Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.10.2005 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що майже протягом всього сумісного проживання спосіб життя відповідача є антисоціальним, він зловживає спиртними напоями, схильний до агресії. З січня 2011 року вони з відповідачем не проживають однією родиною, і зв'язку з тим, що він постійно влаштовував сварки, неодноразово погрожував фізичною розправою із застосуванням фізичної сили та нецензурної лайки, свідком яких була їхня донька. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач взагалі не надавав матеріальну допомогу. Рішенням суду від 11.07.2011 року їхній з відповідачем шлюб був розірваний. В період часу з липня 2011 року по 19 жовтня 2015 року матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав, тому позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням від 05 листопада 2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 19.10.2015 року і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконував та не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Позивач 07.06.2013 року зареєструвала шлюб із [PERSON], змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Донька батьком називає теперішнього чоловіка позивачки - [PERSON], який ставиться до дівчинки як до своєї дитини, називає її донькою, піклується за нею у повному обсязі, мріє удочерити. Позивач наголошує на тому, що відповідач жодної участі у вихованні доньки не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Ухвалою суду від 18.02.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 07.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області (а.с.8). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON], що також підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.07.2011 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.9). 07.06.2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на «[PERSON]» (а.с.10). Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вказаної постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої батьківські обов'язки виконував неналежним чином, будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не брав. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 05.11.2015 року з відповідача на користь позивач стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 19.10.2015 року і до повноліття дитини (а.с.14). Станом на 01.01.2019 року заборгованість відповідача з виплати аліментів становить 29815,00 гривень (а.с.15). Відповідно до довідки про склад сім'ї №1341 від 17.01.2019 року, [PERSON] проживає за адресою:[ADDRESS] (а.с.16). Відповідно довідки з КНП «ЦПМСД № 2» від 18.01.2019 року [PERSON], 2007 року народження, хронічних захворювань немає, здорова. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати (а.с.17). Згідно характеристики з місця проживання, виданої 17.01.2019 року № 1340, відповідач за час проживання з 2008 по 2011 рік по [ADDRESS] зарекомендував себе з негативної сторони, дозволяв собі знаходитись дома у стані алкогольного сп'яніння влаштовувати скандали, застосовувати ненормативну лексику у присутності неповнолітньої дитини, часто мав агресивний настрій щодо своєї родини. Протягом 3-4 останніх років [PERSON] своєї дитини не відвідує та не приймає ніякої участі у житті, вихованні та її забезпеченні (а.с.24). Згідно з довідкою № 3 від 15.01.2019 року, донька сторін відвідувала дошкільний навчальний заклад №5 «Перлинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області з 2011 по 2014 рік, групу № 7 «Дзвіночки». Дитина весела і життєрадісна, до однолітків ставилась дружелюбно, мала багато друзів. Постійно була чистою і охайною. Поліну до закладу приводили виключно мати та бабуся (зі слів вихователя групи). Батько в дошкільний заклад не приходив (а.с.17). Відповідно до довідки № 19 від 15.01.2019 року, [PERSON] з 1 по 4 клас навчалась в Мелітопольській загальноосвітній школі І-III ступенів № 7 Мелітопольської міської ради Запорізької області з 01.09.2014 року по 23.06.2018 року. Батько [PERSON] не приймав участі у вихованні доньки, не спілкувався з вчителями, не забирав дитину додому, не відвідував батьківські збори (а.с.19). Згідно з довідкою Ліцею №9 Мелітопольської міської ради №24 від 17.01.2019 року, [PERSON] навчається у 5-му класі ліцею №9 ММР ЗО (а.с.20). Згідно з наданою характеристикою [PERSON] від 17.01.2019 року, вихованням та організацією навчання дитини займається мати, яка приділяє належну увагу вихованню доньки: цікавиться навчанням, надає допомогу класному керівнику та постійно відвідує батьківські збори. Батько не цікавиться життям доньки, жодного разу не був присутній на батьківських зборах (а.с.21). Відповідно до характеристики психолога ліцею №9 від 21.01.2019 року, [PERSON] спокійна, врівноважена, вихована. Має довірливі та доброзичливі стосунки з мамою, вітчимом та братом. Емоційний клімат в родині позитивний (а.с.22). Таким чином, враховуючи наведені обставини, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров'я доньки, її духовний та моральний розвиток та взагалі не цікавиться життям дитини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. На підставі вимог, встановлених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, при подачі позовної заяви позивачем за вимогу немайнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що у підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved