Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

у серпні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена позовна заява із Апеляційного суду м. Києва за підсудністю, позивач просить суд стягнути солідарно із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Київським РВ Сімферопольського ГУМВС України в АР Крим 20.06.2007) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Центральним РВ Сімферопольського МУГУМВС України в Криму 17.11.2009) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» суму заборгованості у розмірі 79303 (сімдесят дев'ять тисяч триста три гривні) 65 коп. та судовий збір по справі у розмірі 1762 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] укладено 10.07.2013 кредитний договір №194/07/2013/0331 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 82800 грн 00 коп., із процентною ставкою 15,9% річних строком до 08.07.2016, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у порядку на умовах та в строки, передбачені кредитним договором, також 10.07.2013 для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до умов якого відповідач зобов'язалася у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань, однак [PERSON] не було виконано договірні зобов'язання, не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк, внаслідок чого виникла заборгованість. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 33). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10.07.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №194/07/2013/0331 згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 82800 грн 00 коп. строком до 08.07.2016, за користування кредитом у межах строку процентна ставка встановлюється у розмірі 15,9% річних (а.с. 10-16). Станом на 14.06.2018 відповідач не виконав свої договірні зобов'язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк в результаті чого виникла заборгованість 79303 грн 65 коп., яка складається із: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитним договором за період з 01.04.2014 по 30.04.2015 у розмірі 12189 грн 30 коп. та заборгованість за кредитом у розмірі 67144 грн 35 коп. (а.с. 18-24). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Також 10.07.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №1 згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договорі №194/07/2013/0331 від 10.07.2013 та несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договорі у тому ж обсязі що і позичальник за повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, можливих санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором (а.с. 17). Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, відповідачами не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі своїх зобов'язань за договором належним чином не виконували, перестали сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved