Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що 2 лютого 2011 року відкрилася спадщина після смерті його тітки - [PERSON] , яка складається з: житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки площею 6.4 га, розташованої на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим № [NUMBER] , земельної ділянки площею 0.00762 га, розташованої в [ADDRESS] з кадастровим [NUMBER] , земельної ділянки площею 0.2500 га, розташованої в [ADDRESS] . Він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Посилаючись на те, що на момент відкриття спадщини він не знав про існування заповіту і заходів до прийняття спадщини не вживав, а коли дізнався про наявність заповіту і прийняв міри до отримання спадщини, то отримав від державного нотаріуса відмову, видану йому письмово 28.11.2012 року з мотивів пропуску строку для прийняття спадщини. Весь час він перебував на заробітках в Російській Федерації та Польщі. На підставі викладеного позивач прохав визнати підстави пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця поважними і встановити для нього додатковий строк в один місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 28 березня 2019 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору була залучена [PERSON] . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та прохав суд їх задовольнити, пояснив, що про наявність заповіту він взнав у листопаді 2012 року, коли його донька знайшла оригінал заповіту у житловому будинку померлої, тоді ж звернувся до державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори з питання щодо прийняття спадщини, однак йому було відмовлено та порекомендовано звернутися до суду. З грудня 2012 року до травня 2014 року він періодично виїжджав на заробітки до Росії, у січні 2015 року був призваний на військову службу, звідки демобілізувався у листопаді 2015 року. У 2016 році він звертався з даного питання до адвоката, але потрібно було сплатити значну суму коштів, яких у нього не було. У 2017-2018 роках він особисто нікуди з даного питання не звертався. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій прохав слухати справу у відсутність представника відповідача, вирішення позову поклав на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій прохала слухати справу у її відсутність, зазначила про те, що вона не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 02 лютого 2011 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , яка складається з: житлового будинку [ADDRESS] , належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15 грудня 1993 року Костянтинівською селищною радою, земельної ділянки площею 6.41 га, розташованої на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровими № [NUMBER] , [NUMBER] , належної спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 12 липня 2004 року Арбузинською райдержадміністрацією, земельної ділянки площею 0.00762 га, розташованої в [ADDRESS] з кадастровим [NUMBER] , належної спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 27 листопада 2007 року Арбузинською райдержадміністрацією, земельної ділянки площею 0.2500 га, розташованої в [ADDRESS] , належної спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 27 листопада 2007 року Арбузинською райдержадміністрацією. Відповідно до заповіту, посвідченого 20 серпня 2002 року державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Рихальською О.В. [PERSON] заповіла [PERSON] все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право. Крім позивача, інших спадкоємців за законом, які вчасно звернулися до Арбузинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, немає, про що свідчить відповідь Арбузинської державної нотаріальної контори від 13 лютого 2019 року № 112/01-16. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відтак, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 2 серпня 2011 року. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до вимог частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15. У правовій позиції Верховного Суду (постанова від 6 червня 2018 року у справі №315/765/14ц) та Верховного Суду України (постанова від 6 вересня 2017 року у справі №6-496цс17) визначено, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Разом з цим, позивач [PERSON] навіть поза існування заповіту на його ім`я мав право на успадкування спадкового майна [PERSON] відповідно до положень статті 1265 ЦК України як спадкоємець п`ятої черги, оскільки є рідним племінником померлої, однак за відсутністю об`єктивних причин не звернувся з відповідною заявою до нотаріуса, зважаючи на те, що йому достовірно було відомо про смерть спадкодавця, наявність спадкової маси та про відсутність спадкоємців за законом попередніх черг. Також суд звертає увагу на те, що з часу відкриття спадщини до звернення позивача до суду пройшло майже 8 років, зважаючи на те, що позивач був достеменно обізнаний з необхідністю звернення до суду з відповідним позовом, про що свідчить лист від 28 листопада 2012 року Арбузинської державної нотаріальної контори. За таких умов суд вважає, що по даній справі необізнаність спадкоємця про наявність заповіту не може бути поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та з урахуванням того, що позивачем не надано доказів, які свідчать про наявність для нього об`єктивних і непереборних перешкод для подачі такої заяви приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed