Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2002р. належить жилий будинок [ADDRESS]. З часом з метою покращення житлових умов він за власні кошти здійснив його реконструкцію, а саме: в 2003 році прибудував до будинку нежилу прибудову літ.А2-1, площею 39,70 кв.м., террасу літ.а3, площею 10,72 кв.м. та сарай літ.Е-1, площею 25,80 кв.м. У зв'язку з цією перебудовою жила площа будинку літ.А-1 збільшена на 5,50 кв.м. Просив визнати за ним право власності на самочинно реконструйований жилий будинок літ.А-1, жилою площею 64,3 кв.м., загальною площею 109,6 кв.м., розташований по [ADDRESS], включивши до його складу нежилу прибудову літ.А2-1, площею 39,70 кв.м., террасу літ.а3, площею 14,72 кв.м. та сарай літ.Е-1, площею 25,80 кв.м. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник Сартанської селищної ради м.Маріуполя в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце слухання був повідомлений належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2002р., посвідченого Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-444. З технічної документації на жилий будинок [ADDRESS] вбачається, що позивач здійснив його реконструкцію, а саме: в 2003 році прибудував до будинку нежилу прибудову літ.А2-1, площею 39,70 кв.м., террасу літ.а3, площею 10,72 кв.м. та сарай літ.Е-1, площею 25,80 кв.м. Зі звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж від 07.12.2010р. вбачається, що самочинно реконструйований позивачем будинок літ.А-1, жилою площею 64,3 кв.м., загальною площею 109,6 кв.м., розташований по [ADDRESS] відповідає чинним будівельно-технічним нормам і правилам. Статтями 316, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за соєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири (будинку) може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, визнавши право власності за ним на самочинно реконструйований житловий будинок.

Outcome: approved