Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У серпні 2019 року ТОВ «Порше Мобіліті» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50005321 від 26.07.2012 року в розмірі 1 070 202,72 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 липня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 50005321 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 482 406,44 грн., що складає еквівалент 59 648,40 доларів СІІІА, строком на 60 місяців. Цільове призначення кредиту придбання автомобіля марки «Audi», модель Q7, рік випуску 2012. Виконання зобов`язання позичальника за договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50005321 від 27 липня 2012 року (надалі - договір застави), за яким, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором, відповідачем було передано у заставу автомобіль марки «Audi» реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань, за відповідачем почала рахуватися заборгованість. 10 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис № 200, за яким звернуто стягнення на транспортний засіб - автомобіль «Audi» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності відповідачеві. Виконавчий напис було пред`явлено до виконання та постановою від 20.02.2015 року державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Красноштан І.Л. відкрито виконавче провадження № 46567368. 21 квітня 2015 року державним виконавцем був здійснений опис та арешт автомобіля «Audi» реєстраційний номер [NUMBER] . В процесі виконавчого провадження було реалізовано предмет застави за виконавчим написом нотаріуса від 10.02.2015р. Згідно протоколу №339875 автомобіль «Audi» реєстраційний номер [NUMBER] реалізовано на електронних торгах. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження № 46567368 від 21.09.2018 року, - кошти за придбане майно в розмірі 652 365 грн. перераховано стягувану відповідно до платіжного доручення №14968. Крім того стягнуто та перераховано на користь держави виконавчий збір в розмірі 72485 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 грн. Залишок боргу за виконавчим документом складає 204949,72 грн. За рахунок коштів, отриманих 06.09.2018 внаслідок реалізації заставного майна, заборгованість за кредитним договором була погашена частково і тому має місце заборгованість відповідача перед позивачем, що станом на 17 липня 2019 року, складає 1 070 202 грн. 72 коп., із розрахунку: 3% річних за час прострочення сплати (повернення) кредиту, в розмірі 61 777,88 грн.; втрати від інфляції за час прострочення сплати кредиту, в розмірі 542 969, 45 грн.; штраф у розмірі 20% від суми кредиту, згідно п. 8.2. Загальних умов кредитування в розмірі 159 261,23 грн.; сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів (п. 5.6. договору) за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року, в розмірі 66 592, 26 грн.; 3% річних за час прострочення відшкодування страхових платежів (п. 5.6. договору) в розмірі 3 850, 34 грн.; втрати від інфляції за час прострочення відшкодування страхових платежів (п. 5.6. договору) в розмірі 12 531, 33 грн.; штраф у розмірі 15% від суми кредиту, згідно п. 8.4. Загальних умов кредитування, в розмірі 119 445,92 грн.; компенсація понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 58 268,80 грн.;3% річних за час прострочення компенсації понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 7 523, 24 грн.; втрати від інфляції за час прострочення компенсації понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 37 982, 27 грн. Ухвалою від 27.08.2019 року по справі відкрито провадження. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-412 від 15.01.2020 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Рибаку М.А. у зв`язку із звільненням судді Піхур О.В . Ухвалою суду від 17.01.2020 року прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.03.2020 року зарито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні, судом було задоволено клопотання відповідача про визнання причин пропущення строку на подання відзиву до позову поважними та долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву. У відзиві від 01.06.2020 року, відповідачка просила у задоволенні позову відмовити, зважаючи на наступне. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Оскільки зобов`язання кредитного договору виражене в гривні з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, застосування норми ч.2 ст.625 ЦК України не можливе. В серпні 2014 року на адресу відповідача було направлено вимогу (повідомлення) № 50005321 від 15.08.2014 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, так у відповідності до умов п.3.2. договору з направленням даної вимоги позивач визнав термін повернення кредиту таким, що настав. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином перебіг річного строку позовної давності, щодо стягнення штрафу почався у вересні 2014 року та закінчився у вересні 2015 року. В той же час, позивач звернувся з позов до суду лише в серпні 2019 року, з пропущення строку позовної давності, щодо стягнення штрафу у розмірі 20% від суми кредиту (згідно пункту договору 8.2) та штрафу у розмірі 15% від суми кредиту(згідно пункту Договору 8.4). Щодо сплати страхових внесків, відповідач вказала, що жодних повідомлень від позивача про вимогу сплати страхових платежів в період з 2016 до 2018 року, на адресу відповідачки не надходило. Після направлення вимоги (повідомлення) договір припинив свою дію в цілому, змінився порядок, умови і строк дії кредитного договору, настав строк виконання договору в повному обсязі, сума заборгованості за договором, до якої увійшли і страхові платежі, була зафіксована в тексті вимоги, договір в даному випадку, в цілому припинив свою дію та не міг діяти в певній своїй частині, відтак, після припинення дії поговору, та п.5.5. та 5.6 договору не могли діяти окремо. Також, позивач не має права нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення відшкодування страхових платежів. Щодо вимоги про компенсація понесених витрат (згідно п-ту. Договору 8.5), зазначила, що для стягнення суми в межах законних строків позовної давності позивач мав би звернутися до суду не пізніше кінця вересня 2017 року (з урахуванням часу який мав бути наданий на оплату) по першому платежу та відповідно до кожного наступного, у жовтні 2017, у листопаді 2017, у січні 2018, у лютому 2018 та наприкінці квітня 2018. В той же час позивач з даною вимогою звернувся лише в серпні 2019 року, з пропуском строку позовної давності за всіма шістьма сплаченими рахунками. Також, позивач не має права нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення компенсація понесених витрат. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідач в судому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити, з підстав зазначених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 26 липня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 50005321, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 482 406,44 грн., що складає еквівалент 59 648,40 доларів СІІІА, строком на 60 місяців, зі сплатою 9,90% на рік. Цільове призначення кредиту придбання автомобіля марки «Audi», модель Q7, рік випуску 2012. Відповідачем було підписано невід`ємні додатки до договору, а саме: Загальні умови кредитування (надалі - Загальні умови) та Графік погашення кредиту. Виконання зобов`язання позичальника за договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50005321 від 27 липня 2012 року. Згідно п. 8.2 Договору, у разі порушення Позичальником терміну повернення Кредиту, визначеного у п. 3.3 цього Договору, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20 % від суми Кредиту. Згідно п. 8.4. Договору, у випадку будь-якого порушення Позичальником вимог п.5.5 Договору позичальник сплачує на вимогу компанії штраф у розмірі 15% від суми кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих зобов`язань, позивач звернувся з вимогою за вих. №50005321 від 15 серпня 2014 року про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості кредитним договором. Станом на день формування вимоги, заборгованість становила 857 314, 72 грн. 10 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис № 200, за яким звернуто стягнення на транспортний засіб - автомобіль «Audi» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності відповідачеві. 21 квітня 2015 року державним виконавцем був здійснений опис та арешт автомобіля «Audi» реєстраційний номер [NUMBER] . В процесі виконання виконавчого провадження № 46567368 було реалізовано предмет застави за виконавчим написом нотаріуса від 10.02.2015р. Згідно протоколу №339875 автомобіль «Audi» реєстраційний номер [NUMBER] реалізовано на електронних торгах. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження № 46567368 від 21.09.2018 року, - кошти за придбане майно в розмірі 652 365 грн. перераховано стягувану відповідно до платіжного доручення №14968. Так, від реалізації заставного майна, заборгованість за кредитним договором була частково погашена. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що станом на 17 липня 2019 року загальна сума заборгованості відповідача складає 1 070 202 грн. 72 коп., із розрахунку: - 3% річних за час прострочення сплати (повернення) кредиту, в розмірі 61 777,88 грн.; - втрати від інфляції за час прострочення сплати кредиту, в розмірі 542 969, 45 грн.; - штраф у розмірі 20% від суми кредиту, згідно п. 8.2. Загальних умов кредитування в розмірі 159 261,23 грн.; - сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів (п. 5.6. договору) за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року, в розмірі 66 592, 26 грн.; - 3% річних за час прострочення відшкодування страхових платежів (п. 5.6. договору) в розмірі 3 850, 34 грн.; - втрати від інфляції за час прострочення відшкодування страхових платежів (п. 5.6. договору) в розмірі 12 531, 33 грн.; - штраф у розмірі 15% від суми кредиту, згідно п. 8.4. Загальних умов кредитування, в розмірі 119 445,92 грн.; - компенсація понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 58 268,80 грн.; - 3% річних за час прострочення компенсації понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 7 523, 24 грн.; - втрати від інфляції за час прострочення компенсації понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 37 982, 27 грн. Разом з тим, в серпні 2014 року на адресу відповідача було направлено Вимогу (повідомлення) № 50005321 від 15.08.2014 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у відповідності до умов п.3.2. Договору. Пунктом 3.2 договору встановлено, що компанія має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору, окрім іншого, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку його погашення та/або сплати плати за користування кредитом на строк, щонайменше 1-н календарний місяць (п.п. 3.2.1), а також у випадку порушення позичальником зобов`язань зі страхування майна, переданого у забезпечення виконання зобов`язання (згідно п.5.5 Договору). Таким чином позивач, у відповідності до п.3.2. договору з направленням даної Вимоги визнав термін повернення кредиту таким, що настав. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, у своїй Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц зокрема зазначив, що: «після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію...». Законодавством визначено строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК). Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені (стаття 258 ЦК). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином перебіг річного строку позовної давності, щодо стягнення вище зазначеного штрафу в даному випадку почався у вересні 2014 року та закінчився у вересні 2015 року В той же час, позивач звернувся з позов до суду лише в серпні 2019 року, з пропущення строку позовної давності, щодо стягнення штрафу у розмірі 20% від суми кредиту (п. 8.2 Договору), штрафу у розмірі 15% від суми кредиту (п. 8.4 договору), компенсація понесених витрат (п. 8.5. договору), 3% річних за час прострочення компенсації понесених витрат (п. 8.5. договору). Враховуючи вищевикладене такі вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку із пропущенням строків звернення до суду. Позивач

Outcome: partial