Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У січні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позовній заяві зазначає, що 22 жовтня 1999 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб за номером запису №144. 22 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний момент навчається на 2 курсі Харківської державної академії фізичної культури, на факультеті фізичного виховання та здоров'я людини денної форми навчання на контрактній основі. З 01 вересня 2016 року донька проживає та зареєстрована в блоці №415 кімнати Б гуртожитку університету, розташованому в місті Харків. Після розлучення матеріальне забезпечення та повне фінансове утримання дитини було покладене на позивачку. Рішенням Василівського районного суду по справі №311/3990/15-ц, провадження 2/311/1312/2015, від 16 листопада 2015 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], відповідно яких з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття, почавши стягнення з 29 жовтня 2015 року, але не меншу ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дане рішення набрало законної сили 11 січня 2016 року та знаходиться в архіві суду. 04 серпня 2017 року [PERSON] досягла повноліття, у звязку з чим виплату аліментів припинено. За усною домовленістю відповідач виплачував аліменти у розмірі 16% його заробітної плати. Витрати для утримання дитини на період її навчання в університеті складаються з витрат на оплату самого навчання в розмірі 9500 грн. щорічно, оплату проживання в гуртожитку за місцем знаходження університету в розмірі 1650 грн., купівлю підручників, проїзду до навчального закладу. Інших аліментних зобовязань у відповідача немає. Тому позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року відкрито провадження по цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву із клопотаннями розгляду справи без її участі, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується конвертами з рекомендованими повідомленнями. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою\~статті 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою цієї ж статті визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 22 жовтня 1999 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб за номером запису №144. 22 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний момент навчається на 2 курсі Харківської державної академії фізичної культури, на факультеті фізичного виховання та здоров'я людини денної форми навчання на контрактній основі. З 01 вересня 2016 року донька проживає та зареєстрована в блоці №415 кімнати Б гуртожитку університету, розташованому в місті Харків. Після розлучення матеріальне забезпечення та повне фінансове утримання дитини було покладене на позивачку. Рішенням Василівського районного суду по справі №311/3990/15-ц, провадження 2/311/1312/2015, від 16 листопада 2015 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], відповідно яких з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття, почавши стягнення з 29 жовтня 2015 року, але не меншу ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 04 серпня 2017 року [PERSON] досягла повноліття, у звязку з чим виплату аліментів припинено. За усною домовленістю відповідач виплачував аліменти у розмірі 16% його заробітної плати. Витрати для утримання дитини на період її навчання в університеті складаються з витрат на оплату самого навчання в розмірі 9500 грн. щорічно, оплату проживання в гуртожитку за місцем знаходження університету в розмірі 1650 грн., купівлю підручників, проїзду до навчального закладу. Інших аліментних зобовязань у відповідача немає. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved