Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким провести розподіл спільного майна подружжя та присудити, визнавши право власності за нею та відповідачем по 1/2 частині домоволодіння [ADDRESS], по 1/2 частині земельної ділянки загальною площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування зазначеного домоволодіння (житлового будинку і господарських споруд) кадастровий номер [NUMBER], а також по 1/2 частині вартості спільно придбаного автомобіля легкового марки ВАЗ 21033, 1980 року випуску, який має шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 16.08.2005 року. Судові витрати по справі стягнути з відповідача. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслалася на те, що вона з відповідачем по справі з 28 серпня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Рожнятівського районного суду від 11 червня 2014 року. За час шлюбу ними було придбане майно, яке є спільною сумісною власністю, зокрема: домоволодіння [ADDRESS], земельна ділянка загальною площею 0,2499 га. кадастровий [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS], автомобіль легковий марки ВАЗ 21033, 1980 року випуску, який має шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 16.08.2005 року. На даний час виникла необхідність у поділі спільного майна. У процесі розгляду справи позивачка декілька разів змінювала та уточнювала позовні вимоги. У судовому засіданні [PERSON]підтримала свої позовні вимоги в частині їх обгрунтування, яке викладено в позовній заяві (т.1 а.с.2-3), в заяві про уточнення позовних вимог (т.1 а.с.61-63, 107-107 та т.2 а.с.51-54). Уточнивши свої вимоги позивачка крім цього пояснила суду, що [PERSON] до укладення шлюбу купив недобудовану сільськогосподарську будівлю кормоцеху, на розвалинах якої вони спільно збудували домоволодіння [ADDRESS]. Вартість придбаної в серпні 2003 року недобудованої сільськогосподарської будівлі кормоцеху становила 1780,00 гривень, а станом на час проведення додаткової експертизи її вартість становить 267797,00 гривень. Виходячи з даної обставини, зменшується її частка в житловому будинку на вказану суму і якщо реальна вартість житлового будинку становить 804470,00 гривень, то за мінусом реальної вартості недобудованої сільськогосподарської будівлі 267797,00 гривень, їй належить частина житлового будинку, вартістю 268336,00 гривень. Вважає запропонований нею варіант розподілу будинку найбільш прийнятним, оскільки зважаючи на її матеріальний стан, та сімейні обставини вона не буде мати змоги виплатити відповідачу грошову компенсацію. Також, просить поділити автомобіль, який також є їхньої спільною власністю, як колишнього подружжя. Вважає, що вартість автомобіля становить 20000 гривень, і оскільки відповідач також погоджується з такою ціною і згідний залишити автомобіль в своєму користуванні, просить визнати за [PERSON] право власності на цей автомобіль, а на її користь стягнути половину його вартості. Вимоги про поділ земельної ділянки не підтримує. Вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь і витрати по справі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним, оскільки він сам за особисті кошти ще до укладення шлюбу придбав недобудовану сільськогосподарську будівлю кормоцеху, а під час шлюбу позивачка не вкладала в будівництво будинку жодних коштів. У зв'язку з цим вважає себе одноосібним власником домоволодіння, тому позивачці не може бути присуджена частина будинку, який крім того не зданий в експлуатацію. Просив в позові в частині поділу домоволодіння відмовити. Автомобіль дійсно придбаний в період шлюбу, тому погоджується, що його вартість на даний час становить 20000 гривень, який можна залишити йому у власність, а він погоджується компенсувати позивачці половину вартості автомобіля. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заперечення на первинну позовну заяву (т.1 а.с.52-53). Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Рожнятівського районного суду від 11 червня 2014 року (т.1 а.с.9-9 зворот) між сторонами розірвано шлюб, який було зареєстровано 28 серпня 2003 року, а 26 серпня 2003 року [PERSON] передано приміщення кормоцеху вартістю 1780 гривень, що підтверджено актом прийому-передачі арештованого реалізованого майна (т.1 а.с.98). Копією рішення Нижньострутинської сільської ради від 25.03.2004 року підтверджено, що [PERSON] вирішено передати із земель запасу сільської ради у власність для обслуговування житлового будинку і господарських споруд земельну ділянку, площею 0,25 га в ур.«Біля ферми», а також надано дозвіл на реконструкцію житлового будинку (т.1 а.с.72). На підставі рішення Нижньострутинської сільської ради від 25.03.2004 року, [PERSON] видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (т.1 а.с.76-81), а для реконструкції сільськогосподарської будівлі під житловий будинок у 2005 році розроблено Альбом 1 з архітектурними кресленнями ( т.1 а.с.84-95). Вищенаведеними доказами та висновком судової будівельно-технічної експертизи №350/1491/15-ц від 16 червня 2017 року (т.1 а.с.155-255) підтверджено, що реконструкція сільськогосподарської будівлі відбувалася у відповідності з технічним паспортом, будівельними нормами і правилами. Акт прийому-передачі арештованого реалізованого майна підтверджує, що на час придбання [PERSON] кормоцеху його вартість становила 1780 гривень, а на час проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, висновок якої складений 21.03.2018 року, реальна вартість будівлі, придбаної в серпні 2003 року, становить 267797,00 гривень ( т.2 а.с.26). Отже, судом встановлено, що за час спільного проживання в шлюбі сторони придбали автомобіль марки ВАЗ 21033, 1980 року випуску, а також провели реконструкцію приміщення кормоцеху під житловий будинок, якому присвоєно [ADDRESS]. Факт присвоєння нерухомому об'єкту зазначеної адреси підтверджено витягом з рішення виконавчого комітету Нижньострутинської сільської ради від 08.05.2012 року № 23 ( т.1 а.с.113). Таким чином, перебуваючи в шлюбі [PERSON] та [PERSON], якій у зв'язку з одруженням присвоєно прізвище [PERSON] ( т.2 а.с.57), придбали рухоме та нерухоме майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю, яке є в наявності і яке підлягає розподілу між ними. За змістом ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до експертного висновку №010/06-2017 від 16 червня 2017 року реальна вартість домоволодіння, що по [ADDRESS] становить 823334,0 грн., з них вартість житлового будинку становить 804470,00 гривень, вартість навісу - 7390,0 грн., вартість криниці - 5213 грн., вартість огорожі - 4474,0 грн., вартість воріт - 1787,0 грн. ( т.1, а.с.155-256). Звідси, доля нерухомого майна кожної з сторін становить 411667,0 гривень (823334,0 грн. : 2 ). Цим же висновком запропоновано два варіанти розподілу домоволодіння [ADDRESS], які в схематичному вигляді відображені в додатку № 3 та № 4 ( т.1 а.с.180-181). Перший варіант розподілу будинку, який схематично відображений в додатку № 3 (т.1.а.с.180) серед інших приміщень, передбачає технічну можливість поділу на дві частини приміщення гаража площею 69,4 м.кв. Другий варіант розподілу будинку, який схематично відображений в додатку № 3 (т.1.а.с.181) серед інших приміщень, передбачає технічну можливість виділення приміщення гаража площею 69,4 м.кв. одному співвласнику. Сторони не можуть домовитися між собою щодо варіанту розподілу домоволодіння у зв'язку з чим, визначитися з варіантом розподілу необхідно суду. При цьому суд вважає за необхідне врахувати, що у серпні 2003 року (до реєстрації шлюбу з позивачкою) відповідач [PERSON] придбав приміщення кормоцеху вартістю 1780 гривень, реальна вартість якого ( кормоцеху) на даний час становить 267797 гривень, які без сумніву належать відповідачу, і тому частина спірного майна на вказану суму поділу між сторонами не підлягає. Зважаючи на вказану обставину, реальна вартість частини домоволодіння, що по [ADDRESS], яка повинна належати позивачці становить 268336,0 грн. ( 804470,0 грн.-267797,0 грн.= 536673,0 грн.: 2). Отже, оскільки завдяки придбаному у 2003 році приміщенню, вартість якого в даний час становить 267797,0 грн., частка відповідача у спірному майні збільшується на цю суму і в разі відсутності майна вона могла б бути компенсована у грошовому виразі, шляхом її стягнення з позивачки. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України ( ч.4 ст.71 СК України). Однак, виділити відповідачу більшу частину майна в натурі є можливим. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне виділити позивачці [PERSON] зазначені у варіанті № 1 БТЕ ( т.1 а.с.180) наступні приміщення в житловому будинку: коридор 1-1, площею 14,6 метра квадратного, хол 1-2, площею 19,5 метра квадратного, житлову кімнату 1-3, площею 19,6 метра квадратного, житлову кімнату 1-4, площею 10,4 метра квадратного, а всього приміщень загальною площею 64,1 метри квадратні, що становить ідеальну частку 34/100 частин будинку, загальною вартістю 270687,0 грн. Відповідачу [PERSON] слід виділити наступні приміщення в житловому будинку: житлову кімнату 1-5, площею 18,9 метра квадратного, кухню 1-6, площею 21,3 метра квадратного, ванну 1-7 площею 11,1 метра квадратного, парну 1-8, площею 5,7 метра квадратного, гараж 1-9 площею 69,4 метра квадратного, а всього приміщень, загальною площею 126,4 метра квадратного, загальною вартістю 533775 гривень, що становить ідеальну частку 66/100 частин будинку, а з господарських будівель та споруд - навіс літ. Б, площею 11,3 метра квадратного, а всього нерухомого майна на загальну суму 541164 гривні. При цьому суд відмічає, що такий поділ житлового будинку проведений з частковим відхиленням від запропонованого експертом варіанту № 1, який передбачає поділ гаража на дві частини. Виділення відповідачу гаража в цілому і є частковим відхиленням від БТЕ, однак оцінюючи інший запропонований варіант (т.1 а.с.181) та висновок БТЕ в цілому, суд приходить до переконання, що такий поділ технічно можливий. Оскільки співвласникам житлового будинку для його обслуговування необхідні криниця, огорожа та ворота, ці об'єкти поділу не підлягають, їх слід залишити в спільному користуванні [PERSON]та [PERSON] При такому поділі домоволодіння вартість частки позивачки, яка повинна їй бути виділена в житловому будинку є більшою на 2351.00 гривень (270687 - 268336 = 2351), тому з неї слід стягнути вказану суму на корить [PERSON] Однак, з врахуванням того, що позивачці належить половина господарських споруд, та зокрема половина навісу, котрий присуджується відповідачу вартістю 7390,00 гривень (7390 : 2 = 3695) то при зарахуванні даних сум, за перевищення реальної частки домоволодіння над ідеальною, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути компенсацію у розмірі 1344 гривні (3695-2351 =1344). Крім цього, слід зобов'язати [PERSON] та [PERSON] провести переобладнання житлового будинкузокрема ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями 1-2 та 1-7, 1-2 та 1-6, 1-1 та 1-9, пробити дверний отвір з кімнати 1-6. 16.08.2005 року за [PERSON] зареєстрований автомобіль легковий марки ВАЗ 21033, 1980 року випуску, який має шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (т.1 а.с.11). З оцінкою автомобіля, яку визначила позивачка, відповідач погоджується. Тобто, спір з приводу вартості вищезазначеного майна між позивачкою та відповідачем відсутній. Ураховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність поділу автомобіля, який придбаний в період шлюбу у співвідношенні 1\\2 до 1\\2. Автомобіль знаходиться у користуванні відповідача. З врахуванням того, що відповідач визнав фактичну вартість автомобіля у 20000 гривень, бажає залишити автомобіль у своїй власності, а позивачка бажає та має право на компенсацію половини вартості вказаного автомобіля, тому з відповідача слід стягнути на її користь 10000 гривень. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, при подачі позову до суду позивачкою оплачено судовий збір в сумі 1177,20 гривень. Таким чином із врахуванням вартості присудженого майна [PERSON] повинна провести доплату судового збору в сумі 1629 гривень 67 копійок ( 280687:100 - 1177,20 ), а [PERSON] повинен сплатити судовий збір в сумі 5511 гривень 65 копійок (551165 :100). Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені нею судові витрати: 1500 гривень - витрати на правову допомогу (т.1 а.с.38, т.2 а.с.37) та 8443,60 - вартість судової будівельно-технічної експертизи (т.2 а.с.38,40). На підставі ст.ст.355, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: approved