Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке з 21.05.2018 року змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про Акціонерні товариства» не є його перетворенням(далі по тексту - Банк) звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № НМРWGА0000000131 від 29.08.2008 року, яка станом на 08.06.2015 року становить 90277,76 доларів США, що за курсом 21.02 еквівалентно 1897638,47 грн. та складається з: 44897,48 доларів США - заборгованість за кредитом; 12808,97 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3247,91 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25013,13 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 11,89 доларів США - штраф (фіксована частина); 4298,37 доларів США - штраф (процентна складова), а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що 29.08.2008 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 35089,34 доларів США з терміном повернення до 29.08.2018 року, та зобов`язалась для погашення заборгованості сплачувати щомісячний платіж, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Проте, позичальник не виконує взятих на себе договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати кредиту, у зв`язку з чим у нього станом на 08.06.2015 року виникла вищевказана заборгованість. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між Банком та [PERSON] 29.08.2008 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язувався нести солідарну відповідальність в разі невиконання позичальником обов`язків по сплаті кредитних коштів. Позивачем було направлено для відповідачів вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань по кредитному договору, проте вона залишена ними без задоволення. 25.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом (т.1 а.с.126), в якому, із урахуванням уточнень (т.1 а.с.160), просила визнати недійсними: кредитний договір № НМРWGА0000000131 від 29.08.2008 року укладений між нею та Банком; додаткові угоди до цього договору за № 1 від 27.11.2011 року та від 23.01.2013 року; договір іпотеки від 29.08.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Полонського нотаріального округу Бондар С.М., зобов`язати зняти заборону відчуження і виключити запис про обтяження майна з державного реєстру іпотек. В обґрунтування позову зазначала, що при укладенні кредитного договору Банк порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема не надав для неї необхідної інформації як споживачу фінансових послуг про умови кредитування, всупереч положенням законодавчих актів щодо валютного регулювання не відкрив поточного рахунку для зарахування кредитних коштів для наступної видачі готівкою з каси іноземної валюти, а отже між Банком та позичальником не виникли кредитні правовідносини стосовно видачі кредиту в іноземній валюті. Також, кредитодавець самостійно визначив, що страхування предмету іпотеки та особисте страхування має здійснювати Страхова компанія «Інгострах», на що додатково передбачив видачу позичальнику коштів, у зв`язку з чим вона ( [PERSON] ) була позбавлена можливості вільного вибору страховика. Крім цього, Банк, в порушення вимог ст.61 Конституції України, включив до кредитного договору умову, за якою позичальник за порушення строків сплати платежів більш ніж на 30 днів одночасно сплачує штраф та пеню. Посилаючись на вказані обставини та зазначаючи, що під час укладення кредитного договору Банк включив до нього несправедливі умови, позивач, на підставі ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України, просив визнати цей договір недійсним. Крім цього [PERSON] зазначала, що в силу ч.2 ст.548 ЦК України також є недійсним укладений на забезпечення кредитного зобов`язання договір іпотеки від 29.08.2008 року, згідно якого вона та [PERSON] (іпотекодавці) передали для Банку в іпотеку жилий будинок та земельні ділянки. У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом (т.1 а.с.148), у якому просив визнати припиненим договір поруки № НМРWGА0000000131/1 від 29.08.2008 року, який укладений між ним та Банком. Позов мотивував тим, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором він 29.08.2008 року уклав з Банком договір поруки, згідно якого взяв на себе відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за його користування, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. 23.11.2015 року він отримав від Банку листа, в якому містились копії Додаткової угоди № 1 від 27.09.2011 року та Додаткової угоди № 1 від 23.01.2013 року до Кредитного договору № HMPWGA0000000131 від 29.08.2008 року, про які раніше він не знав. Цими додатковими угодами було змінено забезпечене порукою зобов`язання із розширенням відповідальності поручителя без його згоди та, відповідно, збільшено зобов`язання поручителя за договором поруки, зокрема це мало місце у викладенні Додатковою угодою № 1 від 27.09.2011 року в новій редакції пункту 8.1 кредитного договору, а також визначено новий графік погашення кредиту, в якому збільшено щомісячний платіж по його сплаті до 918,19 доларів США, та встановлено додатковий штраф за порушення Позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого в Графіку погашення кредиту понад 31 день у розмірі 8860,61 доларів США, додаткова неустойка за порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород (пункти 2, 6 вказаної додаткової угоди). Аналогічні зміни, якими збільшено обсяг відповідальності поручителя мали місце при укладенні Додаткової угоди № 1 від 23.01.2013 року. Посилаючись на те, що на зміну забезпеченого порукою зобов`язання [PERSON] не надавав згоди, вищеназвані Додаткові угоди були укладені без його відома, а тому порука є припиненою. 21.12.2015 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Костецький О.С. подав суду клопотання, в якому просив призначити у справі судово-економічну експертизу, котре ухвалою суду від 11.01.2016 року задоволено, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (т.1 а.с.220-242). 09.08.2016 року ухвалою судді у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта провадження у справі поновлено (т.2 а.с.61). 20.10.2016 року від [PERSON] до суду подана заява про забезпечення позову (т.2 а.с.83), яка цього ж дня розглянута та судом постановлено ухвалу, котрою заяву задоволено: заборонено проведення державної реєстрації права власності за Банком на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 29.08.2008 року, заборонено Банку здійснювати його відчуження (т.2 а.с.91). 30.01.2017 року представником Банку [PERSON] подано заяву (т.2 а.с.141), в якій остання просила застосувати строк позовної давності та відмовити [PERSON] із цієї підстави у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору. 17.02.2017 року ухвалою судді Горщара А.Г. справу прийнято до свого провадження (т.2 а.с.154). 20.06.2017 року від адвоката Костецького О.С. надійшло клопотання про призначення додаткової судово-економічної експертизи та витребування від Банку документів (т.2 а.с.163). 29.01.2018 року [PERSON] подала суду клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності щодо заявленого нею зустрічного позову та застосування позовної давності до позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.3 а.с.120-125). 21.03.2018 року ухвалою суду у справі призначено додаткову судово-економічну експертизу (т.3 а.с.149-150), а 25.02.2019 року провадження поновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта (т.3 а.с.190). В ході судового розгляду представник Банку [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити із підстав викладених у позові, а зустрічні позови, заявлені відповідачами, заперечила із мотивів їх безпідставності. [PERSON] , її представник - адвокат Костецький О.С та [PERSON] позов Банку не визнали, а вимоги заявлені у поданих ними зустрічних позовах підтримали. Третя особа приватний нотаріус Бондар С.М. в судові засідання не з`являлась. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 29.08.2008 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № НМРWGА0000000131, згідно якого позичальник отримала кредитні кошти на строк по 29.08.2018 року у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 35089,34 доларів США на наступні цілі: 31280,85 доларів США на споживчі цілі, з яких 30000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також 900 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 224,03 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 156,82 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 3808,50 доларів США на сплату страхових платежів у випадках передбачених пунктами 2.1.3., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00%від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00%від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з «25» по «30» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 591,00 доларів США згідно Графіку погашення (пункт 8.1 Договору). Пунктами 5.1, 8.4, 5.3 Договору встановлена відповідальність позичальника, який у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту повинен сплачувати Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн., та за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов`язувався сплачувати Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Крім цього, пунктом 5.5. Договору сторонами встановлено тривалістю 5 років строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів. На забезпечення виконання кредитного договору 29.08.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № НМРWGА0000000131/1 (т.1 а.с.20), згідно якого поручитель взяв на себе відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за його користування, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Також 29.08.2008 року між [PERSON] , [PERSON] (Іпотекодавці) та Банком укладено договір іпотеки, яким забезпечувалось виконання зобов`язань позичальника [PERSON] за кредитним договором № НМРWGА0000000131, та передано в іпотеку житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами, а також земельні ділянки площами по 1000 кв.м кожна, розташовані біля вказаного будинку. Даний договір посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Бондар С.М. 27.09.2011 року між Банком та позичальником [PERSON] укладено додаткову до Кредитного Договору № HMPWGA0000000131 від 29.08.2008 року, відповідно до умов якої суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до 26 вересня 2011 року зменшено на 8860,61 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 дол. США, комісія у розмірі 0 дол. США, пеня у розмірі 8860,61 дол. США. Також, даною додатковою угодою встановлено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених у графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 8860,61 доларів США. Крім цього, пункт 8.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти на строк з 29.08.2008 р. по 29.08.2018 р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 47272,65 дол. США на наступні цілі: на споживчі цілі, а також у розмірі 15991,80 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору.». Додаток № 1 (Графік погашення кредиту) викладено в новій редакції. Відповідно графіка погашення кредиту щомісячний платіж становить 918,19 дол. США. Пунктом 6 Додаткової угоди № 1 від 27.09.2011 року встановлено, зокрема, що позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті за кредитом сплачує Банку неустойку в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків, винагород, а також збільшено до 50 років строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів. 23.01.2013 року сторони вищезгаданого кредитного договору знову укладено до нього додаткову угоду № 1, за умовами якої суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання цієї Додаткової угоди зменшено на 9653,41 дол. США, та встановлено, що у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 9653,41 дол. США. Пункт 8.1. Договору викладено в наступній редакції: «Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти на строк з 29.08.2008 р. по 29.08.2018 р. включно, у вигляді поновлюваної лінії (далі - «Кредит») у розмірі 40839,99 дол. США на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 9559,14 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору.». Додаток № 1 (Графік погашення кредиту) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір щомісячного платежу становить 1130,10 дол. США. Пунктом 7 вказаної Додаткової угоди встановлено аналогічна, що й в Додатковій угоді № 1 від 27.09.2011 року відповідальність позивальника за неналежне невиконання зобов`язань по сплаті кредитних коштів, а також строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлено 50 років. Як вбачається із даних кредитного договору з додатками до нього, розрахунку заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с.15-19, 4-9), а також висновку судово-економічної експертизи від 26.02.2019 року (т.3 а.с.163-189), [PERSON] отримала у Банку кредитні кошти, після чого не регулярно, та не в поновному обсязі здійснювала сплату щомісячних платежів, порушуючи при цьому умови договору, у зв`язку з чим станом на 08.06.2015 року за обрахунками, які зроблені судовим експертом у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту в загальній сумі 60944,63 доларів США, котра складається з: 32534,66 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 12352,16 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 259,07 доларів США - заборгованість по процентах прострочена; 12550,83 доларів США - заборгованість по процентах поточна; 3247,91 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також заборгованість по пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту, процентів, комісії в сумі 432087,46 грн. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених сторонами позовних вимог, суд виходить із такого. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Пунктами 5.1, 8.4, 5.3 Договору встановлена відповідальність позичальника, який у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту повинен сплачувати Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн., та за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов`язувався сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. В той же час, вищенаведеними умовами кредитного договору передбачено одночасне застосування пені та штрафу за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань, взятих на себе позичальником по даному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання Банком положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача, нарахованих сум пені. Разом з тим, з позичальника за неналежне виконання обов`язку по своєчасній та повній сплаті кредитних коштів підлягає стягненню на користь Банку заборгованість по сплаті кредиту в загальній сумі 60944,63 доларів США, котра складається з: 32534,66 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 12352,16 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 259,07 доларів США - заборгованість по процентах прострочена; 12550,83 доларів США - заборгованість по процентах поточна; 3247,91 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 64052,81 грн. - штраф (процентна складова від суми задоволених позовних вимог). При цьому, суд приймає до уваги розмір заборгованості визначений висновком судово-економічної експертизи від 26.02.2019 року, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає положенням банківського законодавства. Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Укладаючи вищезгадані додаткові угоди до кредитного договору Банк та позичальник збільшили у них обсяг відповідальності останнього, а відтак і поручителя. Зокрема, додатковою угодою № 1 від 27.09.2011 року збільшено суму позики 47272,65 доларів США, встановлено додатковий штраф, який має сплатити позичальник у разі будь-якого порушення зобов`язань, передбачених у графіку погашення кредиту, визначено новий у більшому розмірі ніж у кредитному договорі щомісячний платіж 918,19 доларів США, а також строк позовної давності - 50 років. Крім цього, встановлено, що позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті за кредитом сплачує Банку неустойку в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків, винагород. Аналогічні факти мали місце при укладенні Банком та позичальником додаткової угоди 23.01.2013 року. В ході судового розгляду доведено, а також не заперечується представником Банку, що додаткові угоди укладено без відома та згоди на це поручителя [PERSON] , а тому заявлений ним зустрічний позов щодо визнання договору поруки припиненим підлягає до задоволенню. В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову позичальника [PERSON] щодо визнання недійсними вищезазначених кредитного договору, додаткових угод до нього та договору іпотеки. Зазначені правочини укладені сторонами у відповідності до загальних вимог та формі, передбачених ст.ст.203, 205-209 ЦК України, а наявність вищезгаданих обставин щодо ненадання для позичальника необхідної інформації про умови кредитування, не відкриття поточного рахунку для зарахування кредитних коштів для наступної видачі готівкою з каси іноземної валюти, самостійне визначення Банком страховика позивачем не доведено та спростовується вищезазначеним висновком експертизи від 26.02.2019 року, згідно якого при укладені кредитного договору не встановлено зі сторони Банку цих порушень. Також, суд не погоджується із доводами представника [PERSON] - адвоката Костецького О.С. про необхідність брати до уваги висновком експерта від 29.07.2016 року № 1087/16-45 (т.2 а.с.2-20), згідно якого експерт не встановила, зокрема, чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] щодо нарахування Банком суми заборгованості за кредитом, не підтвердила правильність застосування Банком методу нарахування заборгованості, видачу кредитних коштів. Як вбачається із даних зазначеного висновку експерта, причиною неможливості відповісти на поставлені запитання було ненадання Банком на дослідження експерту заявлених останнім у клопотанні документів, в той же час, висновок експерта від 26.02.2019 року зроблений на підставі всіх необхідних документів, а тому він є об`єктивним доказом, який суд приймає до уваги. Крім цього, адвокат Костецький О.С. вказував на те, що підставою для відмови у задоволенні позову Банку, є пропуск строку позовної давності, з чим суд не погоджується. Згідно умов кредитного договору сторонами встановлено тривалістю 5 років строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, а додатковими угодами цей строк збільшено до 50 років. Банк звернувся до суду з позовом у серпні 2015 року, позичальник після отримання кредиту кожного року вносила не в повному обсязі платежі на погашення кредиту, а останній платіж [PERSON] здійснила у червні 2013 року, а отже позивач за первісним позовом звернувся до суду в межах строку позовної давності. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь Банку судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (70,885%), який складає суму - 2589,95 грн., та, у зв`язку із задоволенням зустрічного позову про визнання припиненим договору поруки, з Банку на користь [PERSON] слід стягнути 487,20 грн. сплаченого останнім судового збору.

Outcome: partial