Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У серпні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду із вказаним позовом про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування пред'явлених вимог представник позивача послався на те, що 30 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-2900/840-584, з рядом додаткових угод до нього, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 157 567 доларів США, а ввідповідач у свою чергу зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 10.11.2037 року згідно з Графіком щомісячних платежів (Додаток № 2 до Кредитного договору) та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,95 процентів річних. За користування кредитом понад встановлений Кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 35,85 процентів річних. З метою забезпечення виконання позичальником умов передбачених кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки б/н від 12 серпня 2011 року. Згідно п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Посилаючись на те, що позичальником порушені умови кредитного договору а згідно умов кредитного договору відповідачка [PERSON] виступає поручителем [PERSON] за виконання ним основного зобов'язання перед банком, позивач просив суд задовольнити пред'явлені вимоги та стягнути спірні кошти з відповідачів солідарно. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» е правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується Витягом із статуту товариства. Також судом встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-2900/840-584, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит (грошові кошти) в розмірі 157 567 доларів США, а відповідач у свою чергу зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 10 листопада 2037 року згідно з Графіком щомісячних платежів (Додаток № 2 до Кредитного договору) та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,95 процентів річних. За користування кредитом понад встановлений Кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 35,85 процентів річних. Факт надання кредиту підтверджується випискою про рух коштів по поточному рахунку відповідача, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до п. 2.4. договору, погашення кредит)у повинно відбуватися шляхом сплати щомісячних платежів, в останній робочий день, що передує 10 числу кожного поточного місяця користування кредитом, відповідно до Графіку платежів, визначеного у Додатку № 2 до кредитного договору. Крім того, того судом встановлено, що позивач та відповідач укладали ряд додаткових угод до основного договору, якими в певні періоди змінювалась процентна ставка та підвищена процентна ставка, які обумовлені умовами основного договору. Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 12 серпня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки Б/Н. Відповідно до ст. 553 ЦК України, та п. 1.1. Договору поруки, поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченим Кредитним договором, видав відповідачу кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на його рахунок № [NUMBER], що підтверджується меморіальним ордером, доданим до матеріалів справи. В свою чергу, позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору. Відповідно до п. 5.2.5. Кредитного договору Банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 60 календарних днів з дати відправлення Кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. 27 березня 2015 року відповідачу були направлені вимоги про погашення суми заборгованості однак, останній не вчинив жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Оскільки відповідач [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, щодо сплати процентів у Відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитними договором станом на 19 липня 2016 року складає 182 302,85 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту 2317,27 доларів США; відсотки - 29 611,48 доларів США та підвищені відсотки - 355,85 доларів США. Однак як вбачається зі змісту пред'явлених вимог, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 59 040, доларів США, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 2 317.27 доларів СІІІА; сума дострокового стягнення кредиту 56 722,73 доларів США. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 13.2 договору поруки, ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором Банк, згідно з п. 2.1. Договору поруки, направив 27 березня 2015 року лист-вимогу до поручителя. Проте, у порушення п. 2.3. договору поруки поручитель не виконав умов договору, суму заборгованості не повернув. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. При цьому, як роз'яснено у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорі, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позичальник) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам статті 533 ЦК. З огляду на наведену норму Закону та відповідний пункт роз'яснення, спірна грошова сума підлягає стягненню у валюті зобов'язання. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення умов кредитного договору з боку відповідача [PERSON], позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що згідно умов договору кредитного договору з метою забезпечення виконання основного зобов'язання [PERSON] виступає поручителем [PERSON], сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів в порядку ст. 554 ЦК України. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 21 949 грн. 83 коп. підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 88 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved