Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у кристуванні належною їй квартирою шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою №2 в будинку №7 по вул. Незалежності в селищі Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області та зняти їх з реєстраційного обілку у квартирі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2017 року являється власником квартири №2, яка знаходиться у селищі Брошнів-Осада, по вул. Незалежності, 7. У зазначеній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають відповідачі [PERSON], яка є колишнім власником квартири та [PERSON] Останні у витратах по утриманню квартири участі не беруть, добровільно знятися з реєстрації не бажають. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житлом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися повторно, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за їх відсутності не надали, відзиву на позов не подавали. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Позивач [PERSON] є власником кватири №2, яка знаходиться у селищі Брошнів-Осада, по вул. Незалежності, 7, Рожнятівського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого 08 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу, зареєстровано у реєстрі за №1489 (а.с. 5). У належній позивачці квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON]- яка є колишнім власником квартири, [PERSON], проте не проживають, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання складеним комісією Брошнів-Осадської селищної ради 04 вересня 2018 року та копією будинкової книги (а. с.7-10). У відповідності\~до ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сімї права користування житлом. Право користування житлом для членів сімї власника може виникати та існувати лише за умови , якщо особа, членами сімї якої вона є, сама володіє правом власності на житло. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання складеним комісією Брошнів-Осадської селищної ради 04 вересня 2018 року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобовязані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за адресою: селище Брошнів-Осада, [ADDRESS], є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно вони втратили право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинили користування вказаною квартирою та переселилися на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у належній позивачу квартирі понад один рік, не є членами сімї позивача, їхня реєстрація у належній позивачці квартирі порушує її право на володіння, користування та розпорядження належною їй квартирою, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved