Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 45000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків внаслідок професійних захворювань. На обгрунтування вимоги послався на те, що у звязку з тривалою роботою в особливо шкідливих умовах праці у нього значно погіршився стан здоровя, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Відповідно до довідки МСЕК №3 серії ЛВА-2 № 007489 від 02.10.2002 року йому вперше встановлено 45% втрати працездатності по професійному захворюванні від 05.08.2002 року. Дата переогляду 25.09.2003 року. Відповідно до довідки МСЕК №3 серії ЛВА-1 № 160885 від 09.10.2003 року його повторно оглянуто та встановлено III групу інвалідності по професійному захворюванні безтерміново. Згідно з довідкою МСЕК №3 серії ЛВА-2 № 005538 від 09.10.2003 року йому встановлено безтерміново 45% втрати професійної працездатності. Внаслідок отримання професійних захворювань йому завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних страждань, які виражаються у тому, що він втратив частково працездатність, став інвалідом, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні. У звязку з отриманим професійним захворюванням він невзмозі вести активний спосіб життя, займатись улюбленою справою, змушений витрачати значні кошти для придбання ліків. Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», відповідно до якого ч.8 ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» викладено у новій редакції, відповідно до якої відшкодування моральної шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України. Просить відмовити позивачеві у задоволенні позовної заяви. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що позивач внаслідок отримання професійних захворювань став інвалідом, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, має сухий кашель, біль у грудній клітці, депресивні стани. Просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні що позовних вимог з огляду на таке. Згідно з трудовою книжкою позивача останній 30.12.1974 року прийнятий підземним учнем доставщиком такелажником на шахту №2 «Великомостівська» комбінату Західно-Українського виробничого обєднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля». 13.03.1975 року переведений доставщиком такелажником з повним робочий днем. 27.05.1975 року переведений підземним учнем прохідника. 14.01.1976 року переведений підземним прохідником з повним робочим днем під землею. 02.01.1979 року переведений машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем під землею. 20.10.1992 року переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею. 11.01.1992 року звільнений по ст.36 КЗпП. 11.01.1993 року прийнятий по переводу підземним начальником дільниці ПР-2 з повним робочим днем під землею. 16.09.2002 року звільнений по ст.38 КЗпП. 24.09.2002 року прийнятий заступником начальника дільниці по переробці деревини. 01.11.2003 року переведений поверхневим учнем слюсаря-ремонтника. 17.11.2003 року переведений поверхневим слюсарем-ремонтником 6 розряду. 25.12.2003 року переведений провідним інженером МТП. 23.03.2004 року переведений провідним інженером по металокріпленню на цій посаді працює по даний час. У звязку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у матеріалах справи медичних документів. Відповідно до довідки МСЕК №3 серії ЛВА-2 № 007489 від 02.10.2002 року позивачу вперше встановлено 45% втрати працездатності по професійному захворюванні від 05.08.2002 року. Дата переогляду 25.09.2003 року. Згідно довідки МСЕК №3 серії ЛВА-1 № 160885 від 09.10.2003 року позивача повторно оглянуто та встановлено III групу інвалідності по професійному захворюванні безтерміново. Згідно з довідкою МСЕК №3 серії ЛВА-2 № 005538 від 09.10.2003 року позивачу встановлено безтерміново 45% втрати професійної працездатності. Наведене дає підстави для висновку про доведення спричинення позивачеві моральної шкоди. Вирішуючи питання про особу, відповідальну за завдану моральну шкоду, судом ураховано, що з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Цим Законом внесено зміни до законодавчих актів України\~Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та викладено в новій редакції з назвою «Закон України\~\~«Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон). Відповідно до ч. 7\~ст. 36 цього Закону страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Згідно з ч. 8\~ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень\~Цивільного кодексу України\~та\~Кодексу законів про працю України. Отже, суд дійшов висновку, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді не є належним відповідачем, оскільки обов'язок відшкодування моральної шкоди покладено на особу, яка її завдала, відповідно до положень\~ЦК України\~та КЗпП України. Наведене є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed