Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У своїй позовній заяві, що надійшла на розгляд Сокирянського районного суду 21.11.2014 року, [PERSON] посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 04.08.2007 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 04.08.2007 року по актовому запису за №74. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Але сімейне життя не склалося. Часті сварки і непорозуміння створили між ними напружені відносини. Причиною розпаду сім'ї сторін стало те, що у них різні характери, погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Спроби зберегти сім'ю виявилися марними: між сторонами відсутня сімейна злагода та відсутнє бажання примиритися. Вважає, що подальше подружнє життя та примирення є неможливим. Оскільки найближчим часом позивач планує виїхати за кордон на заробітки, за домовленістю з відповідачем спільні діти після розірвання шлюбу тимчасово залишаться проживати з відповідачем за місцем теперішнього проживання сім'ї в м.Чернівці. Після збільшення позовних вимог просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 04.08.2007 року по актовому запису за №74; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]»; визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повномі обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно у сторін дійсно немає шансів зберегти сім'ю та відсутній спір про місце проживання дітей. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не висловив заперечень щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та заперечував проти позовних вимог про визначення місця проживання дітей, оскільки між сторонами відсутній спір з приводу даної позовної вимоги та вони звернулися до суду, не звернувшись попередньо до органів опіки та піклування. Будучи допитаною в якості свідка, позивач [PERSON] суду пояснила, що дійсно вона з дітьми зареєстровані в будинку її батька в с.Олексіївка Сокирянського району, а відповідач - в с.Гвіздівці, в будинку свого батька. Однак, з моменту реєстрації шлюбу сторони фактично проживають разом з дітьми в м.Чернівці, на зйомній квартирі. В даний час сторони спільно з дітьми продовжують разом проживати в даній квартирі, однак в різних кімнатах. Відповідач приймає активну участь у вихованні та утриманні дітей, він є хорошим батьком дітям. Сім'я розпалася в липні 2014 року з тієї причини, що в результаті неодноразових конфліктів між сторонами, вона вирішила виїхати на роботу за кордон. Миритися з відповідачем вона не бажає. Доказів своїх намірів виїхати за кордон суду надати не може. Вона погоджується, щоб діти після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з відповідачем терміном на один рік, відповідач теж погоджується з цим, у них існує спільна домовленість. До подання позову до суду вона попередньо не зверталася до органів опіки та піклування за вирішенням спору, дані органи не обстежували матеріально-побутові умови проживання її та відповідача, жодних висновків щодо вирішення виниклого спору не надавали. Заслухавши сторін та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини: Оскільки позовна заява в частині позовних вимог про визначення судом місця проживання дітей подана до суду без додержання вимог, передбачених ст.119 ЦПК України, ухвалою судді від 24.11.2014 року її залишено без руху та надано позивачу час для виправлення її недоліків. 27.11.2014 року на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано до суду письмову заяву про залишення ч.2 позовних вимог, а саме щодо визначення місця проживання дітей, без розгляду. У зв»язку з наведеним, позивач просила суд відкрити провадження по справі. Враховуючи зміст заяви позивача від 27.11.2014 року, ухвалою судді від 11.12.2014 року відкрито провадження тільки в частині позовних вимог про розірвання шлюбу та призначено судовий розгляд справи на 18.12.2014 року. Однак, 16.12.2014 року, без виправлення недоліків, зазначених в ухвалі судді від 24.11.2014 року, позивач через канцелярію суду подала заяву про збільшення позовних вимог в формі нової редакції позовної заяви, в якій третьою особою зазначила Службу у справах дітей Сокирянської районної державної адміністрації та крім позовної вимоги про розірвання шлюбу між сторонами, також зазначила позовну вимогу про визначення місця проживання дітей з відповідачем терміном з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 04.08.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 04.08.2007 року по актовому запису за №74 (повторне свідоцтво [NUMBER], видане 29.03.2010 року). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом в одній квартирі з позивачем та відповідачем. Проживаючи спільно в одній квартирі, сторони не підтримують між собою подружні відносини. Сім'я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивачка не бажає, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім'ї між сторонами, при наявності категоричного заперечення щодо цього позивачки. За таких підстав, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення. В позовній заяві зазначено та сторонами в судовому засіданні визнано, що сторони в даний час фактично проживають за однією адресою: [ADDRESS], а діти також проживають спільно з ними. Тобто, на день подання до суду позову жоден із батьків дітей не проживав окремо від них. Позивач не подала до суду доказів, що підтверджують її намір виїхати на проживання за кордон. Будучи допитаною в якості свідка, позивач [PERSON] підтвердила, що після розірвання шлюбу діти за домовленістю сторін залишаться проживати з відповідачем. Дану обставину також визнав в судовому засіданні відповідач [PERSON] Цим стверджується та обставина, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання дітей, а навпаки, сторони між собою прийшли до згоди щодо місця проживання дітей з батьком. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ст.161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них може проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Представником органу опіки та піклування Сокирянського району, на території якого зареєстровано місце проживання обох сторін - Служби у справах дітей Сокирянської районної державної адміністрації, яку судом залучено до участі у розгляді даної справи за клопотанням позивача, не надано суду висновок щодо розв»язання спору. Більше того, даний представник заперечував проти позов [PERSON] в частині вимоги про визначення судом місця проживання неповнолітніх дітей, оскільки позов подано до суду з порушенням вимог закону. Крім того, суд вбачає відсутність між сторонами спору про місце проживання дітей, який за позовом позивача мав би вирішити суд, тому позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей задоволенню не підлягають. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі ст.ст. 19, 24, 110, 112, 160, 161 СК України та

Outcome: partial