Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У серпні\~2016\~року [PERSON] звернулася до [PERSON], третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання правочину та заповіту недійсним. В обгрунтування позову [PERSON] зазначила, що 23 грудня 2016 року померла її мати, [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки по вул.. Петрозаводська, 395 у м. Дніпро. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] Із заявою про прийняття спадщини и та отриманням свідоцтва про право на спадщину після померлої матері позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно у звязку з тим, що її мати в 2016 подарувала спірний житловий будинок та земельну ділянку сину позивача, [PERSON]. Також позивач дізналася, що в 2014 році [PERSON] склала на [PERSON] заповіт, яким заповідала йому житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Петрозаводська, 395 у м. Дніпро. Позивач вказує, що заповіт та договір дарування є недійсними з моменту їх посвідчення, оскільки з 2013 році у її мати, [PERSON] тяжко захворіла на онкологічне захворювання, під час посвідчення заповіту не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на ім.»я [PERSON], посвідчений 13 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1035; визнати недійсним договір дарування , серія та номер 427 житлового будинку №395 по вул.. Петрозаводській у м. Дніпропетровську, укладеного 22 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 866687812101, номер записку про власність -13804159; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1 га серія та номер 429, розташований по вул.. Петрозаводській №359 у м. Дніпропетровську, укладеного 22 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 772682812101, кадастровий номер: [NUMBER]: 01:602:0036, номер запису про власність -13804266. В судовому засіданні позивач, його представник позову підтримали, просили задовольнити. Відповідач позов не визнав, просив позов залишити без задоволення, надав заперечення на позовну заяву в яких зазначив, що [PERSON] доводиться йому рідною бабусею та позивачу матір»ю. У [PERSON] [PERSON] склалися не дуже добрі стосунки, проте дуже гарні стосунки склалися з онуком- відповідачем по справі. В 2015 році [PERSON] захворіла на онкологічне захворювання та в квітні місяці 2015 року її прооперували. Після того, як [PERSON] виписали з лікарні, відповідач доглядав за нею постійно, сплачував за її лікування, регулярно відвозив на плановий огляд до Запорізького обласного онкологічного диспансеру. Ще до свого захворювання, 13.10. 2014 року [PERSON] склала на відповідача заповіт, яким заповідала йому спірний житловий будинок та земельну ділянку. Після приватизації в 2015 році земельної ділянки, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Петрозаводській, 395 у м. Дніпропетровську ( Дніпро). Вказаний договір дарування був посвідчений 22 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідач зазначає, що договір дарування житлового будинку та земельної ділянки був посвідчений з дотриманням вимог чинного законодавства, відповідав внутрішній волі [PERSON], яка на момент посвідчення договору була повністю дієздатною, усвідомлювала значення своїх дій. Зважючи на викладене вище, відповідач прросить позов залишити без задоволення. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов насипного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводилася рідною бабусею [PERSON] та матір»ю [PERSON]. 13.10.2014 року [PERSON] склала на [PERSON] заповіт, яким заповідала йому житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Петрозаводська, 395 у м. Дніпро. 22.03.2016 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Петрозаводська, 395 у м. Дніпропетровську ( Дніпро). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3 , 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України, правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті- за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст. 1216 ЦК України успадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших фізичних осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення відповідача не було вільним і не відповідало його волі. У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику в справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психологічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров»я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який дав би підставу припустити , що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідачем не заявлялося клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи [PERSON], висновки щодо розладу здоров»я заповідача на момент посвідчення заповіту матеріали справи не містять. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які медичні висновки, які б вказували на те, що на момент посвідчення договору дарування спірного житлового будинку та земельної ділянки дарувальник - [PERSON] була недієздатною, не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Оскільки позивач не надав належних доказів, які б могли підтвердити обґрунтованість його вимог щодо визнання недійсним заповіту, договору дарування житлового будинку та земельної ділянки по вул.. Петрозаводська, 395 у м. Дніпропетровську ( Дніпро) , суд вважає, що позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed