Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 397\~121,50 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 25.06.2019 року [PERSON] отримала від нього у борг грошові кошти у розмірі 14\~500 євро, які зобов`язалась повернути 01.10.2019 року, про що нею було складено відповідну розписку. Однак відповідач грошові кошти не повернула, у зв`язку з цим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Уточнивши розмір позовних вимог, остаточно просив суд стягнути з відповідача на свою користь 502\~311 грн., з яких: 486\~460,50 грн. сума боргу, 15\~850,50 грн. - 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання з 02.10.2019 р. по 27.10.2020 року (391 день) та судові витрати, що становлять судовий збір та витрати на правову допомогу (а.с.41). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні обставини справи визнала частково позовні вимоги не визнала. Відповідач подала до суду відзив, в якому зазначила, що грошові кошти в розмірі 14\~500 євро були отримані відповідачем від позивача у зв`язку з укладенням ними договору про спільну діяльність відповідно до ст.1130 ГК України щодо проведення у м. Лондон концерту. Проведення підрахунків за результатами концерту показало, що прибутку вони не отримали та понесли збитки. Тому вона вимушена була з власних коштів покривати його витрати на організацію концерту, які він передав їй готівкою. Разом з тим, 13\~500 євро нею була позивачеві повернута 25.06.2019 р., що підтверджується відповідною розпискою. Вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають (а.с.36, 56). Представник позивача у судовому засіданні суду додатково пояснив, що позивач не здійснював спільну діяльність з відповідачем та відповідного договору з нею не укладав. У даному випадку було укладено договір позики, а не договір про спільну діяльність, тому відповідач має повернути грошові кошти в повному обсязі. Крім того, зазначив, що відповідач неодноразово отримувала від позивача займи на різні суми, частина з яких були нею повернуті, однак надана представником відповідача розписка про повернення грошових коштів у розмірі 13\~500 євро не має відношення до займу, що був отриманий нею 25.06.2019 року. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, згідно оригіналу розписки, 25.06.2019 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 14\~500 євро, які зобов`язалась повернути 01.10.2019 року (а.с.46). У відповідності до\~ст.1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1\~ст.1049 ЦК України). Отже, виходячи з аналізу вказаних норм та змісту розписки, суд приходить до висновку що між сторонами було укладено саме договір позики, на суму 14\~500 євро, строком повернення - 01.10.2019 р. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Припиняється зобов`язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов`язку є наявність боргового документа у боржника. Так, суду надано оригінал розписки, з якої вбачається, що 20.11.2019 р. [PERSON] отримав від [PERSON] у часткове погашення боргу 15\~000 дол.США, що є еквівалентом 13\~500 євро (а.с.67). Доказів наявності укладення інших договорів позики між сторонами та, як наслідок, належності вказаної розписки про часткове повернення суми за іншим договором позики, суду надано не було. При \~цьому,\~ відповідно\~до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши суду належні докази відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України. Отже, у суду є всі підстави вважати, що за договором позики від 25.06.2019 р. відбулось часткове виконання зобов`язань на суму 13\~500 євро та необхідності виконання зобов`язань відповідача перед позивачем у поверненні суми позики в розмірі 1\~000 євро, що станом на 07.07.2021 року складає 32\~262,30 грн. (оскілки позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у гривневому еквіваленті). Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд частково погоджується з вимогами позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних за порушення строку виконання зобов`язань за вказаний позивачем період: з 02.10.2019 р. по 19.11.2019 року (49 днів, виходячи з дати часткового повернення суми позики 20.11.2019 р.), але з суми 14 500 євро, що становить 58,39 євро або 1\~884,02 грн., та з 20.11.2019 р. по 27.10.2020 р. 343 дня) з суми 1\~000 євро (343 х 1\~000 х3 /365 ) - 313, 24 євро або 10\~105,84 грн. Судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до ст.141 ЦПК України (6,7% сплаченої суми судового збору). Також з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1\~033,91 грн. в зв`язку зі збільшенням ним розміру позовних вимог.

Outcome: partial