Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться у с. Грабів по вул. Івана Франка, 433, Рожнятівського району, Івано-Франківської області. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що народилася 12 лютого 1969 року у сімї [PERSON] та [PERSON] Всього у батьків було троє дітей: вона та два брати, які є відповідачами по справі. Під час спільного проживання у шлюбі батьки побудували житловий будинок та господарські споруди у с. Грабів по вул. Івана Франка, 433. З часу закінчення будівництва вся їхня сімя проживала у зазначеному домоволодінні. 17 квітня 2015 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом крім неї є її мати [PERSON] та брати [PERSON] та [PERSON] відповідачі по справі, які на спадкове майно не претендують, відмовилися від своєї частки у спадковому майні на її користь. Для оформлення спадщини вона звернулася до Першої Ржнятівської нотаріальної контори, однак їй відмовлено в оформленні права на спадщину через відсутність документа про право власності на спадкове домоволодіння. При таких обставинах вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позовні вимоги змінила та просить визнати за нею право власності на ? домоволодіння. Відповідачі змінені позовні вимоги визнають. Крім того, відповідачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на другу половину спірного домоволодіння. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У с. Грабів по вул. Івана Франка, 433 Рожнятівського району Івано-Франківської області знаходиться домоволодіння, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, двох сараїв, вбиральні, воріт, хвірток та огорожі, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП «Луги» (а. с. 16-18). Власниками даного домоволодіння були батьки позивачки [PERSON] та [PERSON], як подружжя, що спільно у шлюбі його збудували, що підтверджується довідкою № 866, виданою Грабівською сільською радою 05 жовтня 2015 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 7). 17 квітня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 10). Після смерті останнього відкрилася спадщина на ? частину спірного домоволодіння, яке знаходиться у с. Грабів по вул. Івана Франка, 433. Відповідачка [PERSON] доводилася дружиною спадкодавцю, а позивачка [PERSON] - дочкою, дружина та дочка спадкодавця на день його смерті проживали разом з ним, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження та довідкою № 865 від 05 жовтня 2015 року, виданою Грабівькою сільською радою (а. с. 6, 7, 9). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Аналізуючи надані позивачкою письмові докази судом встановлено, що [PERSON] був власником 1/2 частини спірного домоволодіння. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з ним та у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 41614276 від 25 вересня 2015 року (а. с. 12). Спір між сторонами з приводу спадкового майна відсутній, що підтверджується копіями заяв про відмову від спадщини (а. с. 13-15). У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння, що підтверджується листом нотаріуса Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори № 1195/02-14 від 02 листопада 2015 року (а. с. 11). Отже у позасудовому порядку свої спадкові права позивачка захистити не може, а тому право власності на спадкове майно за нею необхідно визнати за рішенням суду. Відповідачка [PERSON], як дружина померлого [PERSON] просить визнати за нею право власності на ? частину спірного домоволодіння. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а згідно ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже за відповідачкою [PERSON] слід визнати право власності на належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя частину домоволодіння, як за дружиною, що пережила свого чоловіка.

Outcome: approved