Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а в подальшому уточнивши позовні вимоги. В обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що 26.10.2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та фізична особа [PERSON], досягли згоди та уклали договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 16500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (надалі Умови та Правила), «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Крім того позивач зазначає, що відповідно до 2.1.1.5.5 Умов та Правил Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У порушення норм ЦК України та умов договору, відповідач своїх зобовязань не виконав, у зв'язку з чим станом на 09.06.2016 року йому була нарахована заборгованість за договором в сумі 15317 грн. 19 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 509, 1054 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно Анкети заяви від 26.10.2012 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.6), ПАТ КБ «Приватбанк» був наданий кредит [PERSON] з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 2,5% на місяць (30% на рік на суму залишку заборгованості) в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, що зазначені в Заяві та Умовах та Правилах, щомісяця, з періодом сплати до «25» числа місяця, наступного за звітним, де Позичальник повинен внести до Банку щомісячний платіж в розмірі 7% від заборгованості, але не менш ніж 50,00 грн. і не більше ніж залишок заборгованості на поточний рахунок, який був відкритий на ім'я [PERSON]. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та Правил позичальник зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, перевитратам за кредитним лімітом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Проте, відповідач зобов'язання щодо сплати кредиту за кредитним договором виконувала з порушенням умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.10.2012 року (а.с.4-5, 53) станом на 09.06.2016 року відповідачу були нараховані такі суми: заборгованість за кредитом 14386,12 грн.; за процентами за користування кредитом 3125,49 грн.; нараховано штрафів 200,00 грн., та у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил, нараховані штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 705,58 грн., з них 3600,00 грн. внесено коштів на погашення заборгованості, що у загальному розмірі складає заборгованість за договором в сумі 15317,19 грн. \~Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, штраф є видом відповідальності за порушення зобов'язань боржником. У той же час суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» із змінами та доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року №189-VIII, від 2 березня 2015 року №222-VIII, де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 вказаного Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р визначений та затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. У пункті 16 цього додатку вказане місто Краматорськ Донецької області. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у [INFO], тому суд застосовує вимогу наведеного вище Закону. Враховуючи такий період нарахування, банк зобов'язаний скасувати зазначеним у ст. 2 наведеного вище Закону України особам, у тому числі відповідачам, пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу та пені не підлягають задоволенню. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути наступну заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.10.2012 р. у загальному розмірі 13911,61 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1378,00 грн. (а.с.1) з огляду на що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 1378,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 551, 625, 1050, 1054\~\~ЦК України,

Outcome: partial