Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У серпні [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення розміру частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку та припинення права спільної сумісної власності, відповідно до якого просила визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510136600:02:055:0040 становить 33/100 частки, та припинити [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510136600:02:055:0040, визначивши, що частка [PERSON] складає 41/100, частка [PERSON] складає 13/50. Мотивуючи тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,0546 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину, так як спадкодавець мав у власності майно, у вигляді невизначеної частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 06.08.2021 відкрито провадження та вирішено справу проводити у порядку спрощеного позовного провадження. У залі судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, та не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] до судового засідання не прибули, про причини неявки до суду не повідомила, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином. Судом встановлено, що згідно державного акту ЯЖ №263425 земельна ділянка кадастровий номер 0510136600:02:055:0040, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , та земельної ділянки якої він є співвласником, площею 0,0546 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510136600:02:055:0040. [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 11), 27.03.2009 [PERSON] уклала шлюб відповідно змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 12). 20.10.2015 [PERSON] надала заяву до Першої вінницької державної нотаріальної контори відповідно до якої прийняла спадкове майно. 25.04.2018 [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . 25.04.2018 державний нотаріус Мартинюк І.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку відповідно до державного акту ЯЖ №263425, оскільки земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності. Відповідно до висновку експерта [PERSON] виготовленого 23.09.2019 визначено, що частки, що фактично знаходяться у користуванні співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0546 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:055:0040, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, складають: - [PERSON] , який помер [INFO] - користувався 33/100 часткою земельної ділянки по [ADDRESS] ; - [PERSON] - 13/50 часткою земельної ділянки, по [ADDRESS] ; - [PERSON] 41/100 часткою земельної ділянки, по [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом. Згідно ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже дієздатність [PERSON] закінчилась з його смертю і право на його майно перейшло спадкоємцям, зокрема його дочці [PERSON] . Саме вона може звернутися до суду з позовом про визначення частки майна у спільній сумісній власності. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суд дослідивши матеріали справи встановив факт смерті [PERSON] , факт прийняття спадщини після його смерті дочкою - [PERSON] ; факт порушення прав позивача - неможливість оформлення права на спадшину через те, що частка майна у спільній сумісній власності не визначена. Суд встановив, що земельна ділянка площею 0,0546 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:055:0040, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, перебувала у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд приймає до уваги те, що позивач звернулась до суду з захистом своїх прав, як спадкоємця майна [PERSON] та за змістом ч. 4 ст. 25 ЦК України дієздатність [PERSON] припинена з моменту його смерті. Згідно змісту позовних вимог позивач просила визначити частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0.0546 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 0510136600:02:055:0040. Отже правова позиція викладенва ВС України в постанові від 22.04.2020 року по цівільній справі № 127/23809/18 проваждження № 61-11210ск19 не може бути застосованою судом, оскільки правові відносини, що за змістом позову не тотожні за змістом з обставинами справи по викладеній правовій позиції. Тому при визначенні частки суд вважає за можливе зазначити, що, на разі, частка земельної ділянки на яку відкрилась спадщина і яку прийняла позивач складає 33/100. Відповідно частки інших співвласників: 13/50 частка - [PERSON] ; 41/100 частка - [PERSON] . При визначені часток співвласників власність стає спільною частковою, а спільна сумісна власность припиняється. Отже, позов підлягає задоволенню. Позивач в позові просила судові витрати залишити за нею, тому суд не застосовує ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved