Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У січні 2014 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту. Свої вимоги мотивувала тим, що вона разом зі своїм чоловіком з 2007 року переїхала до м. Боярка. З того часу вони постійно проживають за адресою: [ADDRESS], без реєстрації місця проживання. Дане помешкання вони орендують у своїх знайомих. У 2010 році у неї народився син [PERSON], який з дня народження проживає в м. Боярка, тобто проживає в зоні посиленого радіологічного контролю більше трьох років і на нього поширюється Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Просила суд встановити факт проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], на території у зоні посиленого радіологічного контролю в м. Боярка більше трьох років. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник вимоги заяви підтримали з підстав та обставин, викладених в заяві. Просили задоволити подану заяву. У судовому засіданні представник управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомий. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва. З поданих суду копії паспортів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їх місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] Статтею 234 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Вільний вибір місця проживання чи перебування є правом громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому ст. 6 вищевказаного Закону України закріплено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. З пояснень заявниці вбачається, що вона з чоловіком проживають за усною домовленістю з власниками за адресою: [ADDRESS], без реєстрації, через відмову власників квартири вчинити такі дії, жодних письмових договорів ними не укладалось. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Оскільки зареєстроване місце проживання батьків неповнолітнього [PERSON], [INFO], є зареєстроване місце проживання його батьків, а саме: Кіровоградська область, [ADDRESS] Покази допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], довідки про роботу не підтверджуються постійного проживання дитини, оскільки чинним законодавством хоч надається право вільного пересування та вибору місця проживання, разом з тим йому кореспондується обов'язок громадян реєструвати у встановленому порядку місце проживання або перебування. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed