Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 23 від 19 січня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що у 2013 році між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , 2014 року народження та доньку [PERSON] , 2020 року народження. Спільне життя у сторін не склалося в наслідок втрати почуття поваги та відповідальності один до одного, в наслідок чого сторони спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився про причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення. Правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 19 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиціє було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 23. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] (7 років) та доньку [PERSON] , [INFO] ( 1 рік). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи слідує, що сторони спільного господарства не ведуть, позивач примиритися не бажає. Подальше існування шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved