Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позовна заява мотивована тим, що вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, у якому народились [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, діти проживають з матір'ю, [PERSON] матеріальної допомоги не надає. Зазначала, що не працює, з 10 квітня 2017 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач є працездатним, працює у Бердянському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Позивач просила стягнути з [PERSON] на своє утримання 1/6 частину заробітку щомісяця до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 400,00 грн щомісяця, починаючи з 01 серпня 2017 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 301,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з відповідача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, він щомісяця сплачує за оренду квартири. За встановлення цих обставин суд дійшов висновку, що у справі є підстави для стягнення на користь позивача аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що питання стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відповідно до статей 80, 84 Сімейного кодексу України (далі - СК України) залежно від матеріального становища чоловіка допускає як вибір одного із способів визначення розміру аліментів, так і їх об'єднання (у частці від заробітку (доходу) та/або у твердій грошовій формі). У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до суду касаційної інстанції, [PERSON], посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Касаційна скарга мотивована тим, що вона просила стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача, вимог не змінювала, тому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, присуджуючи стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій формі. Уважає, що з урахуванням фінансової спроможності відповідача суд мав визначити розмір аліментів на її користь у частці від заробітку [PERSON] На думку [PERSON], призначення аліментів у твердій формі може мати місце, лише, коли платник аліментів має нерегулярний заробіток. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. У квітні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Суди встановили, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] знаходиться у відпустці для догляду за дитиною, з [PERSON] проживають окремо. Спір, який виник у справі, стосується стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (частина шоста статті 84 СК України). Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Із висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки стаття 84 СК України обумовлює право дружини на утримання, а не вид стягнення, тому стягнення у грошовій сумі, а не у частці від заробітку (доходу), як просила позивач, є необґрунтованим. Суди встановили, що з [PERSON] на підставі судового наказу щомісяця стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що [PERSON] є працездатною особою та має змогу сплачувати аліменти, проте неправильно застосували норму матеріального права, Верховний Суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Зазначений розмір на утримання дружини та раніше присуджені аліменти на дітей не перевищують 50 % заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. За викладених обставин касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Outcome: approved