Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась у суд з уточненим в ході судового розгляду позовом, обґрунтувавши його наступним. В період з 1993 по 2001 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Після розірвання шлюбу подружжя не тривалий час проживало окремо, однак, з 24 серпня 2002 року по 31 травня 2013 року за обопільною згодою колишнє подружжя [PERSON] знов почало вести сумісне господарство, проживати сумісно без реєстрації шлюбу. В період з 24 серпня 2002 року по 2006 рік включно колишнє подружжя [PERSON] постійно мешкали у належному [PERSON] будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ. 28 грудня 2004 року сторони придбали 3/4 частки житлового будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ, який був зареєстрований на [PERSON] В період з 2004 по 2007 рік в будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ постійно проживала, зі своєю родиною, донька позивача, [PERSON] У 2007 році родини [PERSON] та [PERSON], за спільною домовленістю, змінили місця проживання, і родина [PERSON] почала проживати у будинку по [ADDRESS], а родина [PERSON] - у будинку по [ADDRESS], де вони і мешкають по теперішній час. У початку 2013 року в родині [PERSON] почали виникати постійні сварки, родина перестала вести сумісне господарство, відповідач примушував [PERSON] піти з дому. Наприкінці травня 2013 року сумісне проживання між [PERSON] було припинене. У зв'язку з тим, що позивач також вважає себе співвласником будинку, просить суд: - встановити факт проживання однією родиною без реєстрації шлюбу між нею та [PERSON] в період з 01 січня 2004 року по 31 травня 2013 року; - визнати спільною сумісною власністю її та [PERSON] 3/4 частки домоволодіння [ADDRESS] м. Слов'янськ; - визнати за нею право власності на 3/8 частки спірного домоволодіння. Позивач [PERSON], повідомлена про час та дату розгляду справи в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Допитана в попередніх судових засіданнях зазначила, що у 2004 році, під час сумісного проживання з [PERSON] вони вирішили купити новий будинок, щоб по-перше, проживати окремо від родини її доньки, по-друге, їм знадобився будинок зручний для проживання [PERSON], який пересувався у інвалідному кріслі, в-третіх, подвір'я мало містити місце для розміщення та в'їзду автомобіля. У зв'язку з тим, що вона є інвалідом ІІІ групи, а [PERSON] є інвалідом І групи, для уникнення зайвих витрат на оплату обов'язкових платежів, державного мита, було вирішено оформити будинок саме на [PERSON] Після закінчення ремонту в 2007 році, вони вдвох з [PERSON] почали проживати у будинку по [ADDRESS]. З січня по лютий 2013 року відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у зв'язку з отриманою травмою, після повернення з лікарні він різко змінив своє ставлення до неї, почали виникати постійні сварки, відповідач висловлював на її адресу надумані образи, що вона здійснювала за ним не достатній догляд під час чергового лікування. У травні 2013 року стосунки між ними були остаточно припинені, вони стали проживати окремо: вона - у будинку, а він - у флігелі будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі договору від 01.08.2014р. (а.с.24), в судовому засідання позов підтримав, на його обґрунтування навів доводи, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі ордеру серії ДН №000,4380 та договору від 26.08.2014р. (а.с.32,33), в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, мотивуючи свої заперечення наступним. Дійсно в період з 1993 по 2001 рік відповідач перебував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] Однак, після розірвання шлюбу будь-які стосунки між ними були припинені і ніколи не відновлювались. З 2001 року вони не вели ніякого спільного господарство, але дійсно проживали в одному подвір'ї. Так, він є інвалідом І групи, і не може жити без сторонньої допомоги. В період з 2003 по 2006 рік [PERSON] була офіційно зареєстрована в УПСЗН Слов'янської міської ради, як особа, яка надає допомогу інваліду, за це вона отримувала гроші від держави. Єдиний його родич - дядько [PERSON], який проживає у м. Донецьк. Однак, він змушений проживати саме у м. Слов'янськ, оскільки щорічно проходить лікування у одній зі спеціалізованих здравниць Слов'янського курорту. До 2007 року він сплачував [PERSON] щомісячну плату за проживання. Всі гроші на придбання будинку у 2004 році йому позичив дядька [PERSON] Дійсно до 2007 року він дозволив проживати у будинку доньці [PERSON], оскільки в нього з дівчиною добрі стосунки і він її виховував з трьох років. Ухвалою суду від 16 вересня 2014 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучена співвласник будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ [PERSON].(а.с. 103,109). Третя особа [PERSON], допитана в судовому засіданні, зазначила наступне. З 1986 року їй на праві власності належить 1/4 частка житлового будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ. Це, так званий, будинок на два господаря, який являє собою дві окремі, незалежні, з різними входами частини, а тому розподіл будинку між подружжям [PERSON] не порушує її право власності, а тому просила вирішити спір на розсуд суду. Додатково зазначила, що будинок по [ADDRESS] вона використовує лише влітку для проживання. Подружжя [PERSON] є її сусідами приблизно останні 5 років. Про те, що [PERSON] не перебувають у зареєстрованому шлюбі до цього часу їй не було відомо, вона сприймала [PERSON] та [PERSON], як дружину і чоловіка, оскільки вони проживають разом, і поводять себе як подружжя. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, допитавши свідків позивача та відповідача, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У випадку наявності спору про право, згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України справа про встановлення факту, що має юридичне значення вирішується в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя при цьому, укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Нормою ст. 74 СК України встановлено, що майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Верховний Суд України у Віснику ВСУ № 8 (144) за 2012 рік зазначив, що доводити факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу необхідно документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також, це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності), заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Враховуючи викладене, суд вважає, що докази, надані сторонами в ході судового розгляду, дають достатні підстави вважати встановленим спільне проживання позивача та відповідача, ведення ними спільного господарства й піклування одне про одного. Так, свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, показала, що [PERSON] є її матір'ю. Події, яки мали місце до 2002 року вона не пам'ятає, оскільки була маленькою. З 2002 року її мати постійно проживала з [PERSON], який є їй, як батько. В період з 2004 по 2007 року вона проживала в [ADDRESS]. В 2007 році вона перейшла жити у будинок матері, оскільки [PERSON], як інвалід, отримав машину, і її було зручніше розміщувати у дворі будинку [ADDRESS]. До того, як у 2013 році [PERSON] потрапив у лікарню, у них були добрі нормальні відносини,однак у травні 2013 року [PERSON] різко змінив своє ставлення до [PERSON] і вони почали проживати окремо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 1985 року вона працює фельдшером КЛПЗ «Станція швидкої медичної допомоги». Родину [PERSON] вона знає з 2002-2003 років. Приблизно два рази на рік вона буває вдома у подружжя [PERSON]. Виклик бригади здійснювала [PERSON] у зв'язку з тим, що [PERSON] хворів на алкоголізм і не міг самостійно припинити вживання алкоголю. Інколи вона приходила в будинок подружжя [PERSON] просто за проханням [PERSON], щоб встановити крапельницю [PERSON], який потребував медичної допомоги. Також [PERSON] часто зверталась до неї за порадою, висловлюючи занепокоєння станом здоров'я [PERSON] В останнє її викликали до [PERSON] у 2012 році, його огляд вона здійснювала в одній з кімнат будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її подругою з 2000 року, з цього ж часу вона знає і [PERSON] Після того, як подружжя [PERSON] купили будинок у 2004 році, вона допомагала проводити їм ремонт у цьому будинку. Всі питання з приводу проведення ремонту [PERSON] вирішували разом, обидва вони давали їй різні вказівки та висловлювали свої побажання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є прийомною донькою її сестри. В будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ в неї знаходиться дача, в іншій половині будинку до 2007 року мешкало подружжя [PERSON]. Наполягала, що до 2013 року родина [PERSON] жили, як звичайна родина. У 2013 році між подружжям [PERSON] відбувся конфлікт і вони почали проживати окремо в одному подвір'ї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 2000 року вона мешкає у будинку [ADDRESS]. Це саме вона запропонувала купити родині [PERSON] сусідній з нею будинок №36, оскільки [PERSON] неодноразово розповідала їй, що вони бажають купити новий будинок, оскільки їм не зручно проживати двома родинами в одному будинку. Весь час знає родину [PERSON], як нормальну дружню сім'ю, такою родина є і зараз. Після отримання травми [PERSON] почав проживати у флігелі, це викликано його фізичними вадами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 2007 року він працює заступником головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності КЛПЗ «Слов'янська міська центральна лікарня ім. Леніна». Особові картки в лікарні заведено на обох подружжя [PERSON]. Також він бував вдома у родини [PERSON] разом з представником Фонду з нещасних випадків, з'ясовувались умови проживання інвалідів, наявність в них особисто будь-яких претензій. Сприймав [PERSON] та [PERSON], як подружжя, не помічав між ними будь-яких непорозумінь. В останній раз він відвідував родину приблизно у 2011 році. До 2013 року [PERSON] щомісяця приходила зі ліками для [PERSON] Однак, останній рік [PERSON] приходить у лікарню сам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з [PERSON] вона є подругою з дитинства. Приблизно з 2001-2002 року [PERSON] постійно проживає разом з [PERSON], як подружжя. Не пам'ятає в якому році подружжя [PERSON] придбало новий будинок, і там почала мешкати донька [PERSON], а через 3-4 роки [PERSON] та [PERSON] помінялись з донькою будинками. Приблизно 6-7 років тому вона була в гостях у родини [PERSON], і вони відмічали день народження [PERSON] Тоді вона сприймала [PERSON], як подружжя. Зараз щодня вона ходить на роботу дорогою біля будку подружжя [PERSON], не бачить, щоб там будь-хто сварився. Таким чином, відповідно до наведених свідчень свідків, які є сусідами сторін - [PERSON], [PERSON], [PERSON], так і медичні працівники - [PERSON], [PERSON], які стикались з родиною [PERSON], донька позивача - [PERSON], та її найближче оточення - [PERSON], вважало [PERSON] та [PERSON] чоловіком та дружиною, характеризувало їх відносини як подружні. Даючи пояснення, позивач вказувала, що вона і відповідач самі вважали себе чоловіком та дружиною, незважаючи на розірвання між ними офіційного шлюбу. Також, на думку суду, існування та тривалість стосунків між [PERSON] та [PERSON] протягом 2004 - 2013 років підтверджується наступними матеріалами справи. Приймаючи до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] суд вважає за можливе взяти до уваги складені з їх слів акти №55 та №56, оригінали яких зберігаються в матеріалах цивільної справи №2-о/243/1/2014 в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. Так, зі змісту акту №55 вбачається, що [PERSON] дійсно по факту проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] з 2007 року по теперішній час сумісно з [PERSON] ЇЇ донька [PERSON] проживала з 2004 року по 2007 рік в домоволодінні [ADDRESS] м. Слов'янськ (а.с.8). Зі змісту акту №56 вбачається, що [PERSON] дійсно по факту проживає у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] сумісно з [PERSON] з 2002 року по 2007 рік. З 2007 року по теперішній час проживає її донька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Зі змісту договору позики від 15 травня 2004 року вбачається, що він був укладений між [PERSON] та [PERSON], при цьому свідками в цьому договорі з боку [PERSON] - виступає його дружина, а з боку [PERSON] - [PERSON] Суд ставиться критично до пояснень відповідача, що [PERSON] лише супроводжувала його до міста Донецьк для отримання грошей та приймає до уваги пояснення позивача, яка в судовому засіданні наполягала, що договір позики вона підписувала не лише, як свідок, а як дружина, засвідчуючи таким чином свою згоду на укладання договору (а.с.152). Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він мешкає у м. Донецьк, з [PERSON] вони є друзями приблизно 15-16 років. У 2004 році [PERSON] придбав будинок, гроші на який позичав. Він сам надавав [PERSON] 1000 грн. Основну суму позичив рідний дядько [PERSON] З [PERSON] він знайомий з 2002 року. В ті рази, коли [PERSON] відвідував дядька у Донецьку, то він з [PERSON] приїздив і до нього. [PERSON] та [PERSON] ночували в нього разом в одній кімнаті. Також показав, що після придбання будинку відносини між [PERSON] та [PERSON] погіршились, а останні 7 років вони живуть просто як сусіди. Наполягав, що в період 2002-2004 рік відносини між подружжя [PERSON] були нормальними. Зі змісту доручення від 21.04.2003р. вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником для оформлення його спадкових прав після смерті матері [PERSON] (а.с. 140). Згідно довідок УПСЗН Слов'янської міської ради №04-57/469, №04-57/470 від 13.08.2013р. [PERSON] період з 22.04.2003р. по 31.08.2004р. та з 01.09.2004р. по 30.09.2006р. включно отримувала компенсаційну виплату по догляду за [PERSON], інвалідом І групи (а.с.126-127). Зі змісту постанови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2010 року у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що 23.12.2009р. він віз свою дружину у лікарню та був зупинений працівниками ДАІ (а.с.123). З пояснень, наданих відповідачем в судовому засіданні в ході розгляду даної цивільної справи, вбачається, що дійсно коли у час, зазначений у постанові, він був зупинений працівниками міліції, з ним в машині знаходилась [PERSON] і саме її він віз до лікарні. Відповідно до анкети від 21 вересня 2009 року, заповненої власноручно [PERSON], останній у розділ «Близькі родичі» зазначив єдиного родича - цивільну дружину [PERSON]. Вказав, що вони проживають разом у [ADDRESS] (а.с.121). З громадської характеристики, наданій [PERSON] 29.06.2010р. Керівником мікрорайону Словкурорт, вбачається, що за час проживання у [ADDRESS] [PERSON] показав себе з позитивного боку, зарекомендував себе, як добрий сім'янин (а.с.122). Із оглянутих у суді - фото та - відео матеріалів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] разом у домашній обстановці, на відпочинку та на святкуванні днів народжень, що у свою чергу свідчить по фактичне спільне сумісне життя як подружжя (а.с. 129-132). З пояснень позивача та свідків, наданих в судовому засіданні вбачається, що різке погіршення відносин між подружжям [PERSON] відбулось у 2013 році, після того, як [PERSON] пройшов курс лікування у м. Донецьк. Зі змісту виписки з історії хвороби пацієнта [PERSON] вбачається, що в період з 04.01.2013р. по 25.02.2013р. він перебував на стаціонарному лікуванні у КЛПУ ім. Леніна (а.с.60). У зв'язку з цим погоджується з доводами позивача, що фактичні шлюбні відносини між нею та [PERSON] мали місце до 31 травня 2013 року включно. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] частині встановлення факту проживання її однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 31 травня 2013 року підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено як наданими суду письмовими доказами так і поясненнями свідків, що в зазначений період часу [PERSON] та [PERSON] проживала разом, однією сім'єю, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, разом вирішували усі питання життя сім'єю, піклувалися один про одного, відповідно до ст. 74 СК України, між ними існували фактичні шлюбні відносини чоловіка та жінки. При цьому, ні [PERSON], ні [PERSON] не перебули в зареєстрованому шлюбі із будь-якими іншими особами в даний період. З пояснень допитаних в судовому засіданні свідків відповідача вбачається наступне. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] він знає з 1998 року. Йому відомо, що у 2004 році [PERSON] купив будинок. Він ніколи не був у будинку. Коли відвідував [PERSON], то був лише на території подвір'я або літньої кухні. Йому не відомо в яких стосунках перебуває [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що все життя, з 1973 року, він мешкає у будинку [ADDRESS]. Йому взагалі не відомо, що [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. До 2001 року [PERSON] дійсно жив з [PERSON], але потім кудись виїхав. Повернувшись у 2004 році [PERSON] одразу придбав собі будинок. На час проведення ремонту у будинку він, як квартирант, мешкав у флігелі будинку [PERSON] Однак, переїхавши до свого будинку [PERSON] знов почав проживати у флігелі, а в будинку мешкала [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є сусідом [PERSON], вони знайомі з 2004 року. Приблизно 1-2 рази на місяць він відвідує [PERSON], оскільки той є інвалідом і потребує сторонньої допомоги. [PERSON] та [PERSON] просто мешкають у одному дворі, вони не є родиною і навіть не спілкуються один з одним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його племінником і сином його рідної сестри. У 2003 році мати [PERSON] померла, і він вирішив допомогти племіннику купити будинок у м. Слов'янськ. В цьому у [PERSON] була нагальна потреба, оскільки отримавши виробничу травму він став інвалідом і щорічно проходив лікування у м. Слов'янськ. Для того, щоб [PERSON] отримував пенсію [PERSON] прописала його в себе. Спільного господарства родина не вела. Дійсно [PERSON] приїздив до нього у м. Донецьк разом зі [PERSON], однак вона просто супроводжувала його. Як родина подружжя [PERSON] проживало лише до 1997 року. Всі гроші за будинок йому були повернуті частинами, за два роки, гроші привозив [PERSON], якого супроводжувала [PERSON] Суд критично ставиться до наведених показань свідків зі сторони відповідача щодо відсутності шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] оскільки, здебільшого, їх свідчення ґрунтуються на словах відповідача та не підтверджуються фактичними обставинами. Не приймаючи до уваги пояснення свідка [PERSON], як такі, що суперечать іншим матеріалам справи, суд також не може взяти до уваги акти, складені зі слів цього свідка. Так, зі змісту акті №66 вбачається, що [PERSON], проживаючи за однією адресою з [PERSON] не проживає з нею однією родиною [PERSON] проживає у дворі у флігелі з 2007 року і по теперішній час - один. Сумнівним та надуманим є зміст акту №67, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають у цивільному шлюбі, сумісне господарство не вели, сумісний бюджет не мали з 2002 по 2007 роки (а.с.40). За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших доказів, окрім наведених пояснень свідків, на спростування доводів та доказів позивача відповідачем суду не надано. Так, з копії заповіту складеного 09.02.2005 року [PERSON] вбачається, що він заповів усе належне йому майно своєму дядьку [PERSON], який є єдиним кровним родичем відповідача. Чисельні звернення [PERSON] до органів внутрішніх справ (а.с. 41-59) з приводу неправомірних дій [PERSON] мали місце вже після первісного звернення [PERSON] з заявою до суду про встановлення факту сумісного проживання у липні 2013 року. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З урахуванням ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 61 СК України передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Враховуючи те, що позивач і відповідач проживаючи як чоловік та жінка без шлюбу в період з 2004 року по травень 2013 року, разом набули право власності на будинок, який є предметом спору, суд вважає, що дане майно належить їм обом на праві спільної сумісної власності. До суду не було надано доказів укладення письмового договору між [PERSON] та [PERSON] щодо визначення правового режиму майна, набутого ними під час спільного проживання. Таким чином, вимога позивача про визнання спільною сумісною власністю 3/4 частки спірного домоволодіння є обґрунтованою, а, отже - підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] частині визнання за нею права власності на 3/8 частки домоволодіння [ADDRESS] м. Слов'янськ Донецької області є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні документальні підтвердження, що такі витрати на правову допомогу були понесені. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України понесені судові витрати у розмірі 365 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved