Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У серпні 2014 року позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та ВАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06.08.2012 по вул. Шолуденка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який 28.12.2011 уклав з позивачем договір страхування № АТК 215587. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника [PERSON] Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано відповідача [PERSON] Згідно зі звітом № 3605/4208 від 27.08.2012 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER], становить 69 218,65 грн., а вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000147 та № СФ-0000230 від 23.08.2012 становить 65 628,82 грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування № 4208 від 10.09.2012 та № 4208-40601-12/1Д від 15.01.2013, складеного ПрАТ «ПРОСТО-страхування», розмір страхового відшкодування становить 65 628,82 грн., які позивач виплатив страхувальнику [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 28010 від 13.09.2012. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/6452929 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. Позивач просив стягнути з відповідача ВАТ «НАСК «Оранта» 50 000 грн. як розмір виплаченого потерпілій особі відшкодування, а з відповідача [PERSON] 15628,82 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Також просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 656,29 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року провадження у справі в частині вимог ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ВАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування - закрито. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, про причин своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши матеріали справи та докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2011 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 215587 серії АТК - автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER]. 06 серпня 2012 року по вул. Шолуденка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника Гуріча О.В. «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER]. Згідно зі звітом № 3605/4208 від 27.08.2012 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER], становить 69 218,65 грн., а вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000147 та № СФ-0000230 від 23.08.2012 становить 65 628,82 грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування № 4208 від 10.09.2012 та № 4208-40601-12/1Д від 15.01.2013, складеного ПрАТ «ПРОСТО-страхування», розмір страхового відшкодування становить 65 628,82 грн. Вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана позивачем страховим випадком, про що 10.09.2012 року було складено страховий акт та 15.01.2013 року страховий акт № 4208-40601-12/1. 14 вересня 2012 року позивач на підставі страхового акту виплатив страхувальнику страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 28010 та 570 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2073 від 21.01.2013р. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 31.10.2012 року постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2012 року була скасована з поверненням матеріалів справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на доопрацювання у Шевченківське ВДАІ МВС України в м. Києві. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 06.08.2012р. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/6452929 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Позивач 05.12.2013 року звернувся до ВАТ «НАСК «Оранта» з претензією про відшкодування виплаченої страхової суми, проте ВАТ «НАСК «Оранта» 23.01.2014 року відмовило у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу у зв'язку з пропуском строку подачі такого звернення. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Згідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. На підставі п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача ПрАТ «ПРОСТО-страхування», яке здійснило страхове відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, виникає право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню виплачене відшкодування в розмірі 15628 грн. 82 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved