Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У серпні 2019 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Ленінського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних зі здійсненням регламентної виплати у загальному розмірі 31 846 грн. 55 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.09.2017 року в м. Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2018 року особою, винною в настанні вищевказаної дорожньо-транспортній пригоді, визнано [PERSON] та притягнуто останню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, то позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ» у розмірі 31 101 грн. 55 коп., через що на підставі ст.ст. 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Позивач просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого відшкодування у розмірі 31 101 грн. 55 коп., витрати на встановлення розміру збитку, збір документів у розмірі 745 грн. 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2019 року, справа прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Панасюк О.М., повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у призначені судові засідання на 29.10.2019 року та на 20.11.2019 року, повідомлена своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, в тому числі і шляхом публікації оголошення на офіційному веб порталі Судової влади України, не з`явилася, причини її неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленої належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов по задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що 05.09.2017 року о 13 годині 50 хвилин, в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Незалежної України та вул. Лермонтова, за участю автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2018 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , була застрахована в СК «ОМЕГА», поліс № АК/0959677 зі строком дії з 07.09.2016 року по 06.09.2017 року. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована на була. Відповідно до звіту № 40, складеного спеціалістом - автотоварознавцем, аварійним комісаром, оцінювачем [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності Фонду держмайна України № 519/16), вартість матеріальної шкоди ремонту автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , складає 32 380 грн. 96 коп. У довідці Моторного (транспортного) страхового бюро України за № 1 від 25.06.2018 року, розмір претензії по майну - автомобілю «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , визначено у сумі 31 101 грн. 55 коп. На підставі наказу № 6319 від 27.06.2018 року позивачем була здійснена виплата [PERSON] за шкоду, заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 31 101 грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 909791 від 02.07.2018 року, долучених до справи. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01.07.2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено право Моторного (транспортного) страхового бюро України після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожній транспортній пригоді, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03. 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. При цьому за статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Встановивши що, внаслідок компенсації позивачем шкоди потерпілій стороні у ДТП [PERSON] (власнику транспортного засобу «ВАЗ», державний номер [NUMBER] ) Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право вимоги саме у порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, суд вважає позовні вимоги про стягнення з [PERSON] в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою матеріального збитку у сумі 31 101 грн. 55 коп. є законними та обґрунтованими. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, слід вказати наступне. Частиною 3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до п. 8.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, до вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов`язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами. 27.04.2018 року позивачем проведено оплату послуг експерта за проведення експертизи (звіт про оцінку № 40) у розмірі 745 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 904289. Беручи до уваги, що позивачем були понесені витрати на проведення експертизи, останні відповідно до ст. 22 ЦК України також необхідно стягнути із відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved