Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнила, про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельних ділянок : площею 0,1867 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий №2322180800:07:001:0022); площею 0,0133 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий №2322180800:07:001:0024), що розташовані в [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначені частини земельних ділянок. Позивачка, своєчасно та належним чином оформила прийняття спадщини за законом. В зв'язку з отриманням від нотаріуса Постанови про відмову з вчиненні нотаріальних дій із-за відсутності у спадкоємця належно зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме, відсутності Державних актів на право приватної власності на землю, позивачка звернулася до суду з позовною заявою. Відповідач - представник територіальної громади Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, але надали суду заяву про визнання позовних вимог та просять розглядати справу в відсутність їх представника. Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області та Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви про відсутність заперечень та просять розглянути справу в їх відсутність. Треті особи : [PERSON], [PERSON], [PERSON] вважають позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, про що письмово повідомили суд. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина ( чоловік) померлого в рівних частках. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджений наданим суду свідоцтвом про смерть . Факт знаходження позивачки зі спадкодавцем в зареєстрованому шлюбі підтверджений наданим суду свідоцтвом про одруження. Відповідно до наданої суду Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою спадкової справи вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON], померлого [INFO] прийняла лише позивачка. Таким чином, суд робить висновок, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до підпункту 4.15 та підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 06.11.2013 року Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має можливості в зв'язку з відсутністю у спадкоємця належних правоустановчих документів на спадкове майно, а саме, на спадкову частину земельних ділянок при житті спадкодавцем не були виготовлені Державні акти на право приватної власності на землю, тому нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкодавцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що право власності [PERSON] на ? частину земельних ділянок площею 0,1867 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий №2322180800:07:001:0022); площею 0,0133 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий №2322180800:07:001:0024), що розташовані в [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 22.05.2002 року державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-476, але Державні акти на право власності на ці земельні ділянки отриманні не були. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2013 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги Федькової Л.І. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved