Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що 07 вересня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено з жовтня 2015 року, з причин різних поглядів на життя, втрати взаємної поваги та порозуміння, спільне господарство не ведеться, та подальше збереження шлюбу є неможливим. [PERSON] просить суд розірвати шлюб. В судове засідання [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відстуність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 07 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 674, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON]. 28 листопада 2015 року [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище [PERSON], про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції складено актовий запис № 83 та видано свідоцтво про зміну імені. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 302390 виданого 19 січня 2016 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Частиною 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З позову вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сімї є неможливим і суперечить інтересам сторін, оскільки як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2015 року. Відповідач [PERSON] не оспорює викладені в позові обставини та факту розпаду їхньої сімї, наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить його заява від 09 лютого 2017 року На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сімя сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Outcome: approved