Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

у серпні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив суд постановити рішення, яким визнати правочин удаваним та визнати за ним право власності на автомобіль марки «Toyota», модель RAV4, 2006 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 22 лютого 2011 року він купив за 70 000 грн. у відповідача [PERSON] автомобіль марки «Toyota», модель RAV4, 2006 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], про що йому було видано довіреність від 22.02.2011 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазаревою Л.І., строком на п'ять років. Даний автомобіль належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області 20 грудня 2006 року. Наприкінці 2016 року після закінчення п'ятирічного строку, він звернувся до відповідача з проханням переоформити на його ім'я вищевказаний автомобіль, однак останній відмовився виконання його прохання. Вважає, що його дії в частині передачі грошей за автомобіль та дії відповідача в частині видачі довіреності на право користування, володіння та розпорядження автомобілем мають характер договору купівлі - продажу. З огляду на такі факти просить визнати правочин (видачу довіреності) удаваним та визнати за ним право власності на автомобіль. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак скерував на адресу суду заяву, з якої вбачається, що він підтримує позовну заяву та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 28 листопада 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2011 року між позивачем [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем [PERSON], з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач [PERSON] купив за 70 000 грн. автомобіль марки «Toyota», модель RAV4, 2006 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначений автомобіль належав відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області 20 грудня 2006 року. Купівля-продаж згаданого автомобіля відбулась без зняття його з реєстрації шляхом оформлення [PERSON] довіреності від 22.02.2011 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазаревою Л.І та видана на п'ять років. З розписки від 22.02.2011 року вбачається, що [PERSON] отримав у [PERSON] 70 000 грн. за продаж автомобіля марки «Toyota», модель RAV4, 2006 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER] та будь - яких претензій до [PERSON] не має. Таким чином, судом встановлено факт укладання між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля, за яким одна сторона передала іншій майно у вигляді автомобіля, а інша в свою чергу сплатила за нього кошти. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили. Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, за якими права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюють інші правовідносини. Позивачем [PERSON] стверджується, що за формою виданої довіреності від [PERSON], ними було приховано насправді договір купівлі-продажу автомобіля, а відтак до таких відносин слід застосовувати норми, що регулюють даний договір. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки видаючи довіреність на ім'я позивача на представлення його інтересів з питань, пов'язаних з експлуатацією транспортного засобу марки «Toyota», модель RAV4, 2006 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], сторони приховали укладання договору купівлі-продажу даного автомобіля, а відтак слід визнати таку довіреність удаваним правочином купівлі-продажу автомобіля.

Outcome: approved