Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до Краснопільського районного суду з позовною заявою про встановлення права власності на житлове приміщення. Позивач мотивував свої вимоги обставинами, викладеними у заявах, зокрема зазначив, що у квітні 1995 року, коли працював головним енергетиком КСП «Хвиля» йому з сімєю було надано в користування житлове приміщення- трикімнатна квартира №71 у двоквартирному будинку №69-71 по вул.Сумська в с.Осоївка. Власником будинку, як і наданої в користування квартири було КСП «Хвиля». В березні 2000 року, коли проходила ліквідація КСП «Хвиля», загальними зборами було вирішено належні підприємству житлові будинки та квартири передати тим його членам, хто в них проживає за рахунок сертифікації майнового паю. Частку будівель та споруд позивача оцінили в 15491 грн.78 коп., але його майнового паю було недостатньо для покриття зазначеної вартості, тому різницю між цією вартістю та вартістю майнового паю йому було поставлено в борг правонаступником КСП «Хвиля»- ТОВ агрофірмою «Хвиля» в розмірі 12670 грн.78 коп. З 1995 року з боку ТОВ АФ «Хвиля» йому жодного разу не предявлялись ні вимога про звільнення займаного житлового приміщення, ні вимога сплатити за нього заборгованість. У січні 2011 року він намагався погасити заборгованість в повному обсязі, але ТОВ АФ «Хвиля» відмовились прийняти кошти в рахунок погашення заборгованості. Жодних претензій щодо користування ним даним приміщенням також не було. Вважає, що він з сімєю, поселившись в спірній квартирі на законних підставах, відкрито та безперервно володіють цим житловим приміщенням 18 років. Комунальні послуги за воду, електроенергію сплачуться постійно і вчасно, земельний податок за земельні ділянки, які знаходяться під забудовою та присадибною ділянкою сплачуються постійно. Тому з посиланням на ст.344 ЦК України та п.8 прикінцевих положень ЦК України просив визнати за ним право власності на житлове приміщення- трикімнатну квартиру №71 по вул.Сумська в с.Осоївка Краснопільського району. Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача- ТОВ АФ «Хвиля»- заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, підтримала надані письмові заперечення, посилалась на безпідставність і необґрунтованість позовних вимог, зокрема, зазначила, що дійсно позивачу в 1995 році була надана в користування трикімнатна квартира у двоквартирному будинку за адресою: с.Осоївка, вул.Сумська №№69-71. Будинок був на балансі КСП «Хвиля» до ліквідації, після якої дана будівля була розпайована між співвласниками. Оформити право власності міг кожний, у кого був майновий пай. [PERSON] майнового паю в необхідній сумі не мав, тому йому було поставлено в борг різницю у вартості квартири та майнового паю в сумі 12670 грн.78 коп., але він відмовився придбати свою квартиру у пайовиків. На даний час всі будинки, які належали КСП «Хвиля» приватизовані членами бувшого КСП та ними отримоні Свідоцтва про право власності. Підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку набувальної давності немає, оскільки він не позбавлений можливості звернутись до Загальних зборів співвласників майна бувшого КСП «Хвиля» з метою викупу квартири, в якій проживає. Представник відповідача- Осоївської сільської ради- у вирішенні позову покладався на розсуд суду. Зазначив, що згідно по господарських книг з 2005-2010 років житловий будинок в с.Осоївка по вул.Сумська, 69 рахується за [PERSON], а вул.Сумська, буд. 71 за [PERSON] як таким, що зареєстрований і постійно проживає з 1995 року. Площа земельної ділянки під забудовою житлового будинку по вул.Сумська №69, №71 становить 0, 10 га, з яких за №69-0,04 га, за №71- 0,06 га. Площа присадибної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться біля будинку №69-№71 становить 0, 46 га, у т.ч. біля будинку №69-0, 35 га, приватизована у 1993 році чоловіком [PERSON], а біля будинку №71 площею 0,11 га, приватизована згідно рішення виконкому №51 від 15.09.1993 року [PERSON], який на той час проживав у спірній квартирі. У разі вирішення [PERSON] питання щодо спірного майна з співвласниками майна бувших членів КСП «Хвиля» Осоївська сільська рада буде сприяти йому в оформленні права власності на квартиру та відповідну земельну ділянку. Третя особа- Галабурда Т.І. підтвердила, що позивач з сімєю дійсно проживають в квартирі № 71 двоквартирного будинку в с.Осоївка по вул. Сумська, а в квартирі №69 того ж будинку проживає вона разом з сімєю. Вона набула право власності на свою квартиру у 2003 році, оскільки її мати допомагла, внесла свій пай, вартості якого хватило, щоб відшкодувати повну вартість житла і таким чином сплативши спілці співвласників майна колишніх членів КСП «Хвиля» грошові кошти, яких не хватало до її майнового паю. Третя особа- Голова спілки співвласників майна колишнього КСП «Хвиля» [PERSON] зазначила, що практично всі члени Спілки, пропрацювавши в КСП «Хвиля» певну кількість років, отримували в користування житло, на яке після розпаювання КСП оформили своє право власності, сплативши спілці співвласників майна колишніх членів КСП «Хвиля» грошові кошти, яких не хватало до їх майнового паю, або залучивши родичів чи знайомих- власників паїв, щоб вони «вийшли» зі своїм паєм для викупу житла. І [PERSON] має можливість звернутись з заявою до Спілки з метою викупу свого житла. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. З наданих письмових доказів і пояснень сторін, які не заперечувались іншими учасниками встановлено, що працюючи в КСП «Хвиля», у 1995 році позивач з сімєю отримав в користування трикімнатну квартиру №71 у двоквартирному будинку №69-71 по вул.Сумська в с.Осоївка. Будинок перебував на балансі КСП «Хвиля», але технічна документація на нього виготовлена не була, право власності не оформлено. В березні 2000 року, коли проходила реорганізація КСП «Хвиля», загальними зборами було вирішено належні підприємству житлові будинки та квартири передати тим його членам, хто в них проживає за рахунок сертифікації майнового паю (а.с.76-97, 179-212). Частку будівель та споруд позивача оцінили в 15491 грн.78 коп., але його майнового паю було недостатньо для покриття зазначеної вартості, тому різницю між цією вартістю та вартістю майнового паю йому було поставлено в борг правонаступником КСП «Хвиля»- ТОВ агрофірмою «Хвиля» в сумі 12670 грн.78 коп. До сьогоднішнього дня зазначені грошові кошти позивачем не сплачені. З пояснень позивача та відповідача встановлено, що в січні 2011 року він намагався погасити заборгованість в повному обсязі, але представники ТОВ АФ «Хвиля» відмовились прийняти кошти в рахунок погашення заборгованості, оскільки [PERSON] взамін вимагав оформити його право власності на житло, а юридичної можливості це здійснити ТОВ АФ «Хвиля» не мали та пропонували йому звернутись до спілки співвласників майна колишнього КСП «Хвиля». Згідно довідок Осоївської сільської ради (а.с.8-11) площа земельної ділянки під забудовою житлового будинку по вул.Сумська №69, №71 становить 0, 10 га, з яких за №69-0,04 га, за №71- 0,06 га. Площа присадибної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться біля будинку №69-№71 становить 0, 46 га, у т.ч. біля будинку №69-0, 35 га, приватизована у 1993 році чоловіком [PERSON], а біля будинку №71 площею 0,11 га, приватизована згідно рішення виконкому №51 від 15.09.1993 року [PERSON], який на той час проживав у спірній квартирі. [PERSON] з сімєю проживають в квартирі № 69 двоквартирного будинку в с.Осоївка по вул. Сумська, а в квартирі №71 того ж будинку проживає позивач разом з сімєю. Вона набула право власності на свою квартиру у 2003 році (а.с.213-222). У відповідності до вимог ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із п. 8 Прикінцевих та перехідних положень правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. За змістом ст.344 ЦК України однією з обов'язкових ознак, яка є необхідною для набуття права власності на річ за набувальною давністю, є те, що володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло таке володіння, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття ним майна. Однак, позивач зазначає, що спірне нерухоме майно на час його вселення у 1995 році належало КСП «Хвиля». Власник даних житлових приміщень був відомий позивачу. Враховуючи, що позивач знав про належність спірного майна, що підтверджується дослідженими доказами, виходячи зі змісту положень ч.1 ст.344 ЦК України, законні підстави для визнання за [PERSON] права власності на квартиру №71 у двоквартирному будинку №69-71 по вул.Сумська в с.Осоївка за набувальною давністю - відсутні. Суд критично оцінює доводи позивача стосовно неможливості іншим чином набути право власності на житло, зокрема, шляхом викупу, звернувшись до Спілки співвласників майна колишнього КСП «Хвиля». Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed