Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 04.09.2004 він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них склалось невдало по причині різності поглядів на життя. Своєю поведінкою відповідачка показала, що сім'єю не дорожить, надаючи перевагу компанії. З цієї причини в 2010 році він перейшов проживати до батьків. Розуміючи, що в них росте донька, бажаючи зберегти сім'ю, він робив спроби для примирення, які не дали ніякого результату. Відповідачка повідомила йому, що в них нічого вже не буде так, як в неї своє життя. Примирення між ними виключається, оскільки сім'я вже чотири роки існує формально. Вони не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася і від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 04 вересня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved