Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] у місті Алушта, АРК, мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем першої черги і після смерті його матері відкрилась спадщина. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2019 року позовну заяву [PERSON] до Херсонської міської територіальної громади в особі Херсонської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності місцевому загальному суду м. Києва та передачі на розгляд відповідному суду. Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.03.2019 року, визначено Печерський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду справи за позовом [PERSON] до Херсонської міської територіальної громади в особі Херсонської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2019 року, вищевказану цивільну справу передано судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В. Ухвалою суду від 03.04.2019 року суд відкрив провадження у цій справі та, з урахуванням ч. 4 ст. 19 та п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. 06.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про існування об`єктивних, непереборних обставин, які б унеможливили б прийняття спадщини за померлою матір`ю протягом 6 місяців. Крім того, обставини, на які посилається позивач, виникли значно пізніше, ніж почався строк на подачу заяви про прийняття спадщини. Позивач міг подати заяву про прийняття спадщини, надіславши її поштовим відправленням. Також, позивачем не надано жодних належних, допустимих доказів на підтвердження неможливості прийняти спадщину у визначений законодавством строк. Крім того, з матеріалів позовної заяви не вбачається наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого актовим записом, складеним Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області за № 11, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Алушта, АРК, у віці 77 років. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке належало їй при житті, а саме на квартиру [ADDRESS] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його матір`ю є [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Другої Херсонської державної нотаріальної контори із заявою від 15 листопада 2018 року про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Листом Другої Херсонської нотаріальної контори № 2860/01-16 [PERSON] повідомлено про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] заповіт не складала, а тому єдиним спадкоємцем за законом є її син [PERSON] - позивач у справі. У встановлений законодавством шестимісячний термін позивач не прийняв спадщину, оскільки звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зміг через свою юридичну необізнаність. Вважав, що спадщину прийняв, так як відмову на неї не заявляв. Крім того, на момент смерті матері, АРК, відповідно до п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» був вже тимчасово окупованою територією, на якій не було жодного державного органу України, в зв`язку з чим позивач не мав можливості звернутися до компетентних осіб для отримання роз`яснень з приводу оформлення спадщини. У жовтні 2018 року позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Херсона, де його було взято на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою №0000644085 від 01.11.2018 року. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. У відповідності до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як перебування позивача на тимчасово окупованій території, а тому аналізуючи зібрані у справі докази, вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин, отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved