Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до державного реєстратора [PERSON], КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПАТ «ОТП Банк», про визнання незаконними рішень державного реєстратора та скасування реєстраційних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 листопада 2016 року державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] було проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32408972 та № 32407959 від 17 листопада 2016 року про реєстрацію за ПАТ «ОТП Банк» майна, що належить на праві власності [PERSON]. Земельна ділянка з кадастровим номером 3222484001:01:016:0028, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна, належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 2632 від 19 квітня 2007 року. Домоволодіння за № 42, яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна, належить йому на підставі договору купівлі-продажу № 2628 від 19 квітня 2007 року. В подальшому 19 квітня 2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») був укладений кредитний договір № ML-009/133/2007. В рахунок забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ним та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») був укладений 19 квітня 2007 року договір іпотеки, відповідно за умовами якого він передав в іпотеку належне йому вищевказане нерухоме майно. У звязку з укладенням договору іпотеки 19 квітня 2007 року приватним нотаріусом у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна було зареєстровано обтяження № 4838517, № 4838162 про заборону на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку та домоволодіння, та внесено відомості про іпотеку такого майна. 25 листопада 2016 року ПАТ «ОТП Банк» через засоби поштового звязку направив на адресу іпотекодавця вимогу за № 12-4-10/4196 про добровільне звільнення жилого приміщення та повідомлено про реєстрацію за ПАТ «ОТП Банк» права власності на вказані домоволодіння та земельну ділянку. В обґрунтування поданої позовної заяви позивач стверджував, що ПАТ «ОТП Банк» не мав права на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на момент проведення реєстраційних дій 17 листопада 2016 року щодо реєстрації права власності за ПАТ «ОТП Банк», Іпотекодержатель вже скористався правом звернення стягнення на вказане нерухоме майно. ПАТ «ОТП Банк» скористався передбаченим іпотечним договором правом позасудового врегулювання та направив на його адресу ще у 2013 році іпотечне повідомлення від 27 червня 2013 року № 12-4-10/7868, в якому зазначалось, що іпотекодержатель шляхом направлення такої вимоги розпочинає процедуру позасудового врегулювання та залишає за собою право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності на іпотеко держателя ПАТ «ОТП Банк». Оскільки вимогу ПАТ «ОТП Банк» від 27 червня 2013 року № 12-4-10/7868 було направлено 03 липня 2017 року, то іпотекодержатель мав право зареєструвати право власності на предмет іпотеки виключно у день, який настає за останнім 30-денним строком для погашення заборгованості. Однак, банк не скористався передбаченим іпотечним договором правом на реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року у справі № 755/25343/13-ц позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] було задоволено та стягнуто заборгованість за кредитним договором № ML-009/133/2007 у розмірі 223\~207,09 доларів США. ПАТ «ОТП Банк» не скористався встановленим іпотечним договором правом державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, а вимога ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості була забезпечена шляхом звернення стягнення на майно, у вигляді грошових коштів, а тому відсутні були правові підстави для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки 17 листопада 2016 року, які були здійснені державним реєстратором [PERSON]. Державним реєстратором [PERSON] при здійсненні державної реєстрації нерухомого майна було порушено вимоги п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки при проведенні державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно було наявне обтяження на таке майно. 16 червня 2016 року ПАТ «ОТП Банк» повторно направляв на його адресу повідомлення за № 12-4-10/2200, в якому повідомляв про те, що сума основної заборгованості за кредитним договором становить 223\~207,09 доларів США, а також зазначалось про те, що у разі невиконання вимоги про повернення заборгованості АТ «ОТП Банк» буде вирішено питання щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності за АТ «ОТП Банк». Позивач вважав, що проведена 17 листопада 2016 року державна реєстрація за ПАТ «ОТП Банк» є незаконною з тих підстав, що банк вже скористався правом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки ще у 2013 році, коли направляв іпотечне повідомлення від 27 червня 2013 року, а оскільки умовами іпотечного договору не передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі повторного іпотечного повідомлення, то фактично вимога ПАТ «ОТП Банк» від 16 червня 2016 року за № 12-4-10/2200 не могла бути підставою для реєстрації за іпотекодержателем права власності на земельну ділянку та домоволодіння. Позивач також зазначив про те, що державним реєстратором було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки загальна площа домоволодіння, яке було відчужено складає 242, 6 кв.м., тобто є менше ніж 250 кв.м. та використовується, як місце постійного проживання позичальника, та перебуває в іпотеці. При здійсненні державної реєстрації дії державного реєстратора [PERSON] не відповідають вимогам абз. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Також, оскільки кредитний договір та договір іпотеки укладалися за згодою співвласника предмета іпотеки [PERSON], то звернення стягнення на предмет іпотеки можливе було виключно за рішенням суду, а тому державний реєстратор [PERSON] безпідставно зареєстрував за ПАТ «ОТП Банк» право власності на предмет іпотеки без рішення суду. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати незаконним та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32408972 від 17 листопада 2016 року та № 32407959 від 17 листопада 2016 року; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні записи № 17481168, № 17481159, № 17481140, № 17481919, № 17481867, № 17481847; зобовязати Комунальне підприємство «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 листопада 2016 року № 32407959, № 32408972, та про скасування реєстраційних записів № 17481168, № 17481159, № 17481140, № 17481919, № 17481867, № 17481847. У березні 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка одночасно представляє інтереси третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], позов підтримала та просила його задовольнити. У судове засідання відповідач державний реєстратор [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У судове засідання представник відповідача КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «ОТП Банк» заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») був укладений кредитний договір № ML-009/133/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 315\~000 доларів США зі встановленим строком повернення кредиту до 19 квітня 2027 року. З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором № ML-009/133/2007 від 19 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РСL-009/133/2007, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1407 га, кадастровий номер 3222484001:01:016:0028, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна, 42. Як вбачається з матеріалів справи згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 19 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2628, [PERSON] на праві власності належить домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна, 42. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2632, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1407 га, кадастровий номер 3222484001:01:016:0028, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-009/133/2007 від 19 квітня 2007 року в сумі 223\~207,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 14 червня 2013 року становить 1\~784\~094 грн. 27 коп.. 17 листопада 2016 року державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] було проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 32408972 та № 32407959 від 17 листопада 2016 року про реєстрацію за ПАТ «ОТП Банк» нерухомого майна, що належить на праві власності [PERSON]. Так, 17 листопада 2016 року за номером запису про право власності № 17481919, 17481867, 17481847, державним реєстратором [PERSON] на підставі вимоги ПАТ «ОТП Банк» про усунення порушення за № 12-4-10/2200 від 16 червня 2016 року внесено відомості про державну реєстрацію за ПАТ «ОТП Банк» права власності на земельну ділянку площею 0,1407 га, кадастровий номер 3222484001:01:016:0028, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна. 17 листопада 2016 року за номером запису про право власності № 17481168, 17481159, 17481140, 17481140 державним реєстратором [PERSON] на підставі вимоги ПАТ «ОТП Банк» про усунення порушення за № 12-4-10/2200 від 16 червня 2016 року внесено відомості про державну реєстрацію за ПАТ «ОТП Банк» домоволодіння надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна, 42. Як вбачається з матеріалів справи 27 червня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» направляв на адресу [PERSON] вимогу щодо повернення заборгованості за кредитним договором № ML-009/133/2007 від 19 квітня 2007 року, в якій банк зазначав, що якщо протягом вказаного тридцятиденного строку дана вимога залишається без задоволення, ПАТ «ОТП Банк», розпочне звернення стягнення на предмет забезпечення за договором іпотеки від 19 квітня 2007 року, у встановленому законом порядку, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, з метою захисту порушених прав та інтересів банку. 16 червня 2016 року ПАТ «ОТП Банк» направляв на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушень за № 12-4-10/2200, в якій банк вимагав усунення порушень за кредитним договором № ML-009/133/2007 від 19 квітня 2007 року, та у випадку невиконання даної вимоги ПАТ «ОТП Банк» попереджав про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності на предмет іпотеки. Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва [PERSON] від 11 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження № 45777558 з примусового виконання виконавчого листа № 755/25343/2013-ц, виданий 17 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 1784276,71 грн.. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва [PERSON] від 11 грудня 2014 року у виконавчому провадженні № 45777558 з примусового виконання виконавчого листа № 755/25343/2013-ц, виданого 17 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], у межах суми звернення стягнення 1784276,71 грн.. Згідно вимог ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ч. 1, 2\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється цим законом. [PERSON] визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Згідно вимог ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами 1, 2\~статті 3 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються до державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстраї прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно випадках, встановлених\~статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно ст. 4 [PERSON] України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Частиною першою\~статті 11 Закону №1952-IV\~визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.\~3, ст.\~321 ЦК України\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Так, згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1\~ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодавець надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішувати питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, підписанням Договору іпотеки № PCL-009/133/2007 від 19 квітня 2007 року сторонами було досягнуто згоди щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Відповідно до вимог п. 6.4 договору іпотеки сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право самостійно обирати такі шляхи позасудового врегулювання: іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу предмета іпотеки у випадку його продажу іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином: а) початкова ціна предмета іпотеки визначається іпотекодержателем , але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки; при неможливості продажу предмета іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмета іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшення на 10 відсотків; при неможливості продажу предмета іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту б) цього пункту, протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмета іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 20 відсотків; 2) при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому договорі) із зазначенням загальної суми боргових зобовязань та граничного строку погашення боргових зобовязань. У випадку непогашення іпотекодавцем боргових зобовязань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобовязань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому іпотекодержатель зобовязаний реалізувати предмет іпотеки протягом одного року, а суму отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобовязань та інших фактичних вимог. Залишок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, після погашення боргових зобовязань, інших фактичних вимог та відшкодування всіх витрат іпотекодержателя, повертається іпотекодавцю відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» відповідне застереження в іпотечному договорі вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За приписами пункту 1 частини другої\~статті 9 цього Закону\~державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього\~Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до частини другої\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Так, з матеріалів справи вбачається, що державний реєстратор [PERSON] здійснив державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 32408972 від 17 листопада 2016 року та № 32407959 від 17 листопада 2016 року всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки на момент вчинення ним вказаної дії було наявне обтяження на іпотечне майно - на земельну ділянку площею 0,1407 га, кадастровий номер 3222484001:01:016:0028, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та домоволодіння, яке розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Зоряна, 42. З викладеного вбачається, що всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приватний нотаріус [PERSON], не перевіривши наявності обтяжень на вищевказане іпотечне майно, здійснив реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке належить позивачу [PERSON] на праві власності, що є порушенням вимог чинного законодавства. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Також суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України\~від 3 червня 2014 року, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Враховуючи вимоги ст. 3 вказаного Закону, який носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, і врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Враховуючи вищевикладене, нотаріус, як державний реєстратор, всупереч вимог чинного законодавства, відчужив земельну ділянку та домоволодіння на користь банку за наявності відповідного мораторію. Разом з тим слід зазначити, що згідно Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141, пунктом 41 передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В даному випадку скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог \~[PERSON] до державного реєстратора [PERSON], Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», [PERSON], про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та зобовязання вчинити певні дії Оскільки позов задоволено, то з відповідача державного реєстратора [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. на користь [PERSON], та 1280 грн. в дохід держави, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved