Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 104 710 грн. 20 коп. за кредитним договором б/н від 23 березня 2006 року, яка складається з наступного: 5111 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом, 90 086 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 4962 грн. 39 коп. - штраф (процентна ставка) та судові витрати у розмірі 1600 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 23 березня 2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5260 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договору приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, непередбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку вчасності картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед ним заборгованість. На підставі п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта а межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2017 року має заборгованість в розмірі 104 710 грн. 20 коп., яка складається з наступного: 5111 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом, 90086 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4962 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 08 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 січня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 104 710 грн. 20 коп. за кредитним договором №б/н від 23 березня 2006 року та судові витрати у розмірі 1600 грн. 29 січня 2019 року представник відповідача адвокат Шепеленко А.О. звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, просила поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/5366/17 від 30 січня 2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити справу до розгляду за правилами загального провадження. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 лютого 2019 року прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі № 404/5366/17, номер провадження 2/404/673/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 січня 2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості скасовано. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 01 серпня 2019 року від представника відповідача адвоката Шепеленко А.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначено, що свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що через порушення умов кредитного договору б/н від 23 березня 2006 року у [PERSON] станом на 31 липня 2017 року є заборгованість за кредитом в сумі 104 710 грн. 20 коп. З матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що клієнт просить відкрити рахунок та отримати кредитну карту. Проте, у заяві відсутні дані, що позичальник отримав пам`ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також Тарифи і поставив свій підпис. Відсутня в матеріалах справи і така копія пам`ятки клієнта станом на 2006 рік. У заяві клієнта від 23 березня 2006 року загалом відсутня інформація про те, яку саме карту просив оформити позичальник. Єдине, що відомо із заяви від 23 березня 2006 року, що відповідач просив видати кредитну картку з фіксованим кредитним лімітом у 2000 грн. із відсотковою ставкою 3% на місяць, та зазначено, що строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії картки. Посилання позивача в позовній заяві на Умови і правила надання банківських послуг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таких умов та правил не існувало у 2006 році, а відповідно з ними і не міг бути ознайомлений відповідач. Наведений розрахунок позивачем за договором б/н від 23 березня 2006 року, який за доводами позивача було укладено з відповідачем шляхом надання кредитної картки на підставі заяви з кредитним лімітом 5260 грн. із сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості жодним чином не підтверджується матеріалами справи, оскільки в заяві відповідач вказував фіксований кредитний ліміт за платіжною карткою у сумі 2000 грн. Позивач у позові об`єднав декілька кредитних карток, в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладення кредитного договору після закінчення дії кредитного договору 2006 року, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, а тому відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України заява б/н від 23 березня 2006 року не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 5260 грн. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника та не є складовою частиною кредитного договору. Розрахунок заборгованості за договором б/н від 23 березня 2006 року не є належним доказом у справі, оскільки ґрунтується на припущеннях, банком не надано жодних первинних бухгалтерських документів, виписок по рахунках, меморіального ордеру, що могли б свідчити про наявність заборгованості та сам факт надання кредиту після 2006 року. Зазначено, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з порушенням строків позовної давності. Зі слів відповідача кінцевим строком повернення карткового кредиту визначено 23 березня 2009 року, позивач звернувся до суду із цим позовом 30 серпня 2017 року, отже пропустив строк позовної давності щодо як основної, так і щодо додаткових вимог. Позивачем неправомірно було підвищено відсоткову ставку за кредитним договором з заявлених банком 3,0% в місяць до 42,3% річних, а за відсотковою ставкою по простроченій заборгованості до 72% річних. Просила відмовити в задоволенні позову банку та застосувати позовну давність. 23 серпня 2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що [PERSON] за договором б/н від 23 березня 2006 року отримала кредит у розмірі 5260 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Звертає увагу суду на те, що [PERSON] 18 квітня 2011 року підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг затверджених наказом банку від 06 березня 2010 року. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому. Заява про приєднання до Умов та правил з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складають договір про надання банківських послуг. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. На підставі поданої заяви, що разом з умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . З моменту оформлення кредитного договору пройшло 13 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 23 березня 2006 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були гадані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було надано кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. До суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінал в касах магазинів, а отже й отримував кредит картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладення договору, всі операції за картковим рахунком. Згідно довідки про зміну умов кредитування відповідачу 23 березня 2006 року було встановлено кредитний ліміт 2000 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, що є підтвердженням виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором. Вказано, що кредитний договір був укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. В подальшому картка відповідача перевипускалась. Клієнт [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 23 березня 2006 року, отримала картку № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної карки до останнього дня 04.2015 року. 18 квітня 2011 року відповідач пройшла повторну ідентифікацію та підписала нову анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Отримання перевипущених карток підтверджується фотографуванням клієнта з карткою, а також випискою по рахунку в якій відображено, як зняття кредитних коштів, так і погашення. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Щодо одночасного нарахування штрафу та пені зазначено, що вони є окремими видами неустойки. Зазначено, що картка є поновленою кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк випущеної картки до останнього дня 04.2015 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 27 серпня 2017 року - до спливу строку позовної давності. 20 листопада 2019 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких вказано, що в позовній заяві позивач зазначає, що відповідач отримала кредит в розмірі 5260 грн., однак відповідно до заяви від 23 березня 2006 року суму фіксованого кредитного ліміту зазначено 2000 грн., а тому взагалі невідомо чому позивач в позові зазначає, що відповідач отримала кредит у сумі 5260 грн. Відповідно до заяви від 23 березня 2006 року було встановлено фіксований кредитний ліміт в розмірі 36 відсотків річних зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки. Тобто, сторонами погоджено відсоткову ставку в 36 відсотків річних до закінчення дії картки. Зі слів відповідача строк дії картки закінчився в березні 2009 року. Отже, погодженої між сторонами відсоткової ставки після закінчення строку дії картки немає. Банком не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг. В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони узгодили в договорі б/н від 23 березня 2006 року процедуру збільшення кредитного ліміту чи процедуру пере випуску карт. Навпаки в договорі б/н від 23 березня 2006 року зазначено фіксований кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. Позивач у довідці від 07 березня 2019 року зазначає, що відповідач згідно кредитного договору б/н від 23 березня 2006 року отримала картки № [NUMBER] та [NUMBER] , хоча згідно договору б/н від 23 березня 2006 року [PERSON] отримала зовсім іншу картку, а саме картку з номером [NUMBER] . 23 січня 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на додаткові письмові пояснення відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача - адвокат Шепеленко А.О. заперечила проти позовних вимог, у задоволенні позову просила відмовити. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору від 23 березня 2006 року відповідач, користуючись кредитною карткою [NUMBER] , отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості. У заяві від 18 квітня 2011 року позичальник дала згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що викладені на банківському сайті, є складовою частиною кредитного договору. У подальшому картка неодноразово перевипускалась. [PERSON] 18 квітня 2011 року підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг затверджених наказом банку від 06 березня 2010 року. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Кредитний ліміт змінювався та у 2011 році був збільшений до 5260 гривень. Вказані обставини підтверджуються виписками з рахунка. Відповідно до п. 3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем та відповідно до відомостей про рух коштів на рахунку, станом на 31 липня 2017 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 104 710 грн. 20 коп., з яких: 5111 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом, 90 086 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 4962 грн. 39 коп. - штраф (процентна ставка). Відповідно до свідоцтва про зміну імені, [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на дату складання відповідачем анкети-заяви, розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У частині третій цієї статті передбачено, що умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку, є нікчемною. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами першою і третьою статті 530 ЦК України передбачено, що в разі встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У випадку невстановлення строку (терміну) виконання боржником обов`язку, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, оскільки друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений. АТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі її розмір і порядок нарахування, послалося на Умови і правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи, розміщенні на сайті банку, як на невід`ємні частини договору про надання банківських послуг. Додані до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг і довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій викладені тарифи з обслуговування кредитної картки «Універсальна», позичальник не підписувала. Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку, розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися за період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Зміст цих Умов і правила надання банківських послуг та Тарифів банку повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони правовідносин - банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування за власним рішенням. Вказане надає кредитору можливість подати в суд примірники Умов і правил надання банківських послуг і Тарифів банку у тій редакції, що найбільш сприятлива для вирішення справи на користь банку. За відсутності доказів того, що саме додані до позову Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку розуміла відповідач при поданні анкети-заяви, ознайомилася та погодилася з ними, їх не можна розцінювати як стандартну (типову) форму укладеного з відповідачем договору про надання банківських послуг. Такі висновки узгоджуються з висновками щодо застосування норм матеріального права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При зверненні до банку відповідач підписала лише анкету-заяву, у якій не визначено розмір процентної ставки за користування кредитом, комісії і штрафних санкцій, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів і неустойки. Позовних вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» не заявило. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Однією із основоположних засад цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 9 квітня 1985 року, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільноправових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 дійшла висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки Умови і правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин немає підстав для висновку, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримало вимог законодавства щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку і розмірів нарахування процентів, комісії і штрафних санкцій. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, комісії і штрафів на загальну, нарахованих позичальнику відповідно до Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів з обслуговування кредитної картки «Універсальна». Разом з тим, оскільки відповідач фактично отримав кредит у розмірі 5111 грн. 16 коп., що встановлено судом, ця сума підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк». Судом встановлено, що у 2006 році відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку зі сплатою 36% річних із сумою кредитного ліміту 2000 гривень. У 2011 році із відповідачем укладено договір про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно з якими змінено умови кредитування. У подальшому картка неодноразово перевипускалась. Потягом строку користування кредитними картками кредитний ліміт змінювався. Суд на підставі наявних у справі доказів встановив, що відповідач користувалась вказаними кредитними картками. Факт отримання кредитних коштів відповідач не спростувала. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами; письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показань свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що ним не приймається як доказ подана представником банку довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оскільки зазначена довідка була надана суду із порушення норм процесуального права щодо надання доказів. Щодо доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно з положенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Крім того, ч.1 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Зважаючи на наведене, до звернення банку до суду з позовом до боржника перебіг позовної давності у спірних правовідносинах не починався, а отже, позовна давність до спірних правовідносин не застосовується. Судовий збір, сплачений АТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову, підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням статті 141 ЦПК України, принципів відшкодування судових витрат з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає до стягнення 78 грн. 10 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial