Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У серпні 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 22.02.1971 року по 2015 рік. На теперішній час вона отримує пенсію в розмірі 1\~428,06 грн., що становить менше прожиткового мінімуму, є інвалідом другої групи, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Інвалідність та право на отримання пенсії вона отримала, перебуваючи у шлюбі з відповідачем. [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку її не надає. У звязку з викладеним просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1\~000 грн. щомісячно до змін їх матеріального стану. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, зазначив, що вказана позивачем сума 1\~000 грн. занадто велика та він не зможе її виплачувати, оскільки сам потребує лікування та стороннього догляду. Зазначив, що його дружина отримала інвалідність в 1997 році, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на той момент вони перебували в шлюбі. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі, свідка, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 261668 від 27.02.1971 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 27.02.1971 року, після чого дружині присвоєно прізвище «Чернишова» (а.с.3). Як вбачається з пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 28.09.2016 року, [PERSON] є пенсіонером за віком, інвалідом 2 групи загального захворювання (а.с.3 зв. ст.). Відповідно до довідки Словянського обєднаного Управління пенсійного фонду України Донецької області № 1734 від 15.06.2017 року, [PERSON] знаходиться на їх обліку та отримує пенсію за віком при повному стажі у розмірі з січня 2017 року по квітень 2017 року 1\~363,06 грн., з травня 2017 року по червень 2017 року 1\~428,06 грн. (а.с.4). Згідно довідки КЛПЗ «МКЛ м. Словянська» № 1481, [PERSON] потребує проведення операційного лікування (а.с.11). Відповідно до довідки КЛПЗ «МКЛ м. Словянська» № 1600, [PERSON] потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.20). Доказів про існування причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями відповідача та настанням інвалідності позивача суду не надано. Будучи допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] - її батько, тому їй достовірно відомо, що останній хворіє, потребує стороннього догляду та операційного втручання, при цьому він отримує пенсію в розмірі 1\~300 грн. та заробітну плату 3\~200 грн., так як працює двірником в лікарні. [PERSON] за станом здоровя почуває себе краще, ніж батько. За положеннями частин другої четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.08.2017 року та в силу ст.ст.\~214, 360-7 ЦПК України,\~він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Суми прожиткового мінімуму на 2017 рік встановлено\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. N 1801-VIII. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 року № 966-XIV). До осіб, які втратили працездатність, належать особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 року № 966-XIV). Згідно вказаних норм, прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у 2017 році становить з 01.01.2017 року\~ по 30.04.2017 року 1 247 грн., з 01.05.2017\~по 30.11.2017 року 1 312 грн. та з 01.12.2017 року по 31.12.2017 року становитиме 1 373 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на час звернення до суду позивач отримує пенсію в розмірі 1\~428,06 грн., тобто її доходи забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, позивач не є платником аліментів, утримання з її пенсії не проводяться, отже, її доходи є вищими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а тому [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed