. У свою чергу, [PERSON] вимагав надати йому розписку про те, що вона ніби то взяла у нього в борг 25000,00 грн. і зобовязана повернути не пізніше 14.10.2011 року, мотивуючи це тим, що в цю суму він оцінює свій автомобіль і в разі його пошкодження або втрати, [PERSON] повинна буде виплатити йому відповідну суму компенсації. Як зазначив позивач, ця розписка буде повернута відповідачу або у разі дострокового повернення автомобіля [PERSON], або у разі користування ним протягом 1,5 роки та відповідної сплати за нього по 400 грн. щонеділі. Оскільки через неділю користування автомобілем ВАЗ-21063 в ньому були виявлені технічні несправності, 20.04.2010 року відповідач зустрілася з [PERSON] та повернула йому автомобіль. Розписку позивач їй не повернув, пояснивши, що забув її вдома та пообіцяв повернути наступного дня, проте так і не повернув. Дослідивши\~матеріали справи, суд встановив наступне. 13 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]) був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику позику у сумі 25\~000 грн. (а.с. 18, 23). На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальником, тобто відповідачем, була написана\~\~розписка, відповідно до якої відповідач отримав від позивача\~\~суму грошових коштів у розмірі 25 000 грн. та зобов'язався повернути зазначену суму грошових коштів до 14 жовтня 2011 року. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 25 000 грн. У свою чергу, відповідач\~\~не виконав зобов'язання, передбачені договором, та суму позики не повернув. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З наданої представником позивача розписки вбачається, що 13 квітня 2010 р. [PERSON] отримала від [PERSON] 25 000,00 грн. та зобовязалася повернути всю суму боргу до 14 жовтня 2011 року. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання [PERSON]\~на те, що між сторонами не відбувалися правовідносини з договору позики, грошей від [PERSON] вона не отримувала, а насправді сторони укладали договір оренди чи купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21063 у розстрочку, спростовуються розпискою, у якій зазначено, що 13 квітня 2010 року гроші в сумі 25\~000,00 грн. [PERSON] одержала від [PERSON] у повному обсязі (а.с. 18). Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved