Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди 4144 грн. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та із засудженого на користь позивача, як потерпілої від злочину, стягнуто в рахунок відшкодування майнової шкоди 4144 грн. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі вироку, позивачем було отримано виконавчі листи та пред'явлено їх до державної виконавчої служби для примусового виконання. У квітні 2013 року позивачу стало відомо, про те, що виконавчі провадження завершені у зв'язку з тим, що боржник за виконавчими листами помер [INFO]. У подальшому позивачу стало відомо про те, що боржник мав квартиру, яку успадкував відповідач по справі - [PERSON] Позивач зверталася до суду з позовом до спадкоємця 19 червня 2013 року, проте позов залишено без розгляду. Позивач вважає, що відповідач, як спадкоємець після смерті [PERSON], зобов'язана відшкодувати позивачу шкоду, спричинену злочином. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що відповідач по справі не є спадкоємцем померлого [PERSON] Крім того, позивачем пропущено встановлений законом строк для пред'явлення вимог кредитором до спадкоємців. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та із засудженого на користь позивача, як потерпілої від злочину, стягнуто в рахунок відшкодування майнової шкоди 4144 грн. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди /а.с.7-9/. Факт спричинення шкоди, особу заподіювача та її розмір встановлено вироком суду, який набрав законної сили, тому зазначені обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ст.61 ЦПК України. На підставі вироку суду позивачем було отримано виконавчі листи, та пред'явлено їх до виконання до виконавчої служби /а.с.10,11/. Постановою державного виконавця від 01 квітня 2013 року виконавчі листи було повернуто стягувачу у зв'язку зі смертю боржника /а.с.12/. Як вбачається з копії спадкової справи, наданої на запит суду, [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач, яка діяла від імені свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який є рідним онуком померлого, оскільки є сином [PERSON], померлого [INFO] /а.с.45-60/. Отже, у судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що відповідач є спадкоємцем померлого [PERSON] Відповідач по справі є матір'ю та законним представником неповнолітнього спадкоємця після померлого [PERSON], проте позов пред'явлено до відповідача особисто, а не як до законного представника неповнолітнього. У судовому засіданні позивачу було роз'яснено право змінити позовні вимоги, замінити відповідача на належного, проте вона наполягала на стягнені боргу саме з відповідача особисто. За змістом ст.1218, ч. 1 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), що була спричинена спадкодавцем. Передусім до спадкоємців переходить невиконане спадкодавцем зобов'язання відшкодувати майнову шкоду та збитки. Це може бути шкода (збитки), що спричинені неналежним виконанням спадкодавцем договірних зобов'язань, або та, що була спричинена ним іншим особам внаслідок пошкодження їх майна. Згідно з положеннями ч.1-3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З аналізу положень ст. 1281 ЦК України, вбачається, що визначені нею строки є преклюзивними (присічними, обмежувальними) строками. Ці строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються. Сплив даних строків, згідно із законом, припиняє існування права вимоги позивача, як кредитора, внаслідок нездійснення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у цивільній справі №6-33цс15 відповідно до якого недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як пояснила у судовому засіданні позивач, про смерть [PERSON] вона дізналася 02 травня 2012 року, а 04 травня 2012 року його поховали і вона була присутня на похороні. Позивач та померлий проживали в одному багатоквартирному будинку. З даним позовом позивач звернувся у серпні 2016 року, тобто після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини. Також, [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на момент пред'явлення виконавчих листів до виконання у червні 2012 року, їй було відомо про смерть боржника, про що вона повідомила державного виконавця. До нотаріуса з приводу вимоги до спадкоємців вона не зверталася. З вищезазначеного вбачається, що позивачем не пред'явлено вимог до спадкоємця, що прийняв спадщину у встановлені законом строки, а тому кредитор позбавляється права вимоги. Доводи позивача про те, що у червні 2013 року вона зверталася до суду з позовом, який було залишено без розгляду, суд не приймає з огляду на наступне. З ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року вбачається, що позивач зверталася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу зі спадкодавця. На момент звернення позивача у червні 2013 року до суду, шестимісячний строк пред'явлення вимоги сплив. Крім того, вказаний позов було пред'явлено до особи яка не є спадкоємцем померлого, а є законним представником спадкоємця. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed