Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувала вище вказана цивільна справа. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.07.2015 року у задоволенні позовних вимог Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-НЛ» відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 11.11.2015 року дану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для належного оформлення, а саме: для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в частині обґрунтування та мотивації висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним договору купівлі-продажу квартири № 3а будинку № 19 по вулиці Нечуя-Левицького у м. Львові за № 2357 від 11.11.2008 року в частині продажу нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані підвалу літ. XII,XIII,XIV, площею 18,2 мкв. Відповідно до ч.1\~ст.220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановлено судом, до позовних вимог по справі, які розглядалися судом входило: визнання незаконним договору купівлі-продажу квартири № 3а будинку № 19 по вулиці Нечуя-Левицького у м. Львові за № 2357 від 11.11.2008 року в частині продажу нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані підвалу літ. XII,XIII,XIV, площею 18,2 мкв. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається із ухваленого судом першої інстанції рішення, суд розглянув усі позовні вимоги позивача по справі, однак мотивувальна частина рішення не містить мотивації ухвалення відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним договору купівлі-продажу квартири № 3а будинку № 19 по вулиці Нечуя-Левицького у м. Львові за № 2357 від 11.11.2008 року в частині продажу нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані підвалу літ. XII,XIII,XIV, площею 18,2 м кв. В обґрунтування своєї вимоги про визнання незаконним договору купівлі-продажу квартири № 3а будинку № 19 по вулиці Нечуя-Левицького у м. Львові за № 2357 від 11.11.2008 року в частині продажу нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані підвалу літ. XII,XIII,XIV, площею 18,2 м кв. позивач вказує, що вказані не житлові приміщення не можуть підлягати відчуженню, оскільки згідно ст. 19 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» такі являються неподільним майном, яке перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Приватизація вказаних допоміжних приміщень, відбулося без відома співвласників багатоквартирного будинку, яким відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і ст.. 382 ЦК України такі належать. Як встановлено судом та стверджено матеріалами справи, 11.11.2008 року між [PERSON], як покупцем та [PERSON], [PERSON], як продавцями укладено договір купівлі-продажу квартири № 3а по вул. Нечуя-Левицького, 19 у м. Львові. Відповідно до умов даного договору, до квартири також належить підвал площею 18,2 м кв. Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 12.11.2008 року. При цьому, як вбачається з довідки про склад сімї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, виданої ЛКП «Затишне» 2008 року вказані не житлові приміщення загальною площею 18,2 кв. м на момент приватизації квартири відносилися та перебували у користуванні мешканців квартири [PERSON], [PERSON] Крім того, із технічної документації будинку, у якому розташовані спірні нежитлові приміщення вбачається, що такі є невідємною складовою квартири № 3а. Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу . Так, в силу дії вказаної статті правочин є недійсним, коли: зміст правочину суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, не має необхідного обсягу цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі ; правочин не вчинено у формі, встановленій законом; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем не доведено в силу вимог наведених законодавчих норм, будь-якої із передбачених законом вичерпних підстав недійсності правочину. Обґрунтування позову у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 3а будинку № 19 по вулиці Нечуя-Левицького у м. Львові за № 2357 від 11.11.2008 року в частині продажу нежитлових приміщень, позначених на поверховому плані підвалу літ. XII,XIII,XIV, площею 18,2 мкв. не дає суду підстав для задоволення цієї частини позову.

Outcome: dismissed