Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

у серпні 2019 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Успенка, Буринського району, Сумської області, яка померла [INFO] у м. Перевальськ, Луганська область. Заяву обгрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Перевальськ, Луганська область, однак заявником було пред`явлено документи, видані на території де органи державної влади України тимчасового не здійснюють свої повноваження на підставі чого заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті. Заявник у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 07.08.2019 від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, заяву підтримує у повному обсязі (а.с. 22) Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про слухання справи, 08.08.2019 від неї надійшла заява про слухання справи без участі представника за наявними документами та доказами (а.с. 24). Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність заявника та заінтересованої особи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] через кардісклероз атеросклеротичний, що підтверджується довідкою про причину смерті №106/у№62 (а.с. 8) Згідно лікарського свідоцтва про смерть №62 від 20.02.2019 [PERSON] померла у м. Перевальськ, Луганської області (а.с. 3, 4). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 15). У свою чергу [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 16). [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , яка взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , актовий запис №189 (а.с. 14), внаслідок чого заявник є дружиною онука померлої. Як вбачається з матеріалів справи, заявник зверталася із документами до Святошинського районного у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві для державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , однак їй надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 06.08.2019 №626/16.10-73, оскільки заявником для підтвердження факту смерті, пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасового не здійснюють свої повноваження (а.с. 2). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З письмової відповіді Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві слідує, що заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки пред`явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України. Оскільки неможливо провести реєстрацію смерті, законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про смерть, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , жіночої статі. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved