overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22.09.2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 862. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем з початку було добре, але з часом шлюбні відносини помітно погіршилися через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та побуту, на обовязки кожного з подружжя в родині. В решті з 2015 року вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 862, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №089120 від 22 вересня 2007 року (а. с. 5). Від шлюбу у сторін народилася дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №226808, яке видано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 29 квітня 2009 року, актовий запис №432 (а.с.6). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2015 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 22 квітня 2013 року Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №3. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з кінця 2014 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне і тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зіст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зіст.113 СК Україниособа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований зареєстрований 22 квітня 2013 року Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №3. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4, 6). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з кінця 2014 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551 грн.20 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 26 вересня 2014 року виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області за актовим записом №27. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в серпні 2015 року. Причинами розпаду сімї послужило відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати взаємної поваги та любові. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо. Спору стосовно сумісно нажитого майна в них немає. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе, оскільки не має намір проживати однією сімєю з відповідачем, просила залишити прізвище «Мельник». Відповідач у судовому засіданні у повному обсязі визнав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, пояснивши, що примирення між ним та позивачем неможливе. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26 вересня 2014 року виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області за актовим записом №27. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Як встановлено у судовому засіданні сторони припинили шлюбні відносини в серпні 2015 року і з цього часу відносини не підтримають, спільне господарство не ведуть. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. На підставі вищевикладеного, ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] була надана відповідачу [PERSON], яка зареєструвалася в ній 09.02.1993р., а відповідач [PERSON] зареєстрований з 28.05.2012р. Вказане житло перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Павлограда. Більше 12 місяців відповідачі у спірній кімнаті не проживають, комунальні платежі не сплачують, не виконують свої обов'язки щодо утримання житла в належному стані. Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеною кімнатою. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що з 31 травня 1993 року відповідач [PERSON] зареєстрована в [INFO], а відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 28 травня 2012 року /а.с.21,22/. Вказана кімната перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Павлограда /а.с.6/. Як вбачається з акту, складеного 01 серпня 2016 року комісією КП «Житлосервіс-2» у присутності сусідів, відповідачі більше дванадцяти місяців не проживають у зазначеній квартирі /а.с.11/. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі [ADDRESS], відповідачі не проживають більше шести місяців, а лише зареєстровані в ній. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у кімнаті за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою 08 листопада 2006 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1997. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки тривалий час між ними не було взаєморозуміння та виникали суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, а тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1997, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] залишаються проживати з відповідачкою. Як вбачається з позовної заяви, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою 15 грудня 2007 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №2386. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Спільне господарство не ведеться з 2010 року, фактичні шлюбні відносини припинені між ними з того часу, втрачені всі фізичні та духовні зв»язки між ними, а тому позивач вважає, що подальше збереження сім»ї не можливе і суперечить їхнім інтересам та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №2386. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] залишається проживати з відповідачкою. Як вбачається з позовної заяви, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 20 грудня 2014 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 985. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що однією сімєю з відповідачкою вони не проживають з 2015 року, оскільки спільне життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини і зобовязання вести спільне господарство та на виховання дитини. Спільне господарство не ведуть з лютого 2015 року та фактично шлюбні відносини припинились теж з лютого 2015 року. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У звязку із неявкою відповідачки в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 985 (а.с.7). 15 серпня 2015 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка не надала заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що 24.12.14 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя, шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 124 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.12.14 року у Відділі ДРАЦС РС Білоцерківського МУЮ у Київській області, актовий запис № 1916. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 18.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з вересня 2016 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18227,66 грн., посилаючись на невиконання останнім договірних зобов'язань щодо повернення коштів. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 16.10.2015 між сторонами був укладений кредитний договір № АВН0RY130340946, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 16868 грн. За умовами договору відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не повертає позивачу кредитні кошти, внаслідок чого станом на 13.07.2016 має прострочену заборгованість в розмірі 18227,66 грн., з яких: 16403,97 грн. - заборгованість за кредитом, 9,46 грн. - по відсотках та 411,53 грн. - по комісії, 58,53 грн. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 844,17 грн. - штраф (процентна складова), а тому з урахуванням вищезазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved