Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що 23 березня 2011 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», [PERSON], що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 23 березня 2011 року та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору. Відповідно до Договору [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 36000 грн. на поточний рахунок 26007060252243 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта. Відповідно до п.3.2.1.1.3. «Умов та правил надання банківських послуг» кредит надається в обмін на зобовязання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. П.3.2.1.1.6 Умов Ліміт може бути змінений [PERSON] в односторонньому порядку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. 26 вересня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та гр. [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за договором № б/н від 23.03.2011 р. та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Станом на 11 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 28996,36 грн. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за Угодою № б/н від 26.09.2014 р. та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 546, 549, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що 23 березня 2011 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», [PERSON], що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 23 березня 2011 року та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору. Відповідно до Договору [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 36000 грн. на поточний рахунок 26007060252243 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта. Відповідно до п.3.2.1.1.3. «Умов та правил надання банківських послуг» кредит надається в обмін на зобовязання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. П.3.2.1.1.6 Умов визначено, що ліміт може бути змінений [PERSON] в односторонньому порядку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта. Згідно з п.3.2.1.2.3.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених Умовами вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі. 26 вересня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та гр. [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за договором № б/н від 23.03.2011 р. та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Згідно Генеральної угоди її метою є створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань по кредитному договору № SAMDN52000070605130 від 23 листопада 2012 року, № б/н от 23.03.2011 року, а також приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карток. У п. 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що Банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 68863,28 грн. на строк 24 місяці з 26.09.2014 р. по 30.09.2016 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту вказаному в Заяві, Умовах та правилах строки. Сплата заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 3445,92 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 30 вересня 2016 р. Згідно п.п. 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32- го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 4261,52 грн. Згідно з п. 2.3 Генеральної угоди для надання послуг, Банк видає позичальнику карту згідно п. 2.1. Генеральної угоди. Згідно з п. 2.5. Генеральної угоди Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою, Умовами та правилами. Відповідачка належним чином зобов'язання не виконувала своєчасно, в результаті чого відповідно до укладеної Генеральної угоди від 26.09.2014 року, станом на 11 серпня 2016 року має заборгованість в розмірі 28996,36 грн., з яких: 19855,53 грн. - заборгованість за кредитом, 1702,43 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4261,52 грн. штрафи згідно Угоди, 3176,88 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за Угодою та судові витрати по справі. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору та укладеної угоди [PERSON] не виконала взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати заборгованості, а тому суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Генеральною угодою № б/н від 26 вересня 2014 року у розмірі 28996,36 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1378 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 546, 549, 611, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved