Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача на суму 7 927, 74 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 серпня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 188661721 на суму 5 300, 00 грн зі сплатою процентів строком на 18 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № [NUMBER] ). 02 вересня 2019 року строк платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув кредит, не сплатив проценти. Станом на 08 січня 2020 року заборгованість відповідача за договором кредиту склала: сума кредиту 5 300, 00 грн, проценти за користування кредитом - 9, 54 грн, пеня - 2 618, 20 грн, а всього 7 927, 74 грн. Ухвалою судді від 24 січня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 19 травня 2020 року відповідачем подано до суду відзив на позов, у якому він не визнав позовні вимоги та посилався на те, що договір № 188661721 від 15 серпня 2019 року є нікчемним та укладеним не в письмовій формі, він не підписував вказаний договір. 04 червня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив на позов, у якій посилається на те, що: - електронний договір прирівнюється до письмової форми договору, відповідно до чинного законодавства; - відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від позивача, та підписав його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що додає відповідні докази; 17 червня 2020 року та 13 липня 2020 року відповідач подав до суду заперечення, в яких не погоджується із фактом підписання ним договору про надання кредиту № 188661721 від 15 серпня 2019 року та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 03 липня 2020 року позивачем подано до суду заперечення, в якому посилається на те, що відповідач отримав Довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній мережі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій вказані дані щодо одноразового ідентифікатора, який отримав відповідач. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Судом встановлено, що 15 серпня 2019 року сторонами укладено договір про надання кредиту № 188661721 про надання кредиту на суму 5 300, 00 грн. зі сплатою процентів строком на 18 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № [NUMBER] ), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та 1,3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5 300, 00 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням № 7768 від 15 серпня 2019 року. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не своєчасно виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним, проценти за прострочення терміну повернення грошей та пені. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 08 січня 2020 року становить 7 927, 74 грн та складається з суми кредиту 5 300, 00 грн, процентів за користування кредитом - 9, 54 грн, пені - 2 618, 20 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача про стягнення з відповідача заборгованості у частині стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 5 300, 00 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 9, 54 грн, в зв`язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню. Загальний розмір належного до стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором кредиту від 15 серпня 2019 року складає суму основного боргу у розмірі 5 300, 00 грн, проценти за користування кредитом - 9, 54 грн, та передбаченої сторонами в кредитному договорі неустойки 2 618, 20 грн, а всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 7 927, 74 грн. Суд відхиляє доводи відповідача щодо факту не підписання ним договору, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Судом встановлено, що відповідач підписував договір про надання кредиту № 188661721 від 15 серпня 2019 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній мережі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 21 травня 2020 року. Враховуючи викладене, позов ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підлягає задоволенню. Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у встановленому законом порядку не спростований. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 102, 00 грн.

Outcome: approved