Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до [PERSON] та ПП «Таотрейд компані» про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 08 серпня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту, за яким остання отримала кредит у розмірі 400 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,90% строком до 10 серпня 2015 року. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] має заборгованість 724 995,73 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 338 080,09 грн., заборгованість по процентах - 322 901,87 грн., пені за прострочення погашення кредиту - 29 648,58 грн., та пені за прострочення сплати процентів - 34 365,19 грн. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ПП «Таотрейд компані» був укладений договір поруки, зам яким поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання боржником умов договору. Просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та ПП «Таотрейд компані» заборгованість за кредитним договором в розмірі 724 995,73 грн. та судові витрати в розмірі 3654 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідачка порушили строки погашення заборгованості, тому за умовами кредитного договору їй був направлений лист щодо підвищення відсоткової ставки до 41,80%. Просив суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме в частині заборгованості за кредитом в розмірі 338 080,09 грн. Проти позову в іншій частині заперечувала. Суду пояснили, що через скрутне матеріальне становище виникли проблеми з погашенням кредиту, тому вона звернулась до банку, де їй в усній формі пояснили вона має право сплачувати меншу суму. Щодо необхідності укладення письмового договору їй не пояснювали. Жодних листів з банку про підвищення відсоткової ставки вдвічі їй не повідомлялось, тому вона заперечує щодо такого підвищення. Зважаючи на те, що заборгованість виникла через некомпетентність працівників банку, тому просила суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11381955000, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 400 000 грн. строком до 10 серпня 2015 року. У п.1.1 договору визначено, що банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 400 000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредиту порядку та умовах, зазначених в даному договорі. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.1.2, 1.3, 1.6, 3.4 [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк. Відповідно до п. 5.1 процентна ставка за цим договором може бути змінена в порядку та на умовах, визначених договором. П.5.2, 5.3 договору передбачено, що розмір процентної ставки може бути змінений в сторону збільшення у разі порушення позичальником кредитної дисципліни в розмірі подвійної процентної ставки. Договором також встановлений порядок зміни процентної ставки. Так, банк зобов'язаний не пізніше ніж за 14 днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку її дії шляхом направлення на адресу позичальника рекомендованого листа. У разі незгоди з таким новим розміром процентної ставки, позичальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня дню, що передує даті початку дії нової процентної ставки (п.5.2, 5.3 договору). З пояснень сторін встановлено, що [PERSON] не отримувала від банку повідомлення про підвищення процентної ставки, тому нарахування процентної ставки в подвійному розмірі не відповідає умовам договору. Доводи представника про направлення та отримання такого повідомлення боржника суд до уваги не бере, оскільки доказів цим обставинам суду подано не було, клопотань про їх витребування або залучення до матеріалів справи не надходило. На підставі викладеного, перевіривши подані суду розрахунки, суд вважає, що до стягнення підлягає сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 338 080,09 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 161 450,94 грн. У пп.4.1 - 4.4 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню, а також штраф. Перевіривши подані суду розрахунки, враховуючи викладене, суд вважає, що до стягнення підлягає пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 29 648,58 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 17 182,60 грн. У п.3.1, 6.1 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Вимагати від поручителів, майнових поручителів та гарантів дострокового погашення кредиту та інших нарахувань. 08 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Таотрейд компані» укладено договір поруки №222654. У п. 1.1 вказано, що поручитель бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які виникають з кредитного договору №11381965000 від 08 серпня 2008 року. П.1.4 договору поруки встановлена солідарна відповідальність боржника та поручителя. З наданих суду документів та пояснень сторін, встановлено, що [PERSON] порушила строки погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідачці [PERSON] направлено вимоги про погашення заборгованості. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, суд вважає з відповідачів солідарно слід стягнути суму заборгованості в розмірі 546 362,21 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи за №0009669763 від 14 січня 2014 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed