Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 22 травня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварської міської ради Київської області, актовий запис №\~160. В обґрунтування позову зазначав, що з 22 травня 1998 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, між ними втрачено почуття любові та поваги. Починаючи з грудня 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально. Примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними не існує. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його, судовий збір із відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 22 травня 1998 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварської міської ради Київської області, актовий запис №\~160. Від цього шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з грудня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved