Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2013 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції про часткове визнання недійсною державної реєстрації прав на нерухоме майно та внесення змін до державної реєстрації, який неодноразово уточнювала. Позивачка у позовній заяві та в уточненні до неї посилалася на те, що домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську належало на праві спільної часткової власності [PERSON] у розмірі 37/100 частини та [PERSON] у розмірі 63/100 частини. 27.11.2003 року померла [PERSON], яка залишила на імя [PERSON] та [PERSON] заповіт, яким заповідала належну їй частину домоволодіння [PERSON] 21/100 частин та [PERSON] 42/100 частин. Позивачка своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 16.07.2013 року позивачці було відмовлено через те, що 25.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на 42/100 частин домоволодіння, а 21/100 частка залишилася відкритою для спадкоємця [PERSON], однак згідно запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на [PERSON] 09.10.2006 року КП ДМБТІ було зареєстровано право власності на 42/100 часток цього домоволодіння. Просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за [PERSON] права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року; визнати за [PERSON] право власності на 21/100 частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] МінзіфиСаляхівни, померлій 27 листопада 2003 року; визнати за [PERSON] право власності на 21/100 частину земельної ділянки, яка знаходиться на території Індустріального району , розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та яка пропорційна її частці у домоволодінні, яка належала [PERSON], померлій 27 листопада 2003 року та в цілому складала 63/100 частки площею 0,0576 га і була передана їй у власність в порядку приватизації на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року № 2410, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:046044:0008; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 1301 грн. 22 коп. У червні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2014 року було обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора , [PERSON] про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора , Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину земельної ділянки. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора , Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину земельної ділянки було залишено без розгляду. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що після смерті бабусі своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак відповідачка, яка зареєструвала право власності на належну їй частку спадкового майна, відмовила їй у виправленні помилки щодо реєстрації за нею права власності на 63/100 частки домоволодіння. Тому вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що за отриманням спадщини після смерті [PERSON], яка померла 27.11.2003 року, [PERSON] до нотаріальної контори звернулася у 2013 році, а [PERSON] у 2005 році отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 23.06.2005 року на 42/100 частки домоволодіння, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Іркутська, 31. [PERSON] позивачці правовстановлюючі документи не надавала, та куди вони поділися позивачці не відомо. Оскільки за [PERSON] на підставі вищезазначеного свідоцтва колишнім реєстратором прав власності КП ДМБТІ було помилково зареєстровано право власності на 63/100 частки вищевказаного домоволодіння замість наданих їй 42/100 частки, то вона усвідомлюючи це не звернулася вчасно за виправленням цієї помилки, саме тому позивачці було відмовлено державним нотаріусом у видачі спадщини та в її отриманні в позасудовому порядку. 22.03.2015 року [PERSON] звернулася повторно до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23.03.2015 року [PERSON] було повторно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 21/100 частки домоволодіння № 31 у м. Дніпропетровську, вул. Іркутська. Відповідачка [PERSON] у судове засідання зявилася, суду пояснила, що відсутній спір щодо заявлених позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 21/100 частину домоволодіння та земельної ділянки. [PERSON] забрала оригінали документів на домоволодіння та земельну ділянку та відмовилися разом йти до нотаріуса для оформлення документів на спадщину. Такі дії [PERSON] призвели до того, що їй довелося отримувати дублікат на спадкове майно. Вимоги [PERSON] щодо скасування реєстрації її права власності на спадкове майно вважає незаконними та необґрунтованими. При проведенні державної реєстрації прав у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно було допущено описку, а саме в графі частка власника було зазначено 63/100 замість 42/100. Виправити помилку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно , який діяв до 01 січня 2013 року орган державної реєстрації прав не може з огляду на те, що реєстраційні дії проводяться виключно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. КП ДМБТІ повідомило листом [PERSON], що під час проведення державної реєстрації права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.06.2005 року в електронному реєстрі прав власності за реєстраційним номером № 407494, у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно було допущено описку, а саме зазначено належну їй частку 63/100 замість 42/100. На підставі зазначеного слід вважати, що 09.10.2006 року за [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.06.2005 року на 42/100 частини домоволодіння,що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровську, вул. Іркутська,31. Зазначені дії КП ДМБТІ виконано відповідно до норм законодавства, про що внесено відповідний запис до технічного паспорту, зроблено додаток до правовстановлюючих документів та інвентаризаційної справи, що знаходиться в архіві КП ДМБТІ. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] служба Дніпропетровського міського управління юстиції подав до суду клопотання від 26.01.2015 року про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання зявилася. Проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. В матеріалах справи є заява третьої особи № 387/01-16 від 19.02.2015 року про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Як встановлено у судовому засіданні, домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську належить на праві спільної часткової власності : [PERSON] у розмірі 37/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2002 року та [PERSON] у розмірі 63/100 на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 12.10.2004 року. 27 листопада 2003 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та 63/100 частини земельної ділянки, на якій розташоване вищезазначене домоволодіння. За життя [PERSON] було складено заповіт від 27 грудня 2002 року, яким вона заповідала належні їй 63/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31 [PERSON] у розмірі 21/100 частини та [PERSON] у розмірі 42/100 частини. Після смерті [PERSON] Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. 08 січня 2004 року до нотаріальної контори подала заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 20 січня 2004 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 16.04.2004 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка є її матірю. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. 19.06.1999 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище «Мазниця». 15.10.2010 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище «Кізіма». Відповідачка [PERSON] 23 червня 2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 5-1351, за яким вона отримала у спадщину після смерті [PERSON] на 42/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську . На підставі даного свідоцтва [PERSON] 09 жовтня 2006 року зареєструвала за собою право власності в КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації на 63/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, а не належні їй 42/100 частки, що підтверджується записом в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 09.07.2013 року позивачка звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Постановою державного виконавця від 10.07.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено через те, що згідно запису у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за гр.. [PERSON] 09.10.2006 року КП ДМБТІ на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 23.06.2005 року, зареєстровано право власності на 63/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, тоді як за свідоцтвом [PERSON] належить 42/100 частки. В даній постанові нотаріус посилається на те, що з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та відповідно до ст. 15 ч. 9 цього Закону державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії проводиться одночасно з вчиненням такої нотаріальної дії. Нотаріус у даному випадку не може здійснити державну реєстрацію права власності, оскільки необхідно внести зміни до запису про право власності , але до компетенції нотаріуса такі дії не входять. Спадкоємиця також не надала Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя спадкодавця [PERSON] 06.03.2014 року [PERSON] звернулася до КП ДМБТІ із заявою про усунення розбіжностей в реєстрі прав власності на нерухоме майно стосовно належної частки у домоволодінні на підставі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] Листом КП ДМБТІ № 2666 від 14.03.2014 року позивачку було повідомлено, що під час проведення державної реєстрації прав власності за [PERSON] на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.06.2005 року, виданого на 42/100 частки домоволодіння було допущено описку та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме в графі частки власника було зазначено «63/100» замість «42/100» та у звязку із невідповідністю інформації щодо права власності на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та документі, що підтверджує проведення державної реєстрації права власності , з метою уникнення в подальшому перешкод в розпорядженні набутим в порядку спадкування майном, [PERSON] було надіслано листа з проханням звернутися до КП ДМБТІ для внесення необхідних виправлень. Відповідачка [PERSON] до КП ДМБТІ та до [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції для внесення виправлень не зверталася. 05.06.2014 року позивачка звернулася до [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції з приводу внесення виправлень. [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 3065/10-11-19/650 від 23.06.2014 року відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно повідомив позивачку про те, що здійснити виправлення частки права власності у Державному реєстрі речових прав можливо, якщо право у реєстрі зареєстровано з 01.01.2013 року, а за [PERSON] право зареєстровано до 31.12.2012 року. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомість та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є зокрема рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Оскільки при реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] було допущена описка, [PERSON] не зверталася до державного реєстратора із заявою про усунення помилки, допущеної при реєстрації права власності на відповідну їй на підставі свідоцтв про право на спадщину частку у домоволодінні № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та не реєструвала своє право власності на належні їй 42/100 частки домоволодіння, тому позовні вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за [PERSON] права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року, підлягають задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Після скасування рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за [PERSON] права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, позивачка не позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на належну їй 21/100 частку домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську за заповітом, тому позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 21/100 частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені та до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], померлої 27.11.2003 року, є: її дочка [PERSON], за правом представлення онуки [PERSON] та [PERSON]. Всі спадкоємці за законом прийняли спадщину у встановленому законом порядку: [PERSON] звернулася із заявою до нотаріальної контори, [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем та був неповнолітнім. Згідно дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 13.10.2004 року Дніпропетровською міською радою, розмір земельної ділянки складає у цілому 0,0915 га, співвласниками якої є [PERSON] 63/100 частки та [PERSON] 37/100 частки. Земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:046044:0008. Позивачка не позбавлена можливості отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй частку земельної ділянки після смерті [PERSON], тому позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 21/100 частину земельної ділянки, яка знаходиться на території Індустріального району , розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та яка пропорційна її частці у домоволодінні, яка належала [PERSON], задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на Користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 114 грн. 71 коп.

Outcome: partial