Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У січні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 05.09.2016 року між ПрАТ «СК «Рідна» та [PERSON] було укладено договір № АТ /222/16 добровільного страхування наземного транспорту, згідно умов якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з користуванням і розпорядженням транспортним засобом Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER]. 30 жовтня 2016 року у с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 3.1. Договору страхування пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належить до страхових випадків. Відповідно до замовлення наряду фізичної особи-підприємця [PERSON] № 000000075 від 08 вересня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER] склала 12 250 грн.. У зв'язку з цим, відповідно до умов Договору страхування страховик визнав зазначену подію страховим випадком, провів розрахунок розміру страхового відшкодування та здійснив страхову виплату в розмірі 19 962,00 грн.,що підтверджується платіжним дорученням № 21783 від 15 грудня 2016 року. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та призвело до пошкодження автомобіля Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином, до страховика після виплати страхового відшкодування в межах фактичних витрат перейшло право на отримання від [PERSON] компенсації виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи викладене, позивач ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» компенсацію завданих збитків у розмірі 19 962 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «Рідна» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2016 року між ПрАТ «СК «Рідна» та [PERSON] було укладено договір № АТ/ 222/16 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого страховик взяв на себе зобов'язання при настанні страхового випадку відшкодувати заподіяний матеріальний збиток (виплатити страхове відшкодування) у межах страхової суми. Згідно умов п. 1 договору страхування застрахованим є транспортний засіб Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до умов п. 3.1. Договору страхування пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належить до страхових випадків. За правилами п. 14.4.3 Договору страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в строки передбачений договором. 31 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Рідна» із заявою-повідомленням про факт пошкодження автомобіля Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER], в дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 30 жовтня 2016 року у с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. Вказаний факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою № 3016305629407805 про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана інспектором з дізнання [PERSON] Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та призвело до пошкодження автомобіля Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER]. 15.12.2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Рідна» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із страховим випадком, який стався 30.10.2016 року з транспортним засобом Renault Clio, реєстраційний номер [NUMBER], договір страхування № 222/16 від 05.09.2016 року. У вказаній заяві [PERSON] просив страхову компанію виплатити страхове відшкодування в розмірі 19962,00 грн. Згідно замовлення-накладної № 000000031 від 15 грудня 2016 року ФОП «[PERSON].» вартість ремонту становить 19 962,00 грн.. 20 вересня 2016 року був складений страховий акт № 4306, відповідно до якого ПрАТ «СК «Рідна» визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та вирішив виплатити страхове відшкодування у розмірі 19 962 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування, який є додатком до страхового акту. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 21783 від 15 грудня 2016 року про перерахування від ПрАТ «СК «Рідна» на користь ФОП «[PERSON].» страхового відшкодування у розмірі 19 962,00 грн. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування та набуттям права зворотної вимоги до винної особи ПрАТ «СК «Рідна» звернувся до [PERSON] з вимогою про відшкодування завданих збитків у розмірі 19 962,00 грн. протягом 5 календарних днів з дати отримання вказаної вимоги Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку ПрАТ «СК «Рідна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 19 962,00 грн. на користь [PERSON], оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди застрахованому автомобілю. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхова компанія набула прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON]., як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в судовому порядку було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача ПрАТ «СК «Рідна» до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «СК «Рідна».

Outcome: approved