Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . За життя, 06 травня 2007 року його бабуся склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] . Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. В липні 2020 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документа власності на спадкове майно та через пропуск шестимісячного строку на прийняття спадщини. Впродовж останніх трьох років життя [PERSON] він та його дружина здійснювали догляд за бабусею, та фактично проживали разом з нею до дня смерті, хоч і були зареєстровані у різних житлових будинках. Вважає, що у зв`язку з цим він належним чином прийняв спадину після смерті бабусі. За таких обставин він не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю та змушений звертатись до суду з даним позовом. Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивач направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачі у судове засідання не прибули також, направили суду заяви в яких вказали, що не мають заперечень проти задоволення позову, справу просили розглядати у їх відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для задоволення позову у порядку ст. 206 ЦПК є всі законні підстави, виходячи з наступного. З копії заповіту (а.с.8) та копії свідоцтва про смерть (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] , яка помела [INFO] , 06 травня 2007 року склала заповіт, яким все своє майно заповів онукові [PERSON] . Копією довідки, виданої виконкомом Липовицької сільської ради № 626 № 13 серпня 2020 року (а.с. 10) та копією виписки з по господарської книги виконкому Липовецької сільської ради (а.с. 12) підтверджено, що [PERSON] належало домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Копією постанови нотаріуса № 314/01-16 від 01 липня 2020 року (а.с. 16) підтверджено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , тому що пропущено шестимісячний строк прийняття спадщини та відсутній документ власності на спадкове майно. Актом обстеження побутових умов від 13 серпня 2020 року (а.с. 14) підтверджено, що [PERSON] проживала зі своїм онуком [PERSON] та його сім`єю до дня смерті. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) , а відповідно до ст. 1217 названого кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦПК входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а стаття 1223 даного кодексу визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, здійснюється спадкоємство за законом. Право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 названого кодексу, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] була власником спадкового домоволодіння. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, складеним його бабусею та належним чином прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки фактично проживав разом із спадкодавцем до дня її смерті. За таких обставин є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове домоволодіння.

Outcome: approved