Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У серпні 2013р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про звернення стягнення на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К2НСGА00000111 від 14.06.2007р. в розмірі 183115,77 доларів США, що за курсом НБУ становить 1463094,98грн. та виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного між ним та відповідачем договору №К2НСGА00000111 від 14.06.2007р, відповідач отримав кредит у розмірі 95000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 14.06.2017р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.06.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №К2НСGА00000111, згідно якого відповідач надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,80 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Як вказує позивач, відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором і в терміни, встановлені договором не здійснює, у зв'язку з чим станом на 29.04.2013р. у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором, яка в загальному розмірі складає 183115,77 доларів США. На підставі зазначеного та враховуючи те, що згідно умов договору іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач просив позов задовольнити та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів прововстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.06.2007р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач/банк) та [PERSON] (далі - відповідач/позичальник) було укладено кредитний договір №К2НСGА00000111 (далі - кредитний договір), відповідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 104542,00 доларів США на наступні цілі: 95000,00 доларів США - на споживчі цілі, 9542,00 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з винагородою за надання фінансового інструменту у розмірі 0,24% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, у момент надання кредиту1,5% від суми кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. кредитного договору, з кінцевим терміном повернення 14.06.2017р. (а.с.22-28.) Відповідно до умов кредитного договору, відповідач повинен був щомісяця, в період з 05 по 10 число, надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1574,04грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також, інших витрат. Пунктом 7.4. кредитного договору визначено, що при порушенні відповідачем зобов'язань з погашення кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4.,2.3.3 цього договору, відповідач сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 2,54% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно з п.4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 кредитного договору, позивач має право нарахувати, а відповідач зобов'язується сплатити позивачу пеню, яка сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати, в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. У разі порушення відповідачем строків платежів з будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим позивач буде змушений звернутися до суду, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 250грн+5% від суми позову (п.5.4. кредитного договору). Однак, відповідачем умови кредитного договору не виконувались належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.9-13), станом на 29.04.2013р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 183115,77 доларів США, з яких: 80732,94 доларів США - заборгованість за кредитом, 43998,47 доларів США - заборгованість за процентами, 8196,14 доларів США - нарахована комісія, 41438,62 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів, комісії, а також штрафи відповідно до кредитного договору: 31,29 доларів США (фіксована частина), 8718,31 доларів США (процентна складова). Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Водночас, з пояснень представника позивача у судовому засіданні та наявних матеріалів справи встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.06.2007р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір іпотеки (далі - договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №2755, відповідно до якого, відповідач надав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 43,80 кв.м., житлова площа 28,60кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16.03.2001р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1586. Згідно з п.п.33.4 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 604990,00грн. Пунктом 2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.7.1. кредитного договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов передбачених п.2.3.3 кредитного договору. Відповідно до п.16.7, 16.9. договору іпотеки іпотекодержатель має право, з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялося повідомлення за №30.1.0.0/2-374 від 14.03.2013р. про порушення зобов'язань за кредитним договором з вимогою щодо повернення суми кредиту у повному обсязі та у разі її невиконання відповідачем у тридцятиденний строк добровільно звільнити належну відповідачу квартиру за адресою: [ADDRESS], що є предметом іпотеки, разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями (15-16). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IVза рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями ч.1 ст.575 та ст.589 ЦК України регламентовано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, пояснень представника позивача, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, грунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3441,00грн. Щодо позовних вимог в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] суд дійшов висновку, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За таких обставин, оскільки відповідно до приписів ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, позовна вимога про виселення особи пред'явлена до відповідача вимога є передчасною. Крім цього, як вбачається з довідки ТОВ «Київжитлосвіт»№ 447 від 27.02.2014р., наданої на запит суду від 10.02.2014р. за №5649/14-Вих/2/761/498/2014/Г-65, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на даний час не зареєстрований. Також, суду не надано доказів його фактичного проживання у вказаному житловому приміщенні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial