Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просив визнати за ним право особистої власності на 1/ 2 частку житлового будинку літ. «Ж-2» площею 211,9 кв.м, підвал літ. «Жп», прибудови літ. «ж-2», ганок літ. «Ж», сарай літ. «3», який згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2006 р. належить відповідачу та придбаний ними у шлюбі та на 1/ 2 частку земельної ділянки площею 0,0586 га, розташованою за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачу на підставі рішення Харківської міської ради від 21.02.2007 р. і придбана ними у шлюбі. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 17.08.1990 р. між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, спільне життя з відповідачем не склалося і 07.07.2015 р. він подав до суду позовну заяв про розірвання шлюбу. Під час шлюбу, а саме 28.10.1996 р. вони, за сумісні кошти, придбали у власність за договором купівлі-продажу житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], який за спільною згодою зареєстрували на відповідача. У 2006 р. вони за їхні спільні кошти зробили реконструкцію будинку з надбудовою другого поверху, забудовою господарчого блоку. Після проведеної реконструкції з надбудовою другого поверху, житлова площа будинку змінилася, про що 17.11.2006 р. КП «ХМБТІ» зафіксувало в технічному паспорті. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2006 р. за відповідачем визнано право власності на самовільно перебудований ними житловий будинок. 11.10.2007 р. відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0586 га відповідно до рішення Харківської міської ради від 21.02.2007 р. Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя між ними не досягнуто, тому він звертається до суду з зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні вищевикладеним, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання жодного разу не з'явилася, уся кореспонденція, яка направлялася на її адресу повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про те, що в провадженні суду знаходиться зазначена справа відповідачу відомо, оскільки нею 04.09.2015 надавалася заява про відкладення справи розглядом, для підготовки необхідних документів. В подальшому у судове засідання жодного разу не з,явилася, своїм правом на подання заперечень або звернення до суду із зустрічним позовом не скористалася. Враховуючи умови ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.08.1990 р. (а.с. 37). 28.10.1996 р. [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 48,5 кв.м., житлова прибудова літ. «А1-1», площею 31,4 кв.м, після проведення реконструкції, відповідно до технічного паспорту став житловим будинком літ. «Ж-2», який складається з підвалу, в якому розташована котельня літ. 1-1, площею 17,8 кв.м. та сходів літ. 2, площею 4,8 кв.м.; першого поверху, в якому розташовані сан.вузол літ. 1-3, площею 4,8 кв.м., коридор літ. 4, площею 8,9 кв.м., сходи літ. 5, площею 5,7 кв.м., кухня літ. 6, площею 20,2 кв.м., вітальня літ. 7, площею 46,7 кв.м., коридор літ. І, площею 6,1 кв.м.; другого поверху приміщень 1-8 веранда, площею 6,3 кв.м., сан.вузол літ. 9, площею 7,3 кв.м., коридор літ. 10, площею 14,8 кв.м., житлових кімнат літ. 11, 12, 13, площею 16,4 кв.м., 26,8 кв.м., 24,4 кв.м. відповідно, а всього по літ. «Ж-2» загальною площею 211,9 кв.м. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2006 р. за відповідачем визнано право власності на самовільно перебудований житловий будинок. 11.10.2007 р. відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0586 га відповідно до рішення Харківської міської ради від 21.02.2007 р. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Задовольняючи позов, суд виходить із презумпції виникнення права спільної сумісної власності подружжя, що відповідає положенням ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України та встановив, що спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а частки кожного з них у спільному майні є рівними. При цьому відповідач не надала належних та допустимих доказів (в розумінні положень ст.ст. 58-60 ЦПК України) на підтвердження того, що спірний будинок є її особистою власністю і розподілу не підлягає, оскільки у судові засідання вона жодного разу не з'являлася.

Outcome: approved