Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного Донецькою товарною біржею 11 червня 2013 року щодо продажу нерухомого майна, яке належить Державному підприємству (далі ДП) «Луганськвугілля» і знаходиться за адресою Україна, Луганська область м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13. Позивач зазначав про порушення, допущені Донецькою товарною біржею під час проведення аукціону з продажу комплексу будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна,13, зокрема посилався на порушення пунктів 3.5. та 3.8. «Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі», затвердженому Наказом міністерства фінансів України №1297 від 07 грудня 2012 року (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 02 січня 2013 року за №13/22545) щодо змісту оголошення про проведення аукціону, та п. 4.8. вищевказаного Порядку в частині дотримання кроку аукціону при реалізації лоту №1. Крім того, допущені порушення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в частині відповідності проведених аукціонів ознакам біржової операції. Позивач просив зобов'язати Єнакіївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міністерства доходів та зборів України вжити заходів щодо повторного проведення цільового аукціону з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, а саме: комплексу споруд та будівель, які знаходяться за адресою Україна, Луганська область м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13 та належать ДП «Луганськвугілля». Ухвалою Єнакіївського міського суду Донецької області від 22 серпня 2013 року до участі в справі як третя особа без самостійних вимог на боці позивача [PERSON] залучено Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Об'єднана вантажно - транспортна компанія», яке 22 серпня 2013 року звернулась до суду з позовом до Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів України, Донецької товарної біржі, Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Мітталсервіс» про визнання недійсними протоколів аукціону, складених за результатами аукціону, проведеного Донецькою товарною біржею 11 червня 2013 року щодо продажу комплексу споруд та будівель, які знаходяться за адресою: Україна, Луганська область м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13 та належать ДП «Луганськвугілля», визнання недійсним договору купівлі-продажу (біржовий контракт) №004-н від 11 червня 2013 року, укладеного між ТОВ «Мітталсервівс» та Єнакіївською об'єднаною державною податковою інспекцією Донецької області Державної податкової служби, по результатам аукціонів, проведених Донецькою товарною біржею щодо продажу комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою, Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна. 13. Позовні вимоги третя особа обґрунтовує тим, що продане майно є цілісним майновим комплексом ДП «Луганськвугілля», тому майно повинно було бути реалізоване не за правилами, встановленими «Порядком проведення цільових аукціонів продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі», а за правилами, зазначеними законодавством про приватизацію, при цьому посилається на положення п.9 статті 95 Податкового кодексу України, п. 1.2. «Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі». Відчуження державного майна проведено всупереч вимогам ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». У серпні 2013 року ТОВ «Мітталсервіс» з посиланням на ст. 392 ЦПК України, звернулось до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно - транспортна компанія» і просило визнати право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13, і придбане за договором купівлі-продажу (біржовий контракт) № 004-н від 11 червня 2013 року, а саме: будівлю виробничого корпусу з прибудовою площею 2766,0 кв.м, будівлю естакади площею 514,4 кв.м, будівлю мийки для автомобіля площею 550,0 кв.м, будівлю АЗС площею 38,44 кв.м, адміністративно-побутову будівлю площею 942,0 кв.м, будівлю гаражу площею 118,0 кв.м, будівлю складу площею 697,15 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,47 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,15 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 6,97 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,17 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,17 кв.м. Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 30 серпня 2013 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» до Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів України, Донецької товарної біржі, ТОВ «Мітталсервіс», ТОВ «Фінансова компанія «Стоік» про визнання недійсними результатів аукціонів та зобов'язання Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів України вжити заходів щодо повторного проведення аукціону з продажу майна платника податків відмовлено. Позовні вимоги ТОВ «Мітталсервіс» задоволено, визнано за ТОВ «Мітталсервіс» право власності на майно придбане за договором купівлі-продажу (біржовий контракт) №004-н від 11червня 2013 року, а саме: будівлю виробничого корпусу з прибудовою площею 2766,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: Україна. Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна,13; будівлю естакади площею 514,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; будівлю мийки для автомобілів площею 550,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; будівлю АЗС площею 38,44 кв.м, яка знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; адміністративно-побутову будівлю площею 942,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. ІІеревальськ, вул. Індустріальна, 13; будівлю гаражу площею 118,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; будівлю складу площею 697,15 кв.м, яка знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; резервуар нафтопродуктів площею 7,47 кв.м, який знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індусгріальна,13; резервуар нафтопродуктів площею 7,15 кв.м, який знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; резервуар нафтопродуктів площею 6,97 кв.м, який знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; резервуар нафтопродуктів площею 7,17 кв.м, який знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13; резервуар нафтопродуктів площею 7,17 кв.м, який знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна, 13. В апеляційній скарзі прокурор Донецької області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов [PERSON], до якого приєдналось ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія», до Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів України, Донецької товарної біржі, ТОВ «Мітталсервіс», ТОВ «Фінансова компанія «Стоік» про визнання недійсними результатів аукціону, протоколів аукціону та договору купівлі-продажу та зобов'язання Єнакіївської ОДПІ Головного управління Міністерства доходів та зборів України вжити заходів щодо повторного проведення цільового аукціону з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, та відмовити у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Мітталсервіс» до [PERSON], ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» про визнання права власності на придбане на аукціоні майно. Апелянт посилається на те, що майно, з приводу якого відбувались спірні торгівельні операції, належить на праві власності державі і судом при ухваленні рішення вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі. Судом розглянуто питання стосовно прав та інтересів держави в особі ДП «Луганськвугілля» та органу управління майном - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Судом не оцінена правомірність звернення стягнення на майно ДП «Луганськвугілля», правомірність складання актів на виставлення майна на торги. Висновки суду про те, що спірне майно не є майном державного підприємства або господарського товариства з часткою держави та на нього не поширюються вимоги Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не відповідають дійсності та не підтверджені доказами. Сторонами не надано, а судом самостійно не витребувано відомості про право власності на спірні споруди ДП «Луганьсквугілля», яке має такі відомості. Судом неправомірно зазначено, що Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» забороняє примусову реалізацією майна лише за рішеннями, що підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», натомість торги від 11 червня 2013 року проведені з метою реалізації податкової застави, в порядку встановленому ПК України. Судом проігноровано положення ст.96 ПК України, щодо особливого порядку звернення стягнення на майно державних підприємств та порушення податковими органами їх приписів при проведенні аукціону. Судом зроблено невірний висновок, що спірне майно, продане на торгах від 11 червня 2013 року не відповідає ознакам цілісного майнового комплексу, наведеним у законодавстві. Запитів до Фонду державного майна України чи відповідного Міністерства судом не зроблено, не з'ясовано чи відбувалась інвентаризація спірного майна, чи складено пооб'єктні переліки майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, та майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу. Всупереч вимог закону ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» не повідомляла ДП «Луганськвугілля» ні про опис активів, ні про проведення аукціону з продажу. Задовольняючи зустрічний позов ТОВ «Мітталсервіс», суд посилався на оспорювання [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» права власності першого. Жодних доказів належності йому майна ТОВ «Мітталсервіс» суду не надало, а у позовній заяві ТОВ «Мітталсервіс» відсутнє обґрунтування щодо причин звернення до суду, не зазначається, яким чином та ким саме порушено права позивача, а тому правові підстави позову не зрозумілі. Судом першої інстанції не оцінено факт відсутності у ТОВ «Мітталсервіс» документів про право власності на спірне майно та звернення до суду за захистом прав, яких воно фактично не мало і право власності визнано лише на підставі ст. 392 ЦК України. Проте, таке обґрунтування права власності не можна визнати достатнім для прийняття рішення у цій справі, оскільки визнання у судовому порядку права власності на річ за загальним правилом є способом захисту наявного цивільного права, а не підставою для його виникнення. Судом порушені правила ст. 114 ЦПК України щодо виключної підсудності у справах, що виникають з приводу нерухомого майна, оскільки спірне майно ДП «Луганськвугілля» знаходиться за адресою: вул. Індустріальна, 13, м. Перевальськ, Луганська область, є державною власністю та справи щодо визнання права власності на нього повинні розглядатися за місцезнаходженням такого майна. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник прокурора Донецької області Гайфулін О.О. та представник ДП «Луганськвугілля» Бухонкін І.В. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та відмову в задоволенні зустрічного позову ТОВ «Мітталсервіс». Позивач [PERSON] в судовому засіданні апеляційної інстанції просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора та скасувати рішення суду і задовольнити його позовні вимогиі відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів України Телятнікова І.Г. просила залишити рішення суду без змін та відхилити апеляційну скаргу Представники ТОВ «Мітталсервіс» Зінов’єв О.А. та Лисенко О.В. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити рішення суду без змін та відхилити апеляційну скаргу прокурора. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стоік», ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія», Донецької товарної біржі, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток та заява ліквідатора ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» про розгляд справи у відсутність представника. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» про визнання недійсними результатів аукціону проведеного Донецькою товарною біржею 11 червня 2013 року щодо продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Україна, Луганська область м. Перевальськ, вул. Індустріальна,13, суд першої інстанції виходив з того, що аукціон проведено у відповідності до вимог законодавства та організатором аукціону правомірно встановлено результати аукціону, а тому відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] про визнання недійсними результатів аукціону та вимог ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу (біржовий контракт) №004-н від 11 червня 2013 року між ТОВ «Міталсервіс» та Єнакіївською об'єднаною державною податковою інспекцією Донецької області Державної податкової служби, укладеного по результатам аукціонів, проведених Донецькою товарною біржею щодо продажу комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ. вул. Індустріальна,1З. Такий висновок суду є правильним і відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону. Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 22 жовтня 2007 року між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» укладений договір про спільну діяльність. Відповідно до п.5.3. вказаного договору керівництво спільною діяльністю за договором і ведення бухгалтерського обліку доручається ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія». Відповідно до пункту 1.6 договору про спільну діяльність вкладом сторони-1 (ДП «Луганськвугілля») у спільну діяльність є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна,13, а саме: будівля виробничого корпусу з прибудовою площею 2766,0 кв.м, будівля естакади площею 514,4 кв.м, будівля мийки для автомобіля площею 550,0 кв.м, будівля АЗС площею 38,44 кв.м, адміністративно-побутова будівля площею 942,0 кв.м, будівля гаражу площею 118,0 кв.м, будівля складу площею 697,15 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,47 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,15 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 6,97 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,17 кв.м, резервуар нафтопродуктів площею 7,17 кв.м. Згідно з пунктом 6.2. договору про спільну діяльність сторона-2 (ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія») здійснила внесок у спільну діяльність вантажним автотранспортом. Пунктом 7.1. договору про спільну діяльність передбачено, що внесене сторонами майно, яким вони володіли на праві власності, вироблена у результаті спільної діяльності продукція, а також інше майно, створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності, складає їх спільну часткову власність. Внесене сторонами майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах сторін та є їхнім цільним майном. Відповідно до п. 87.12 ст. 87 Податкового кодексу України (далі ПК України) у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у справі №2а/0570/1974/2012 позовні вимоги Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції до договору про спільну діяльність між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» про стягнення заборгованості задоволено, та стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих договір про сумісну діяльність між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» на користь бюджету суму податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 40 002,80 грн. та з податку на додану вартість у розмірі у розмірі 1 373,22 грн. Відповідно до п. 88.3 ст. 88 ПК України у разі,якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності. За положеннями п. 89.3. ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. У зв'язку із несплатою договором про спільну діяльність від 22 жовтня 2007 року між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» податкового боргу у встановлений податковим законодавством строк, Єнакіївською об'єднаною державною податковою інспекцією 23 листопада 2011 року винесено податкову вимогу № 163, яка отримана ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» 07 грудня 2011 року. 10 липня 2012 року податковою інспекцією прийнято рішення № 1/19 про опис майна у податкову заставу і складено відповідний акт опису майна. 16 липня 2012 року Єнакіївською об'єднаною державною податковою інспекцією зареєстровано податкову заставу, що затверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №36927826. Відповідно до абзаців 2 та 3 п. 95.3. ст. 95 ПК України орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року у справі а/0570/12600/2012 адміністративний позов Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції задоволено, надано дозвіл Єнакіївській об'єднаній державній податковій інспекції на погашення суми податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 41 816,42 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 618 782,80 грн. за рахунок майна договору про спільну діяльність, укладеного між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія», яке перебуває у податковій заставі. Єнакіївська об'єднана державна податкова інспекція прийняла рішення про погашення суми податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 41 816,42 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 618 782,80 грн. за рахунок майна договору про спільну діяльність, укладеного між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія», яке перебуває у податковій заставі. За положеннями п.п. 95.7.3. п. 95.7. ст. 95 ІІК України об'єкти нерухомого майна, а також цілісні майнові комплекси підприємств підлягають продажу за кошти виключно на цільових аукціонах, які організовуються за поданням відповідного органу державної податкової служби на зазначених біржах. Між Єнакіївською об'єднаною державною податковою інспекцією та Донецької товарною біржею укладено договір у відповідності до якого біржі було доручено провести організацію аукціону з продажу майна, яке перебуває у податковій заставі від 06 лютого 2013 року . Початкова вартість будівель та споруд, що були реалізовані на аукціоні від 11 червня 2013 року, визначена Єнакіївською об'єднаною державною податковою інспекцією на підставі звіту (акта) про оцінку майна. Відповідно до п. 95.17. ст. 95 ПК України Донецька товарна біржа розмістила оголошення про проведення 11 червня 2013 року аукціону продажу будівель та споруд, розташованих у м. Перевальськ Луганської області, вул. Індустріальна, 13 у газеті «Донеччина» №36 від 24травня 2013 року Для участі в аукціоні подали заявки: фізична особа [PERSON], ТОВ «Фінансова компанія «Стоік»; ТОВ «Мітталсервіс», і відповідно до положень п. 3.13. «Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі» Донецька товарна біржа здійснила реєстрацію цих осіб, як учасників аукціону, надала зареєстрованим учасникам картки з аукціонними номерами відповідно до реєстрації, за якими вони беруть участь в аукціоні: [PERSON] - 01, ТОВ Фінансова компанія «Стоік» - 02, ТОВ «Мітталсервіс» - 03. 11 червня 2013 року Донецькою товарною біржею проведений аукціон, за результатами якого переможцем аукціону визнано учасника №03 ТОВ «Міталлсервіс», про що складені відповідні протоколи аукціону. 11 червня 2013 року з переможцем аукціону - ТОВ «Мітталсервіс» та Єнакіївською об'єднаною державною податковою інспекцією, в особі члена біржі ТОВ «Донбіржторг» (брокерська контора №396), укладено договір купівлі-продажу (біржовий контракт) №004-н, яким здійснено купівлю-продаж комплексу будівель та споруд (без правовстановлюючих документів) розташованих за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ. вул. Індустріальна,13, які знаходяться на балансі спільного договору між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія». Покупець ТОВ «Мітталсервіс» сплатив на банківський рахунок Донецької товарної біржі 370 820,00 грн., тим самим оплатив всю вартість придбаного майна, враховуючи кошти сплачені, як гарантійний внесок. Єнакіївська об'єднана державна податкова інспекція передала покупцю - ТОВ «Мітталсервіс» за актом прийому-передачі придбане на аукціоні від 1 червня 2013 року майно. Оцінивши обставини справи, положення нормативно-правових актів, що регулюють відповідні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» товарної біржі, ТОВ «Мітталсервіс». Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що реалізоване на аукціоні майно належить державі, а тому допущені порушення закону при проведенні аукціону, що продаж спірного майна повинна бути здійснена за порядком, передбаченим законодавством про приватизацію державного майна є необгрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 55 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах. Відповідно до ч.1 ст. 219 ГК України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Таким чином, відповідно до положень ГК України на момент укладання договору про спільну діяльність, право господарського відання надає суб'єкту господарювання право володіти, користуватися та розпоряджатися відповідним майном в тій мірі як і власник, зокрема надавати це майно для звернення стягнення з метою задоволення вимог кредиторів. Отже, право господарського відання наділяє носія цього права повноваженнями щодо розпорядження майном, в тому числі, шляхом передачі до спільної діяльності і таке право ДП «Луганськвугілля» підтверджено положеннями статуту підприємства. Пункт 4.3. статуту ДП, на який посилається апелянт, передбачає обмеження повноважень підприємства лише щодо відчуження майна, переданого у господарське відання, шляхом продажу за кошти. Обмежень повноважень підприємства на укладення договору про спільну діяльність та передачу до спільної діяльності майна положеннями статуту ДП «Луганськвугілля» не передбачено. Договір про спільну діяльність недійсним не визнаний, нікчемність його законом не встановлена, а тому право спільної власності на вклади до спільної діяльності набуті правомірно на підставі законного правочину. Відповідно до частин 1 ст.ст. 1133, 1134 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном. Пунктом 6.1 договору про спільну діяльність зазначено, що вклад сторони-1 «ДП «Луганськвугілля») - це нерухоме майно, а не право користування цим майном. Відповідно до пункту 7.1 договору про спільну діяльність внесене сторонами майно, яким вони володіли на праві власності, вироблена у результаті спільної діяльності продукція, а також інше майно, створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності, складає їх спільну часткову власність. Внесене сторонами майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах сторін та є їхнім спільним майном. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Статтею 6 ч.1 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що ДП «Луганськвугілля» зробило свій внесок до спільної діяльності саме майном, яке стало спільним, підприємство не обмежене у праві укласти договір про спільну діяльність, та передати своє майно як склад у спільну діяльність. Згідно з пп. 95.9 статті 95 ПК України у разі якщо продажу підлягає цілісний майновий комплекс підприємства, майно якого перебуває у державній або комунальній власності, чи якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами, продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного органу державної податкової служби із дотриманням законодавства з питань приватизації. При цьому інші способи приватизації, крім грошової, не дозволяються. Пункт 1.2. «Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі» передбачено, що дія цього Порядку поширюється на майно, яке перебуває у податковій заставі та щодо якого прийнято рішення органу державної податкової служби про погашення усієї суми податкового боргу, за винятком цілісних майнових комплексів підприємств, майно яких перебуває у державній або комунальній власності чи якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами. Продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного органу державної податкової служби із дотриманням законодавства з питань приватизації. Пунктом 87.12. ст. 87 ПК України встановлено, що у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору. Згідно з п. 88.3. ст. 88 ПК України у разі, якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності. Продаж спірного майна, проводився на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року у справі №2а/0570/12600/2012, якою адміністративний позов Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції задоволено, надано дозвіл Єнакієвській об'єднаній державній податковій інспекції на погашення суми податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 41 816,42 грн. та з податку на додану вартість у розмірі 618 782,80 грн. за рахунок майна договору про спільну діяльність, укладеного між ДП «Луганськвугілля» та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія», яке перебуває у податковій заставі. Таким чином, суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про те, що спірне майно, реалізоване на користь ТОВ «Мітталсервіс» на аукціоні 11 червня 2013 року на момент реалізації не належало державному підприємству, оскільки було внесено до спільної діяльності за договором від 22 жовтня 2007 року. Доводи апелянта про те, що в рахунок погашення податкового боргу було описане та реалізоване тільки майно, яке є внеском до дорогому про спільну діяльність ДП «Луганськвугілля», апеляційний суд визнає необгрунтованими. Відповідно до п. 89.3. ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Відповідні положення зазначені у п.2.2 «Порядку застосування податкової застави органами державної податкової служюи» № 1273 від 11 жовтня 2011 року, а пункт 2.5 вказаного Порядку передбачає, що до актів опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Таким чином, законодавством передбачено погашення податкового боргу за рахунок податкової застави шляхом звернення стягнення на майно, передане до спільної діяльності, перелік якого самостійно визначається податковим органом з точки зору його ліквідності. У зв'язку з цим, розподіл часток сторін у спільній діяльності не має значення при погашенні податкового боргу за рахунок майна договору про спільну діяльність, переданого у податкову заставу. Процедура опису майна спільної діяльності як податкової застави досліджувалась під час розгляду Донецьким окружним адміністративним судом справи № 2а/0570/12600/2012 і задовольняючи адміністративний позов податкового органу про надання дозволу погашення суми податкового боргу за рахунок майна договору про спільну діяльність, адміністративний суд встановив законність проведених податковою інспекцією заходів, що передували зверненню податкового органу до суду за отриманням дозвалу на погашення боргу за рахунок податкової застави, а тому відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті сами особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доводи апеляційної скарги щодо недотримання порядку реалізації цілісного майнового комплексу не грунтуються на законі. Так, цілісним майновим комплексом згідно зі ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, передбачено, що цілісними майновими комплексами є об'єкти, сукупність активів яких дає змогу провадити певну господарську діяльність. Цілісними майновими комплексами є підприємства, а також їх структурні підрозділи (цехи, виробництва, дільниці тощо), які можуть бути виділені в установленому порядку в самостійні об'єкти з подальшим складанням відповідного балансу і можуть бути зареєстровані як самостійні суб'єкти господарської діяльності. Аналогічне визначення цілісного майновою комплексу закріплено «Положенням про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства», затвердженим наказом Фонду державного майна України від 29 грудня 2010 року № 1954, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 січня 2011 року за № 109/18847, де цілісний майновий комплекс визначено як об'єкт, сукупність активів якого забезпечує провадження окремої діяльності, що визначає загальнодержавне значення підприємства, на постійній і регулярній основі. Цілісними майновими комплексами можуть бути структурні підрозділи, які в установленому порядку виділяються в самостійні об'єкти. Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що нерухоме майно, що було реалізоване на аукціоні 11 червня 2013 року, не відповідає ознакам цілісного майнового комплексу, наведеним у законодавстві, отже продаж правомірно проводився у відповідності до «Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі». Посилання апелянта на порушення ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» апеляційний суд визнає необгрунтованими, з огляду на наступне. Статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна Згідно зі ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Таким чином, закон забороняє примусову реалізацією майна за рішеннями, що підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», натомість аукціон 11 червня 2013 року був проведений з метою реалізації податкової застави, в порядку встановленому Податковим кодексом України. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст. 191 ПК України функціями органів державної податкової служби, крім інших, є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом; здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі; Відповідно до п. 41.5. ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах . Пунктом 95.1. статті 95 ПК України встановлено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Таким чином, реалізація майна на цільовому аукціоні, як податкової застави, з метою погашення податкового боргу та надходження коштів до відповідного бюджету, з наступним виконанням за рахунок цих коштів соціальних зобов'язань держави, відповідає інтересам держави. Доводи апеляційної скарги щодо порушень ст. 114 ЦПК України заслуговують наувагу, оскільки при прийнятті позову [PERSON] про визнання недійсними результатів аукціонів з приводу реалізації нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Україна, Луганська область, м. Перевальськ, вул. Індустріальна,13, допущено порушення правил виключної підсудності, проте вказане порушення процесуального закону не є підставою для скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» до Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів України, Донецької товарної біржі, ТОВ «Мітталсервіс», ТОВ «Фінансова компанія «Стоік» про визнання недійсними результатів аукціонів та зобов'язання Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів України вжити заходів щодо повторного проведення аукціону з продажу майна платника податків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 12 від 24 жовтня 2008року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. З урахуванням викладеного, апеляційний суд визнає, що судом першої інстанції рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Задовольняючи зустрічний позов ТОВ «Мітталсервіс» про визнання права власності на нерухоме майно, яке придбане на аукціоні, проведеному Донецькою товарною біржею 11 червня 2013 року, за договором купівлі-продажу (біржовим контрактом) № 004-н від 11 червня 2013 року, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» та [PERSON] заперечували існування у ТОВ «Мітталсервіс» права власності на спірне майно про що вказували у своїх позовних заявах, а відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте з таким висновком суду погодитись не можна. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно з п. 95.14. ст. 95 ПК України покупець майна, яке перебуває у податковій заставі, набуває права власності на таке майно відповідно до умов, визначених у договорі (контракті), що укладається за результатами проведених торгів. Таким чином, з огляду на положення п. 95.14. ст. 95 ПК України, який є спеціальним Законом у питаннях звернення стягнення на майно, що перебуває у податковій заставі, право власності набувається покупцем на реалізований предмет податкової застави за біржовим контрактом (договором купівлі-продажу), укладеним за результатами проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі. При цьому, положення ПК України не містять особливого порядку набуття права власності на нерухоме майно, придбане на цільових аукціонах, в тому числі після проведення державної реєстрації права власності на придбане майно. За таких обставин ТОВ «Мітталсервіс» набуло право власності на придбане майно за договором купівлі-продажу (біржовий контракт) №004-н від 11 червня 2013 року і визнавати в судовому порядку за ТОВ «Мітталсервіс» право власності на майно, придбане на аукціоні 11 червня 2013 року, не викликається необхідністю. Суд дійшов висновку про необгрунтованість вимог [PERSON] та ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія», які оспорювали законність та результати аукціону від 11 червня 2013 року, а право власності ТОВ «Мітталсервіс» на придбане на аукціоні нерухоме майно підтверджується результатами проведеного аукціону та договором купівлі-продажу (біржовий контракт) №004-н від 11 червня 2013 року. З урахуванням викладеного, рішення суду від 30 серпня 2013 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «Мітталсервіс» про визнання права власності на придбане на аукціоні майно підлягає скасуванню і в цій частині належить ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Мітталсервіс» до [PERSON], ТОВ «Об'єднана вантажно-транспортна компанія» про визнання права власності на майно, яке придбане на аукціоні, проведеному Донецькою товарною біржею 11 червня 2013 року, за договором купівлі-продажу (біржовим контрактом) № 004-Н від 11 червня 2013 року. В решті рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 30 серпня 2013 року підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial