Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У серпні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Перфект тім» про захист прав споживача та визнання договору недійсним, в якій просила суд визнати недійсним договір про надання послуг від 29.05.2020 року який укладений між ТОВ «Перфект ТІМ» та [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що між [PERSON] та ТОВ «ПЕРФЕКТ ТІМ» 29.05.2020 року було укладено договір на надання послуг. Згідно укладеного договору Відповідач зобов`язувався до укладення основного договору надати послуги спрямовані на придбання об`єкту нерухомості згідно з вимогами замовника. Відповідно до умов договору від 29.05.2020 року Відповідач зобов`язаний (за необхідності) вчинити певний перелік дій який передбачений пунктом 2 оскаржуваного договору. Так, позивач вказує, що 29.05.2020 року з`явилася до нотаріуса з громадянином України [PERSON] для підписання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Також до нотаріуса з`явився представник ТОВ «ПЕРФЕКТ ТІМ». При оформленні документів виявилося, що на квартиру було накладено арешт. Після з`ясування даного факту представник ТОВ «ПЕРФЕКТ ТІМ» видалився та більше на зв`язок зі позивачем не виходив. Після цього [PERSON] та [PERSON] квартири домовилися про продовження терміну договору купівлі-продажу квартири. Так, у позовній заяві зазначено, що з липня 2020 року продавцем [PERSON] самостійно було здійснено зняття арешту з квартири та між ними було укладено договір купівлі-продажу квартири. Окрім цього, позивач вказує, що в пункті 2 оскаржуваного договору зазначено права та обов`язки виконавця але з припискою (при необхідності). В даному випадку це є порушенням пункту 3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон) оскільки пункт 2 може виконуватися Виконавцем лише за необхідності а отже Виконавець на власний розсуд визначає які умови договору він повинен виконати. Щодо Замовника то йому встановлено жорсткий обов`язок щодо оплати згідно договору. При цьому, позивач зазначає, що підпунктом 2, ч. 3 ст.18 Закону передбачено, що виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника). В оскаржуваному договорі взагалі відсутня відповідальність Виконавця в разі не вчинення ним будь-яких дій задля виконання договору. Таким чином, позивач вважає, що відсутність відповідальності Виконавця в договорі в разі невиконання умов договору, встановлення жорстких обмежень для Замовника та в той же час наявність у виконавця права на власний розсуд виконувати умови договору тягне визнання договору недійсним в цілому, так як яким порушено прямо вказівку Закону, а отже договір на підставі ч.1 ст. 203 ЦК України повинен бути визнано недійсним, а позов повністю задоволено. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Перфект тім» про захист прав споживача та визнання договору недійсним. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.10.2020 року до суду надійшов відзив відповідача ТОВ «Перфект Тім» в якому позивач просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на те, що в договорі відсутні положення, які б забороняли, унеможливлювали чи іншим чином обмежувати можливість Позивача на реалізацію свої прав, що передбачені законодавства при порушенні Відповідачем своїх обов`язків. Також відповідач зазначає, що в договорі відсутні і положення, які б обмежували позивача на реалізацію своїх прав, у випадку порушення договору відповідачем, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема прав, що передбачені в ст. 10 вказаного Закону, так само і відсутні положення, які б зменшували відповідальність відповідача порівняно з тою, що передбачена зазначеним законом чи іншим нормативно правовим актами.ю Таким чином, відповідач вважає позов безпідставним. При цьому у відзиві зазначено, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу пов`язану з розглядом справ у розмірі 8000,00 грн. . 20.10.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, згідно з якою позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ПЕРФЕКТ ТІМ» заборгованість за Договором про надання послуг від 29.05.2020 року у розмірі 43 248,00. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що між Позивачем за первісним позовом та Відповідачем за первісним позовом був укладений договір про надання послуг від 29.05.2020 року. Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець за завданням Замовника зобов`язується, в термін до укладання основного договору, надати послуги, спрямовані на придбання об`єкта нерухомості, згідно з вимогами Замовника. Відповідно до п. 1.2. Договору Замовник зобов`язується оплатити вартість послуг наданих Виконавцем в розмірі 43 248 (сорок три тисячі двісті сорок вісім) гривень еквівалент 1 600 (одна тисяча шістсот) доларів США за комерційним курсом продажу на день підписання даного Договору, в момент укладання основного договору. Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що об`єктом нерухомості, який бажав придбати Позивач за первісним позовом, є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до того ж п. 2.2.3. Договору замовник зобов`язувався оплатити вартість послуг виконавця в момент підписання основного нотаріального договору купівлі-продажу вказаної вище квартири. Так, позивач за зустрічним позовом вказує, що відповідачем за первісним позовом свої зобов`язання за Договором були виконані в повному обсязі. Зокрема, відповідач за первісним позовом здійснив перевірки самого об`єкту нерухомості, документів на даний об`єкт нерухомості, надав Позивачу за первісним позовом консультативні послуги, у тому числі з юридичних питань, супроводжував процес проведення переговорів з власником квартири та супроводжував процес укладання Позивачем за первісним позовом договорів, направлених на набуття нею права власності на вказану вище квартиру. Між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір від 29.05.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1074. Відповідно до п. 1.1. Попереднього договору згідно з цим Попереднім договором сторони зобов`язуються в майбутньому в порядку та на умовах, встановлених Попереднім договором, в обумовлений п. 6.1. цього Договору термін, укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна (надалі - Основний договір), а саме: квартири [ADDRESS] , що належить стороні 1 ( [PERSON] ) на праві приватної власності. Так, позивач за зустрічним позовом, зазначає, що відповідач за первісним позовом виконав свої зобов`язання за Договором належним чином, надавши відповідні послуги, що призвело до набуття Позивачем за первісним позовом права власності на квартиру, що були визначена у вказаному вище договорі про надання послуг. В той же час, позивач за первісним позовом своїх зобов`язань за Договором не виконала, чим порушила права Відповідача за первісним позовом, положення Договору та норми чинною законодавства України. Так. пункт 2.2.3. Договору передбачав, що Позивач за первісним позовом мала оплатити надані Відповідачем за первісним позовом послуги в момент укладання договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із вказаного вище, такий договір був укладений 03.07.2020 року. Однак, позивач за первісним позовом умисно не повідомила Відповідача за первісним позовом про погоджену з продавцем дату укладання вказаного договору, а в день його укладання не здійснила оплату Відповідачу за первісним позовом за надані ним послуги. У зв`язку із вказаним вище, за зазначеним договором про надання послуг у Позивача за первісним позовом утворилася перед Відповідачем за первісним позовом заборгованість, яка не була погашена на момент подання даного зустрічного позову. У зв`язку і викладеним позивач за зустрічним позовом просить зустрічну позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.11.2020 року прийнято до спільного розгляду прийняти до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним - зустрічний позов ТОВ «Перфект Тім» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. 08.12.2020 року до суду надійшов відзив на зустрічним позовом відповідача за зустрічним позовом у якому просить суд відмовити повністю у задоволені зустрічної позовної заяви. В якому, частково визнало обставини, які викладені у первісному позові. Та зазначено, що ТОВ «ПЕРФЕТ ТІМ» не було виконало своїх зобов`язань до Договору на надання послуг від 29.05.2020 року. 15.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву у якому викладені обставини аналогічні обставинам, які викладі у відзиві на первісну позовну заяву та зустрічній позовній заяві. В судовому засіданні задоволено клопотання сторони позивача та відповідача про виклик та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2021 року закрито підготовче провадження. В судовому засіданні 15.07.2021 року допитано свідка: [PERSON] , який повідомив, що був присутній при укладанні договорів 4 рази, однак представник ТОВ «Перфект ТІМ» був присутній 2 рази, і на другий раз нотаріус повідомив, що на квартиру накладено арешт. В судовому засіданні 15.07.2021 року допитано свідка: [PERSON] , який повідомив, що в ТОВ «Перфект ТМ» працював ріелтором та показував квартиру позивачу, на [ADDRESS] . Також позивачу надавали консультації стосовно підбору квартири, при цьому був присутній власник квартири, в останній момент виявилось інформація, що квартира знаходяться під арештом. В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом, первісний позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити та заперечували проти задоволення зустрічної позовної заяви. Представник відповідача за первісним позов в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та підтримав у повному обсязі зустрічну позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що між [PERSON] та ТОВ « Агентство з нерухомості ПЕРФЕКТ ТІМ» був укладений договір про надання послуг від 29.05.2020 року. Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець за завданням Замовника зобов`язується, в термін до укладання основного договору, надати послуги, спрямовані на придбання об`єкта нерухомості, згідно з вимогами Замовника. Відповідно до п. 1.2. Договору Замовник зобов`язується оплатити вартість послуг наданих Виконавцем в розмірі 43 248 (сорок три тисячі двісті сорок вісім) гривень еквівалент 1 600 (одна тисяча шістсот) доларів США за комерційним курсом продажу на день підписання даного Договору, в момент укладання основного договору. Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що об`єктом нерухомості, який бажав придбати [PERSON] , є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). 29.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір від 29.05.2020 року. Відповідно до умов якого, сторони зобов`язуються в майбутньому в порядку та на умовах встановлених Попереднім договором, в строк до 12.06.2020 (п. 6.1. вказаного договору), укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] (а.с. 24-25). 20.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до Попереднього договору посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В., яким викладено п. 6.1. Розділу 6. Строки та місце Поперднього договору у наступній редакції: за домовленості сторін , укладення та нотаріальне посвідчення Основного договору здійснюватиметься у термін до 12.10.2020 року (а.с. 26). 03.07.2020 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. зареєстровано в реєстрі за №1448, відповідно до умов якого продавець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею - 41,3 кв.м., житлова площа квартири - 30 кв.м. та сплачує її вартість за ціною та у порядку, що передбачені Договором (а.с. 20-23). Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам . Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч. 1 до ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В позовній заяві Позивач просить суд визнати Договір недійсним з підстав включення з нього положень, що суперечать законодавству України про захист прав споживачів та є несправедливими. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин. якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч. 2 ст. 18 вказаного Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п.п. 2-4. ч. 3 ст. 18 Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про: - виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); - 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; В поданій позовній заяві Позивач посилається на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та зазначає про наявність в спірному Договорі положень, що є несправедливими, а тому, існують підстави для визнання зазначеного Договору недійсним. Слід зазначити, що наявність в договорі положень, що є не справедливими, визнанню недійсними підлягають саме такі положення, а не укладений договір в цілому. Так, відповідно до ч. 5 ст. 18 зазначеного закону якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону договір може бути визнаний недійсним в цілому, з причин наявності у ньому несправедливих умов, лише у тому випадку, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору. Верховний суд України в постанові від 08.06.2016 року по справі № 6-330цс 16 зробив наступний висновок: Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ). Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт б частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге. призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін: по-третє, завдають шкоди споживачеві. За частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІ несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника): встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2. 3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4). В позовній заяві [PERSON] посилається на наявність несправедливої умови у спірному Договорі, що передбачена п. 2. ч. 3 ст. 18 Закону, а саме: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника) вказуючи на відсутність у спірному договорі положень, які б передбачали відповідальність Відповідача за порушення умов Договору. Однак, сама лише відсутність в договорі положень про відповідальність виконавця послуг не дає підстави для застосування вказаної норми Закону, оскільки цей факт сам по собі жодним чином не обмежує права замовника послуг (Позивача), що передбачені чинним законодавством України у випадку порушення Відповідачем умов договору про надання послуг. В Договорі відсутні положення, які б забороняли, унеможливлювали чи іншим чином обмежували можливість Позивача на реалізацію своїх прав, що передбачені законодавством при порушенні Відповідачем своїх зобов`язань. Так. відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. В договорі відсутні і положення, які б обмежували Позивача на реалізацію своїх прав, у випадку порушення Договору Відповідачем, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема права, що передбачені в ст. 10 зазначеного закону. Так, в Договорі відсутні положення, які б забороняли, унеможливлювали чи іншим чином обмежували можливість Позивача на реалізацію своїх прав, що передбачені законодавством при порушенні Відповідачем своїх зобов`язань. Так само як і відсутні положення, які б зменшували відповідальність Відповідача порівняно з тою, що передбачена зазначеним законом чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом. Таким, чином враховуючи вищевикладене, суд що посилання Позивача на наявність в спірному договорі положень, що передбачені п. 2 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими. Також в обґрунтуванні позовних вимог, позивач вказує про наявність в договорі положень, що передбачені п. 3. ч. 3 ст. 18 Закону, а саме: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Як вбачається із Договору на надання послуг від 29.05.2020 року укладеного між сторонами, для Замовника [PERSON] передбачено лише три обов`язки, які не виходять за рамки розумності та жодним чином не ставлять Позивача в невигідне становище. Так, відповідно до п.п. 2.2.1.-2.2.3. Договору Позивач зобов`язаний: 1. забезпечити Відповідача всіма необхідними для виконання договору документами; 2) дотримуватися конфіденційності отриманої в ході виконання Договору інформації: 3) оплатити послуги Відповідача в момент укладання договору купівлі-продажу квартири або переуступки майнових прав на квартиру. В той же час, обов`язки Відповідача передбачені в пунктах 2.1.1.-2.1.16 Договору на надання послуг від 29.05.2020 року, а їх кількість значно перевищує кількість обов`язків Позивача. Також є необґрунтовані твердження Позивача, що надання Відповідачем послуг та виконання своїх обов`язків обумовлено лише його власним розсудом. Позивач робить такий висновок на тій лише підставі, що в договорі, поряд з обов`язками Відповідача, мітиться приписка «при необхідності». Таке твердження Позивача є лише її припущенням та нічим не підтверджується. Договір не містить положень, що дозволяли б Відповідачу визначати таку необхідність самостійно. Варто враховувати і те, що Відповідач може отримати оплату виключно у випадку фактичного виконання договору та задоволення потреб замовників, у тому числі і Позивача, а тому, очевидно, зацікавлений у якісному наданні послуг. Відповідно до п. 2.2.3. спірного Договору оплата за надані послуги проводиться Позивачем після надання таких послуг, а отже більші ризики за договором несе саме Відповідач, а не Позивач. Окремо варто вказати і на те, що у спірному договорі відсутні прямі положення, які б встановлювали відповідальність Позивача за порушення ним своїх зобов`язань за Договором. Враховуючи це, а також положення п. 2.2.3. Договору, саме Позивач перебувала у більш вигідному положенні в рамках спірного Договору. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, підсумовуючи викладене вище, суд пришов до висновку, що позивачем не було доведено наявність підстав для визнання Договору про надання послуг від 29.05.2020 року який укладений між ТОВ «Перфект ТІМ» та [PERSON] , а посилання Позивача на п.п. 2, 3 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є безпідставним, а сама Позивач не обґрунтувала, яким чином вказані нею обставини порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та якої шкоди було завдано Позивачу. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо вимог зустрічної позовної заяви, то вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що між [PERSON] та ТОВ « Агентство з нерухомості ПЕРФЕКТ ТІМ» був укладений договір про надання послуг від 29.05.2020 року. Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець за завданням Замовника зобов`язується, в термін до укладання основного договору, надати послуги, спрямовані на придбання об`єкта нерухомості, згідно з вимогами Замовника. Відповідно до п. 1.2. Договору Замовник зобов`язується оплатити вартість послуг наданих Виконавцем в розмірі 43 248 (сорок три тисячі двісті сорок вісім) гривень еквівалент 1 600 (одна тисяча шістсот) доларів США за комерційним курсом продажу на день підписання даного Договору, в момент укладання основного договору. Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що об`єктом нерухомості, який бажав придбати [PERSON] , є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). Відповідно ч. 1 до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Так, позивачем за зустрічним позовом свої зобов`язання за Договором були виконані в повному обсязі. Зокрема, позивачем за зустрічним позовом здійснив перевірки самого об`єкту нерухомості, документів на даний об`єкт нерухомості, надав Позивачу за первісним позовом консультативні послуги, у тому числі з юридичних питань, супроводжував процес проведення переговорів з власником квартири та супроводжував процес укладання Позивачем за первісним позовом договорів, направлених на набуття нею права власності на вказану вище квартиру. Так, між [PERSON] та [PERSON] (тодішнім власником вказаної вище квартири) був укладений попередній договір від 29.05.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1074 (далі - Попередній договір) (копія договору додана до первісного позову та міститься в матеріалах справи). Відповідно до п. 1.1. Попереднього договору згідно з цим Попереднім договором сторони зобов`язуються в майбутньому в порядку та на умовах, встановлених Попереднім договором, в обумовлений п. 6.1. цього Договору термін, укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна (надалі - Основний договір), а саме: квартири [ADDRESS] , що належить стороні 1 ( [PERSON] ) на праві приватної власності. Відповідно до п. 6.1. Попереднього договору за домовленістю сторін, укладення та нотаріальне посвідчення Основного договору здійснюватиметься у термін 12 червня 2020 року. За погодженням сторін, нотаріальне посвідчення Основного договор) здійснюватиметься тим же нотаріусом, що посвідчує цей Попередній договір. Договором від 12.06.2020 року про внесення змін до Попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 29.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір від 29.05.2020 року. Відповідно до умов якого, сторони зобов`язуються в майбутньому в порядку та на умовах встановлених Попереднім договором, в строк до 12.06.2020 (п. 6.1. вказаного договору), укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] (а.с. 24-25). 20.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до Попереднього договору посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В., яким викладено п. 6.1. Розділу 6. Строки та місце Поперднього договору у наступній редакції: за домовленості сторін , укладення та нотаріальне посвідчення Основного договору здійснюватиметься у термін до 12.10.2020 року (а.с. 26). 03.07.2020 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. зареєстровано в реєстрі за №1448, відповідно до умов якого продавець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею - 41,3 кв.м., житлова площа квартири - 30 кв.м. та сплачує її вартість за ціною та у порядку, що передбачені Договором (а.с. 20-23). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як вбачається із вказаного вище, позивач за зустрічним позовом виконав свої зобов`язання за Договором належним чином, надавши відповідні послуги, що призвело до набуття відповідачем за зустрічним позовом права власності на квартиру, що були визначена у вказаному вище договорі про надання послуг. Так, пункт 2.2.3. Договору передбачав, що Позивач за первісним позовом мала оплатити надані Відповідачем за первісним позовом послуги в момент укладання договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В той же час, відповідач за зустрічним позовом своїх зобов`язань за Договором не виконала, чим порушила права позивача за зустрічним позовом, положення Договору та норми чинною законодавства України. Підсумовуючи викладене , враховуючи, що договір [PERSON] про купілю-продаж укладений 03.07.2020 року та остання набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак відповідачем за зустрічним позовом в день його укладання не здійснено оплату оплатити вартості послуг наданих Виконавцем в розмірі 43 248 (сорок три тисячі двісті сорок вісім) гривень еквівалент 1 600 (одна тисяча шістсот) доларів США за комерційним курсом продажу на день підписання даного Договору, в момент укладання основного договору ТОВ «Перфект Тім» обумовлену п. 1.2. Договору про надання послуг від 29.05.2020 року, таким чином суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з [PERSON] підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved