Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.03.2011 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 281. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . У сторін різні погляди на подружні стосунки. Останні роки відповідач систематично принижує жіночу гідність позивача, застосовує до неї фізичну силу та висловлюється в її бік нецензурною лайкою. Між сторонами склалися несприятливі взаємовідносини на підставі недовіри та втрати почуття поваги один до одного. На цьому ґрунті у сторін постійно виникають сварки, що також негативно впливає на психічний стан спільної малолітньої дитини. З початку 2016 р. подружні стосунки між сторонами припинені, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.03.2011 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 281. Подружжя має сина [PERSON] [INFO] . З позовної заяви вбачається, що внаслідок застосування відповідачем до позивача фізичної сили та висловлювань в її бік нецензурною лайкою між ними склалися несприятливі взаємовідносини і з початку 2016 р. вони припинили шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved