Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

у серпні 2020 р. представник заявників звернувся до суду із зазначеною заявою, просить встановити факт народження дитини, жіночої статті [PERSON] [INFO] , громадянки України, яка є уродженкою місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна. Заяву обґрунтовує тим, що представник заявників звернувся до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для державної реєстрації народження дитини жіночої статті, народженої [INFO] , однак йому було відмовлено, оскільки пред`явлені заявником документи, видані на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Представник та заявники у судове засідання не з`явилися про слухання справи повідомлені належним чином, у прохальній частині заяви просили слухати справу без їх участі, заяву підтримали, просили задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином (а.с. 18). Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України). Судом встановлено, що згідно виписного епікризу (із акушерського стаціонару) [PERSON] у віці 24 роки [INFO] о 07 год. 55 хв. народила дитину масою 2800 гр (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи, що представник заявників звернувся до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із документами для державної реєстрації народження дитини жіночої статті [PERSON] [INFO] у [PERSON] , однак останній надав відмову від 13.08.2020 №1926/21.7-45, оскільки документи представлені заявником, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 15). Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Отже заявнику було відмовлено в проведенні реєстрації народження дитини на тій підставі, що державні органи України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України, встановлено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VІІ від 15.04.2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15.09.2015 № 685-VІІІ Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20.02.2014. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні реєстрації народження - дитини [PERSON] [INFO] , оскільки свідоцтво про народження, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved