Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що [INFO] року помер його син - [PERSON], яким за життя з ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав для придбання автомобіля 35 000,00 грн. Транспортний засіб в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був переданий в заставу. Після смерті сина відкрилась спадщина, проте, банк пропустив строки, визначені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, для пред'явлення вимог до спадкоємців, а, отже, позбавляється права вимоги, з огляду на що в силу положень п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою кабінету міністрів України № 830 від 05 липня 2004 року, повинен припинити обтяження на автомобіль. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 4). Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи - [PERSON], з'явившись за викликом суду, позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив суд їх задовольнити. Третя особа - [PERSON], яка повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача з ухвалення заочного рішення, встановив наступне. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 960/07-50, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику для придбання автомобіля 35 000,00 грн. строком до 16 вересня 2012 року зі сплатою 14,05% річних (а.с. 5-7). Того ж сторонами кредитного договору був укладений договір застави № 935/09-464 (а.с. 8-9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 липня 2009 року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 10). 05 травня 2015 року державним нотаріусом Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області було винесено постанову, якою було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна, до складу якого входить і переданий в заставу банку автомобіль (а.с. 11). Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Звернувшись до суду, [PERSON] вказав на те, що після смерті сина відкрилась спадщина, проте, банк пропустив строки, визначені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, для пред'явлення вимог до спадкоємців, а, отже, позбавляється права вимоги, з огляду на що в силу положень п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою кабінету міністрів України № 830 від 05 липня 2004 року, повинен припинити обтяження на автомобіль. Разом з тим, на підтвердження даних обставин, з боку позивача не було надано жодного доказу в розумінні положень ст. ст. 57-59 ЦПК України. В ході розгляду справи позивачем клопотань заявлено не було, порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст. 137 ЦПК України, сторона позивача не скористалась та не витребувала у встановленому законом порядку доказів, необхідних їм для обґрунтування своєї позиції. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, приймаючи до уваги вищезазначене, з боку позивача не вказано на наявність дій з боку відповідача, які б призвели до порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів його інтересів. Тому, оскільки з боку позивача не надано доказів про наявність шкоди, завданої відповідачем, причинного зв'язку між протиправною поведінкою останнього та шкодою, яка наступила, його вини, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства. закріпленого в с. 11 ЦПК України, положень ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України, приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed