Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною позовною заявою, в якій просила визначити їй додатковий трьохмісячний строк з дня набрання рішенням законної сили для подачі до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини після її матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що за життя померла [PERSON] відповідно до договору дарування передала позивачу 1/2 частки житлового будинку. Почавши у червні 2020 року приватизацію земельної ділянки під будинком, позивач дізналася, що її матір`ю вже вчинялись заходи щодо приватизації цієї землі. Позивач почала з`ясовувати цей факт і випадково знайшла оригінали державних актів про право власності на земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,0999 га та 0,2283 га, а також заповіт на її користь. Після цього позивач звернулась до нотаріуса, однак постановою від 17.07.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 04.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 07.08.2020 року ухвалою судді прийнято справу до провадження, відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. 20.08.2020 року на адресу суду надійшла заява від третьої особи [PERSON] , в якому останній визнає позов та просить задовольнити його. 21.08.2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Луценко О.І. , в якому останній визнав позов, вважає належним обраний спосіб захисту та просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача. З метою об`єктивного розгляду справи надав копію рішення від 30.05.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки. 28.08.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про долучення в якості письмових доказів витяги з Державного земельного кадастру № НВ-3219883352020 та № НВ-3219883272020 від 23.07.2020 року. 28.08.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів. 28.08.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування від Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] 07.10.2020 року на адресу суду надійшов лист від Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з повідомленням про те, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась. 11.11.2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив позов задовольнити, справу розглядати без участі представника позивача. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.1962 року. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2018 року. Після її смерті залишився заповіт, що посвідчений 07.06.2013 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрований в реєстрі № 1867, відповідно до змісту якого все належне майно [PERSON] заповіла [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області від 17.07.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на пропуск позивачем встановленого строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до листа Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області від 01.10.2020 року № 591/02-14, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалася. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні цивільної справи суд виходить з наступного. Згідно статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (статті 1272 ЦК України). Згідно роз`яснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилається на її необізнаність про рішення Узинської міської ради від 30.05.2006 року № 27 про передачу у власність матері двох земельних ділянок по [ADDRESS] площею 0,0999 га та 0,2283 га, а також про наявність заповіту на її користь. Вона добросовісно вважала, що переданий згідно договору дарування будинок був єдиним спадковим майном матері, а земельна ділянка під ним не приватизована. Таким чином, встановивши, що особа була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась те не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, враховуючи визнання позову відповідачем та третьою особою, слід дійти висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що узгоджується з правовим висновком постанови Верховної Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним у встановленому законом порядку заяви про прийняття спадщини. Отже, заявлений позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved