Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що його дідусь [PERSON] помер [INFO] , а бабуся [PERSON] , померла [INFO] , і за життя будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] належало його батькові- [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті своїх батьків, оскільки розлучившись з його мамою, проживав разом з ними. [INFO] його батько [PERSON] помер, він, позивач є єдиним спадкоємцем, подав заяву до нотаріальної контори і таким шляхом прийняв спадщину. 11 грудня 2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа власності на спадкове майно. За таких обставин, він не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник відповідача позов визнала у повному об`ємі, а представник позивача адвокат Родіков І.С. позов підтримав. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Копіями свідоцтв про народження (а.с.17,18), копією свідоцтв про розірвання шлюбу (а.с.20) та копіями свідоцтв про смерть (а.с.22-24) підтверджено, що батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] доводився сином [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Копією виписки із рішення загальних зборів від 20 квітня 1972 року (а.с.16) підтверджено, що [PERSON] був забудовником земельної ділянки в смт.Перегінське. Копією технічного паспорта від 07.09.2020 підтверджено, що будівництво домоволодіння здійснювалося у 1973 році( а.с.4-6). Постановою нотаріуса від 11 грудня 2020 року за №44/02-14 (а.с.21) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено,у зв`язку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже судом встановлено, що [PERSON] на день смерті був власником будинковолодіння, що знаходиться в по [ADDRESS] , яке успадкував від своїх батьків. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, інші спадкоємці відсутні, а тому за позивачем слід визнати право на спадщину. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved