Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому уточнивши позовні вимоги 27.06.2017 року, просив визнати поважною причину пропуску позовної давності із зверненням за захистом своїх порушених прав неповнолітнього - [PERSON] та поновити вказаний строк, а також визнати недійсним Договір безоплатної передачі нерухомого майна від 12.04.2013 року, а саме квартири [ADDRESS] (далі - Квартира) у власність Новоград-Волинської квартирно - експлуатаційної частини району (далі - КЕЧ). В обґрунтування позову зазначає, що у 2001 році на підставі Свідоцтва про право власності на житло, він разом з дружиною - [PERSON] та дітьми - [PERSON] і [PERSON] приватизували Квартиру. Проте, під тиском Міністерства оборони України, на особливо невигідних умовах, порушуючи норми житлового законодавства стосовно неповнолітнього (на час укладення договору малолітнього) сина [PERSON] змушені були укласти Договір безоплатної передачі нерухомого майна у власність КЕЧ, а саме Квартири. Вважає, що вказаний договір є недійсним та просить визнати його таким, з вказаних підстав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в письмових запереченнях від 21.03.2017 та 28.04.2017 року просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки позивачем порушено строки позовної давності та відсутні фактичні обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, адже останній усвідомлював свої дії при укладенні договору дарування, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо укладення вказаного правочину внаслідок введення в оману [PERSON] Представник органу опіки та піклування не заперечила відносно позову, посилаючись на те, що задоволення вимог [PERSON], призведе до покращення житлових прав неповнолітнього сина позивача. Від приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи без її участі, крім того вона заперечила відносно задоволення позову. Причина неявки інших третіх осіб суду невідома. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2011 року позивачем по справі - [PERSON] та третіми особами - [PERSON], дружиною позивача та [PERSON] і [PERSON] - дітьми позивача, було приватизовано Квартиру в 1/4 частці кожен, на підтвердження чого останні отримали Свідоцтво про право власності на житло./а.с.12/. 12.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON], які діяли від свого, а також від імені малолітнього сина - [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та КЕЧ з іншої, було укладено Договір безоплатної передачі нерухомого майна у власність, а саме приватизованої ними Квартири, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Качан В.О. (далі - Договір). /а.с. 9-10/ Вказана обставина також підтверджується актом прийому-передачі квартири від 12.04.2013 року та довідкою про безоплатну передачу Квартири у власність квартирним органам Міністерства оборони України (КЕЧ)./а.с.11,15/ Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Посилання представника позивача на недійсність Договору з підстав, передбачених статтями 215, 229-233 ЦК України, на думку суду, є безпідставним, з огляду на наступне. За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, окрім інших, ч. 6 ст. 203 цього Кодексу, якою передбачено, що правочин який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивач, як на одну з підстав визнання Договору недійсним, посилається на те, що в момент укладення Договору, співвласником Квартири був його малолітній син - [PERSON], [INFO], права якого, відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» були порушені, оскільки він залишився без житла, а у Договорі не зазначено хто саме з батьків діє від його імені, крім того, жодної письмової згоди на укладення Договору від імені сина ні він, ні його дружина не надавали. На спростування вказаних доводів позивача слід зазначити наступне, що відповідно до архівної копії справи нотаріуса про посвідчення оспорюваного Договору, в матеріалах присутня довідка про склад сім`ї в якій зазначено, що у Квартирі зареєстрованим ніхто не рахується /а.с. 93/, крім того є копія витягу з рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 09.04.20136 року № 99 (далі -Рішення) про надання дозволу органу опіки і піклування батькам - [PERSON] та [PERSON], в межах повноважень, діяти від імені та в інтересах малолітньої дитини - [PERSON], при здачі в КЕЧ Квартири, в якій останній має 1/4 частину права власності, за умови оформлення протягом місяця на ім'я малолітнього права власності на 1/4 частину блок-секції №16 в будинку [ADDRESS]. /а.с.99/ Також слід зазначити, що у самому Договорі, в графі зазначення сторін правочину, вказані [PERSON] та [PERSON], які діють від імені малолітнього сина [PERSON], на підставі вищевказаного Рішення виконавчого комітету, а відтак доводи позивача про те, що приватним нотаріусом вказаний договір був укладений незаконно, чим порушено права малолітнього (на час укладення договору) сина, суд до уваги не бере, оскільки вони є безпідставним та необґрунтованими. Статею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисне ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може визнаватись судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Тобто, підставою недійсності договору згідно ст.230 ЦК може бути лише вчинення правочину під впливом обману сторони по договору, тобто позивача або третіх осіб по справі. Позивач зазначає, що Міністерством оборони України його було введено в оману та під примусом змушено укласти Договір на особливо невигідних умовах для нього та його сім`ї, проте на підтвердження вказаних обставин суду не надано жодних доказів того, що його як власника майна чи когось із членів його родини - дружину та дітей, було введено в оману щодо характеру вчиненого 12.04.2013 року правочину. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 роз'яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. На думку суду укладаючи оспорюваний Договір про передачу Квартири у власність КЕЧ, позивач усвідомлював свої дії, оскільки в матеріалах справи наявні докази та копії матеріалів, які це підтверджують, зокрема прописані у самому Договорі умови укладення його від імені батьків стосовно малолітнього сина [PERSON] та наявність рішення виконавчого комітету про надання дозволу на вчинення вказаного правочину, а тому відсутні будь-які підстави на підтвердження позовних вимог, щодо укладення правочину внаслідок омани позивача та членів його родини - третіх осіб по справі, щодо обставин, які мають істотне значення. Крім того, не доведено на яких саме особливо невигідних умовах було укладено Договір, чим саме порушено КЕЧ його права та сім`ї, як власників майна при здійсненні правочину. Відповідно до статтей 10, 11, 60, 213 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позивачем позовних вимог із зазначенням фактичних та правових підстав та на підставі наданих сторонами. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, вислухавши сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши усі докази і матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що представником позивача в судовому засіданні не доведено по-перше, що сторін правочину, а саме позивача, було введено в оману Міністерством оборони України, через органи КЕЧ; по-друге приватним нотаріусом незаконно укладено Договір, щодо малолітнього [PERSON], а по-третє, що сам правочин укладений на вкрай невигідних умовах, тому не знайшло свого підтвердження й те, чим саме при укладенні договору порушено їх внутрішнє волевиявлення на здійснення вказаного правочину. Отже, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] безпідставними, а тому відмовляє йому в задоволенні його позову.

Outcome: dismissed