overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23.06.2012 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №726. Від шлюбу із [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що із [PERSON] вони не мешкають разом з березня 2014 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 23.06.2012 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 23.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №726 (а.с.6). Від шлюбу із [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з березня 2014 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 27.09.1996 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1282. Від шлюбу із [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що із [PERSON] вони тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 27.09.1996 року між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, пояснили, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27.09.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1282 (а.с.5). Від шлюбу із [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У серпні 2014 року позивача звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 94 440 грн. 01 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 03 травня 2010 року по 26 серпня 2014 року, в розмірі 244 857 грн. 31 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02 січня 2007 року позивача, відповідно до наказу № 2-к від 02.01.2007 року, було прийнято на посаду юрисконсульта Акціонерного товариства закритого типу «ДВК». 01 листопада 2007 року позивача було призначеного на посаду начальника юридичного відділу АТЗТ «ДВК», згідно наказу № 38-к від 30.10.2007 року. 30 квітня 2010 року згідно наказу № 127-к від 30.04.2010 року позивача було звільнено з вищевказаної займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Тобто в період з 02 січня 2007 року по 30 квітня 2010 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Починаючи з травня 2008 року відповідач припинив виплату позивачу заробітної плати, що є грубим порушенням ст. 115 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 3 ст. 15 закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. При звільненні позивача зі займаної посади 30 квітня 2010 року відповідач не провів розрахунок з позивачем, чим порушив строки розрахунку при звільненні передбачені ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, згідно якої, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства. Установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до довідки вих. № 26-08/14 від 26 серпня 2014 року виданої відповідачем сума заборгованості по виплаті заробітної плати [PERSON] за період з травня 2008 року по 30 квітня 2010 року складає 94 440 грн. 01 коп. Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу дітей не мають. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 224ЦПК України, суд може провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача, який повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло відомостей про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 23.10.2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Київ, актовий запис № 1416. Від шлюбу дітей не мають. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду вказаним з позовом. Мотивував свої вимоги тим, що 16.04.04 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначав, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.04.04 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 364. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду вказаним з позовом. Мотивував свої вимоги тим, що 19.10.96 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.10.96 року у Відділі РАГС Ватутінського району міста Києва, актовий запис № 1261. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про визнання права власності на об'єкт нерухомості. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року відкрито провадження у справі. Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної квартири може зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить визнати за собою право власності на квартиру [ADDRESS] та зобов'язати Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві здійснити реєстрацію права власності на вказану квартиру. Відповідно до свідоцтва про право власності від 04 липня 2014 року вказана квартира зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON]. Позивач посилається на те, що сплатив вартість спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, однак на даний час спірна квартира виставлена на продаж. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач є співмірними із заявленими позивачем вимогам, а тому суд приходить до висновку про необхідність забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого він отримав кредит у розмірі 20968,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік, строк повернення кредиту - 03.06.2015 року. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 6526,82 дол. США, яка складається з: 6025,57 дол. США - кредитна заборгованість; 214,32 дол. США - заборгованість по процентам; 273,53 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту; 13,40 дол. США пеня за прострочення сплати процентів. Вказану заборгованість відповідач у добровільному порядку не сплачує. Сторони до початку розгляду справи подали заяви в яких просили слухати справу у їх відсутність, позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, відповідач позов визнав. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір №11355589000 за умовами якого, він отримав кредит у розмірі 20968,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік, строк повернення кредиту - 03.06.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свій обовязок щодо надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. Водночас, [PERSON] свої обовязки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконує неналежним чином. Загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 6526,82 дол. США. Достовірність зазначених обставин підтверджується розрахунком заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором та не виконує п.п. 1.3.4., 4.1. кредитного договору, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача: 6025,57 дол. США кредитна заборгованість; 214,32 дол. США заборгованість по процентам; 273,53 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту на підставі п. 4.1 кредитного договору; 13,40 дол. США пеня за прострочення сплати процентів на підставі п. 4.1 кредитного договору, правомірними і обґрунтованими, а отже такими що підлягають задоволенню. На підставі ст. 79, 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 грудня 2005 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 680. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя та побут. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з квітня місяця 2012 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка у судовому засіданні проти позову не заперечувала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 01 грудня 2005 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 680 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОК № 012523. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, не проживають разом тривалий час, тому шлюб між ним ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 19 грудня 2003 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2110. Від даного шлюбу мають двох дітей, доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, мають різні характери, погляди на життя та виховання дітей. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з 2011 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Судом встановлено, що 19 грудня 2003 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2110 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, не проживають разом тривалий час, тому шлюб між ним ними може бути розірваним.

Outcome: approved