Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2118,00 грн. щомісячно, що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2012 між сторонами було зареєстровано шлюб, від шлюбу подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З травня 2017 року відповідач покинув сім`ю, почав проживати у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Сторони проживають окремо, відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, будь-якої матеріальної допомоги на виховання та утримання дитини відповідач не надає, з дитиною не спілкується та не проявляє будь-якого інтересу до її життя та існуючих проблем. Оскільки сторони не дійшли згоди про добровільну сплату аліментів на дитину, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 17.01.2020 на 09:10 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причину неявки суду не повідомив та відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, з 22.11.2012 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №733. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1621, від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї з Центру реінтеграції бездомних громадян від 20.08.2019 за вих. № 237/26 [PERSON] разом з позивачем зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки з Сімейної амбулаторії №1 КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» №408 від 24.12.2019 [PERSON] , [INFO] , знаходить під наглядом лікаря оскільки має вроджену ваду розвитку, відсутність лівої нирки, варикоцеле лівобічне (показано оперативне лікування). Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивач самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, а також встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі вказаному позивачем 2118,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону. Такий розмір аліментів, суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved