Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. З 25.10.1994 в квартирі зареєстровані такі особи: дочка позивача - [PERSON], [INFO], чоловік дочки [PERSON], [INFO], та онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 16.01.2013 року шлюб, укладений між дочкою позивача та [PERSON], був розірваний. З часу розірвання шлюбу колишній чоловік дочки тривалий строк понад 5 років проживає окремо, його речей в квартирі немає, комунальні платежі він не сплачує, його теперішнє місце перебування позивачу невідоме. За цей період ніяких передбачених законом дій для реалізації своїх претензій на квартиру не здійснив, разом із тим, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. На підставі викладеного, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за вищевказаною адресою. 08 січня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.15-16). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 за № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, першого Протоколу та Протоколів №72, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплене принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 23 серпня 1994 року, виданого на підставі розпорядження Полтавської міської ради народних депутатів №4073 від 23.08.1994 року, позивач [PERSON] (а.с.6) є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 8-9). Згідно з копією довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №4883 від 21.12.2018 року вбачається, що у вказаній квартирі з 25.10.1994 року зареєстровані: дочка позивача [PERSON], [INFO], зять позивача [PERSON] (відповідач по справі), [INFO], та онуки позивача [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.11). Разом із тим, згідно з копією свідоцтва серії [INFO], виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано 16.01.2013 року, про що складено відповідний актовий запис №12 (а.с.12). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу з 2013 року в квартирі за вказаною адресою не проживає, та факт реєстрації відповідача в квартирі порушує право власності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі його використовувати, у зв'язку з чим позивач звернувся за судовим захистом своїх прав. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] тривалий час більше 5 років не проживає у квартирі за вищевказаною адресою, не бере участі в утриманні житла та не користується ним. Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з акту обстеження факту не проживання особи за місцем реєстрації від 28.11.2017 року відповідач [PERSON] в квартирі не проживає з 2013 року (а.с. 13). Враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі позивача понад строки, встановлені законодавством, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved