Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності їй договору дарування квартири від 28.03.1997 серії АІ № 033951. В обґрунтування заяви зазначала, що 28.03.1997 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Даний договір дарування зареєстровано в реєстрі під № 1672 та посвідчено нотаріусом Крижанівською І.В. Однак текст договору дарування містить помилку в написанні її прізвища « [PERSON] », а саме в документів зазначено прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з чим вона змушена звернутися з наведеними вимогами до суду, оскільки виправити зазначену помилку в позасудовому порядку неможливо. Ухвалою суду від 06.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Іванов А.А. подав заяву від 06.12.2021, в якій просить справу розглядати без його участі та участі заявника, вимоги заяви підтримують та просять її задовольнити. Заінтересована особа: Уманська міська рада у судове засідання не з`явилася, від представника останньої до суду надійшла заява від 06.12.2021 про розгляд справи за її відсутності, проти задовлення вимог не заперечувала за умови підтвердження вказаного факту належними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження -це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз норм ст. ст. 293, 315 ЦПК України свідчить про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого 13.01.1998 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, прізвище заявниці - « [PERSON] ». Таке ж прізвище « [PERSON] » зазначене в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 28.09.1999, у довідці Комунального підприємства «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» Уманського відділку від 05.08.2021 та пенсійному посвідченні серії [NUMBER] від 05.10.2016. Разом з тим, у договорі дарування квартири [ADDRESS] , серії ААІ № 033951 від 28.03.1997 прізвище вказано « [PERSON] ». Факт належності заявниці зазначеного вище правовстановлюючого документа необхідно встановити для надання можливості [PERSON] розпорядитися належною їй на праві власності квартирою, а орган, що видав вказаний вище акт, -приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Крижанівська І.В., не може виправити допущену помилку. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено у ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підтвердженою відповідними доказами, відтак заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа слід задовольнити. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved