Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

У серпні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 12 грудня 1978 року\~вона зареєстрована та постійно проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . На даний час зазначена квартира перебуває у комунальній власності Сумської міської об`єднаної територіальної громади. У січні 2020 року вона звернулась до органу приватизації з питання приватизації вказаного житла, однак листом від 17 лютого 2020 року за № 14.01-15/327 відповідач відмовив їй у приватизації житла у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення. Посилаючись на вказані обставини та на обставини того, що незважаючи на відсутність ордера вона має право на приватизацію житла, так як вселилась у спірну квартиру і проживає в ній на законних підставах, іншого житла у неї немає, позивачка просить визнати її наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати відповідача вчинити дії по приватизації вказаної квартири без ордера про надання житла. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 вересня 2020 року справа за позовом [PERSON] до Сумської міської\~ради в\~особі Управління\~«Центр надання\~адміністративних послуг\~в м.\~Суми»\~Сумської міської\~ради про визнання наймачем квартири, зобов`язати вчинити дії по приватизації квартири передана до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю. 23 вересня 2020 року дана справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позову з підстав відсутності у позивачки ордера на жиле приміщення (а.с. 37). Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року закрито підготовче провадження в даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду даної справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] та її представника [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 12 грудня 1978 року і по теперішній час зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Як вбачається з листа Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 28\~січня 2020 року за № К-194/06.01-21, неприватизовані квартири будинку [ADDRESS] , у тому числі квартира [ADDRESS] , перебувають у комунальній власності Сумської міської об`єднаної територіальної громади (а.с. 5). З метою реалізації передбачених законом прав позивачка звернулась до органу приватизації з питання приватизації житла, а саме квартири [ADDRESS] , проте, листом управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» від 17 лютого 2020 року за №\~14.01-15/327 відмовлено позивачці у передачі у приватну власність вищевказаної квартири у зв`язку з відсутністю ордера на спірне жиле приміщення (а.с. 6, 7). Відповідно до довідки ТВБВ №10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 30 січня 2020 року за № 116.145-33/33 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться. Житловий чек не використаний (а.с. 7). Між сторонами виникли цивільні правовідносини, врегульовані Цивільний кодексом України та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47\~Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 328 ЦК України\~визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~зі статтею 345\~ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІ. За положеннями ст.ст. 1 та 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 10\~статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2\~ст. 2 Закону\~України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІ. Даний перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на квартиру позивача не розповсюджується. Як вбачається з Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року за № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним на умовах найму квартиру, звертається до органу приватизації, якому подає, крім іншого, копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Наведені вище норми вказують на те, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Виходячи з аналізу змісту\~Закону\~у поєднанні з нормами ст. ст.\~1,\~6,\~9,\~61 ЖК України,\~ст. 29 ЦК України\~місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені\~ст. 64 ЖК України\~права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а\~відтак і\~право на\~приватизацію. Таким чином, приймаючи до уваги обставини того, що вселення позивачки до спірної квартири було здійснено відповідно до закону, так як протилежного відповідач не довів, а матеріали справи таких доказів не містять, позивачка тривалий час проживає у цій квартирі, тому позовні вимоги в частині визнання позивачки наймачем вказаної квартири є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Отже, квартира [ADDRESS] належить до числа об`єктів, що підлягають приватизації, а позивачка [PERSON] є суб`єктом приватизації, так як на законних підставах зареєстрована і тривалий час постійно проживає у вказаній квартирі, відтак, набула право на приватизацію цього житла. За таких обставин, заявлений позов необхідно задовольнити, зобов`язавши Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м.\~Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , без ордера на жиле приміщення. Отже, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved