Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира № 68, будинку № 7, що розташований по бульвару Незалежності у місті Бровари Київської області. У вказаній квартирі зареєстрований колишній власник квартири [PERSON], однак останній там не проживає. У серпні 2017 року позивач разом із чоловіком вїхали до квартири, проживають там та ведуть домогосподарство. Позивач несе усі витрати по утриманню квартири та по оплаті комунальних послуг. Тому, у зв'язку з відсутністю [PERSON], [INFO] за адресою реєстрації свого місця проживання, а саме за адресою: квартира [ADDRESS], що в місті Бровари Київської області, більше 6 місяців та проживанням в іншому постійному місці проживання, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Одночасно, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2017 року укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої 05 листопада 2014 року [PERSON], нотаріусом Воронежського міського нотаріального округу Воронежської області за р.н. 7-8714 (Продавці) передали у власність (продали), а Покупець [PERSON] прийняла у власність (купила) квартиру номер 68 в будинку номер 7 по бульвару Незалежності в місті Броварах Київської області (а.с. 8-9). Згідно копії витягу № 94381029 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 11 серпня 2017 року, вищевказана квартира на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 10). Зі змісту довідки № 1-1/11592, виданої 16 серпня 2017 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до акта обстеження житлових умов, складеного 27 вересня 2017 року депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON], у вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], однак останній за місцем своєї реєстрації не проживає. На теперішній час мешкає у м. Воронеж, Росія. Даний факт засвідчили сусіди [PERSON] та Баба [PERSON] (а.с. 30). Згідно із відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 06.09.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 19). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із положеннями ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім'ї якого вони є. Із припиненням права власності особи на будинок (квартиру) втрачається й право користування цим жилим приміщенням у членів його сім'ї, яке є похідним від прав власника. Статтею 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житлом, у звязку із відчуженням квартири позивачу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved