Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана цивільна справа за позовом ПАТ «Акцент-Банк» в якій, посилається на те, що 05.08.2014 між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № АВН0RX91940322, за умовами якого відповідач отримав кредит «Розстрочка» у розмірі 9898,29 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості з кредитом. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому утворилася заборгованість. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11107,18 грн та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. 10.05.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що заявлені банком позовні вимоги визнає частково та пояснив, що він дійсно був позичальником грошової суми за кредитним договором та погашав кредитну заборгованість, натомість на початку вересня 2014 р. його як військовозобов`язаного було направлено в зону АТО в ході чого був поранений, втратив працездатність, а тому дані обставини завадили йому виконувати свої зобов`язання по кредитному договору. За вказаних обставин відповідач не погоджується з твердженням позивача про те, що у неналежному виконанні договірних зобов`язань є його вина. Також відповідач зазначив, що заявлені вимоги щодо стягнення суми комісії, пені та штрафу є незаконними і безпідставними, так як заявлені з пропуском строку позовної давності для таких позовних вимог (а.с.71,72). 26.06.2018 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що пояснення відповідача щодо позовних вимог є такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідач посилається на той факт що він брав кредитне не собі, а членам сім`ї, що не має значення для банку, так як відповідач оформив кредит на себе і витратив на ті цілі, які сам вибрав, також зазначив, що виконання пункту ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснюється лише за письмовою заявою військовослужбовця до Банку, натоміть відповідач з даного приводу не звертався (а.с.93). 02.07.2018 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де він зазначив, що визнає повністю лише вимогу банку до нього щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, також повідомив те, що з метою уникнення тривалого розгляду судом позову він направив банку дві заяви, зокрема: щодо здійснення перерахунку суми кредитної заборгованості та щодо проведення реструктуризації заборгованості по тілу кредиту (а.с.97). У судове засідання представник позивача не з`явився, натомість направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, винесення заочного рішення (а.с.23). Відповідач також в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином та завчасно (а.с.147). У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що [PERSON] визнає заборгованість лише по тілу кредиту, оскільки відсотки та пеня повинні бути списані як учаснику АТО, відповідну заяву банк залишив без реагування. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, заслухавши представника відповідача та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 05.08.2014 р. між Публічним акціонерним товариством Акцент-Банк та [PERSON] укладений кредитний договір № АВН0RX91940322, що складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами за умовами якого банк видав строковий кредит у сумі 9898,29 грн на строк 24 місяці з 05.08.2014 р. по 04.08.2016 р. включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12 % річних, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання інструменту у розмірі 296,95 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 288,30 грн (а.с.6). Пунктом 9 Заяви зазначено, що кредит наданий позичальнику для оплати холодильника. (а.с.6). Відповідно до пп.3.2.2.,3.2.3. Умов позичальник зобов`язаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, зокрема погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати за який приймається період з «25» по «29» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 709,90 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник зобов`язаний сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1 та 4.2 даних Умов та Тарифів (а.с.6,8). Товар та/або інше майно позичальника є предметом застави та відповідно до п.п. 2.3, 2.4, 2.5 Умов забезпеченням зобов`язань. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави, складає 17037,47 грн (а.с.6,7). Згідно п.4.2. Умов при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки у розмірі 0,12 % річних, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (а.с.11). Пунктами 5.1,5.2 Умов передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку ненадання банком кредиту шляхом та у межах сум, обумовлених у заяві банк сплачує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % річних від несвоєчасного виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобов`язання (а.с.12). Пунктом 5.3 Умов визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості (а.с.12). Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п.5.1, 5.2, 5.3 Умов, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне бути виконане позичальником (пункт 5.4 Умов). Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.12). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15.09.2016 р. заборгованість за даним кредитним договором перед банком становить 11107,18 грн., з яких: 5166,30 грн. тіло кредиту; 1,64 грн. - нараховані відсотки; 2672,55 грн. нарахована комісія; 2261,59 грн. нарахована пеня; 1005,10 грн. заборгованість по судовим штрафам (а.с. 4,5). Разом з тим, ставлячи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки п.\~5.1\~Умов (стягнення\~пені)\~та п.\~5.3 (стягнення штрафу) визначена відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а відтак одночасне їх застосування є неприпустимим. Вказаний висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р. Таким чином, оскільки умовами договору передбачено першочергове стягнення неустойки у вигляді пені (п. 5.1),а тому суд уважає, що вимога позивача про стягнення штрафу (п. 5.3), який передбачений Договором, є безпідставною. За таких\~обставин,\~ураховуючи,\~що відповідач\~не виконав\~свої зобов`язання\~щодо погашення\~заборгованості за\~кредитним договором\~в установлені\~договором строки,\~позивач внаслідок\~такого порушення\~позбавлений можливості\~отримати кредитні\~кошти та\~відсотки,\~на що\~він розраховував\~при укладенні\~договору,\~а тому\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню у\~зв`язку з\~чим з\~відповідачана користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № АВН0RX91940322\~від 05.08.2014\~р.,\~яка виникла\~станом на\~15.09.2016\~р.,\~у розмірі\~10102,08\~грн,\~що включає:\~5166,30грн тіло кредиту; 1,64 грн відсотки; 2672,55 грн. нарахована комісія; 2261,59 грн. нарахована пеня. Суд відхиляє доводи відповідача та його представника щодо перерахунку процентів та штрафних санкцій по договору, оскільки дані про проведення такого перерахунку в матеріалах справи відсутні, доводи відповідача про отримання ним кредиту для іншої особи не має правового значення по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1253,00 грн. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: partial