Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

У серпні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. У позовній заяві зазначено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй на праві особистої приватної власності згідно договору дарування за №84 від 25 січня 2001 року. На сьогоднішній день в квартирі зареєстрований відповідач по справі, який у ній не проживає. На даний час реєстрація відповідача в належній позивачці квартирі не дає їй можливості продати її або отримати субсидію. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації. Тому, [PERSON] просить суд усунути порушення у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй на праві особистої приватної власності згідно договору дарування за №84 від 25 січня 2001 року. На сьогоднішній день в квартирі зареєстрований відповідач по справі, який не знявся з реєстрації. На даний час реєстрація відповідача в належній позивачці квартирі не дає їй можливості продати її або отримати субсидію. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації. [PERSON] проживає у РФ. Позивачкою надано до суду заява [PERSON], підписана ним 20.06.2018 року у присутності нотаріуса, що він не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку у [ADDRESS]. Позивач, як власник квартири, має право відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є нерухомим. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача [PERSON]та визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved