Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Макіїввугілля», у якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за серпень 2014 року у розмірі 8 263 грн 70 коп. та за вересень 2014 року у розмірі 3 910 грн 07 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 8 854 грн 43 коп. за період з серпня 2014 року по грудень 2016 року. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що з 24 липня 2000 року він працював підземним електрослюсарем на шахті «Північна» ДП «Макіїввугілля», починаючи з серпня 2014 року заробітна плата йому стала виплачуватися нерегулярно і у відповідача виникла заборгованість по заробітній платі перед позивачем за серпень 2014 року у сумі 8 263 грн 70 коп. та за вересень 2014 року у сумі 3 910 грн 07 коп., що порушує права позивача, просив задовольнити позов. У судове засідання позивач, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явився, не повідомив про причини неявки, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи за місцем його знаходження, за допомогою смс-повідомлення, та у зв'язку з тим, що до суду повернувся конверт за закінченням терміну зберігання також був викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не з'явився та не повідомив про причини неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши та дослідивши наявні у справі докази і письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що з 24 липня 2000 року [PERSON] працював у державному підприємстві «Макіїввугілля» підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем у шахті «Північна», що підтверджується відповідним записом у його трудовій книжці (а.с. 6-7). 24 жовтня 2001 року переведений на роботу підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Починаючи з серпня 2014 року відповідач почав виплачувати йому заробітну плата нерегулярно, а саме за серпень 2014 року не виплатив позивачу 8 263 грн 70 коп та за вересень 2014 року - 3 910 грн 07 коп. Нарахування цих сум підтверджується розрахунковими листками (а.с. 8). Згідно з випискою ПАТ «Промінвестбанк» за період з 01 серпня 2014 року по 12 березня 2018 року, наданої на запит суду, по банківському картковому рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON], на який йому зараховувалась заробітна плата, вбачається, що кошти у відповідному розмірі за серпень та вересень 2014 року йому не були перераховані підприємством і такі на його рахунок не надходили (а.с.43-48). З пояснень позивача, наданих у позовній заяві, вбачається, що при його звільненні з роботи у грудні 2016 року відповідач не провів з ним повного розрахунку та не виплатив належні йому суми заробітної плати за серпень та вересень 2014 року. Статтею 115 Кодексу Законів про працю України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним повний розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Отже, на підставі наданих позивачем доказів судом установлено, що відповідач всупереч вимогам ст. ст. 47, 116 КЗпП України не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка була йому нарахована за період - серпень та вересень 2014 року у розмірі 8 263 грн 70 коп та 3 910 грн 07 коп., що підтверджується розрахунковими листками та випискою з банку по рахунку позивача, та є підставою для стягнення цієї заборгованості та сплати компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з серпня 2014 року по грудень 2016 року у розмірі 8 854 грн 43 коп. згідно з розрахунком позивача, що міститься у позовній заяві, як передбачено ст. 33 Закону України «Про оплату праці» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати». З огляду на викладене, позов потрібно задовольнити.

Outcome: approved