Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], які продовжують навчання по 500 грн., щомісячно , на кожного , з дня пред»явлення позову і до закінчення навчання. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що з 17.09.1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем , який 16.12.2015 року було розірвано рішенням Кіровського районного суду Кіровоградської області. Від шлюбу народились [INFO] син -[PERSON], [INFO] діти: син -[PERSON] та донька-[PERSON]. Діти проживають разом з нею. Згідно рішення суду з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який навчається на фізико-математичному факультеті Кіровоградського педагогічного університету в розмірі 300 грн. , щомісячно . На утримання сина -[PERSON] та доньки-[PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 400 грн., на кожного до їх повноліття, тобто до [INFO] . На даний час син [PERSON] з 01.09.2015 року навчається за контрактом в Кіровоградському кооперативному коледжі економіки і права імені М.П.Сая, донька [PERSON] навчається за контрактом на денному відділенні Кіровоградського національного технічного університету на першому курсі факультету обліку і фінансів. Стипендія їм не передбачена. Вона одна їх утримує , чоловік не допомагає. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, на їх обгрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач в суді позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити, оскільки офіційно він не працює, проживає після розірвання шлюбу у своєї матері, продає на ринку продукти підсобного господарства . Крім того, з нього стягують аліменти в розмірі 300 грн. на навчання старшого сина [PERSON]. Не є приватним підприємцем, хворіє. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог, з наступного. Встановлено, що з 17 вересня 1994 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано 16 грудня 2015 року (а.с. 30 ). Від шлюбу мають повнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] , який навчається на фізико-математичному факультеті Кіровоградського педагогічного університету ім. В.Винниченка денної державної форми навчання та на факультеті фізичного виховання цього ж університету заочної комерційної форми навчання. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 300 грн., щомісячно, з 12.03.2014 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 року . Крім того, мають сина [PERSON], [INFO] , який з 01.09.2015 року навчається за контрактом в Кіровоградському кооперативному коледжі економіки і права імені М.П.Сая на денному відділенні , що підтверджується довідкою від 24.11.2015 року ( а.с. 6 ). Термін навчання до 30.06.2017 року, загальна вартість освітньої послуги за два роки становить 14 400 грн.; та доньку [PERSON] , [INFO], яка навчається за контрактом на денному відділенні Кіровоградського національного технічного університету на першому курсі факультету обліку і фінансів, вартість навчання складає 10 000 грн. на рік( а.с. 5). Стипендію діти не отримують. Згідно довідки №03 від 12.01.2015 року , виданої головою квартального комітету №32 Кіровського району м. Кіровограда, [PERSON] проживає по [ADDRESS], склад сім»ї : чоловік [PERSON], не проживає з 01.12.2013 року; донька -[PERSON], син -[PERSON], син - [PERSON] ( а.с. 5). Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови № 3 від 15 травня 2006 року з відповідними змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснив, що відповідно до ст.180 СК батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови). Згідно ч.1, 2 ст.199 Сімейного кодексу України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. [PERSON] об»єктивно немає фінансової можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON] , які продовжують навчання. Тобто, в даному випадку відсутній один із юридичних фактів , який є необхідним для виникнення аліментного зобов»язання пов»язаного з утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання. За змістом ст. 199 Сімейного кодексу України обов»язковою умовою стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є саме спроможність батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач не працює , його доходи відсутні , продає на ринку продукти підсобного господарства . Крім того, з нього стягують аліменти в розмірі 300 грн. на навчання старшого сина [PERSON]. Не є приватним підприємцем, хворіє. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня -1496 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня-1550 грн. Законом України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Крім того, статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» зазначено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку. Згідно вищевказаної вище норми, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 3 ЦПК та ст. 199 СК позивач має право звернутися з позовом. Однак, такий позов має бути поданий в інтересах повнолітнього, який повинен бути позивачем у зазначеній справі, а з врахуванням того, що останній є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на його, а не на інших осіб, користь, і тоді, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Право на звернення до суду з позовом не наділяє таку особу правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, тобто щодо стягнення аліментів на свою користь. Будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем до суду не надано. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. В порядку ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed