overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 15 жовтня 2008 року відповідач отримав від нього в борг еквівалент 630 доларів США, що становить 5034 грн.. Термін повернення боргу сторонами не було визначено, тому відповідач мав повернути кошти протягом 30 днів з дня пред»явлення про це вимоги, однак [PERSON] позичені гроші не повернув до цього дня, незважаючи на неодноразові звернення позивача, тому [PERSON] просив суд стягнути з відповідача суму боргу, а також понесені судові витрати: в розмірі 56 грн. - сплачене держмито при подачі позову до суду, 120 грн. - інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен йому сплатити моральну шкоду в розмірі 500 грн., оскільки внаслідок протиправної поведінки відповідача він порушив свій звичайний уклад життя. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день розгляду справи сповіщений належним чином і вчасно за останнім відомим місцем проживання, відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України суд розглядає справу в його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до розписки, 15.10.2008 року [PERSON] позичив у [PERSON] еквівалент 630 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют на 12.01.2010 року, становить 5034 грн.. Оскільки договір позики між сторонами не містить домовленості про повернення боргу частинами, то вказані кошти підлягають одноразовому стягненню у відповідності з вимогами ст. 526, 529 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК за договором позики позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, яка була передана йому в термін встановлений договором, або протягом тридцяти днів від дня пред»явлення вимоги про це. 27.11.2009 року позивачем було направлено вимогу до [PERSON] про повернення боргу, однак до теперішнього часу кошти не повернуто. Таким чином, на користь [PERSON] зі [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 5034 грн.. Розподіл судових витрат між сторонами передбачається положеннями ст.88 ЦПК України. Суд задовольняє позовні вимоги відносно стягнення понесених позивачем судових витрат у сумі 56 грн. - сплаченого позивачем держмита, 120 грн. - інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд відмовляє у позові в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки її спричинення не доведено позивачем. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У січні 2010 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 08.10.2016 р. він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з липня 2018 року шлюбні стосунки між сторонами припинені, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явилась, про час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не надано. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 08.10.2016 року зареєстрували шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 08.10.2016 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 1225). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявила наміру зберегти сімю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У січні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 23 серпня 2007 року у виконкомі Динівецької сільської ради Новоселицького району, актовий запис № 11. Від шлюбу у них є син [PERSON] [INFO], який проживає з матір'ю. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сім'я розпалося в листопаді 2009 року по вині відповідача.На примирення не згідна. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що відповідач постійно принижував її честь та гідність, неодноразово її побив, з ним неможливо продовжити шлюбні відносини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що дійсно він неодноразово бив позивачку і присутності дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2007 року у виконкомі Динівецької сільської ради, актовий запис № 11. Вони спільно не проживають листопада 2009 року. Сім'я розпалася по вині відповідача, який постійно бив позивачку в присутності сина. За наданий судом строк примирення між сторонами не відбулось. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу протирічить інтересам сторін та їх неповнолітнього сина , а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У січні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 19 липня 1976 року у Ежвенському райбюро ЗАГС Сивкивкара Коми АССР зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох повнолітніх синів. Влітку 2007 року припинили з відповідачем шлюбі відносини у зв'язку з тим, що в нього склалася сім'я з іншою жінкою, з якою [INFO] року в народилася спільна дитина. Вважає, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та поновлювати шлюбні відносини не мають наміру. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2010 року позов був задоволений та шлюб між сторонами розірваний, а ухвалою суду від 29 травня 2015 року зазначене заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на розірванні шлюбу. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, не запречував проти розірвання шлюбу, але наполягав на тому, що шлюбні відносини між сторонами припинені влітку 2009 році, оскільки саме цього року відповідач виїхала на інше місце проживання до міста Харкова. Суд, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Судом встановлено, що 19 липня 1976 року у Ежвенському райбюро ЗАГС Сивкивкара Коми АССР був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис № 184. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів. Також судом встановлено, що влітку 2007 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, що підтверджується народженням у позивача дитини у 2008 році від іншої жінки, що не заперечувалося стороною відповідача. Натомість відповідач не надала суду жодних доказів на підтвердження доводів про проживання з позивачем однією сім'єю як подружжя до літа 2009 року. Статтею 51 Конституції України, а також статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтю 110 СК України. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги тривалий час, протягом якого сторони не проживають як подружжя, відсутність неповнолітніх дітей, створення позивачем іншої сім'ї, а також всі інші обставини життя сторін, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві та у судовому засіданні позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 12 серпня 1989 року у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Самарського районного відділу ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №475, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка на момент подачі позову є повнолітнію; сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. Відповідач в судові засідання які відбулися 30.01.2014р., 10.03.2014р., 27.03.2014р. не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), причини своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України та за згодою позивача, провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 19 квітня 1986 року, шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Самарського районного відділу ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №475, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка на момент подачі позову є повнолітнію; сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача в позовній заяві. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. При постановлені рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У січні 2012 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що подальше сумісне, а тим більше сімейне життя з відповідачем суперечать інтересам кожного із них, а збереження їхнього шлюбу взагалі неможливе. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з 'явився, надіславши заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням думок сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні судом встановлено, що 7 серпня 1993 року Підліснянською сільською радою Козелецького району Чернігівської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 5), що підтверджується свідоцтвом про укладення иілюбу [NUMBER] У шлюбі сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, сторони не піклувалися про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ст. 112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, ч. 1 ст. 223 ,ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 18.10.2003 року, актовий запис №899. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено у липні 2013 році через те, що після декількох років сімейного життя подружжя втратило почуття любові та взаємоповагу один до одного, що породжувало постійні конфлікти та сварки. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.10.2003 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №899 (а.с.4), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину (а.с.5). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з цією заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка площею 3,97 га, що знаходиться на території Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. При вирішенні питання щодо прав на спадкове майно, заявниками були виявлено, що їх прізвища у свідоцтві про народження та прізвище матері у свідоцтві про смерть, а також у правовстановлюючих документах на спадкове майно, є різними. В судовому засіданні заявниці [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали за обставин зазначених у ній, попросили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області в судове засідання з'явився, позов визнав. Суд, заслухавши пояснення заявниць, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. За змістом пунктів 1, 6 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, а також належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Заявниці [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначене в документах, не збігається з прізвищем цієї особи зазначеним у паспорті. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявницями права на спадщину. Доказами родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] та [PERSON], а також належності [PERSON] свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 18 серпня 1998 року виконавчим комітетом Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області на ім'я [PERSON], державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 006809, виданого 19 квітня 2000 року Маловодянською сільською радою Долинського району Кіровоградської області, є: копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про одруження [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на будівлю від 18 серпня 1998 року; копія державного акта на право приватної власності на землю; копії свідоцтв про народження заявниць; копії свідоцтв заявниць про укладення шлюбу (а. с.5-9, 11). Вищезазначені докази в їх сукупності дають суду підстави для висновку про підтвердження наявності юридичних фактів, що мають значення для здійснення заявницями своїх прав на спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У січні 2013 року до суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що з 23 жовтня 2010 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини в них з чоловіком припинені у жовтні 2013 року, оскільки в сім'ї часто виникали сварки з різних приводів. На теперішній час вони втратили почуття взаєморозуміння та поваги один до одного, тому просила суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що примирення між нею та [PERSON] не можливе. Відповідач [PERSON] позов визнав та суду пояснив, що з 23.10.2010 року вони з позивачкою перебувають у шлюбі. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. У жовтні 2013 року шлюбні відносини в них припинені. На теперішній час вони з [PERSON] втратили взаємні почуття поваги та любові один до одного, тому просив шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, кожний має право на пред'явлення позову в суд про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23 жовтня 2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 1211. ( а. с.6) В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON]. ( а. с. 7). Як вбачається з позову та пояснень сторін, подружжя припинили шлюбні відносини та примиритися вони не бажають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, що спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливо, так як це суперечить їх інтересам, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суперечки про майно між сторонами немає, шлюб у подружжя перший. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У січні 2013 року до суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що з 28 липня 2006 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини в них з чоловіком припинені у листопаді 2013 року, оскільки в сім'ї часто виникали сварки з різних приводів. На теперішній час вони втратили почуття взаєморозуміння та поваги один до одного, тому просила суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що примирення між нею та [PERSON] не можливе. Відповідач [PERSON] позов визнав та суду пояснив, що з 28.07.2006 року вони з позивачкою перебувають у шлюбі. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. У листопаді 2013 року шлюбні відносини в них припинені. На теперішній час вони з [PERSON] втратили взаємні почуття поваги та любові один до одного, тому просив шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, кожний має право на пред'явлення позову в суд про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 липня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 865. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON]. ( а. с. 5). Як вбачається з позову та пояснень сторін, подружжя припинили шлюбні відносини та примиритися вони не бажають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, що спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливо, так як це суперечить їх інтересам, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суперечки про майно між сторонами немає, шлюб у подружжя перший. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved