Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом який мотивує тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить їй на праві приватної власності. В зазначеній квартирі окрім неї зареєстрований її син відповідач [PERSON], який з 1994 року по теперішній час в спірній квартирі не мешкає, виїхав до Російської Федерації, адреса постійного мешкання не відома. Майна відповідача в квартирі немає, оплату за житлово-комунальні послуги відповідач не здійснює, перешкод в користуванні квартирою вона відповідачу не чинила.Оскільки до теперішнього часу відповідач добровільно не знявся з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки він зареєстрованийв квартиріформально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживає з 1994 року, реєстрація відповідача в спірній квартирі порушує права та законні інтереси позивача, як власника квартири, зокрема, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою від 31.08.2018 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 01.10.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявився,причини своєї неявки суду не повідомив, про слухання справи сповіщався у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії САА №091508, виданого 28.08.2003 року Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] У вказаній квартирі з 05.03.1990 року по теперішній час зареєстрований син позивача [PERSON] Згідно з довідкою б/н від 24.07.2018 року, виданої головою правління ОСББ «Крилатий», в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не мешкає з 1994 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вонає сусідкою позивача, мешкає з нею в одному підїзді та тривалий час (близька 40 років) знає родину позивача. Відповідач [PERSON] більше 15 років назад виїхав з квартири, де мешкав, до Російської Федерації і з цього часу в спірній квартирі не проживає і не користується нею, його речей в квартирі немає. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування. Зясувавши всебічно, повно та обєктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Так,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~[PERSON],\~який є\~сином позивача, тривалий час (з 1994 року) в спірній квартирі не мешкає, за власним\~бажанням та\~волевиявленням постійно\~мешкає за\~іншою адресою,\~його особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач не впускав відповідача до квартири і він не мав вільного доступу до квартири, створювавумови які б унеможливлювали йогопроживання, судом не\~встановлено,житлово-комунальні послуги не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знявся. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував.Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачапро визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають \~задоволенню, тому щоїї інтереси \~порушені, вонане має змоги вільно користуватися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. \~ На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved