Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

У серпні\~2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~у якому\~просила розірвати\~шлюбміж нею та [PERSON] , зареєстрований 23 вересня 2006 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~52. В обґрунтування позову зазначала, що 23 вересня 2006 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, відносини між ними не склалися, оскільки вони не зійшлися характерами і поглядами на сімейне життя. Тривалий час подружніх відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету вони не мають, проживають окремо. Їхній шлюб носить суто формальний характер, примирення між ними неможливе. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити його та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву, у якій зазначав, що із 03 вересня 2021 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення подружжя неможливе. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2006 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~52. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що із 03 вересня 2021 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved