Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

у серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача на її користь по договору на вклад «Універсальний» № 20/02-02/24 від 10.04.2008 року суму відсотків у розмірі 26844, 86 доларів США. Позов мотивований тим, що 25.01.2013 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області стягнуто із Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на її користь в рахунок повернення депозитного вкладу по договору на вклад «Універсальний» від 10.04.2008 року: вклад у сумі 26500 доларів США; суму відсотків в розмірі 6627, 75 доларів США, пеню в сумі 251, 75 доларів США, 3 % річних в сумі 41, 38 доларів США, а всього 33417, 88 доларів США, що складає 267109 грн. з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 11.09.2012 року 100 доларів США -799, 30 грн. Вказана вище заборгованість була стягнута за період часу із 10.04.2008 року по 10.04.2009 року. Банк виконав рішення суду лише 30.04.2013 року, а отже до цього часу [PERSON] продовжував користуватися належним їй вкладом. Договором на вклад «Універсальний» № 20/02-02/24 від 10.04.2008 року було встановлено розмір процентів на суму вкладу 25 % річних. Позивач вважає, що сума процентів у розмірі 26844, 86 доларів США підлягає додатковому стягненню з Банку на її користь за вказаним вище договором за період з 11.04.2009 року по 29.04.2013 року (1479 днів прострочки). Представники позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову, оскільки договір банківського вкладу не містив визначеного розміру процентів ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобовязань за договором у разі закінчення терміну його дії. Окрім цього, рахунок на імя [PERSON], вказаний у договорі на вклад у Банку не відкривався, грошові кошти від позивача не приймалися, на іменному рахунку відсутні. Банк не міг користуватися коштами позивача з причин неправомірного їх заволодіння іншою особою, про що СВ УСБУ в Полтавській області в даний час проводиться досудове розслідування кримінального провадження №22012180000000001 відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч. 1 ст.358, ч. 2 ст.366 КК України. Окрім цього, до спірних правовідносин просить застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності для вимоги про стягнення відсотків почався після закінчення строку дії вкладу, передбаченого у п.11 Договору на вклад «Універсальний», а саме з 11.09.2009 року та сплив 11.09.2012 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 25.01.2013 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про стягнення коштів депозитного вкладу, відсотків, пені, 3 % річних від суми боргу задоволено. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на користь [PERSON] в рахунок повернення депозитного вкладу по договору на вклад «Універсальний» від 10.04.2008 року: вклад по договору у сумі 26500 доларів США; суму відсотків в розмірі 6627, 75 доларів США, пеню в сумі 251, 75 доларів США, 3 % річних в сумі 41, 38 доларів США, а всього 33417, 88 доларів США, що складає 267109 грн. з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 11.09.2012 року 100 доларів США -799, 30 грн. (Том 1 а.с. 31-36). 10.08.2008 року між Акціонерним поштово пенсійним банком «Аваль»,в подальшому Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір № 20/02-02/24 на вклад «Універсальний», за умовами якого [PERSON] передала банку 26500 доларів США терміном на 12 місяців з виплатою банком 25 % річних. (Том 1 а.с.49). Сторонами не заперечується, що вказане вище рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.01.2013 року виконано 30.04.2013 року. Із повідомлення начальника СВ УСБУ в Полтавській області за № 66/6/11/738 від 10.06.2016 року слідує, що слідчим відділом УСБУ в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22012180000000001 від 21.11.2012 року стосовно [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст.358, ч. 2 ст. 366 КК України. Досудовим слідством встановлено, що протягом 2002 2009 років колишній начальник Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами мешканців Полтавської області у особливо великих розмірах, у тому числі і грошовими коштами [PERSON] Вказана особа, довіряючи [PERSON], передала їй грошові кошти для розміщення на депозитних рахунках МВ ПОД АТ «[PERSON] Аваль». В подальшому, [PERSON] шляхом обману та зловживаючи довірою, отримавши грошові кошти, привласнила їх, не зарахувавши на депозитні рахунки вказаної банківської установи. Окрім цього, [PERSON] складала та видала [PERSON] завідомо неправдиві офіційні документи договір з МВ ПОД АТ «[PERSON] Аваль» та прибуткові касові ордери про внесення грошей до каси Банку, які містили завідомо неправдиву інформацію щодо укладання депозитних договорів та розміщення на депозитних рахунках громадян грошових коштів. ( том 2 а.с. 82). Згідно отриманої інформації від відповідача за № 142-2-0-08/109 від 29.06.2016 року на ухвалу суду про витребування доказів згідно з даними обліку в АТ «[PERSON] Аваль» не обліковується та не зареєстрований Договір на вклад «Універсальний» (без пролонгації) № 20/02-/24 від 10.04.2008 року; -у Банку не відкривався рахунок № 2625097313/24, зазначений у договорі на вклад «Універсальний» (без пролонгації) № 20/02\\24 від 10.04.2008 року; -у банку не відкривався картковий рахунок ( з валютного рахунку дол. США) на імя [PERSON] відповідно до п.2.7 договору № 20/02-/24 на вклад «Універсальний» від 10.04.2008 року; -між Банком та [PERSON] не укладався договір банківського рахунку (на відкриття та ведення поточного рахунку в іноземній валюті України (дол. США). (Том 2 а.с.101). У судовому засіданні досліджені рішення Комітету з управління активами та пасивами Банку від 01.02.2007 року «Про зміну граничних відсоткових ставок за поточними рахунками фізичних осіб» (том 2 а.с.83) та рішення № 100302/Р1/1 Комітету з управління активами та пасивами банку від 02.03.2010 року «Про зміну процентних ставок по вкладних (депозитних) продуктах фізичних осіб», згідно яких встановлено граничні відсоткові ставки за користування тимчасовими вільними коштами на поточних рахунках фізичних осіб (том 2 а.с.84). За результатами розгляду суд не приймає до уваги пояснення представників позивача в частині того, що вказані вище рішення не є документами, так як не містять підписів голови та членів комітету. Так, представник відповідача на виконання ухвали суду надав як доказ дані рішення Комітету з управління активами та пасивами банку та пояснив, що вони є належними документами, прийняті головою Комітету та його членами і підписані електронними підписами. Відповідно до Положення про Управління активами та пасивами - рішення КУАПу можуть підписуватися електронними підписами. (том 2 а.с.126). Таким чином, у суду немає підстав вважати, що надані на розгляд суду рішення Комітету з управління активами та пасивами Банку від 01.02.2007 року «Про зміну граничних відсоткових ставок за поточними рахунками фізичних осіб» (том 2 а.с.83) та рішення № 100302/Р1/1 Комітету з управління активами та пасивами банку від 02.03.2010 року «Про зміну процентних ставок по вкладних (депозитних) продуктах фізичних осіб» є неналежними доказами, оскільки дані рішення містять електронні підписи голови комітету та його членів, недійсними не визнавалися, засвідчені штампом відповідача. Із наданих відомостей відповідача (том 2 а.с. 165) вбачається, що згідно рішень Комітету з управління активами та пасивами АТ «[PERSON] Аваль» граничний розмір відсоткової ставки за вкладами «До запитання» та рахунками фізичних осіб «До запитання» становив: з 01.04.2007 року : -0,5 % річних в національній валюті України; -0,25 % річних в дол. США; -0,25 % річних в [PERSON] (підстава: рішення № 7/1 КУАП від 01.02.2007 року). З 02.04.2010 року - -0,01 % річних у всіх валютах (нац..валюта, дол. США, [PERSON]) (підстава: рішення № 100302/Р\\1 від 02.03.2010 року). За положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 526 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статі 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Згідно пункту 5.4. договору банківського вкладу від 10 квітня 2008 року закінчення дії чинного Договору є підставою для закриття рахунку Вкладника. (а.с. 50 тому 1). Підпунктом 2.4.1 зазначеного договору встановлено, що початком періоду нарахування відсотків є день зарахування суми грошових коштів на рахунок вкладника (10 квітня 2008 року), закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу (10 квітня 2009 року). за бажанням вкладника відсотки можна отримати: готівкою через касу банку; шляхом перерахування на картковий рахунок вкладника; шляхом перерахування на власний поточний рахунок; шляхом перерахування на власний вкладний рахунок (підпункт 2.4.2 договору). Договором не передбачено його автоматичної пролонгації та зміни умов в односторонньому порядку. Договір визначає, що строк його дії не продовжується, а сторони після закінчення строку вкладу можуть укласти новий договір (пункт 6.2 договору). Таким чином, з урахуванням вказаних вище положень закону, суд приходить до висновку, що відповідно до статті 598 ЦК України зобовязання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту) припинилися у строк, установлений цим договором. Однак закінчення строку дії договору у разі невиконання зобовязання не припиняє зобовязальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обовязки відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому, згідно із частиною 2 статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Із матеріалів справи вбачається, що договір банківського вкладу від 10 квітня 2008 року не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобовязань за договором після закінчення терміну його дії. Таким чином, суд приходить до висновку, що після закінчення терміну вказаного вище договору й у разі неналежного виконання його умов стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором (25 % річних), стягненню із відповідача не підлягають. Саме такі висновки викладені Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року ( № 6-1891цс15). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Оскільки в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю, позовна давність до спірних правовідносин застосована бути не може. У звязку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати стягненню із відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed