overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 30.05.2009 року. Як підставу позову зазначив, що з 30 травня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння з відповідачем, поваги один до одного, різних характерів та поглядів на життя. Вказує, що близько півроку тому сімейне життя поступово погіршувалося. На даний час вони припинили спільне проживання, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Дитина проживає з ним. На примирення з відповідачем він не згодний. Просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Відповідач визнала позов у повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 30 травня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, що з серпня 2013 року сторони припинили спільне проживання, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Дитина проживає з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємного порозуміння, поваги один до одного, різних характерів та поглядів на життя. На примирення сторони не згодні, оскільки не бажають зберегти шлюб. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що він є двоюрідним братом [PERSON], який помер [INFO] року. Встановлення зазначеного факту йому необхідно для отримання спадщини, яка відкрилася після смерті брата. Проте, враховуючи, що документи на підтвердження факту родинних відносин, а саме - свідоцтва про народження їх матерів, не збереглися, отримати свідоцтво про право на спадщину він позбавлений можливості. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просив його заяву задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення. Заінтересовані особи до суду не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти встановлення факту родинних відносин та задоволення заяви [PERSON] не заперечували. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився у м. Саратов РСФСР (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 12.04.1964 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Саратова РСФСР). Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 7) Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16.11.1960 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Свердловська РСФСР. (а.с. 8) З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були девенишський мещанін [PERSON] та його дружина [PERSON], що підтверджується довідками Державного архіву Одеської області від 06.09.2013 року та 26.09.2013 року, довідкою Харківської релігійної громади ортодоксального іудаїзму від 02.10.2013 року, згідно якої за єврейською традицією імена «[PERSON]» та «[PERSON]» і по батькові «[PERSON]» та «[PERSON]» є ідентичними. (а.с. 16, 17, 18) Той факт, що [PERSON] та [PERSON] є родичами, а саме - двоюрідними братами, підтверджується також показами свідків [PERSON] та [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано, їх покази об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить виникнення, зміна або припинення його особистих майнових прав, в даному випадку право заявника на спадщину. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братами, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, де є зацікавлена особа орган опіки та піклування Дарницької районної м. Києва державної адміністрації про визнання особи недієздатною, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], який є рідним братом [PERSON] та є інвалідом І групи і хворіє на психічне захворювання, таким чином не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та опіки. В своїх позовних вимогах просив суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатним та призначити [PERSON], опікуном недієздатного [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Зацікавлена особа відділ опіки та піклування Дарницької районної м. Києва державної адміністрації надав подання про доцільність призначення опіком [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], який є рідним братом [PERSON] та інвалідом І групи з 23.11.1990 року із психічним захворюванням, що підтверджується медичною довідкою № 011085 від 23 листопада 1990 року (а.с. 4). Відповідно до Акту судово-психіатричного експерта № 484 від 10 червня 2014 року, [PERSON] страждає психічним розладом у вигляді «Параноїдної шизофренії з вираженням апато - дисоціативним дефектом» (F20.00 згідно з МКХ-10). За своїм психічним станом у даний час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 26-27). Відповідно до подання органу опіки та піклування Дарницького району м. Києва № 101-2774/05 від 23.04.2014 року, в разі визнання громадянина [PERSON], [INFO], недієздатним, вважають за доцільне опікуном над недієздатним призначити його брата [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом із братом за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38 ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 58, 59, 60 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Саках та Сакському районі про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - трудової книжки, виданої 16 січня 1968 року. Вимоги заяви мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Саках та Сакському районі із заявою про призначення пенсії за віком. При оформленні документів для призначення пенсії стало відомо, що у трудовій книжці прізвище ім'я та по батькові заявника не відповідає даним його паспорту. Неналежно занесені дані у трудову книжку перешкоджають заявнику оформити своє право на отримання пенсії за віком, оскільки ставлять під сумнів факт належності йому трудової книжки. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому заявник просила заяву задовольнити. Згідно з положеннями частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 16 січня 1968 року була оформлена трудова книжка заявника із зазначенням прізвища ім'я та по батькові - «[PERSON]» (а.с. 7). У паспорті прізвище ім'я по батькові заявника зазначено як «[PERSON]» (а.с. 5). Належність заявнику трудової книжки підтверджується зіставленням його прізвища, імені, дати народження в паспорті, відомостями про роботу у архівній довідці від 6 листопада 2012 року № 59 та у трудовій книжці. Наведена обставина є об'єктивною перешкодою для оформлення особою права виходу на пенсію та отримання належних пенсійних виплат, а відтак суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки оформленої 16 січня 1968 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності архівної довідки. Свою заяву мотивує тим, що звернувся до заінтересованої особи із заявою про проведення перерахунку пенсії, проте отримав відмову у цьому у зв'язку із тим, що в архівній довідці про розмір заробітної плати від 25 листопада 2013 року допущено скорочення у написанні його по батькові. На зазначених підставах просив задовольнити заяву. У судове засідання [PERSON] не прибув, натомість подав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, проте начальник управління надала заяву із проханням про розгляд справи у її відсутності. Суд перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що заявник згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] має ім'я [PERSON], [INFO]. 18 січня 1969 року [PERSON] видано трудову книжку. Із архівної довідки № 412 від 25 листопада 2013 року, виданої Архівним відділом Адміністрації Грачівського району Оренбургської області [PERSON] слідує, що у архівному фонді колгоспу «Правда» с. Новонікольське Грачівського району Оренбурзької області наявні відомості про нарахування заробітної плати [PERSON] За 1969-1973 роки. Вказані відомості відповідають відомостям про період та місце роботи зазначеним у трудовій книжці заявника, прізвище та ім'я є ідентичними, перші дві літери збігаються із першими літерами по батькові заявника. Зазначене вище свідчить про те, що спірний правовстановлюючий документ належить саме заявнику. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому претендувати на перерахунок призначеної раніше пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними було припинено, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. З'явившись у судове засідання Позивач позовну заяву повністю підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що проти позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 1995 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва, актовий запис № 498. В даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. Майновий спір між сторонами відсутній. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними було припинено, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. З'явившись у судове засідання Позивач позовну заяву повністю підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення Позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва, актовий запис №1508. В даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 22 вересня 2001 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1074. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Сторони фактично з січня 2014 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 22 вересня 2001 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1074. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути позов за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 22 вересня 2001 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1074. (а.с. 6) Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Сторони фактично з січня 2014 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до суду одним з подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 24 квітня 1985 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 880. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим вони втратили повагу один до одного та не підтримують сімейних відносин та не мешкають однією родиною. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 24 квітня 1985 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 880. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути позов за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 24 квітня 1985 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 880. (а.с. 3) Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7-8) Сторони фактично припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим вони втратили повагу один до одного та не підтримують сімейних відносин та не мешкають однією родиною.. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до суду одним з подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 10.03.1989 року він уклав шлюб з відповідачем у справі [PERSON], який було зареєстровано у Орджонікідлзевському відділі РАЦС м. Запоріжжя. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина, неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у 2004 році, через те, що між ними виникали постійні сварки та суперечки. Посилаючись на те, що вони втратили взаєморозуміння, почуття довіри, поваги та любові один до одного, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач не заперечувала проти позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 10.03.1989 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 168. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що фактично шлюбні відносини та сумісне проживання між подружжям припинено, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу є неможливим. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved