Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У своєму позові [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер її батько, [PERSON], 1954 року народження, який проживав в [ADDRESS]. Вона успадкувала після смерті батька 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за вищевказаною адресою. Власником іншої 1/2 частки даного нерухомого майна є її мати, [PERSON] 21.10.2015 року вона звернулася до Сокирянської міської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0866 га по [ADDRESS]. 07.10.2015 року на її адресу надійшов лист №01-07/1221 виконавчого комітету відповідача, в якому повідомлялося, що для винесення на розгляд ради питання про передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність необхідно подати до міської ради технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0859 га відповідно до постанови Сокирянського районного суду від 08.02.2007 року за №2-а-2/07 та ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2007 року за №22а-82/07. З вищенаведеним вона не погоджується, оскільки вона, як власник, не може бути позбавлена права власності на нерухоме майно та земельну ділянку. Під час проведення Державним науково-виробничим підприємством «Чернівецький геоінфоцентр» робіт по виготовленню технічної документації та державних актів на право власності на земельну ділянку було встановлено, що фактичний розмір наданої земельної ділянки складає 0,0866 га. При цьому, 7 кв. м надлишкової площі, на яких розташована криниця, з огляду ДНВП було віднесено до земель громадського користування. 15.01.2006 року ДНВП звернулося до Сокирянської міської ради з питання визначення розміру земельної ділянки [PERSON] Рішенням №216/35-06 сесії Сокирянської міської ради від 07.03.2006 року було залишено у загальному користуванні земельну діляну площею 7 кв. м, на яких збудована криниця. Вважаючи вищевказане рішення безпідставним і незаконним, її батько звернувся до суду і постановою Сокирянського районного суду від 08.02.2007 року в задоволенні його позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2007 року постанову суду першої інстанції залишено без змін, а постановою Вищого адміністративного суду від 23.07.2009 року рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано, а матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Оскаржуване рішення Сокирянської міської ради, на її думку, суперечить п.2.3 Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію населених пунктів, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 26.08.1997 року №85, а також Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, яким передбачено передачу земельних ділянок у власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір. Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не розмежував поняття: «надання земельних ділянок у власність» і «передача земельних ділянок у власність», оскільки передачі у власність підлягали земельні ділянки, які вже перебували в користуванні громадянина. Оскільки попередній власник житлового будинку - [PERSON], користувався земельною ділянкою площею 0,0866 га, на якій розташовано житловий будинок, право на користування земельною ділянкою такої ж площі перейшло до неї та її матері [PERSON], з правом приватизації земельної ділянки саме такої площі. Ухвалою Сокирянського районного суду від 10.12.2009 року провадження по справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2012 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, а матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Оскільки батько [INFO] помер, провадження по справі було закрито. Збіг тяжких обставин став причиною пропуску нею строку позовної давності по зверненню до суду з даним позовом. Просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення сесії Сокирянської міської ради №216/35-06 від 07.03.2006 року «Про розгляд клопотань Сокирянського відділення ДНВП «Чернівецький геоінфоцентр», яким залишено у загальному користуванні земельну ділянку площею 7 кв. м; визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0866 га, частка якої належить їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2012 року; визначити частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], між співвласниками - по 1/2 частки кожному, від загальної площі земельної ділянки - 0,0866 га; зобов'язати реєстраційну службу Сокирянського районного управління юстиції провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на земельну ділянку площею 0,0866 га, що розташована по [ADDRESS]; стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Сокирянської міської ради Телешман І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі з наступних підстав: позивач стала співвласником частки нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS], тільки 08.11.2012 року, а на момент винесення оскаржуваного рішення вона не мала жодного відношення до даної земельної ділянки. Оскільки оскаржуване рішення стосується інтересів покійного [PERSON], а технічна документація на земельну ділянку площею 0,0866 га не затверджена, то відсутні будь-які підстави для задоволення позову. Оскаржуване рішення приймалося не по заяві позивача. Всі наступні позовні вимоги теж є безпідставними, оскільки право власності на земельну ділянку може бути підтверджено тільки сесією міської ради. Представник відповідача реєстраційної служби в судове засідання не з'явився, а в.