Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те,що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], її батько [PERSON] перестав займатися її вихованням та утриманням, а тому вона перешла на проживання до своєї рідної тітки [PERSON], яка мешкала спільно зі своїм батьком та дідом позивача [PERSON] по [ADDRESS] [INFO] помер її дід [PERSON] 17 листопада 2003 року на ім'я відповідачів було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважала,що дане свідоцтво видано без врахування її інтересів, так як після смерті діда [PERSON] вона фактично прийняла спадщину, що відкрилась після нього, так як проживала разом зі спадкодавцем, на час смерті останнього була неповнолітньою, у зв'язку з чим подача заяви про прийняття спадщини від її імені не вимагалося. Ураховуючи наведене, просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факт прийняття нею спадщини після смерті її діда [PERSON], який помер [INFO], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видано на ім'я відповідачів державним нотаріусом П'ятої миколаївської державної нотаріальної контори щодо 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS], визнати на нею та кожної із відповідачок право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги на підставах зазначених в позові, відповідач [PERSON] визнала заявлені вимоги, відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на те, що вимоги не ґрунтуються на законі. Судом встановлено,що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається з житлового будинку по [ADDRESS] та грошових вкладів, які знаходяться у відділеннях Ощадбанку України. Зі спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON]. вбачається, що спадкоємцями за законом є відповідачі [PERSON] та [PERSON], як дочки померлого, та його онуки, як діти померлої [INFO] дочки [PERSON] - позивач [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] [PERSON] .та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON], тому що звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами, в яких повідомили про наявність інших спадкоємців, в тому числі неповнолітньої позивачки, що проживали за адресою свого батька: [ADDRESS]. 17 листопада 2003 року державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті [PERSON], на користь відповідачів [PERSON] і [PERSON] в рівних частках на усе спадкове майно. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року, оскільки виникли до 01 січня 2004 року і спадкоємці за законом юридично та фактично вчинили дії, які свідчили про прийняття спадщини. Згідно статей 548, 549 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належно прийнятою з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив у управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Пояснення позивачки щодо того, що на час смерті діда вона була неповнолітньою, підтверджуються її свідоцтвом про народження. Її батько [PERSON] заяву про відмову про прийняття спадщини донькою не подавав. Пояснення позивачки про те, що вона на час смерті діда [PERSON] проживала разом з ним у спадковому будинку підтвердили в судому засіданні свідки, тим самим вона фактично вступила у володіння спадковим майном, що відповідно до ст. 549 УК УРСР свідчить про прийняття спадщини. Таким чином, позивачкою надані належні та допустимі докази, які дозволяють зробити висновок про задоволення її позову. Лист нотаріальної контори від 06.03.2003 року з № 246 направлено на ім'я неповнолітньої особи - позивачки, що не сприяло дотриманню її спадкових прав (а.с. 56). Отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачками було порушено право позивачки на належну їй частку спадщину - 1/3 частину спірного будинку, тому вказаний документ слід визнати недійсним та визнати за сторонами по справі право власності на 1/3 частину спірного будинку за кожним. Встановлення факту постійного проживання не відповідає вимогам ст. 549 ЦК УРСР, тому в задоволенні цій частині позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 1064,28 грн. (а.с. 1, 100, 175) по 532,14 грн. з кожної.

Outcome: partial