Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 21 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 127. В обґрунтування позову зазначив, що 21 листопада 2015 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою у нього не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим, в сім`ї відбуваються сварки, які призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Із вересня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує, просив суд розглянути справу за його відсутності у підготовчому засіданні, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки із вересня 2019 року подружжя спільного господарства не веде. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила суд розглянути справу за її відсутності у підготовчому засіданні. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 листопада 2015 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 127. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що із вересня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved