Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ABZKAU24150642 від 10 липня 2008 року в сумі 133\~851 грн. 16 коп. витребувати у [PERSON] та передати в заклад ПАТ «Акцент-Банк» предмет застави автомобіль «ЗАЗ Славута», модель: 110307, рік випуску: 2008, (тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі: Y6D11030880130089), реєстраційний номер: АІ3635ВМ, що належить на праві власності [PERSON], та комплект ключів, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «ЗАЗ Славута», модель: 110307, рік випуску: 2008, (тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі: Y6D11030880130089), реєстраційний номер: АІ3635ВМ, що належить на праві власності [PERSON]; - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «ЗАЗ Славута», модель: 110307, рік випуску: 2008, (тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі: Y6D11030880130089), реєстраційний номер: АІ3635ВМ, що належить на праві власності [PERSON], шляхом його продажу ПАТ «Акцент-Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ «Акцент-банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 10 липня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № ABZKAU24150642, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 26 289 грн. 33 коп., зі сплатою відсотків за його користування у розмірі - 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 09 липня 2013 рік. В забезпечення виконання зобовязань за кредитно-заставним договором [PERSON] надав в заставу автомобіль «ЗАЗ Славута», модель: 110307, рік випуску: 2008, (тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі: Y6D11030880130089), реєстраційний номер: АІ3635ВМ, що належить йому на праві власності. Відповідач зобовязувався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит і сплатити проценти за його користування, а також інші платежі відповідно до умов договору. Взяті на себе зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, відповідач [PERSON] не виконав, тому станом на 14 січня 2015 року утворилася заборгованість перед банком в розмірі 133 851 грн. 16 коп. У звязку з вищевикладеним позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання представника не направив. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], який відповідно до довіреності № 392-О від 29 січня 2014 року (а.с.60) та № 205-О від 16 червня 2014 року (а.с.62) є представником ПАТ «Акцент-Банк», надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та вказав, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. 10 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк», правонаступником якого відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 14 травня 2009 року є публічне акціонерне товариство «Акцент-банк», та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № ABZKAU24150642, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 26 289 грн. 33 коп. на придбання автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У забезпечення виконання зобовязань за кредитно-заставним договором виступає застава автомобіля марки «ЗАЗ Славута», модель: 110307, рік випуску: 2008, (тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі: Y6D11030880130089), реєстраційний номер: АІ3635ВМ, що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №11-А 011224 від 05 липня 2008 року (а.с.9-18). Пунктами 13.2, 13.3 кредитно-заставного договору № ABZKAU24150642 від 10 липня 2008 року передбачено, що у випадку порушення позичальником вимог пунктів 5.2.2 та 5.2.3 договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. У випадку порушення позичальником зобовязання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого пунктом 5.2.4 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються. При порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 (двісті пятдесят) гривень плюс 5% від суми невиконаного зобовязання (пункт 13.9 кредитно-заставного договору № ABZKAU24150642 від 10 липня 2008 року). У разі настання події дефолту банк надає позичальнику письмове повідомлення про настання такої події та реєструє у Державному Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Позичальник зобовязаний усунути подіє дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному Реєстрі (пункти 11.2.1, 11.2.2 договору). Згідно розрахунку заборгованості за кредитно-заставним договором № ABZKAU24150642 від 10 липня 2008 року, станом на 14 січня 2015 року, утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, що становить 133 851 грн. 16 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 30 099 грн. 68 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11 443 грн. 54 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 2 545 грн. 76 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 83\~150 грн. 22 коп.; штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 6\~361 грн. 96 коп. (а.с.4-5). 17 грудня 2014 року у звязку з невиконанням відповідачем умов кредитно-заставного договору ПАТ КБ Приватбанк направив [PERSON] повідомлення про необхідність у термін не пізніше 30 календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість, та повідомили про наміри звернути стягнення на предмет застави. Доказів погашення [PERSON] заборгованості за кредитно-заставним договором № ABZKAU24150642 від 10 липня 2008 року суду надано не було. Згідно із статтями 526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). За змістом статті 1 Закону України «Про заставу», статті 572 ЦК України застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У статті 4 Закону України «Про заставу», частині першій статті 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За змістом статті 19 Закону України «Про заставу», частини другої статті 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу», частин першої, другої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно із частиною першою статті 3 зазначеного Закону обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон повязує виникнення прав і обовязків щодо рухомого майна. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 21 даного Закону до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору. За змістом частини першої статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду. Частиною першою статті 30 вказаного вище Закону передбачено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобовязанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Оскільки умови кредитно-заставного договору № ABZKAU24150642 від 10 липня 2008 року виконані не були та відповідач порушив свої договірні зобовязання щодо вчасного погашення кредиту і нарахованих процентів, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Акцент-Банк» ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 338 грн. 51 коп.

Outcome: approved