о. начальника Сокирянського районного управління юстиції [PERSON] подав до суду письмову заяву, якою просив суд розглянути справу за відсутності представника даного відповідача. Також, подав до суду письмове заперечення на позов, в якому зазначив наступне: відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон). Законом передбачено, що вчинення органами державної реєстрації реєстраційних дій у даній сфері здійснюється за заявницьким принципом. Так, згідно п.9 Порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №11237, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. Разом із заявою подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації, тобто ті, що підтверджують виникнення, зміну чи припинення прав на нерухоме майно. Згідно ст.11 Закону, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень передбачені ст.11 Закону. Згідно ст.20 Закону разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Оскільки позивач не зверталася до реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, вважає що дана служба не може бути відповідачем по справі. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що раніше судами вже неодноразово розглядалися спори з приводу суміжної із домоволодінням по [ADDRESS] в м.Сокиряни земельної ділянки площею 7 кв.м, на якій на той час була розташована криниця, однак рішення по суті прийнято не було. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради від 17.04.1978 року №80 [PERSON], виділено земельну ділянку [ADDRESS], площею 600 кв.м. Рішенням виконкому Сокирянської міської ради від 24.06.1992 року №113 до будинковолодіння по [ADDRESS] приєднано вільну земельну ділянку площею 200 кв.м. Згідно рішення виконкому Сокирянської міської ради від 15.03.1995 року затверджено акт прийомки в експлуатацію індивідуального житлового будинку [ADDRESS], побудованого [PERSON] Відповідно до рішення 23 сесії Сокирянської міської ради ІУ скликання від 20.12.2004 року №375-23/04 [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0800 га. Рішенням 29 сесії УІ скликання Сокирянської міської ради від 30.09.2005 року №103/29-05 затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки та акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по [ADDRESS] громадянина [PERSON] в існуючих межах, загальною площею 0,0859 га. Оскаржуваним рішенням 35 сесії міської ради ІУ скликання від 07.03.2006 р. №216/35-06 земельна ділянка площею 7 кв. м, на якій збудована криниця (між будинками №1 та [ADDRESS]) і якою користуються мешканці прилеглих будинків залишена в загальному користуванні (п.1 рішення). Вимоги [PERSON] щодо включення до його земельної ділянки 7 кв.м, на яких розміщена криниця, залишено без задоволення (п.4 рішення). Відповідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності; організація землеустрою; вирішення земельних спорів. Згідно ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Таким чином, при винесенні оскаржуваного рішення, Сокирянська міська рада діяла в межах своєї компетенції, визначеної законом. Позивачем не надано суду докази, які б підтверджували те, що земельна ділянка, розташована між будинками [ADDRESS] на якій знаходиться криниця, площею 7 кв. м, передавалася у власність [PERSON] на місцевості, тому суд вважає, що дана земельна ділянка є власністю Сокирянської міської ради, якій і належить право розпоряджатися нею, тому оспорюваним рішення міської ради права [PERSON] не порушено. Наведена ділянка не вилучена у [PERSON] рішенням відповідача, а просто не надана йому і залишена в загальному користуванні членів територіальної громади. Також, суд враховує, що рішенням 29 сесії УІ скликання Сокирянської міської ради від 30.09.2005 року №103/29-05 затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки та акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по [ADDRESS] громадянина [PERSON] в існуючих межах, загальною площею 0,0859 га. Дане рішення не оскаржувалося в судовому порядку. Тобто, позивачкою в суді не доведено ту обставину, що на момент винесення відповідачем оскаржуваного рішення її батько [PERSON] фактично, відкрито і законно користувався земельною ділянкою площею 0,0866 га, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розмір його земельної ділянки в існуючих межах складав 0,0859 га. Крім того, з наданих позивачем доказів встановлено, що [PERSON] [INFO] помер. Ст. 37 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Враховуючи те, що оскаржуване рішення було винесено на підставі заяви [PERSON] щодо його нематеріального інтересу та на момент свого винесення не стосувалося інтересів [PERSON], суд приходить до висновку, що в даному випадку правовідносини, щодо яких виник спір, не допускають правонаступництва, а тому у [PERSON] відсутні підстави для оскарження зазначеного у позові рішення сесії відповідача. З наведених вище підстав суд вважає необгрунтованими посилання [PERSON] на факт прийняття нею спадщини після смерті батька, як на підставу обгрунтування своїх вимог, викладених у позовній заяві. Дослідивши Регламент роботи Сокирянської міської ради, затверджений рішенням сесії міської ради від 06.06.2002 року №7-2/2002, що був дійсним на момент прийняття оскаржуваного рішення, заслухавши представника відповідача Телешмана І.В., суд встановив, що згідно п.2.4.1 Регламенту проект порядку денного сесії ради готує секретар ради. Пропозиції до порядку денного сесії можуть вноситися міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом, загальними зборами громадян. Згідно п.2.3 Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію населених пунктів, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 26.08.1997 року №85, розгляд матеріалів інвентаризації земель, підготовка пропозицій щодо регулювання земельних відносин і землекористування та подання їх на погодження виконавчому органу міської ради та підготовку проекту рішення міської ради про проведення інвентаризації земель здійснює міське управління земельних ресурсів. Однак, даним Регламентом не передбачено особливий порядок розгляду матеріалів інвентаризації спірних земель міським управлінням земельних ресурсів та подача їх останнім на погодження до виконавчого комітету. Крім того, до складу Сокирянської міської ради міське управління чи відділ земельних ресурсів не входив і не входить, а на момент винесення рішення було тільки 2 спеціалісти виконкому міської ради із земельних відносин. За таких обставин, суд вважає необгрунтованим посилання позивачки в позовній заяві на порушення відповідачем вищевказаного Регламенту під час винесення оскаржуваного рішення. Також, безпідставним є посилання позивачки в позовній заяві на вимоги ст.30 ЗК України (в ред. 1992 року), чинного на час переходу права на житловий будинок по [ADDRESS] до [PERSON] 04.05.1995 року, оскільки з вищенаведених доказів вбачається, що на момент видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок йому було виділено земельні ділянки площами 600 кв.м та 200 кв.м, тобто, в загальному - 800 кв.м, а рішенням сесії Сокирянської міської ради від 30.09.2005 року №103/29-05 затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки та акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по [ADDRESS] громадянина [PERSON] в існуючих межах, загальною площею 0,0859 га. Оскільки на момент винесення міською радою оскаржуваного рішення ні покійний [PERSON], ні позивач [PERSON] не були власниками земельної ділянки, щодо якої винесено дане рішення, безпідставними є посилання позивачки в позовній заяві на вимоги ст.41 Конституції України, ст.392 ЦК України, що передбачають захист права власності. У зв'язку з тим що суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог, не вирішується питання про наявність чи відсутність поважних причин для пропуску позивачем строку позовної давності. Крім того, незважаючи на визнання явки в судове засідання для дачі особистих пояснень щодо причин пропуску строку позовної давності обов'язковою, [PERSON] вимогу суду проігнорувала, в судове засідання не з'явилася, дати особисті пояснення не побажала. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення сесії Сокирянської міської ради, викладені в п.1 позову, задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що вимоги, викладені в п.1 (на звороті позовної заяви) та 2 суперечать один одному, оскільки визнання за позивачем права власності на всю земельну ділянку площею 0,0866 га заперечує визначення в даній земельній ділянці часток інших співвласників нерухомого майна. Разом з тим, позивач не побажала з'явитися в судове засідання для уточнення позовних вимог, незважаючи на те, що суд визнав її явку обов'язковою. 21.10.2015 року позивач звернулася до Сокирянської міської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0866 га по [ADDRESS]. Листом №01-07/1221 від 07.10.2015 року за підписом міського голови [PERSON] повідомлялося, що для винесення на розгляд ради питання про передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність необхідно подати до міської ради технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0859 га відповідно до постанови Сокирянського районного суду від 08.02.2007 року за №2-а-2/07 та ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2007 року за №22а-82/07. П.3 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння. Дана відповідь відповідача позивачу цілком узгоджується з вимогами законодавства. Тобто, безпідставними є твердження [PERSON] про порушення Сокирянською міською радою її прав, способом захисту яких вона обрала вимогу про визнання судом її права власності на зазначену земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка площею 0,0866 га не входить до складу спадкового майна [PERSON], а також позивач є не єдиним власником частки в житловому будинку по [ADDRESS], відсутні підстави для визнання судом права власності [PERSON] в порядку спадкування на всю земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку. Крім того, земельна ділянка вищезазначеного розміру ніколи не передавалась у власність [PERSON] власником землі - Сокирянською міською радою. За таких обставин, не підлягають до задоволення і інші позовні вимоги [PERSON], як похідні. У відповідності до ч.4 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.24 п.36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.19987 року №280/97-ВР, ст.ст. 12,83 ЗК України, та

Outcome: dismissed