Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] (далі [PERSON]Ю.) звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] (далі [PERSON]Є.). В поданому позові [PERSON] просить стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 01 квітня 2017 року. А також просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з квітня 2017 року до досягнення [PERSON] трьох років. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 23 червня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає, в звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач також подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 23 червня 2007 року, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначені розміру аліментів, який відповідач має сплачувати позивачу на утримання їхніх малолітніх дітей, суд враховує положення ст. 182 та ст. 183 Сімейного кодексу України, у звязку із чим суд приходить до висновку про можливість стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши таким чином позовні вимоги. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 09 серпня 2017 року. Згідно із ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто основною обов'язковою умовою для надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трирічного віку, є існування об'єктивної можливості чоловіка надавати таку допомогу. Згідно довідки про доходи, що міститься у матеріалах справи, відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Ураховуючи, що відповідач у справі має офіційне місце роботи та отримує регулярний дохід, суд вважає, що відповідач є таким, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка виховує двох малолітніх дітей, приймаючи до уваги, майновий стан відповідача суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частини розміру заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 09 серпня 2017 року і до досягнення [PERSON] трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи вимоги ст. 79 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 09 серпня 2017 року. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів з 01 квітня 2017 року, суд виходить з того, що за положеннями ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Разом з тим, оскільки всупереч положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач не навела жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому ці вимоги мають бути залишені без задоволення у звязку з їх недоведеністю. Пунктом 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: partial