Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У серпні 2014 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на загальну суму 7690 грн. 87 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що надає послуги з теплопостачання у вигляді опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS], у відповідності до встановлених тарифів. За період з 01.11.2010 року по 01.07.2014 року утворилась загальна заборгованість по оплаті наданих послуг у розмірі 6613 грн. 85 коп. За цей період нарахована сума інфляції в розмірі 743 грн. 19 коп. та 3% річних в розмірі 333,83 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримував в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не прибув, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що за відомостями адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Полтавській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: м. Полтава, пров.Госпітальний, 4 кв.5 Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; а норми споживання - кількісні показники споживання житлово комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Згідно з ст. ст. 64, 67, 68 Житлового Кодексу України, ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наймач житлового приміщення та члени його сімї, власники житла зобовязані своєчасно проводити оплату за житло та комунальні послуги. В матеріалах справи відсутні докази, що саме відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В силу ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. П.п. 14, 17, 35 «Правил утримання житлових будників та прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 17.05.2005 року № 76, передбачено, що споживачі зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання в строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, споживачі мають оплачувати надані послуги не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами не укладено письмового договору про надання відповідних послуг. Однак ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що обов'язок укладення договору про надання відповідних послуг покладається саме на споживача, а обов'язок вчасно сплачувати за послуги прямо встановлений в законі незалежно від укладення між сторонами договору. Отже, відсутність письмового договору між позивачем та відповідачами не є підставою для невиконання відповідачами зобов'язання по оплаті вартості фактично спожитих послуг. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 232 ЦПК України, позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Outcome: dismissed