Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до Новойадарського районного суду Луганської області з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Прокуратури Луганської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури, та стягнення коштів на правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що 06.01.2017 року ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст.366 КК України. Відповідно до витягу з КП ЄРДР за № 42017130000000005 в.о. начальника Слов`яносербської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області [PERSON] склав та видав завідомо неправдиву довідку про доходи ФОП [PERSON] , яка вподальшому була надана до посольства Угорщини в Україні. 16.01. 2017року на підставі Ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (справа № 428/319/17) від 12.01.2017 року, за місцем виконання обов`язків [PERSON] , в приміщенні Слов`яносербської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області був проведений обшук. 16.01.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (№ 428/320/17) від 12.01.2017 року за місцем постійного мешкання [PERSON] , його дружини та двох малолітніх дітей за адресою [ADDRESS] був проведений обшук. 27.01.2017 року [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме складання, видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу. 30.01.2017року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (№428/985/17) до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 16000 гривень. 30.01.2017 року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (№428/984/17) [PERSON] відсторонено від посади виконуючого обов`язків начальника ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області строком на 2 місяці. 31.01.2017 року [PERSON] вручено обвинувальний акт, по якому останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та направлено до Новоайдарського районного суду. Новоайдарським районним судом відкрито провадження по справі № 419/345/17 та неодноразово продовжувався та обирався запобіжний захід відносно обвинуваченого [PERSON] . Вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.09.2019 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та виправдано у зв`язку з недоведенням того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 23.03.2020 року вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.09.2019 року, яким [PERSON] визнано невинуватим та виправданого за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, залишено без змін а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Линника С.О.- без задоволення. Відповідно до змісту даної ухвали, вона набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали. Постановою Верховного суду від 01 грудня 2020 року вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 05 вересня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 березня 2020 року щодо [PERSON] залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення. Позивач зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня 2021 року становить 6000 гривень. Враховуючи, що позивачу вручено обвинувачений акт 31.01.2017 року, а незаконні дії органів досудового розслідування та прокуратури продовжувались до Постанови Верховного суду від 01.12.2020 року, оскільки під час перегляду виправдувального вироку суду в касаційному порядку особа продовжує перебувати під судом, оскільки суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги може, зокрема, скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, тобто, під час касаційного перегляду виправдувального кроку суду особа продовжує знаходитися у стані невизначеності та очікування остаточного судового рішення за своїм обвинуваченням, продовжує витрачати зусилля та час на свій захист і правову допомогу, а також продовжує вважатися такою, стосовно якої компетентними державними органами підтримується обвинувачення у вчиненні злочину, позивач незаконно обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення протягом 46 місяців. Це становить 6000 грн. * 46 міс. = 276 000 гривень. Представник позивача зазначає, що незаконні дії та рішення прокурора та слідчого завдали позивачу моральних страждань, призвели до погіршення психологічного стану позивача, а також погіршення стану здоров`я, у зв`язку з тим, що відносно позивача було обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 16000 гривень та покладено на нього виконання певних обов`язків; за місцем постійного мешкання позивача, його дружини та їх малолітніх дітей був проведений обшук, також обшук був проведений за місцем виконання обов`язків [PERSON] , в приміщенні Слав`яносербської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області; позивача було відсторонено від посади виконуючого обов`язків начальника ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області строком на 2 місяці, позивач не міг працювати та забезпечувати свою родину матеріально. У зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням позивач був змушений вживати додаткових заходів для захисту від обвинувачення, доводити свою невинуватість, на що витрачати значний час та сили, це відволікало позивача від звичайних занять та звичайного способу життя. Моральна шкода, завдана Позивачу, полягає в тому, що внаслідок незаконних дій працівників прокуратури йому були завдані страждання у вигляді душевних переживань та мук, занепокоєності, постійному нервуванні, соромі, приниженості, страху, відчаї. Перебування під домашнім арештом призвело до порушення життєвого ритму, погіршення відносин з оточуючими, перед якими позивач повинен виправдовуватись, що він не злочинець. В зв`язку з тривалим перебуванням під слідством позивач не міг налаштувати звичайний для себе ритм життя. Також під час проведення обшуків, перебування під заставою та незаконному перебуванні під слідством та судом позивач отримав захворювання - цукровий діабет, що значно порушило його звичайний ритм життя. Оскільки хронічний стрес, нервові зриви, обтяжуючі чинники, що сприяють прогресуванню цукрового діабету і є пусковим механізмом початку хвороби. Через зазначені захворювання він був вимушений неодноразово проходити лікування у медичних закладах. Зазначене завдало йому моральну шкоду, яку він оцінив у 800 000 гривень. Загальна сума витрат на правничу допомогу становить 570 000 грн. У зв`язку з наведеним, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, у якому, посилаючись на положення ст. 1167 ЦК України по положення ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», просив суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України на його користь шкоду, завдану прокуратурою Луганської області в сумі 276 000 гривень, моральну шкоду завдану, прокуратурою Луганської області в сумі 800 000 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 570 000 гривень. Луганська обласна прокуратура надала відзив на позов, в якому зазначила, що доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними, зокрема в тому, що запобіжний захід обирався [PERSON] за ухвалами слідчих суддів Сєвєродонецького міського суду, а не органом прокуратури, також відповідач посилався на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди та не наведений обґрунтований розрахунок моральної шкоди та витрат пов`язаних на правничу допомогу, а тому просили відмовити у задоволенні позову за його недоведеністю. Крім того, наголошено на тому, що такого органу як Прокуратура Луганської області на сьогодні не має. Державна казначейська служба України своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник позивач [PERSON] у судовому засіданні надав аналогічні пояснення як у позові, просив задовольнити позов повністю. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Представник відповідача Помазан Д.О. надала аналогічні пояснення як у відзиві, заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його необгрунтованим, також просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що Прокуратура Луганської області не є належним відповідачем, оскільки такого органу не існує. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, зокрема кримінальну справу № 419/345/17, суд приходить до наступного. Згідно приписів ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що 06.01.2017 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст.366 КК України. Відповідно до витягу з КП ЄРДР за № 42017130000000005 в.о. начальника Слов`яносербської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області [PERSON]. склав та видав завідомо неправдиву довідку про доходи ФОП [PERSON] , яка вподальшому була надана до посольства Угорщини в Україні (а. к.п. 1 т.1). 12.01. 2017 року на підставі Ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (справа № 428/319/17) від 12.01.2017 року, за місцем виконання обов`язків [PERSON] , в приміщенні Слов`яносербської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області був проведений обшук (а.к.п. 199 т. 1). 16.01.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (№ 428/320/17) від 12.01.2017 року за місцем постійного мешкання [PERSON] , його дружини та двох малолітніх дітей за адресою [ADDRESS] був проведений обшук (а.к.п. 230 т. 1). 27.01.2017 року [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме складання, видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу (а.к.п. 48-52 т. 2). 30.01.2017 року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (№428/985/17) до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 16000 гривень (а.к.п. 60-61 т. 2). 30.01.2017 року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду (№428/984/17) [PERSON] відсторонено від посади виконуючого обов`язків начальника ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області строком на 2 місяці (а.к.п. 67-68 т. 2). 31.01.2017 року [PERSON] вручено обвинувальний акт, по якому останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та направлено до Новоайдарського районного суду (а.с.9 т. 1). Вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.09.2019 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та виправдано у зв`язку з недоведенням того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (а.с.106-109 т. 1). Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 23.03.2020 року вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.09.2019 року, яким [PERSON] визнано невинуватим та виправданого за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, залишено без змін а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Линника С.О.- без задоволення. Відповідно до змісту даної ухвали, вона набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали (а.с.186-191 т. 2). Постановою Верховного суду від 01 грудня 2020 року вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 05 вересня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 березня 2020 року щодо [PERSON] залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення (а.с.242-249 т. 2). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що у ньому містяться відомості про державну установу - Луганську обласну прокуратуру (ідентифікаційний код 02909921), 14.09.2021 відбулась державна реєстрація зміни відомостей про юридичну особу - зміна найменування юридичної особи. З копії наказу Офісу Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» встановлено, що юридичну особу «Прокуратура Луганської області» перейменовано на юридичну особу «Луганська обласна прокуратура». Копією наказу Офісу Генерального прокурора № 414 від 08.09.2020 визначено, що днем початку роботи обласних прокуратур є 11.09.2020. З позовною заявою представник позивача звернувся 12.08.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто на момент функціонування Луганської обласної прокуратури. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що позов заявлений не до належного відповідача. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Позивачу та його представнику у підготовчому судовому засіданні роз`яснювалось право на заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача, проте останніми у порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України не подавалось заяв про заміну неналежного відповідача належним. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Крім цього, суд зазначає про те, що Державна казначейська служба України також не може бути належним відповідачем у даній цивільній справі, про що наголошено у постанові Верховного Суду у справі № 346/5428/17 від 10.11.2021. У категорії справ про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури, та стягнення коштів на правничу допомогу відповідачем повинна бути саме Держава Україна, оскільки це випливає із ст. 56 Конституції України, ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94 ВР від 01 грудня 1994 року. В свою чергу Державна казначейська служба України є лише органом, який наділений повноваженнями у спірних правовідносинах щодо списання коштів з Державного бюджету, та виступає органом через який Держава безпосередньо бере участь у справі як відповідач. З урахуванням викладеного, суд вважає, що представником позивача та позивачем правильно не визначений суб`єктний склад учасників, зокрема відповідачів, які зобов`язані відповідати за даним позовом. За таких обставин пред`явлення позову не до тих відповідачів є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed