Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У серпні 2015 року представник ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» звернувся в Шевченківський районний суд з зазначеним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року справу було передано на розгляд до Солом'янського районного суду м. Києва. В позові представник ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» посилався на те, що 09 лютого 2007 року був укладений договір про відкриття рахунку в цінних паперах №06107-Ф між ТОВ «КБ «Фінансова ініціатива» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») та [PERSON], згідно з яким останній було відкрито рахунок у цінних паперах на умовах визначених договором. Умовами Договору визначено, що Депонент доручає, а Зберігач зобов'язується надавати послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання, обслуговування операцій за цим рахунком, а Депонент зобов'язався оплачувати послуги Зберігача згідно з договором та відповідно до затверджених тарифів Зберігача, які є невід'ємною частиною цього договору. Тарифи Зберігача не повинні перевищувати максимального розміру, що встановлюється Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за положеннями з Антимонопольним комітетом України». Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 27.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 14146,36 гривень. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив частково задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 09 лютого 2007 року між ТОВ «КБ «Фінансова ініціатива» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») та [PERSON] був укладений договір про відкриття рахунку в цінних паперах №06107-Ф (а.с. 3-4). Відповідно до п.п. 1.1. 3.1. Договору Депонент доручає, а Зберігач зобов'язується надавати послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання, обслуговування операцій за цим рахунком, а Депонент зобов'язався оплачувати послуги Зберігача згідно з договором та відповідно до затверджених тарифів Зберігача, які є невід'ємною частиною цього договору. Тарифи Зберігача не повинні перевищувати максимального розміру, що встановлюється Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за положеннями з Антимонопольним комітетом України». Згідно з п. 3.2. Договору плата вноситься Депонентом щомісячно на рахунок №35780010181 в ТОВ «КБ «Фінансова ініціатива» шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахунку з поточного рахунку на підставі наданого Зберігачем акту-рахунку наданих послуг в термін до п'ятнадцятого числа наступного за тим місяцем в якому надавались послуги згідно з акту-рахунку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав. Проте [PERSON] порушила умови договору щодо оплати послуг. 02 березня 2015 року Відповідачу направлено попередження про розірвання дії договору №165/152 від 01.09.2011 року у зв'язку з заборгованістю за договором (а.с. 12). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк грошову суму за обслуговування рахунку в цінних паперах, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 27.07.2015 року, згідно з розрахунками Позивача утворилась заборгованість в сумі 14146,36 гривень, яка складається з: -суми основного боргу за надання послуг - 4420 грн.; -пені 0,5 % за затримку сплати вартості наданих послуг - 3765,35 грн.; -штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості - 2210 грн.; -інфляційних нарахувань - 3398,98 грн.; -3 % річних - 352,03 грн. Разом з тим, враховуючи положення чинного законодавства щодо недопустимості стягнення двох видів неустойки за одне й те саме порушення зобов'язань, суд вважає необхідним відмовити у стягненні з відповідача штрафу, як різновиду неустойки, в розмірі 2210 гривень на рівні зі стягненням пені за ті ж порушення зобов'язань. Так, у відповідності до п. 6.5.2. Договору Депонент сплачує Зберігачу у випадку затримки сплати вартості наданих послуг 0,5 % від загальної суми (за кожен день прострочення), що підлягає до сплати. Згідно з п. 6.6. Договору якщо платіж за надані Депоненту депозитарні послуги прострочено більш ніж на 20 днів, то така дія Депонента вважається відмовою від виконання умов даного Договору та зобов'язує Депонента сплатити штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості Депонента визначеної на день фактичної сплати. Таким чином, фактично за одне й те ж порушення депонентом умов договору (прострочення платежів), він передбачає два види неустойки: і пеню, і штраф, що суперечить чинному законодавству. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. 23.06.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №121 про запровадження з 24.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Згідно з п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (редакція від 12.08.2015 року) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути відшкодовані на користь держави з відповідача.

Outcome: partial