Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У січні 2016 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про зняття з реєстрації трудового договору. На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 01 вересня 2004 року між нею та [PERSON] [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, який зареєстрований 01.09.2004 Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості за №2085. Згідно вказаного договору її було прийнято на посаду офіс-менеджера. 30 листопада 20016 року її було звільнено із займаної посади за ст. 38 КЗпП України. Роботодавець повідомила, що сама звернеться до центру зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору. Звернувшись 02.11.2015 із заявою до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості для взяття на облік з метою працевлаштування, отримала відмову у звязку з тим, що рахуюсь працевлаштованою за трудовим договором №2085 від 01.09.2004. Оскільки роботодавець ігнорує вимоги розірвати трудовий договір у добровільному порядку вона змушений звернутись до суду. Просила зобовязати Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстраціїбезстроковий трудовий договір, укладений 01.09.2004 року між нею та ФОП [PERSON], зареєстрований 01.09.2004 у Кременчуцькому міськрайонному центрі занятості за №2085. Позивач в судове засідання не з'явилась, надалп суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без\~її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає \~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2004 року між 01 вересня 2004 року між нею та [PERSON] [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, який зареєстрований 01.09.2004 Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості за №2085. Згідно вказаного договору її було прийнято на посаду офіс-менеджера. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Статтею 24-1 КЗпП України\~визначено, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення. 30 листопада 20016 року її було звільнено із займаної посади за ст. 38 КЗпП України. Роботодавець повідомила, що сама звернеться до центру зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору. Звернувшись 02.11.2015 із заявою до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості для взяття на облік з метою працевлаштування, позивачу відмовлено, оскільки відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, зняття з реєстрації трудових договорів, укладених між працівником та фізичною особою можливо лише при особистому зверненні останньої. Оскільки роботодавець ігнорує вимоги розірвати трудовий договір у добровільному порядку вона змушений звернутись до суду. Відповідно до ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Пунктом 9 Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копії документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвання з ним трудового договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору. Разом з тим суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. Трудовий договір було розірвано на підставі ст. 38 КЗпП України, відповідно до якої працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Щодо вимоги про зобов`язання Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 2 листа Державного центру зайнятості від 30.05.2014 року щодо окремих процедур зняття з реєстрації трудових договорів, який адресований директорам центрів зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського центру зайнятості зазначено, що у разі, якщо трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка здійснювала свою діяльність в АР Крим (м. Севастополя), розірвано або факт припинення трудових відносин підтверджено у судовому порядку та в рішенні суду зобовязано державну службу зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір. У п. 3 листа зазначено, що якщо рішення суду не містить такої вимоги, то спеціаліст повідомляє особу про неможливість зняття з реєстрації трудового договору та про необхідність звернення до суду із заявою про спонукання центру зайнятості щодо вчинення дій. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved