overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким встановити, що він не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який народився в с.Нижній Струтинь Рожнятівського району Івано-Франківської області. Зобов`язати орган державної реєстрації актів цивільного стану виключити відомості про нього, як батька з актового запису про народження дитини №4 від 04 жовтня 2018 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] . В основу свої позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі він перебував в шлюбі з 15 липня 1999 року по 11 січня 2018 року. Однак спільне життя в них не склалося, фактично з позивачкою він не підтримував сімейних стосунків з 2014 року. Між ним та дитиною відповідачки відсутнє кровне споріднення. При таких обставинах змушений звернутися в суд з позовом про виключення його як батька з актового запису про народження дитини. У судове засідання позивач не прибув, його представник - адвокат Калиній Ю.В., направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному об`ємі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ч.ч.1, 2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5) підтверджено, що відповідач записаний батьком дитини відповідачки, сина [PERSON] , [INFO] . Визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. За таких обставин, суд вважає можливим визнати факт, що [PERSON] , не є біологічним батьком дитини відповідачки сина [PERSON] , [INFO] . З рахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.136, 140 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів які стягуються з нього на утримання дітей з 1200 до 700 гривень . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що на підставі рішення Рожнятівського районного суду він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вироком Рожнятівського районного суду від 13 грудня 2013 року його засуджено до одного року обмеження волі. На даний час його матеріальне становище погіршилося, він ніде не працює, перебуває в СІЗО в м. Івано-Франківську, крім того у нього хвора мати, яка є інвалідом 11 групи, а тому витрачає значні кошти на її лікування. Отже він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі по 1200 гривень щомісячно, згідний сплачувати по 350 гривень на одну дитину щомісячно. Представник позивача за дорученням його брат [PERSON] позов підтримав та просить його задоволити. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що позивач хоч і засуджений до обмеження волі, але може там працювати, а тому повинен сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Позивач сплачує аліменти на утримування двох своїх неповнолітніх дітей у розмірі 1200 гривень щомісячно, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 30 липня 2012 року (а. с. 4). Вироком Рожнятівського районного суду позивача визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік, з утриманням його у кримінально - виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов»язковим залученнм до праці, що підтверджується копією вироку Рожнятівського районного суду від 17 грудня 2013 року (а. с. 8, 9). Судом встановлено, що матеріальне становище позивача на даний час погіршилося, він ніде не працює, оскільки відбуває покарання та перебуває в місцях позбавлення волі, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримування дітей в розмірі 1200 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з позивача слід змінити, зменшивши його.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким продовжити строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців нема. Вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини, тому що тривалий час перебувала за кордоном. Для оформлення права на спадщину вона звернулася до нотаріальної контори, проте нотаріус відмовив у вчиненні вказаної нотаріальної дії, мотивуючи відмову необхідністю продовжити строк для прийняття спадщини у судовому порядку. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує, а представник відповідача визнає у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для задоволення позову у порядку ст. 206 ЦПК є всі законні підстави, виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6). Все своє майно [PERSON] заповіла позивачці, що підтверджується копією заповіту, складеного 04 жовтня 2020 року (а. с. 5). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Перегніською селищною радою за № 581/02-24 від 27 січня 2020 року, (а. с. 3). Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, що підтверджується копією листа нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3/01-16 від 30 січня 2020 року (а. с. 4). За змістом ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини, на підтвердження яких позивачка подала докази, на переконання суду є поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою, дитину залишити проживати з відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 12 липня 2007 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідачки, яка зраджує йому у подружній вірності. Крім того між ними зовсім немає взаєморозуміння, так як вони різні за характерами люди, у них різні погляди на життя та сімейні проблеми. На даний час вони разом не живуть та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позивач позов підтримує відповідачка визнає. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч.2 ст. 197 ЦПК України . Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони з 12 липня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають дочку [PERSON], [INFO]. що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5,6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити на проживання з матір»ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою, залишити проживати з ним дітей. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 12 листопада 2008 року. Від спільного подружнього життя мають двоє малолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Відповідачка перестала поважати його як чоловіка, рахуватися з його думкою, часто влаштовувала безпричинні сварки та скандали. У 2012 році відповідачка покинула сім»ю та виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків у Київську область. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідачка, будучи повідомленою про час розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з»явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу подружжя має дочок [PERSON], [INFO] та Тетяну, [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 7 - 8). Діти проживають разом з батьком у с.Сваричів, мати разом з ними не живе, що підтверджується довідкою № 1987, виданою Сваричівською сільською радою 25 серпня 2016 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивача від 25 серпня 2016 року (а. с. 9, 10). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають більше п»яти років, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Оскільки неповнолітні дочки сторін проживають з батьком, спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, то суд вважає за потрібне дітей залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою, неповнолітню дитину залишити проживати з матір»ю. У судовому засіданні свої позовні вимоги позивач підтримав та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 10 червня 2014 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є взаємна байдужість та відсутність взаєморозуміння між ними. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. Вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Відповідачка позов визнала та пояснила, що дійсно більше року вони з позивачем спільно не проживають, тому що вона не бажає жити у с.Князівське , а він не хоче переїзджати у с. Красне. Крім того вона не має наміру зберігати шлюбні відносини, оскільки позивач має неврівноважений характер, були випадки, що він намагався її побити ще під час вагітності. Тому спільне проживання суперечить їхнім інтересам. Просить дитину залишити проживати з нею, прізвище змінити їй на дошлюбне. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а. с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідачка після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заява є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 17 жовтня 1993 року. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Протягом останніх пяти років вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, оскільки відповідачка проживає в Росії, з ним не спілкується, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідачка, будучи повідомленою про час розгляду справи через оголошення у засобах масової інформації у судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідачки з постановленням заочного рішення, про що просить позивач. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, дитину залишити проживати з відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 14 липня 2009 року. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, відповідачка без причини стала влаштовувати сварки, до нього ставиться зневажливо, не рахується з його думкою. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивач у судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася також, направила суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Згідно змісту ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітню дочку слід залишити на проживання з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, дітей залишити на проживання з відповідачкою, судові витрати по справі покласти на нього. В основі своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 26 червня 1994 року. Від спільного проживання мають троє неповнолітніх дітей: Павла, Дмитра та Христину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На даний час вони спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства, тому збереження шлюбу є неможливим. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідачка визнає, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved