Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній заяві позивач вказала, що 04 січня 2000 року помер її батько, [PERSON]. З цього приводу звернулася до Чортківської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Мазурівка Чортківського району. Однак, в.о. державного нотаріуса Чортківської районної державної нотаріальної контори своїм листом від 30 жовтня 2018 року №940/01-16 роз'яснила про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок) на ім'я спадкодавця.Тому, позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Центральна, 19 в с. Мазурівка Чортківського району Тернопільської області в порядку спадкування після смерті батька. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви про визнання позову, просять справу розглядати без їхньої участі. Представник третьої\~особи \~Чортківської районної\~державної нотаріальної\~контори в\~підготовче судове\~засідання не\~зявився, від них надійшла заява, про слухання справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 04 січня 2000 року помер батько позивачки [PERSON]. Після смерті останнього [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття та відповідно до п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Центральна,19 в с. Мазурівка Чортківського району Тернопільської області. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачі позовні вимоги визнають, суд приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1080 гривень згідно квитанції АТ «Ощадбанк» № 25 від 03 січня 2019 року, що становить 540 гривень.

Outcome: approved