Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем [PERSON] , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сумі платежу за один місяць. У своєму позові позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 4 березня 2011 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди. Шлюбні відносини між нею і чоловіком припинені. Вважає, що примирення між ними неможливе. Син виявив бажання проживати разом із нею. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року у справі було відкрито провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позов підтримала. Також зазначила, що шлюбні відносини припинені з серпня 2021 року. Просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] », а також залишити дитину проживати разом із нею. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій з позов у частині розірвання шлюбу погодився, в частині стягнення аліментів позов визнав частково в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 4 березня 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 84. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Також судом установлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В серпні 2021 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Дитина проживає разом із матір`ю. Сторони примиритися та зберегти сім`ю не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а саме відсутність між сторонами взаєморозуміння, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, зокрема, обоюдне небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на заяву позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацією шлюбу, - « [PERSON] ». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.01.2020 року по справі № 200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги, що малолітня дитина сторін після припинення сторонами шлюбних відносин проживає з матір`ю, між сторонами немає спору щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, що було безпосередньо підтверджено відповідачем у підготовчому засіданні, малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з розірванням шлюбу між батьками слід залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд виходять з наступного: Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - 4 серпня 2021 року, що підтверджується відміткою пошти, та до досягнення дитиною повноліття. Підстав для визначення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача немає, оскільки позивачем не надано доказів наявності у відповідача доходу чи майна, достатнього для сплати аліментів на дитину в такому розмірі. Суд звертає увагу, що в разі несення позивачем додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), позивачем вправі звернутися з позовом про стягнення з відповідача таких витрат відповідно до статті 185 СК України. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання щодо судових витрат - судового збору слід вирішити відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 908 грн. У свою чергу, позивач відповідно до закону звільнена від сплати судового збору в частині стягнення аліментів. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial