Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 22 серпня 2009 року. Від шлюбу мають двох дітей, дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. З вересня 2013 року шлюбні стосунки припинилися, позивач та відповідач проживають окремо один від одного. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюбі між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі однієї тисячі гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засідання позивач позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що у нього немає змоги сплачувати аліменти по одній тисячі на кожну дитину, оскільки він зарає є безробітний. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 серпня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 151. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 57 та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 317. Відповідач [PERSON] від утримання дітей ухиляється та не надає належної матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, суд бере до уваги те, що діти проживають разом з позивачкою, а також матеріальний стан платника аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дітей повинен становити 700,00 грн. на кожну дитину. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Також, на підставі ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати за сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial