Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що вона є власником 32/100 частини будинку №8/1 по вул. Калініна у м. Богуславі Київської області, де зареєстровані відповідачі. З лютого 1997 року відповідачі в її будинку не проживають, не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в утриманні будинку, чим порушують її права як власника. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, не дивлячись на те, що про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Позивач направила до суду свого представника з належним чином оформленим договором про надання правової допомоги (а.с.14,15), тому суд вважає за можливе розглянути справи у її відсутності. Представник позивача [PERSON] звернулася із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с. 42). В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, не дивлячись на те, що належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення судових повісток за останньою відомою суду адресою їх реєстрації та через оголошення надруковане в газеті «Урядовий Курєр» № 239 від 19 грудня 2017 року (а.с.30, 32, 34, 36, 43, 44), про причини неявки не повідомили та не подали відзив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на не нерухоме майно від 02.12.2006 року вбачається, що позивач є власником 32/100 частки житлового будинку №8 по вул. Калініна, в м. Богуславі Київської області (а.с.9,10). У вказаному житловому будинку, крім позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги (а.с.11,12). Згідно акту обстеження житлово побутових умов від 24.07.2017 року (а.с. 13) вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в житловому будинку №8/1 по вул. Калініна, в м. Богуславі Київської області, але з 1997 року по даний час в будинку не проживають (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім?ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Враховуючи вищевказані норми права та вищевказані обставини, а саме: те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не користуються без поважних причин житловим будинком протягом 20 років, не беруть участі в його утриманні, не несуть обовязків по сплаті комунальних послуг, не укладали договір найму жилого приміщення, перешкод у користуванні даним будинком не встановлено, у добровільному порядку не знялися з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», чим порушуються право власності позивача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved