Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

у серпня 2017 року позивач [PERSON] ЖЕП «Стимул-Сихів» звернувся у суд із позовом до [PERSON], [PERSON] у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2015 року по 31 липня 2017 року у розмірі 3676,69 грн; вирішити питання судових витрат. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову покликається на те, що позивач здійснює утримання, обслуговування та ремонт у житловому будинку № 10 по вулиці Сихівська у місті Львові, тобто надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі, в порушення своїх обовязків, несвоєчасно та не в повному обсязі вносять плату за надані та спожиті комунальні послуги, у звязку із чим за період з 01.01.2015 о 31.07.2017 виникла заборгованість у спірному розмірі, яку просить стягнути з них в солідарному порядку. \~ \~ \~ \~12 лютого 2018 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Зазначає, що позивач не є балансоутримувачем житлового будинку, а лише фактично виконує житлово-комунальні послуги, без будь-яких договірних відносин із балансоутримувачем, а тому не є належним позивачем у справі. Відповідач не ухилявся від підписання договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відсутній розрахунок розміру спірної заборгованості. Позивачем не враховувано претензію щодо неналежного освітлення сходової клітки біля квартири відповідача та використання домофону без складання відповідного акту. Просить у позові відмовити. 19 листопада 2018 року позивачем до суду подано пояснення у справі, які містять наступні міркування. Позивач здійснює утримання, обслуговування та ремонт будинку № 10 по вулиці Сихівська у місті Львові на підставі договору укладеного між Сихівської РА ЛМР та позивачем від 17.03.2004. Між сторонами справи існують фактичні договірні відносини, що породжують взаємні права та обовязки для сторін, а відтак відсутність договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Позовні вимоги підтримують повністю. 22 серпня 2017 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду, яка неодноразово відкладалась з поважних причин. 21 лютого 2019 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Не заперечують проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідачі не зявились, хоча належним чином повідомлялись про місце, дату та час цього засідання; відповідач [PERSON] подав відзив на позов, а тому зі згоди представника позивача, яка викладена у заяві від 21.02.2019, суд вважає за можливе провести засідання у їх відсутності на підставі наявних у справі даних у відповідності до ст. 223 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. \~ \~ \~ \~Суд установив, що [PERSON] з обмеженою відповідальність житлово-будівельний кооператив «Стимул-Сихів» визначено управителем та фактичним виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку № 10 по вулиці Сихівська у місті Львові. Дані обставини підтверджено договором між Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради та [PERSON] ЖЕП «Стимул-Сихів» від 17.03.2004 № 3607/155 (із наступною пролонгацією). Також встановлено ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2012 року у справі № 22-ц-1034/12, а відтак у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. \~ \~ \~ \~В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], власник та його дружина [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою позивача від 04.08.2017 № 3946 / арк. спр. 8/. Таким чином, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг та користуються послугами, зокрема з утримання будинку та прибудинкової території. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавицями і споживачами, а також їхні права і обовязки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносини, передбачено, що залежно від функціонального призначення\~житлово-комунальні\~послуги поділяються\~на: комунальні\~послуги (централізоване\~постачання холодної\~води,\~централізоване постачання\~гарячої води,\~водовідведення (з\~використанням внутрішньобудинкових\~систем),\~газопостачання,\~централізоване опалення,\~а також\~вивезення побутових\~відходів тощо); послуги з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територій (прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~санітарно-технічне\~обслуговування,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~мереж,\~утримання ліфтів,\~освітлення місць\~загального користування,\~поточний ремонт,\~вивезення побутових\~відходів тощо); послуги\~з управління\~будинком,\~спорудою або\~групою будинків\~(балансоутримання,\~укладання договорів\~на виконання\~послуг,\~контроль виконання\~умов договору\~тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону споживач зобовязаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, іншими актами цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Повертаючись до матеріалів справи суд відмічає, що відповідачі користувалися послугами з утримання будинку та прибудинкової території, проте не здійснювались плати за їх утримання, у звязку із чим виникла заборгованість за період з 01 січня 2015 року по 31 липня 2017 року у розмірі 3676,659 грн. Розмір заборгованості проведено відповідно до відомостей про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 02.08.2017, наступним чином: заборгованість відповідачів станом на 01.01.2015 становить 6771,23 грн, а станом на 31 липня 2017 року у розмірі 10555,37 грн. Разом із тим, у вересні 2016 року стороною відповідача була внесена плата у розмірі 107,45 грн. Відтак, розмір заборгованості визначено за наступною формулою: 10555,37 грн - 6771,23 грн -107,45 грн = 3676,69 грн, що становить розмірі заборгованості за спірний період. Даний розрахунок заборгованості стороною відповідача не оспорювався, а лише вказувався що зазначені відомості не можуть бути розрахунком заборгованості, адже сума заборгованості 10555,37 грн, суперечить ціні позову 3676,69 грн. Такі аргументи відповідача [PERSON] спростовані судом, адже розмір заборгованості, про яку зазначає відповідач, охоплює більший період, ніж період за який просить стягнути позивач, звернувшись до суду із вказаним позовом. Відтак, відомості про нарахування та оплату послуг від 02.08.2017 є чинними, будь-якого іншого розрахунку стороною відповідача не подано, а відтак суд приймає їх, як такі, що містять розрахунок заборгованості, який обґрунтований належним чином, а тому береться судом до уваги. Суд відхиляє аргументи відповідача [PERSON] щодо відсутності між сторонами договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки наявність такого факту сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, у відповідності до п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, шо між сторонами існують фактичні договірні відносини. Відповідачі неналежним чином виконували свої обовязки з оплати житлово-комунальних послуг у звязку із чим утворилась заборгованість за спірний період, яка підтверджена позивачем належними та допустимими доказами. Здійснення стороною відповідача періодичного платежу у вересні 2016 року підтверджує та свідчить про визнання ними боргу та обовязку оплачувати надані послуги. Отже, суд приходить висновку, що в солідарно з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2015 року по 31 липня 2017 року у розмірі 3676,69 грн, а позов задовольнити повністю. Доводи відповідача [PERSON] щодо неврахування претензії щодо неналежного виконання позивачем обовязку по наданню житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки не надано належних доказів даних тверджень. \~ \~ \~ \~Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. Суд застосовує спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини та містяться у Законі України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції на час виникнення спірних правовідносин. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст.141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні заяви до суду позивач сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн та витрати на розміщення оголошення у пресі про виклик відповідач до суду у сумі 200,00 грн / арк. спр. 6, 7, 49/, що підлягають стягненню з відповідачів по 900,00 грн з кожного на користь позивача.

Outcome: approved