Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

У серпні 2014 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з зазначеним позовом (т. 1 а.с. 3-4), який був уточнений під час судового розгляду (т. 1 а.с. 111-115). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], прокурор підтримали позовні вимоги в редакції заяви на а.с. 111-115 т.1, просять: -визнати договір купівлі продажу від 31.07.2014 р. квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу [PERSON]., зареєстрованому в реєстрі за №936 між [PERSON] та [PERSON] недійсним; -скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], реєстровий номер об'єкта нерухомості (420576351108); -зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в здійсненні права власності [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом скасування реєстрації [PERSON] за вказаною адресою, посилаючись на ті обставини, що [PERSON] не мала намірів укладати договір купівлі-продажу своєї квартири, за станом здоров'я не розуміла та не могла контролювати свої дії під час укладення правочину купівлі-продажу квартири. Не визнано позовні вимоги [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представники не визнали позовні вимоги [PERSON], просять задовольнити позов [PERSON] (т. 1 а.с. 63-64), який був об'єднаний в одне проваджений з позовом [PERSON] (а.с. 58 т. 1), а саме: виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого приміщення та зняти її з реєстрації в цьому приміщенні. В позовній заяві на а.с. 63-64 т. 1, запереченнях на а.с. 120-122 т. 1 та у виступах в судовому засіданні сторона відповідача посилається на те, що позов [PERSON] є недоведеним, що [PERSON] мала намір, волевиявлення продати квартиру і реалізувала його згідно чинному законодавству, отримала гроші за квартиру, і не виконує зобов'язання по звільненню квартири в строк, передбачений п. 19 договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2014 р. і до цього часу. Третя особа [PERSON]. надала письмові пояснення (т. 1 а.с. 136, 145-147), клопотання про розгляд справи у її відсутності (т. 3 а.с. 26-56). Із зазначених пояснень третьої особи та її виступу в судовому засіданні слідує, що вона не визнає позов [PERSON], т.я. угода була посвідчена нею з дотриманням вимог діючого законодавства, що не було сумнівів в задовільному стані здоров'я [PERSON] і в тому, що вона добровільно продає квартиру. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. 16.09.2011 р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом - квартиру [ADDRESS] (а.с. 7 т. 1). 31.07.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири (а.с. 44-46, 66-67, 95-100 т. 1). Із п. 5 договору слідує, що сторони стверджували, що не обмежені в праві укладати договір, не визнані у встановленому порядку недієздатними, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього договору, однаково розуміють значення договору та його правові наслідки, укладення договору відповідає інтересам кожної зі сторін, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає внутрішній волі кожної зі сторін. Згідно п. 19 договору сторони домовилися про те, що продавець зобов'язується знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру від своїх речей в строк до 05.08.2014 р. Із п. 20 договору вбачається, що кожна із сторін однаково розуміє значення, умови та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі. Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України. Із меддокументів (а.с. 38, 117, 124, 165 т. 1) та висновку комісійної судової психолого-психіатричної експертизи (т. 2 а.с. 237-251) слідує, що [PERSON] у момент укладення договору за своїм психічним станом була здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, передбачати їхні наслідки. При цьому експерти обстежили [PERSON], дослідили меддокументацію, матеріали цивільної справи, включаючи роздруківку пояснень сторін, третьої особи, свідків. Суд вважає, що зазначений висновок узгоджується з обставинами укладення сторонами спірної угоди. Поступові дії [PERSON] по замовленню документації на продаж квартири, по наданню оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру нотаріусу, підписання в присутності нотаріуса заяв та договору купівлі-продажу, обговорення в присутності нотаріуса дати звільнення квартири та підтвердження отримання коштів за квартиру свідчать про волевиявлення [PERSON] на продаж квартири, на реальне настання правових наслідків цього правочину. За таких підстав суд вважає, що спірний договір відповідає вимогам статті 203 ЦК України. При цьому суд не бере до уваги попередній висновок експертизи, яка проведена за матеріалами кримінального провадження (т. 2 а.с. 36-42), т.я. у даному висновку зроблено помилкову оцінку психічного стану [PERSON] як на 31.07.2014 р., так і на 14.01.2015 р. (а.с. 250 т . 2). Свідки, які були опитані за клопотанням сторони позивача, - [PERSON], [PERSON] дали пояснення щодо стану позивача після укладення угоди, та описали обставини як укладалась угода, пославшись на те, що не були присутні під час угоди і про ці події їм відомо зі слів позивача. Поясненням цих свідків про стан здоров'я позивача до укладення угоди надана оцінка у експертному висновку. Свідки, які опитані за клопотанням сторони відповідача, - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили суду, що за поведінкою позивача до і на час укладення угоди не виникло сумнівів у її дієздатності, і що вона за власним розсудом бажала продати спірну квартиру. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. [PERSON] набув право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2014 р., який за формою відповідає вимогам закону та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів (а.с. 66-67, 107 т.2). Як власник квартири [PERSON] на підставі ст. ст. 319, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України вправі володіти, користуватися, розпоряджатися квартирою на власний розсуд, в тому числі використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Однак в квартирі проживає [PERSON], яка перешкоджає [PERSON] в здійсненні відповідачем його прав. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved