Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, зміну імені дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач майже одразу після народження сина тижнями не з'являвся вдома, байдуже ставився до дитини, нехтував проблемами сім'ї, у зв'язку з чим позивач змушена була переїхати до своїх батьків, коли дитині було два місяці. У вересні 2015 року відповідач дзвонив позивачу зі страшними погрозами викрасти дитину і скалічити її життя, після чого перебуваючи у нетверезому стані прийшов до квартири, де вона проживала з дитиною та вимагав віддати йому дитину, у зв'язку з чим позивачем було викликано працівників поліції. Після чого відповідач зник із життя дитини, не допомагає фінансово, не виконує жодних обов'язків батька. 29 червня 2017 року, після надання дозволу Оболонською районною у м. Києві державної адміністрації, позивачка змінила прізвище дитини на своє - [PERSON]. Крім того, ще до народження дитини позивач була впевнена, що дасть їй власне ім'я «[PERSON]», однак при реєстрації дитини відповідач сам зайшов до кабінету реєстратора, в той час як вона знаходилась з новонародженим у коридорі, та не зважаючи на її побажання дати дитині ім'я «[PERSON]», на власний розсуд надав дитині власне ім'я «[PERSON]». Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі на розсуд суду з подальшою індексацією, стягнути аліменти за минулий час, починаючи з моменту подання першого позову про це 07.10.2015 року, а також змінити власне ім'я дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що відповідач з дитиною зовсім не спілкується, не цікавиться її розвитком, вихованням, матеріально не допомагає. Наполягала на зміні власного імені дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]», оскільки відповідач при реєстрації сина виявив своє бажання надати дитині власне ім'я, однак всі оточуючі називають дитину «[PERSON]» і дитина усвідомлює дане ім'я як власне. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та такими що суперечить інтересам дитини [PERSON] А також пояснив суду, що він бажає спілкуватися з сином, займатися його вихованням, надавати матеріальну допомогу в силу можливості, а спір щодо позбавлення його батьківських прав виник у зв'язку з конфліктними відносинами з позивачем, яка перешкоджає спілкуванню з сином. Вважає що зміна власного імені дитини може спричинити психологічну травну, яка в майбутньому буде мати негативні наслідки для дитини. Проти сплати аліментів не заперечував, однак просив суд призначити аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., в частині сплати аліментів за минулі три роки просив суд відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що вважає позбавлення [PERSON] батьківських прав недоцільним, таке рішення прийнято комісією з питань захисту прав дитини. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач мають спільного сина [PERSON], який народився [INFO] року. З осені 2015 року позивач та відповідач проживають за різними адресами. Відповідно до Довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 24.03.2017 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] та її син [PERSON]. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 29.12.2015 року приміщення квартири [ADDRESS], де проживає малолітній [PERSON], встановлено, що мати з дитиною мають окрему кімнату, де у дитини є власне ліжко, багато різноманітних іграшок, засоби гігієни, речі відповідно до сезону. В приміщенні квартири та в кімнаті, де мешкає дитина чисто та прибрано. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 18.08.2107 року, в приміщенні квартири, де проживає малолітній [PERSON], його сім'я займає окрему кімнату, яка облаштована розсувним диваном, дитячим ліжком, шафою для одягу. Хлопчик забезпечений одягом відповідно до сезону, має достатньо іграшок. Згідно характеристики від 11.07.2017 року на ім'я дитини [PERSON], який відвідує молодшу ясельну групу Дошкільного навчального закладу №660, вбачається, що вихованням дитини займається мама та прабабуся, батько дитини жодного разу у садочок не з'являвся. Крім того, дитина відкликається на ім'я «[PERSON]». З листа в.о. директора ДНЗ №660 [PERSON] вбачається, що 28.07.2017 року до неї звертався [PERSON] з приводу побачення з сином [PERSON], так як ніяких попереджень, заяв з боку матері не було, а також не було постанови суду, яка б забороняла батьку бачитись з дитиною, то прохання було задоволено. Крім того під час розмови [PERSON] цікавився як розвивається його сином, чи не має проблем зі здоров'ям, в яку він ходить групу, чи не має заборгованості за харчування. Відповідно до довідки, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району м. Києва від 28.11.2016 року за №16-143 під час амбулаторних прийомів з дитиною [PERSON] завжди присутня мати [PERSON] Батько з приводу з'ясування стану здоров'я сина до лікарів Центру не звертався. Крім того, з довідки вказаного Центру від 17.07.2017 №18-1358 дитина [PERSON] відкликається на ім'я [PERSON]. Згідно Інформаційної довідки за результатами роботи з психологом малолітнього [PERSON] від 06.09.2017 року №25-10-391, хлопчик на ім'я [PERSON] не реагував та постійно говорив психологу, що його звати [PERSON]. З урахуванням інтересів дитини вважається за доцільне розглянути питання про зміну імені хлопчика. Розпорядженням голови Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації №388 від 29.06.2017 року, надано дозвіл на зміну прізвища малолітньому [PERSON] на прізвище його матері «Живанюк». Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 11.09.2017 року №104-7468 вбачається, що Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, не рекомендує позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] року. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитись неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення. Вирішуючи спір про позбавлення [PERSON] батьківських прав, судом враховується дані про особу [PERSON], позитивні дані, що його характеризують, те, що він бажає приймати активну участь у вихованні дитини, допомагати їй матеріально, наявність особистої прихильності батька до дитини, психологічну прив'язаність до сина й бажання бути батьком, та вважає за необхідне відмітити, що позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом, рішення про що може бути прийнято судом за відсутності вищевказаних обставин. Відтак, суд вважає за необхідне не позбавляти відповідача батьківських прав, попередивши про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, й покласти на службу у справах дітей контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. (ст. 191 СК України). За таких обставин, суд вирішує задовольнити позовні вимоги частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина [PERSON] Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має мінливий заробіток, та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], а тому суд вважає правильним визначитиаліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. При цьому, підстав для стягнення аліментів з 07.10.2015 року, з урахуванням положень ст.191 СК України, суд не вбачає, оскільки в обґрунтування вимог про це позивач посилається на те, що вона вже зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів у вказану дату. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 05.02.2016 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду у зв'язку з поданням нею заяви про це. Інших належних та допустимих доказів щодо вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які не були бути одержані у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, матеріали справи не містять. Згідно ст.294 ЦК України фізична особа має право на ім'я. Згідно ст.146 СК України ім'я дитини визначається за згодою батьків. Зміна імені дитини не передбачена відповідною статтею глави 13 Сімейного кодексу України, тому відповідно до ч. 3 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини. Відповідно до ч. 5 ст. 148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України N 789-ХІІ від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 7 цієї ж конвенції Дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 12 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини, зокрема, має спрямовуватися на розвиток її особистості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, суд вважає, що рішення про зміну власного імені дитини в повній мірі відповідає його інтересам, позбавить дитину зайвого психологічного навантаження та можливого стресу внаслідок вимушеного для нього зміни власного імені зі сторони оточуючих осіб, оскільки в його віці власне ім'я є основним засобом самоідентифікації в оточуючому світі. При прийнятті рішення про це, виходячи з аналізу зібраних у справі доказів, судом встановлено, що після досягнення дитиною першого року життя, його батьки проживають окремо, дитина виховується в сім'ї матері, де його іменують «[PERSON]». Саме за цим ім'ям дитина іменується в дошкільному навчальному закладі, медичній установі. Батько за цей час в житті дитини був відсутній, оскільки тимчасово самоусунувся від участі у його житті та вихованні, що призвело до відсутності в житті дитини осіб, які на період формування його раннього світогляду, могли вплинути на усвідомлення дитиною власного імені, відмінного від того, що привите у найближчому оточенні. З цих підстав, враховуючи рекомендації психолога Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.92), суд вважає можливим зміну власного імені дитини [PERSON] з «[PERSON]» на «[PERSON]» та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. За таких обставин, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволення у обсязі та на підставах, що зазначені вище. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду щодо стягнення в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial