Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 09 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 07. В обґрунтування позову зазначала, що 09 січня 2016 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Також від першого шлюбу вона має сина [PERSON], [INFO], який навчається Житомирському коледжі культури і мистецтв ім. Івана Огієнка та проживає у її матері. Спільне сімейне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, їх участь у вихованні дітей. З весни 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, їхня сім'я фактично розпалася. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд позов задовольнити, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, примирення сторін є неможливим. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 09 січня 2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 07. Від шлюбу вони двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом із матір'ю. Судом встановлено, що з весни 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення подружжя є неможливим. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. За подачу до суду цього позову позивача від сплати судового збору судом звільнено, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved