Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У обгрунтування вимог позивач вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суд у 24.09.2014. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що стало причиною звернення до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2014. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із слів позивача встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо утримання сина, інших осіб на своєму утриманні не має, стан здоров'я має задовільний та є працездатною особою. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 наведеного Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до частини другої статті 182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 191 вказаного Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на встановлені обставини та враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає позов обґрунтованим. Щодо розміру аліментів то враховуючи відсутність доказів офіційного працевлаштування відповідача, достатнім розміром аліментів буде ? частина його доходу. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Також, згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так як позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial