Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], змінивши в подальшому підстави позову. В обґрунтування позову зазначив, що 30.05.2015 року померла [PERSON], яка все своє майно заповідала йому. До переліку спадкового майна входить належна їй одноособово за її життя квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У спадкодавця залишився непрацездатний чоловік [PERSON], який згідно законодавства, має право на ообовязкову частку в спадщині незалежно від змісту заповіту, та який також подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом. Відповідач [PERSON] вже успадкував 1/2 частку квартири, яка залишилась після смерті [PERSON] та за ним зареєстровано право власності. На його імя видано свідоцтво про право на спадщину, яке позивач вважає недійсним з тих підстав, що [PERSON] хворіла, з березня 2014 року перебувала на «Д» обліку у сімейного лікаря, потребувала постійного догляду. Відповідач свою померлу дружину покинув за її життя, як тільки та почала хворіти. З цього моменту вони проживали окремо один від одного, за різними адресами, він жодного разу не навідувався до неї та не цікавився станом здоров'я. З березня 2014 року догляд за [PERSON] до моменту її смерті здійснювали позивач та його мати - [PERSON] Після смерті [PERSON], всі витрати на її поховання були здійсненні матір'ю позивача. Позивач просить встановити факт ухилення [PERSON] від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця [PERSON], яка померла 30.05.2015 року, усунути [PERSON] від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині за законом після смерті [PERSON], яка померла 30.05.2015 року. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене та видане [PERSON] приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], яке зареєтроване в реєстрі за № 965. Позивач та його представник в судове засідання зявилися, позов та його обґрунтування підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача та її представник в судове засідання зявились, позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступних висновків. З копії паспорта [PERSON] випливає, що він проживає та зареєстрований у [INFO] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ № 624953 [PERSON] померла 30.05.2015 року у віці сімдесят шість років (а.с. 6, 85). За життя [PERSON] заповідала [PERSON] все майно, де б воно не було та з чого б воно не складало, і в загалі те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу [PERSON] 16.01.2015 року, зареєстровано в реєстрі за № 27, що також підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 7, 8, 123, 124). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1999 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що також підтверджується інформаційною довідкою КП «БТІ м. Вільногірську» Дніпропетровської області та випливає з копії технічного паспорту (а.с. 9, 10, 97-100). Згідно копії свідоцтва про одруження Серії І-КИ № 127251 та повторного Свідоцтва про шлюб Серії І-КИ № 302188, 30.06.2001 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Проценко» (а.с. 12, 88). Тобто після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на [ADDRESS]. З копії паспорта відповідача випливає, що він народився 13.10.1939 року і йому виповнилося сімдесят пять років (а.с. 89). Згідно довідки Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області від 01.02.2016 року за № 175, [PERSON] отримує пенсію за віком при повному стажі в середньому розмірі 1275 грн. (а.с. 63). Договір-замовлення на організацію та проведення поховання [PERSON] № 1812 укладено між [PERSON] та КП «Жилсервіс». Вартість послуг становить 30 грн. (а.с. 11). Згідно акту депутата Вільногірської міської ради VII скликання від 21.12.2015 року зі слів сусідів, [PERSON] померла 30.05.2015 року. В період приблизно з березня 2014 року до 30.05.2015 року [PERSON] ([INFO], чоловік померлої) за адресою [ADDRESS] з [PERSON] родиною не проживав. Участі у догляді за нею не приймав, фінансово не підтримував (а.с. 13). Вказані обставини представник відповідача та адвокат [PERSON] щодо непроживання [PERSON] разом з [PERSON] не заперечували, посилаючись на те, що у нього не було можливості проживати з дружиною, оскільки цьому чинила перешкоди родина [PERSON], посилаючись на небажання [PERSON] бачити чоловіка. Згідно лікарського свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], померла 30.05.2015 року. Причиною смерті є хронічна сердцево-судинна недостатність (а.с. 14). За відомостями КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», згідно довідки № 862 від 18.12.2015 року, [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO] дійсно знаходилась на «Д» обліку у сімейного лікаря з 2014 року ДЗ: IXC, кардіосклероз атеросклеротичний, серцева недостатність ІІ Б-ІІІ ст. асцит. ГХ ІІ ст. середньої тяжкості. Хронічний пієлонефрит. Хронічна залізодефіцитна анемія. Останній огляд сімейного лікаря вдома 25.05.2015 року. Потребувала постійного догляду у звязку із захворюванням (а.с. 16). Згідно квитанцій, які долучені до позовної заяви, про сплату комунальних послуг, то вбачається, що платежі здійснювались від імені [PERSON] за адресою належної їй квартири, або іншими особами по іншому житловому приміщенню, тобто вказаними доказами не підтверджено понесені позивачем витрати на утримання майна спадкодавця або здійснення ним оплати комунальних послуг замість [PERSON] Тобто їх слід визнати неналежними згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги судом. Згідно копії довідки від 01.02.2016 року, засвідченої печаткою лікаря, [PERSON] встановлено діагноз перезріла катаракта, вторинна галукома, трегиріум ІІІ ст. незріла катаракта 08, б/у ІІ-ІІІв, глаукома 08 (а.с. 72). З копій матеріалів спадкової справи № 25/2015 відкритої до майна померлої 30.05.2015 року [PERSON] випливає, що 26.08.2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом (а.с. 77). 20.07.2015 року [PERSON] звернувся до цього ж нотаріуса з заявою про прийняття обовязкової частки у спадщині, як чоловік померлої [PERSON] (а.с. 78). Спадкова справа зареєстрована у спадковому реєстрі (а.с. 79). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO]. Також за цією адресою зареєстрований [PERSON] (а.с. 84). 11.12.2015 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] за довіреністю, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на обовязкову частку у спадщині, тобто на 1/2 частину вищевказаної квартири (а.с. 96). Свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1241 ЦК України, на 1/2 частку квартири, яка належала [PERSON], отримав [PERSON] Право власності зареєстровано (а.с. 119-121). 25.12.2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності, як спадкоємець за заповітом (а.с. 122). Згідно копії звіту про оцінку майна, квартири за адресою [ADDRESS], оціночна вартість 1/2 частини обєкта оцінки складає 44587 грн. (а.с. 125, 126). Інше спадкове майно не має відношення до предмету даного спору. Отже, спірна квартира належить на теперішній час [PERSON] та [PERSON] Право власності за вказаними спадкоємцями зареєстровано по 1/2 частині за кожним, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 121, 134). Згідно письмової відповіді за підписом начальника Вільногірського ВП ДзВП, у Вільногірському ВП матеріали за заявою [PERSON] від 04.06.2015 року в ЖЕО за 1734 не реєструвалися та такі матеріали відсутні (а.с. 157). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є матірю позивача, пояснила, що догляд за [PERSON] здійснювала вона, її син та чоловік. Відповідач дружину не доглядав. Він намагався потрапити до неї, однак свідок його не пускала тому, що їй це заборонила робити [PERSON] [PERSON] виїхав з весни 2014 року до м. Запоріжжя. На похованні був, пересувався самостійно. Свідок [PERSON] пояснила, що з того часу коли [PERSON] захворіла вона [PERSON] не бачила. [PERSON] доглядали [PERSON]. [PERSON] казала свідку, що у неї є гроші на поховання. [PERSON] з квартири не виходила. [PERSON] не міг потрапити до квартири, бо вона була закрита. На похованні був, пересувався самостійно. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] доглядали [PERSON], поховали її також вони. [PERSON] вона близько року не бачила. На похованні він був, пересувався самостійно. [PERSON] допомагали [PERSON], купував їжу, платив за квартиру. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] одружені п'ятнадцять років. До квартири його не пускали і з цього привод він звертався до міліції. Проживав у свідка з січня 2015 року, оскільки [PERSON] його вигнала. Через хворобу очей самостійно пересуватись він не може. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] хотів поспілкуватись з [PERSON], однак до квартири його не пускали. Це свідку відомо з його слів. [PERSON] вигнала його 05.01.2015 року. Догляд за [PERSON] здійснювала [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що онука [PERSON] просила її провести його до квартири, де він раніше мешкав зі своєю дружиною, оскільки він погано бачить. Його не пускали в квартиру, а свідку це відомо зі слів [PERSON] Він звертався до міліції із заявою з цього приводу. Мешкав він у онуки у Запорізькій області. Покази свідків є логічними, послідовними, не спростовуються матеріалами справи, а тому можуть бути прийняті судом до уваги. Отже, спадкоємцем померлої за заповітом є [PERSON] та [PERSON], як пенсіонер, а тому непрацездатна особа, яка має право на обовязкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України, як чоловік спадкодавця шлюб з яким на момент її смерті не розірвано. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обовязки на свій розсуд (ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України). Разом з тим, у ст. 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обовязковою часткою. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. Перелік таких осіб, визначений вищевказаною статтею Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом, зокрема, непрацездатна вдова (вдівець) та ін. Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 1241 ЦК України). Згідно ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Звернувшись з до суду з позовом, [PERSON] зазначив, що він надавав допомогу спадкодавцю за заповітом і за це вона заповідала йому квартиру, натомість, [PERSON] їй допомогу не надавав. Особи, які беруть участь у справі не заперечували, що спадкодавець отримувала пенсію у розмірі прожиткового мінімуму. Встановлено, що відповідач у цій справі сам є пенсіонером, особою похилого віку, має захворювання очей. Вказані обставини не були спростовані в процесі судового розгляду. Крім того, [PERSON] та [PERSON] проживали окремо і вона не хотіла його бачити, на чому наполягали та його представник. Те, що подружжя з початку 2015 року проживало окремо підтвердили свідки і ця обставина визнана представником відповідача. Отже, суд доходить висновку, що окреме проживання подружжя обєктивно перешкоджало наданню відповідачем фізичної допомоги спадкодавцю за її життя. Не доведено, що спадкодавець потребувала допомоги саме від [PERSON], за тієї умови, що вона отримувала допомогу від [PERSON] та його родини. Також доказів умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю суду не надано. Згідно положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з цього, в задоволенні вимоги [PERSON] про встановлення факту ухилення [PERSON] від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця [PERSON], яка померла 30.05.2015 року Слід зазначити, що від права на спадкування може бути усунуто судом спадкодавця за законом відповідно до положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України, яка відноситься до гл. 84 ЦК України. В даному випадку діють положення ст. 1241 ЦК України, які містяться в гл. 85 ЦК України і саме ця норма регулює спірні правовідносини. Отже, згідно положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України, розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшено, однак позбавлення права на обовязкову частку в спадщині закон не передбачає. І визнати свідоцтво про право на спадщину з наведених позивачем підстав не виявляється за можливе. Питання щодо зменшення обовязкової частки у спадщині перед судом не ставилось і суд не може вийти за межі позовних вимог (ст.ст. 10, 11 ЦПК України). На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову також в частині усунення [PERSON] від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині за законом після смерті [PERSON], яка померла 30.05.2015 року та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене та видане [PERSON] приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], яке зареєтроване в реєстрі за № 965. Тобто в позові має бути відмовлено в повному обсязі. В звязку цим судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed