Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У серпні [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] [PERSON] попередньо знайшовши у всесвітній мережі інтернет оголошення про продаж автомобіля Nissan Juke 2016 р.в. за ціною 260 600 тисяч гривень, вирішив зателефонувати за вказаним у оголошенні номером [NUMBER] для того щоб дізнатись про деталі оголошення та технічний стан самого автомобіля. Зателефонувавши на вказаний номер, зв`язався із дівчиною на ім`я [PERSON] , яка повідомила, що вона є старший менеджером відділу продажу ТОВ «КУАРТО», яка дійсно займається реалізацією автомоблів і на даний час у них є автомобіль Nissan Juke 2016 р.в. за ціною 260 000 тисяч гривень який знаходиться у м. Дніпро та для укладення договору і отримання автомобіля йому необхідно прибути саме туди. При цьому, по телефону особа запевнила, що всі документи з купівлі-продажу буде здійснено одразу на місці в м. Дніпро з одночасною передачею автомобіля. В подальшому, з 17 по 21 липня 2019 року щоденно спілкувався із старшим менеджером [PERSON] на рахунок укладення договору купівлі-продажу, кольору та комплектації автомобіля. Під час даного спілкування йому було повідомлено, що вказаний автомобіль можна придбати у розстрочку попередньо сплативши половину його вартості у розмірі 130 300 гривень, а решту коштів оплачувати щомісячно у розмірі 2700 гривень на місяць на протязі 4 років, тобто 48 місяців. 22 липня 2019 року позивач разом із своєю дружиною - [PERSON] потягом прибули до м. Дніпро для купівлі вищезазначеного транспортного засобу та зателефонували до [PERSON] щодо з`ясування місця укладення договору та попереднього огляду транспортного засобу. У відповідь йому повідомили, що транспортний засіб знаходиться у м. Дніпро, проте офіс компанії знаходиться у м . Павлоград Дніпропетровської області по вул. Шахтобудівельників, 10 куди позивач з дружиною і вирушили. Після прибуття на офіс компанії за вищезазначеною адресою, де знаходилися дві дівчини одна з яких представилася менеджером відділу продажу ТОВ «КУАРТО» [PERSON], їм повідомлено, що для продажу автомобіля необхідно внести авансовий платіж, після чого вони розпочнуть оформляти документи, в підтвердження чого надали рахунок ТОВ «КУАРТО» на який потрібно оплатити кошти. Також, менеджером було зазначено що для укладення договору і отримання автомобіля потрібно поспішати у банк для сплати коштів у розмірі 50% від вартості автомобіля і надати перед підписання попереднього договору квитанцію про оплату як реальність наміру його укладення. Крім того додала, що після укладення попереднього договору вона передає його на центральний офіс компанії у м. Дніпро звідки одразу на евакуаторі прибуде автомобіль для укладення основного договору і зміни реєстрації власника у Сервісному центрі МВС. На зауваження позивача щодо того, що у понеділок сервісний центр не працює вона повідомила, що спеціально для вказаної компанії існують окремі віконця на яких і здійснюється оформлення документів. Оглянути автомобіль не було надано можливості мотивуючи тим, що автомобіль знаходиться в автосалоні м. Дніпро, але запевнили, що це той автомобіль, оголошення про продаж якого розміщено на Інтернет - сайті, і за тією ж ціною. В подальшому, позивач разом із своєю дружиною вирушив у відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» де перерахував на користь Відповідача кошти у розмірі 130 300 гривень, що підтверджується відповідною банківською квитанцією №N0KE54475M від 22.07.19 року із зазначенням призначення платежу, як оплата за договором №1008. Сплативши половину вартості автомобіля, позивач разом із дружиною повернулися до офісу де ним та ТОВ «КУАРТО» було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №1008 від 22.07.2019 року повідомивши, що на даний час працівники головного офісу перевіряють чи поступили кошти на рахунок, а в подальшому про те, що виникли окремі проблеми із отриманням автомобілем сертифікату відповідності ЄВРО-5 і на даний час його оформлення здійснюється у м. Дніпро в районі автовокзалу куди було запропоновано поїхати для отримання авто. Після прибуття у м. Дніпро неодноразово телефонували до менеджера [PERSON] за тел. [NUMBER] і старшого менеджера [PERSON] за тел. [NUMBER] до 19:00 год., проте було повідомлено, що укладення основного договору сьогодні як і передачі автомобіля не відбудеться і потрібно зачекати для завершення вказаних дій до п`ятниці у м. Дніпро. Проте ні фінансової, ні фізичної можливості залишатися у м. Дніпро не мали, тому повернулися до м. Хмельницького. Пізніше по телефону позивачу повідомили, що передача автомобіля не відбудеться при цьому з нього вирахують штрафи та інші платежі які вони будуть розраховувати відповідно до підписаного раніше попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу. Ознайомившись із змістом попереднього договору позивач виявив, що договір містить положення, які між сторонами не обговорювалися, та які не відповідають домовленості та які, не спрямовані на наслідки настання яких позивач бажав. На даний час, відповідач дзвінки ігнорує, передача автомобіля на домовлених умовах, не відбувається. Основний договір в порядку передбаченому п. 7.1 оспорюваного договору надіслано не було. Позивач вважає, що попередній договір купівлі-продажу має бути визнано недійсним, а кошти сплачені ним на рахунок відповідача підлягають стягненню на його користь. Ухвалою суду 03 вересня 2019 р. відкрито провадження та справу призначено у підготовче засідання на 24.09.2019 року. Ухвалою суду 31.10.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі . Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «КУАРТО» 22.07.2019 року було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №1008 року. Місцем укладення вищевказаного договору зазначено м. Миколаїв. Позивачем 22 липня 2019 року на рахунок відповідача сплачено 130 300 грн. на виконання попереднього договору «купівлі - продажу транспортного засобу» згідно даних квитанції від 22.07.2019 року. Змістом Розділу І даного договору визначено, що наступні терміни в Договір мають такі значення: попередній договір (Договір) договір, сторони якого зобов`язовуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (Основний договір) в майбутньому на умовах, встановлених цим Договором; Викупна вартість вартість - сума, за яку Покупець придбаває у власність транспортний засіб за укладеним Основним договором без урахування Ревардінгово платежу; ціна - вартість, яка складається з суми Ревардінгово платежу та Викупної вартості; Ревардінговий платіж - грошова сума, яка оплачується на рахунок Продавця Покупцем на підтвердження намірів останнього укласти Основний договір та є оплатою за комплекс заходів, проведених відповідно до п. 2.5. цього Договору; Офіційний дилер або дистриб`юто - юридична чи фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, в якого придбавається ТЗ.; консультація - результат аналітичної діяльності Продавця (інформаційно-консультативна послуга) з моніторину ринку продажу Транспортного засобу в України, систематизаія та аналізу даних, отриманих від Офіційних дилерів або дистриб`юторів по всій території України, спрямована на дання Покупцю вичерпної інформації щодо Транспортного засобу. Крім того, пунктом 2.1. Договору визначено, що Сторони зобов`язуються в майбутньому укласти і належним чином оформити Основний договір на умовах, в порядку та строки, визначені цим Договором, за яким Покупець зобов`язується сплатити Викупну вартість та отримати від Продавця ТЗ, а Продавець зобов`язується придбати та передати Покупцю ТЗ у власність. Пунктом 2.2. передбачено, що транспортний засіб, який Продавець зобов`язується придбати у офіційних дилерів або дистриб`юторів для його відчуження Покупцеві за Основним договором та який є предметом Основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: транспортний засіб - автомобіль; марка Nissan; модель - Juke; рік випуску 2016; інші характеристики - 16 АТ ХЕ + червоний. Відповідно до пункту 2.3. у разі відсутності у Офіційних дилерів або дистриб`юторів Предмету Основного договору Сторони можуть замінити його на інший. Зі змісту пункту 2.5. вбачається, що Продавець надав, а Покупець отримав Консультацію (зокрема щодо наявності ТЗ у Офіційних дилерів або дистриб`юторів, їх цінової політики, види операцій з ТЗ, які можливі в Україні та методологія їх проведення тощо). Консультація надана в усній формі. У пункті 3.1.1. визначено обов`язок Продавця передати у власність Покупця ТЗ на умовах основаного договору. Пунктом 3.1.3. передбачено, що Продавець зобов`язаний вжити вичерпних заходів щодо укладення Основного договору в термін, вказаний в пункті 7.1. цого Договору. Відповідно до пункту 3.2.1 Продавець має право передати повністю чи частково права за цим Договором третім особам. Зі змісту пункту 4.1.1 вбачається, що продавець зобов`язується продати, а Покупець купити ТЗ за 260 600,00 гривень з ПДВ. Пунктом 4.1.3. передбачено, що ТЗ передається покупцю з моменту сплати у повному обсязі Ціни після укладення Основного договору, якщо Сторони не домовлялися про інше, при укладенні Основного договору. Пунктом 7.1. встановлено, що укладення Основного договору здійснюється протягом 10 (десяти) робочих днів за умови сплати Покупцем в повному обсязі ревардінгово платежу. Пунктом 7.2. передбачено що вжиття заходів щодо укладення Основного договору відбувається наступним чином: 7.2.1. Продавець направляє підписані зі своєї сторони примірники Основного договору Покупцю засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену в п. 13 Договору. Згідно п. 7.2.2. Покупець після отримання примірників Основного договору скріпляє їх своїм підписом та один з них направляє Продавцю засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену в п.13 цього Договору. З умов спірного договору судом вбачається, що ТОВ «КУАРТО» не являється власником транспортного засобу, а лише мало на меті укласти договір, предметом якого є послуга, направлена на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу із визначемими параметрами, та розрахувало на покриття витрат, пов`язаних із вказаною послугою за рахунок Позивача (Ревардінговий платіж). Таким чином вбачається, що укладено не договір купівлі-продажу, як запевняв відповідач, а договір за умовами якого Відповідач зобов`язався за дорученням Позивача за плату вчинити правочин купівлі - продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок Покупця. Оскільки відповідач, укладаючи спірний договір, який має найменування «Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу», за умовами якого ТОВ «КУАРТО» зобов`язовувалось придбати у третіх осіб для відчуження, таким чином позивачу, як споживачу не надано необхідної інформації для здійснення свідомого вибору про предмет та зміст договору, інформація надана у двозначний спосіб, а отже, підприємницька практика відповідача є такою, що вводить в оману та відповідно є нечесною. Також спірний договір не містить істотної умови - предмет не визначений індивідуальними ознаками (індивідуальні технічні характеритики, номер двигуна, номер шасі). Марка та модель транспортного засобу не є такими ознаками. Крім того, не визначено в якому порядку здійснюється приймання-передача транспортного засобу. За приписами 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, як зазначено у частинах першій, другій статті 55 Конституції України. Саме суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду. Відносини, що виникають у зв`язку із договором купівлі-продажу, регулюються положення ЦК України про купівлю-продаж та ЗУ «Про захист прав споживачів». Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення приведених норм та умов попереднього договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Основний договір «купівлі-продажу транспортного засобу» відповідно до п. 7.1 попереднього договору Відповідачем укладений не був, хоч Позивачем умови п. 7.1. цього договору виконано в частині сплати ревардінгово платежу в повному обсязі. В попередньому договорі купівлі-продажу не включені будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару і водночас обмежує права споживача на захист і отримання відшкодування у передбачених законом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Відповідно до ч. 2, п. п. 3, 10 ч. 3, абз. 1 ч. 4, ч. ч. 6-8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Вимогами ч.6 ст.18 зазначеного вище Закону тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому. На думку суду для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Аналізуючи спірний договір слід зазначити, що в останньому:виключені права вимоги споживача у разі ненадіслання основного договору згідно п. 7.1.; у договорі наявні умови щодо можливості Продавця не повертати кошти за оплату Покупцю та умови щодо штрафу на користь Продавця у розмірі 10% в порядку взаємозаліку за рахунок Ревардінгово платежу; надання послуги обумовлене лише власним розсудом продавця, зокрема у договорі передбачено право Продавця повністю чи частково передавати права за договором третім особам без згоди Продавця п. 3.2.1. Договору; договір не містить обов`язку Продавця передати ТЗ для Покупця протягом встановленого терміну та обов`язку Продаця щодо підписання акту приймання-передачі ТЗ протягом певного терміну; не встановлені права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у зв`язку із розірванням договору. За всіх вищезазначених обставин є всі підстави вважати такі умови несправедливими. Крім того, згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «КУАРТО» взагалі не зареєструвало КВЕД, який дозволяє здійснювати реалізацію транспортних засобів (КВЕД 45:11), що само по собі не свідчить по недійсність правочину але за сукупністю всіх зазначених в позовів обставин вказує на недобросовісну підприємницьку діяльність Відповідача. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що правомірним є висновок позивача про несправедливі відносно споживача умови спірного попереднього договору купівлі-продажу та наявність у зв`язку із цим підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів». Статтею 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній робочі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Зважаючи на те, що позивачем 22 липня 2019 року на рахунок відповідача сплачено 130 300 грн. на виконання попереднього договору «купівлі - продажу транспортного засобу», який є недійсним необхідно застосувати на думку суду, наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача на користь позивача одержані ним за недійсним договором кошти в сумі 130 300 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом встановлено підстави для задоволення вимог про визнання недійсним попереднього договору та стягнення сплачених коштів тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved