Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] 03.09.2016 року о 14-40 год. рухаючись по автодорозі Херсон-Генічеськ, керуючи транспортним засобом ЗАЗ, д/н [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості для руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст.124 КУпАП. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] та відповідно до висновку №35944 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту складає 40\~114, 77 грн. У відповідності до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі заяви [PERSON] позивач виплатив останній страхове відшкодування в розмірі 37\~869, 76 грн. Крім того, позивачем додатково було понесено витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 271,00 грн. 14.04.2017 року позивач звернувся до [PERSON] із листом про компенсацію даних витрат, який було проігноровано. В звязку з тим, що заборгованості в добровільному порядку не відшкодовано, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 37\~869, 76 грн., а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 271,00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 22.08.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі строк для надання письмові пояснень щодо позову або відзиву. Ухвалою суду від 19.09.2018 року розгляд справи було відкладено через відсутність відомостей про вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви із доданими до неї документами, визначено додатковий строк для подачі відзиву на позов. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. За відсутності клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, у відповідності до ч.ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови Бериславського районного суду Херсонської області від 05.12.2016 року [PERSON], 03.09.2016 року о 18 годині 40 хвилин на автомобільній дорозі Херсон Генічеськ 60 км + 580 м керував автомобілем [NUMBER], перед початком розвороту не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався на перехресті по головній дорозі, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, адміністративне провадження закрито в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку для накладення адміністративного стягнення (а.с.5-7). В порядку ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8340784 від 28.04.2016 року, автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], був застрахований (а.с.4). У відповідності до висновку №35944\~про оцінку\~вартості (розміру)\~збитків,\~спричинених пошкодженням\~транспортного засобу від 03.10.2016 року, матеріальний збиток, завданий власнику т/з ВАЗ, д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 40\~144, 77 грн. (а.с. 13-31). На підставі заяви [PERSON] (а.с.3) та у відповідності до наказу №3316 від 13.04.2017 року (а.с.9), [PERSON] (транспортне) страхове бюро України виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 37\~869, 76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3316рв від 18.04.2017 року (а.с.8). Крім того, [PERSON] (транспортним) страховим бюро України додатково було понесено витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 271,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 17.01.2017 року (а.с.12), рахунком № 32 від 17.01.2017 року (а.с.11) та платіжним дорученням №32рв від 26.01.2017 року (а.с.10). З метою отримання страхового відшкодування МТСБУ звернулося до [PERSON] із листом № 3.1-05/9221 від 14.04.2017 року про компенсацію витрат, у звязку з відповідальністю за шкоду, завдану потерпілому (а.с.32). Згідно із ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно із ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги звіт про оцінку №35944 від 03.10.2016 року по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу. За нормами ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вказує ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно п. 1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату потерпілій особі [PERSON] в розмірі 37\~869, 76 грн., а отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 37\~869, 76 грн., а також послуг аварійного комісара. Як зазначено в правовій позиції, висловленої ВСУ у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016 року: «Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність». За встановлених обставин, зважаючи на те, що до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 37\~869, 76 грн., перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мала би до відповідача [PERSON], а відтак, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 37\~869, 76 грн., та додаткових витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 271,00 грн., у звязку з чим, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762, 00 грн.

Outcome: approved