Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Електромаш», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за лютий та квітень 2013 року в сумі 674,07 грн. (250+424,07), середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9645,16 грн. (5167,05+4478,11) та невиплачену компенсацію за невикористану відпустку 462,88 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 09.11.2012 року по 05.11.2013 року працював в ТОВ «Авто-Електромаш» на посаді інженера-технолога механічного цеху. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату за лютий та квітень 2013 року та компенсацію за невикористану відпустку, у зв'язку з чим у нього виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги з урахуванням заяви про їх збільшення підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, надав суду свої письмові заперечення. Додатково пояснив суду, що відповідач в день звільнення позивача провів повний розрахунок і жодної заборгованості перед ним не має. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та дослідивши долучені матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахування наступного. Судом встановлено, що позивач з 09.11.2012 року по 05.11.2013 року працював в ТОВ «Авто-Електромаш» на посаді інженера-технолога механічного цеху (накази 144-к від 09.11.2012 року та № 37-к від 05.04.2013 року). Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 22207 та оборотно-сальдової відомості (а.с. 61-63) в лютому 2013 року нарахування заробітної плати [PERSON] не проводилось, відомості про відпрацьовані дні відсутні. В квітні 2013 року позивач відпрацював 4 робочих дні, за які йому нараховано 184,69 грн. заробітної плати та з урахуванням утримань виплачено 152 грн. Зазначені дані відповідають індивідуальним відомостям про застраховану особу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (а.с. 74). Таким чином, доводи позивача про не виплату йому заробітної плати за лютий 2013 року в розмірі 250 грн., а також за квітень 2013 року - 424,07 грн. є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Разом з тим, відповідно до наказу про звільнення позивача № 37-к від 05.04.2013 року невикористана відпустка позивача складає 11 днів (а.с. 65). Відповідно до відомостей Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (а.с. 74) в квітні місяці позивачу нараховано відповідну компенсацію в сумі 391,38 грн. Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 22207 та оборотно-сальдової відомості (а.с. 61-63) остаточний розрахунок з [PERSON] по виплаті компенсації за невикористану відпустку проведено у вересні 2013 року (нараховано 391,38 грн. - 71,38 грн. утримання = 320 грн. до сплати, з яких 70 грн. виплачено позивачу, а 250 грн. зараховано в рахунок боргу за лютий 2013 року). При цьому доказів, які б підтверджували дату повного розрахунку у вересні 2013 року, суду не надано, тому суд визначив дату остаточного розрахунку як 02.09.2013 року (01.09.2013 року - неділя). Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, при звільненні [PERSON] відповідач не провів остаточного розрахунку з ним у день звільнення та допустив затримку розрахунку з 05.04.2013 року по 02.09.2013 року. Отже у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про його вину в затримці розрахунку. Визначаючи розмір середнього заробітку, суд керувався положеннями п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, та виходив з наступного. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: 457,36 грн. (березень 2013 року) + 184,69 грн. (квітень 2013 року) / 13 робочих днів (9 робочих днів в березні 2013 року + 4 робочих дні у квітні 2013 року) = 49.39 грн. Кількість днів прострочення розрахунку з 05.04.2013 року по 02.09.20134 року складає 96 (15 у квітні + 19 у травні + 18 у червні + 23 у липні + 21 у серпні) Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 4741,44 грн. (49,39*96) Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає тсягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 4741,44 грн. Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову у даній категорії справ, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial