overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про надання права на шлюб. [PERSON] зазначає, що народилася [INFO] , має близькі взаємовідносини з [PERSON] , [INFO] . Обоє бажають офіційно зареєструвати шлюб в органах реєстрації актів громадянського стану, проте не мають такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Крім того, [PERSON] чекає на народження дитини, батьком якої є [PERSON] .. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересовані особи: [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має намір укласти шлюб із заявницею, однак не має такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. [PERSON] пояснив, що є піклувальником неповнолітньої сестри [PERSON] та йому відомо про намір сестри вийти заміж, на що він дав свою згоду, оскільки вважає, що це відповідає інтересам його сестри. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] , з метою створення сім`ї, бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою для цього є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Дана обставина стверджується свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] , виданим 21 травня 2002 року Ярославицькою сільською радою Млинівського району Рівненської області, з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , тобто, на даний час, не досягла 18-річного віку (а.с. 5) В суді також доведено, що надання права на шлюб заявниці відповідає її інтересам, оскільки, згідно довідки № 442 від 05.06.2019 року, виданої КНП «Млинівська центральна районна лікарня», [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності (а.с. 6). Відповідно до ст. 22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки судом встановлено, що заявниця на даний час не досягла шлюбного віку (її вік становить 17 років), на даний час вона вагітна і батьком зачатої дитини є [PERSON] , то надання права на шлюб відповідає її інтересам. А тому, у відповідності до ч.2 ст.23 СК України, суд вважає за можливе задовольнити її заяву. На підставі ст. 22, 23, 24 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про надання права на шлюб. Заявник зазначає, що народилася [INFO] , має нареченого [PERSON] , [INFO] . Обоє бажають офіційно зареєструвати шлюб в органах реєстрації актів громадянського стану, а також повінчатися у церкві, проте не мають такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересовані особи: [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має намір укласти шлюб із заявницею, однак не має такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. [PERSON] - мати заявниці пояснила, що їй відомо про намір дочки вийти заміж, на що вона дала свою згоду, оскільки вважає, що це відповідає інтересам її дочки. Представник органу опіки та піклування Млинівської РДА просила суд задовольнити вимоги заявника. Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника, представника органу опіки та піклування, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] з метою створення сім`ї бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Дана обставина стверджується свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] , виданим 18 вересня 2002 року Млинівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , тобто на даний час немає 18 років. (а.с.6) В суді також доведено, що надання права на шлюб заявниці відповідає її інтересам, за станом психічного, розумового, морального та соціального розвитку вона може перебувати у шлюбі. Відповідно до ст. 22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки судом встановлено, що заявниця на даний час досягла шістнадцяти років, надання права на шлюб відповідає її інтересам, у відповідності до ч.2 ст.23 СК України, суд вважає за можливе задовольнити її заяву. На підставі ст. 22, 23, 24 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є пенсіонеркою за віком, має проблеми зі здоров`ям та пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального рівня проживання. Відповідач є її сином, проживає разом з нею в належній їй квартирі, проте матеріально їй не допомагає, комунальних платежів не сплачує, тощо. Син фізично здоровий, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, про розмір якого позивачці не відомо. Також їй не відомо, чи є на його утриманні діти чи інші непрацездатні особи. Вважає, що син має можливість її утримувати, тому просила суд стягнути з нього на свою користь аліменти у розмірі 1/4 від частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ухвалою судді від 10 вересня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 24). Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення (а.с. 23). Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі та,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що вона, згідно договору купівлі-продажу є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Попередня власниця цього будинку, відповідач [PERSON] , на теперішній час постійно проживає у Російській Федерації. Для здійснення відчуження будинку вона приїхала особисто, але у зв`язку з браком часу не змогла сама знятися з реєстрації. Зазначає, що реєстрація відповідача у житловому будинку порушує її права як нового власника (комунальні платежі нараховуються на всіх зареєстрованих, а також значно ускладнить призначення житлових субсидій через реєстрацію відповідача у житловому будинку). Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, так як цей будинок було продано позивачу та у неї є інше житло. Представником Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області надано заяву про розгляд даної справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07.08.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розділу ІІІ прописки домової книги будинку [ADDRESS] , у будинку зареєстрована попередня власниця [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову зазначила, що сімейне життя не склалось, сторони проживають окремо, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та вирішення важливих питань сім`ї та побуту, що негативно вплинуло на стосунки та призвело до розпаду сім`ї. Шлюб існує формально. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, надали до суду заяви в яких просили справу розглянути в підготовчому судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд, відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає можливим у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони у справі зареєстрували шлюб 10 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 05. Від шлюбу мають одну дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року сторонам був наданий строк на примирення терміном на один місяць . 04 листопада 2019 року відновлено провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтями 141, 142 ЦПК України і відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 384,20 грн. за подання позивачем позовної заяви про розірвання шлюбу, та повертає позивачу з державного бюджету 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поднні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову зазначила, що сімейне життя не склалось, сторони проживають окремо, причиною розірвання шлюбу є часті сварки, між ними відсутнє взаєморозуміння, любов та повага, що негативно вплинуло на стосунки та призвело до розпаду сім`ї. Подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам. Шлюб існує формально і на примирення не згодна. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, позивач в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », відповідач надав до суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд, відповідно до положень ч. 3 ст.200 ЦПК України, вважає можливим у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони у справі зареєстрували шлюб 09 жовтня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис за № 226. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-5). Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтями 141,142 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 384,20 грн. за подання позивачем позовної заяви про розірвання шлюбу, та повертає позивачу з державного бюджету 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні\~2019\~року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 серпня 1990 року Москалівською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім`я не може бути збережена. На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей у них немає. Спільне життя не склалося. З 2016 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, а тому позивач вважає збереження шлюбу неможливим. \~ \~ \~ \~Позивач, яка у встановленому порядку була оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подавав. \~ \~ \~ \~Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів і, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 1990 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. З 2016 року вони не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.08.1990 (а.с. 7); довідкою Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №119 від 20.08.2019 про місце реєстрації [PERSON] (а.с. 10). В той же час відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача про припинення подружніх відносин між сторонами з 2016 року та неможливість збереження сім`ї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2016 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. З 01.02.2018 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, з цього часу спільне господарство не ведуть, тому на даний час шлюб носить формальний характер. Майновий спір щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя відсутній. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо розірвання шлюбу, обставини справи, викладені у позовній заяві, - визнає. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.05.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий Суворовським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 422 (а.с.5). Сторони з 01.02.2018 р. сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, поновляти шлюбно-сімейні відносини позивач наміру немає. Примирення між сторонами неможливе. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Дітей від шлюбу не мають. З серпня 2019 року сторони припинили проживання однією сім`єю у зв`язку з тим, що між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На теперішній час поновлення шлюбу є неможливим, тому позивач вважає за необхідне його розірвати. Спільного майна подружжя немає. Після розірвання шлюбу просила повернути її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачем [PERSON] надано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 15 червня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 253. Сторони сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Поновляти шлюбно-сімейні відносини позивач наміру немає. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved