Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У серпні 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову позивач вказала наступні обставини. 14.05.2011 сторони зареєстрували шлюб. [INFO] в них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозумінні та повага один до одного. Вже більше року вони проживають окремо та не мають наміру в подальшому зберігати сімейні відносини. Подружні відносини між ними припинились з червня 2018 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, спору про поділ спільного майна немає. Вказує на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам дитини. Строк на примирення просить не надавати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2020 підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не прибула, проте направив заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримала та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не прибув, проте направив заяву з проханням розглянути справу без його участі позовні вимоги визнав. (а.с. 24). Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ст. 223 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 14.05.2011 сторони зареєстрували шлюбу (а.с. 15). У шлюбі [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.15). З позовної заяви та заяви відповідача вбачається, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки, в них відсутнє взаєморозумінні та повага один до одного, вони проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільне господарство, як зазначила позивач з червня 2018 року, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача так і відповідача. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з вимогами ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження шлюбу з урахуванням їх взаємних відносин неможливе і суперечить інтересам сторін, сторони не здійснили дій для примирення та збереження шлюбу, відповідач позов визнав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved