Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він після смерті своїх батьків прийняв спадщину у вигляді будинку, розташованого в [ADDRESS]. Відповідач - колишній чоловік його дочки [PERSON], був зареєстрований в його будинку з 1999 року, з часу одруження. Дочка з відповідачем проживали у його будинку з 1999 року по 2002 рік, після чого виїхали до м. Саки, стали наймати житло. З 2008 року вони фактично припинили шлюбні відносини, відповідач всі кошти витрачав на гральні автомати. В 2010 році шлюб його дочки та відповідача було розірвано. Рішенням суду було встановлено, що на час звернення до суду сторони не проживали разом близько рік та шість місяців. На даний час відповідач проживає в м. Саки, в спірному будинку не проживає понад встановлені законом строки , речей його в будинку немає, ніяких відносин з родиною позивача не підтримує. Крім того, до позивача приходять кредитори [PERSON], листи з банків, де він бере кредити. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в його будинку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснив у відповідності до викладеного в позові. Додав, що ніяких перешкод відповідачу в проживанні не чинив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений на адресу місця реєстрації та місця проживання, але судова повістка з доданими до неї матеріалами була повернута на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки до суду відповідач не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. За згодою позивача, суд розглядає справу у відсутності відповідача, в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України . Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом беззаперечно встановлено, що позивач прийняв спадщину у вигляді будинку, розташованого в [ADDRESS]. Згідно запису в домовій книзі, відповідача було прописано в будинку 31 січня 2008 року. Також судом встановлено, що відповідач з 1999 року був зареєстрований у будинку, розташованому в [ADDRESS] як член родини власника (а. с. 7, 8-14, 20). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не проживає в спірному будинку понад один рік. Ця обставина підтверджується : поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що родину позивача знають добре, мешкають по сусідству. Їм відомо, що відповідач знаходився у шлюбі з дочкою позивача [PERSON], але з 2008 року він в будинку не з'являвся, з [PERSON] розлучився. Крім того, рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 08 листопада 2010 року, прийнятого по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було встановлено, що сторони не проживають близько одного з половиною роки. Як випливає зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, враховуючи, що відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік, а будь-яких доказів поважності причин такої відсутності не надано, суд вважає за можливе, за даних конкретних обставин, визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. 72 ЖК України, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved