Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім позивача, зареєстрований [PERSON] . На початку вересня 2011 року позивач надала згоду на реєстрацію відповідача як наймача квартири строком на чотири місяці. Зі сплином чотирьох місяців відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири, однак з місця свого реєстрації не знявся. Протягом п`яти років позивач намагалася встановити фактичне місце проживання відповідача для вирішення питання про зняття останнього з реєстраційного обліку. Однак, позивачу не вдалося відшукати відповідача. Реєстрація відповідача у будинку позивача є протиправною та такою, що чинить останній перешкоду у вільному користуванні та розпорядженні свої майном. За таких обставин, позивач звертається із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 23). У судовому засіданні 09 грудня 2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про виклик та допит в якості свідка [PERSON] та [PERSON] , про що внесена відповідна ухвала до протоколу судового засідання. У судовому засіданні 13 лютого 2020 року представник [PERSON] заявив клопотання про виклик та допит в якості свідка [PERSON] . Таке клопотання судом задоволено, про що внесена відповідна ухвала до протоколу судового засідання. Також, у клопотанні [PERSON] повідомив, що раніше заявлений свідок [PERSON] померла, а свідок [PERSON] за станом здоров`я не може прибути у судове засідання. На повторному виклику свідка [PERSON] у судове засідання представник позивача [PERSON] не наполягав. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 17 червня 2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Репою С.В. (а.с. 6). У вищевказаній квартирі зареєстровані: з 27.08.2002 року [PERSON] - власник квартири, та з 07.09.2011 року [PERSON] - наймач, про що свідчить копія довідки № 1203, видана 23 липня 2019 року виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області (а.с. 5). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області від 23.08.2019 р. та довідки Калитянської селищної ради Броварського району Київської області від 27 серпня 2019 року [PERSON] з 07.09.2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-21). До матеріалів справи додано акти обстеження квартири, які складені власником квартири [PERSON] та двома сусідами [PERSON] , [PERSON] 04 серпня 2018 року, 01 вересня 2018 року, 06 жовтня 2018 року, 03 листопада 2018 року, 01 грудня 2018 року, 05 січня 2019 року, 02 лютого 2019 року, 02 березня 2019 року, 04 квітня 2019 року, 04 травня 2019 року, 01 червня 2019 року, 06 липня 2019 року, 03 серпня 2019 року, 01 вересня 2019 року, 05 жовтня 2019 року. Зі змісту вказаних актів вбачається, що на момент обстеження квартири [ADDRESS] , в ній проживала лише [PERSON] у квартирі не проживає, одяг та будь-які речі останнього у квартирі відсутні. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є колегою позивача, також вони товаришують сім`ями. Свідок кожен день буває у квартирі позивача, оскільки заходить до останньої та забирає її на роботу. Однак, у квартирі жодного разу не бачила відповідача. Свідку відомо, що у квартирі зареєстрований наймач [PERSON] , однак жодного разу його у квартирі [PERSON] свідок не бачила. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із матеріалів справи встановлено, що квартира знаходиться у власності позивача, відповідач права власності на квартиру чи її частку не має, не є родичем позивача, у будинку був зареєстрований з 07.09.2011 року як таким, що винаймає у позивача квартиру, однак вже на протязі дев`яти років у квартирі не проживає, не користується нею як своїм житлом, у квартирі відсутні його речі, не несе витрат на утримання квартири та не сплачує за комунальні послуги. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися її майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування даною квартирою. На підставі викладеного, та

Outcome: approved