Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що 16 квітня 1987 року Виконавчим комітетом Світловодської міської ради їй було видано ордер на квартиру [ADDRESS] . 28.07.1993 року на підставі реєстраційного посвідчення виданого Світловодським КМ БТІ позивач зареєструвала право власності на вказану квартиру. Проте зазначений правовстановлюючий документ нею було втрачено, його пошуки не дали результатів. Світловодське КМ БТІ дублікат документу не видає, на її заяву було видано лише архівну довідку про наявність в неї зареєстрованого права власності на вказану квартиру. Зазначає, що таким чином право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано у відповідності до законодавства, що діяло на момент державної реєстрації права власності на квартиру, а тому є дійсним. У зв`язку похилим віком та переїздом до своїх дітей позивач вирішила продати квартиру, тому для реєстрації права власності у відповідності до діючого законодавства, зокрема Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 28.07.2021 року вона звернулася до державного реєстратора. Рішенням №59596328 від 02.08.2021 року державний реєстратор відмовив в держреєстрації прав власності на квартиру у зв`язку з відсутністю правовстановлюючий документа, а тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. Ухвалою від 06 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 21 вересня 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Світловодської міської ради. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 квітня 1987 року виконавчим комітетом Світловодської міської ради [PERSON] було видано ордер на право зайняття двох кімнат в квартирі [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів м.Світловодськ від 16 квітня 1987 року за №243. (а.с.6) Право власності на квартиру [ADDRESS] за архівними даними СКБТІ станом на 01 січня 2013 року зареєстровано за [PERSON] , на підставі реєстраційного посвідчення видного Світловодським інвентабюро від 28 липня 1993 року, що підтверджується копією архівної довідки від 26 липня 2021 року №762, виданою Світловодським міжміським БТІ. (а.с.7) Відповідно до технічного паспорту, виданого Світловодським КМ БТІ 28.07.1998 року, в графі «Документ, що підтверджує право власності» [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , здійснено запис «Реєстраційне посвідчення видане Світловодським КМБТІ від 28.07.1993 року». (а.с.8,9) Згідно висновку про вартість майна (витяг зі звіту про оцінку майна від 05.08.2021), ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 05 серпня 2021 року становить 90 100 грн. (а.с.12) Згідно копії довідки №97 про склад сім`ї (зареєстрованих у житловому приміщенні осіб), виданої ОСББ «Холодноярська 9» 04 серпня 2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) Як слідує із позовної заяви, позивач втратила оригінал правовстановлюючого документа, а саме - реєстраційне посвідчення, що видане Світловодським КМБТІ від 28.07.1993 року, що позбавляє її права на реєстрацію права власності на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням державного реєстратора №59596328 від 02 серпня 2021 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказану квартиру. (а.с.11) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 листопада 2021 року, право власності на квартиру [ADDRESS] реєстрі не зареєстровано. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до пункту 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, а саме втрата позивачем правовстановлюючого документа на нерухоме майно, та у зв`язку із цим неможливість здійснити реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття права власності на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації права власності. Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved