Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся у суд з позовом в порядку цивільного судочинства до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, починаючи з травня 2012 року подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства та не має спільного бюджету. У липні 2012 року позивач на підставі договору купівлі-продажу придбав у власність квартиру [ADDRESS] за 280000 грн. Посилаючись на те, що спірна квартира придбана за його власні кошти, які він набув до укладення шлюбу з відповідачем, позивач просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,70 кв.м., жилою площею 26,20 кв.м. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що у жовтні 2006 року він отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 100000 гривень, які зобов'язався повернути через три роки, однак у вказаний термін повернути борг не зміг. Свідок зазначив, що у 2012 році позивач звернувся до нього з проханням повернути грошові кошти, оскільки він має намір придбати квартиру. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що він давно знайомий з позивачем, є його колегою по роботі. Свідку відомо, що у позивача ще до укладення шлюбу з відповідачем були значні грошові заощадження, за які [PERSON] у 2012 році придбав квартиру. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 28 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1446. (а.с. 5) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 2012 року [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,70 кв.м., жилою площею 26,20 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком О.Г. 24 липня 2012 року та зареєстровано в реєстрі за № 1527. Продаж квартири відбувся за 280000 гривень. Відповідно до п.3 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 зазначеного Кодексу вважається застосованою правильно. Позивач вказує, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти, набуті ним до укладення шлюбу з відповідачем. Згідно з договором купівлі-продажу квартири вартість квартири становить 280000 грн. На підтвердження викладених обставин позивач надав виписку по депозитному рахунку [NUMBER], відкритому у АБ «УкрСиббанк» на його ім'я, згідно з якою [PERSON] за період з 02 жовтня 2006 року по 08 вересня 2008 року було покладено на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 250730,80 грн. Крім того, 31 жовтня 2006 року позивач надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 100000 грн., які останній повернув йому 23 липня 2012 року, про що свідчить розписка позивача. Відповідачем під час розгляду справи, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, будь-яких доказів на підтвердження свого твердження, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя суду не надано. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю позивача, оскільки вона придбана за його особисті кошти, що також підтверджується показами свідків. Судом не встановлено, що рішення у даній справі може вплинути на права та інтереси третіх осіб. За таких підстав, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved