Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Хмельницької області про визнання недійсними та скасування державних актів про право приватної власності на земельну ділянку, а також про скасування рішення [PERSON] міської ради в частині передачі у власність земельних ділянок.. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі рішення [PERSON] міської ради від 20.10.2006 року, нею було виготовлено два Державні акти на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 013505, та Серії ЯД № 01350414, відповідно до яких вона являється власником земельної ділянки для обслуговування житлової будівлі та господарських споруд площею 0,1000 га у межах згідно з планом, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1170 га у межах згідно з планом в м.Ізяслав по вул.Островського, 11. Проте, при складанні технічної документації із землеустрою щодо документів, що посвідчують право власності на вказані земельні ділянки було виявлено невідповідність площі, промірах та їх конфігурації, зазначеної у державних актах про право приватної власності на землю, фактичним розмірам та площі даних земельних ділянок, а тому [PERSON], уточнивши позовні вимоги, остаточно просить визнати вищезазначені державні акти недійсними та скасувати їх, а також скасувати рішення [PERSON] міської ради, на підставі якого [PERSON] передано у приватну власність спірні земельні ділянки. У судовому засіданні представник позивача, [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Хмельницької області [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частинами 2 та 3\~ст. 152 Земельного кодексу України\~визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у відповідності до рішення сьомої сесії [PERSON] міської ради 5 скликання від 20 жовтня 2006 року, [PERSON] виготовила Державні акти на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 013505 від 11.01.2007 року, та Серії ЯД № 01350414 від 11.01.2007 року. Згідно вказаних Державних актів на право власності на земельну ділянку, [PERSON] являється власником земельної ділянки для обслуговування житлової будівлі та господарських споруд площею 0,1000 га у межах згідно з планом, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1170 га у межах згідно з планом в м.Ізяслав по вул.Островського, 11. Однак, при виготовленні технічної документації із землеустрою і внаслідок опрацювання даних геодезичних робіт виявлено, що площа, яка зазначена у державних актах, та їх знаходження не відповідають фактичному розташуванню земельних ділянок на місцевості - 0,1846 га, коли у відповідності до державних актів загальна площа земельних ділянок становить 0,2170 га. Дана обставина підтверджується кадастровим планом земельної ділянки по вул. Островського, 11, м. Ізяслав Хмельницької області. Вказана обставина є перешкодою для оформлення за позивачем права власності на спірні земельні ділянки, розташовану під належним їй житловим будинком. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.1976 року та договору дарування 11.02.1976 року, [PERSON] являється користувачем житлового будинку, що по вул.Островського, 11, м.Ізяслав. Відповідно до ч. 1\~ст. 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідач [PERSON] міська рада Хмельницької області позовні вимоги визнали. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved