Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 31 серпня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, які б ґрунтувалися на взаємоповазі один до одного, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час їх шлюб існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження сім`ї з відповідачем та примирення є неможливим. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд шлюб розірвати, проти винесення судом заочного рішення не заперечує, а також просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 259, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданим 31 серпня 2002 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про їх народження серія [NUMBER] виданим 29 червня 2004 року та серія [NUMBER] виданим 06 травня 2008 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved