Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого посилається на те, що 16.03.2015 на по вул. Січових стрільців сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «JAC J5» (д. н. [NUMBER]), яким керував [PERSON], та автомобіля «Ауді А8» (д. н. [NUMBER]), за кермом якого був [PERSON] У зв'язку із пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та завданням моральних страждань позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування майнової шкоди у розмірі 114057,11 грн. та 5000 грн. - моральної. Позивач / її представник у судове засідання не з'явилися, про час, дату, місце судового розгляду повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування матеріальної та моральної шкоди /а. с. 51/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі /а. с. 50/. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяви або клопотання до суду не надходили. Представник третьої особи у справі ПАТ «Укргазбанк» у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, заяви, клопотання не надходили до суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 16.03.2015 на по вул. Січових стрільців (до 03.09.2015 - вул. Артема) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «JAC J5» (д. н. [NUMBER]), яким керував [PERSON], та автомобіля «Ауді А8» (д. н. [NUMBER]), за кермом якого був відповідач [PERSON] Винним у створенні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], згідно з постановою від 21.04.2015 Шевченківського районного суду м. Києва в адміністративній справі з розгляду матеріалів, що надійшли з ВДАІ Шевченківського району м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності № 761/10193/15-п /а. с. 6-7/. Позивач є власником автомобіля «JAC J5» (д. н. [NUMBER]), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.2015 серії АП1 № 201936, транспортний засіб «Ауді А8» (д. н. [NUMBER]) належить [PERSON] - відповідачу у справі /а. с. 8/. Відповідно до висновку за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 7933/15-54 від 11.08.2015, наданого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «JAC» (моделі J5, 2014 року випуску, д. н. з. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 16.03.2015, станом на дату 16.03.2015 складає 114057,11 грн. /а. с. 9-18/. Позивач зазначив у позовній заяві та, як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.2015 (серії АП1 № 201936), цивільно-правова відповідальність відповідача за автомобілем «Ауді А8» (д. н. [NUMBER]) не була застрахована. Позивачем наголошено у позовній заяві, що у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою і пошкодженням належного їй автомобіля вона зазнала моральних страждань, що виразились у перенесеному стресі, у зв'язку з пошкодженням майна, зміною способу життя, внаслідок тривалого вирішення питання щодо відновлювального ремонту транспортного засобу, оскільки автомобіль залишається не відремонтованими і вона позбавлена можливості ним користуватися, що спричиняє значні незручності у побуті. Відповідно до положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Згідно з роз'ясненнями пункту 6 вказаної постанови Пленуму № 4 від 01.03.2013, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки вона не є особою, яка керувала транспортним засобом «Ауді А8» (д. н. [NUMBER]), котрий створив підвищену небезпеку. Наявність права власності на транспортний засіб не презумує накладення на власника відповідальності за завдання шкоди іншою особою. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] керував автомобілем «Ауді А8» (д. н. [NUMBER]). Внаслідок того, що ним було порушено Правила дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2015, відтак відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати завдану з його вини шкоду власнику автомобіля «JAC J5» (д. н. [NUMBER]) - позивачу [PERSON] Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 постанови № 4 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, що вказано й у ст. 23 ЦК України. Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Суд приймає до уваги доводи позивача про вимушеність деяких змін у способі життя, оскільки вона позбавлена можливості користуватися своїм транспортним засобом, що може спричиняти незручності у побуті. Проте, суд вважає, що сума сатисфакції моральної шкоди у розмірі 1000 грн. є справедливою, з огляду на те, що позивачем не підтверджено належними доказами отримання фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров'я у зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: partial