Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 134812 гривень, в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики - 11847 гривень, три проценти річних з простроченої суми - 3435 гривень, а всього 150094 (сто п'ятдесят тисяч дев'яносто чотири ) гривні та стягнути з відповідача в його користь витрати по справі. В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за договором позики стягнути крім заявленої суми ще 7200 гривень процентів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач 07 лютого 2015 року позичив у нього 1600 доларів США, які він передав йому готівкою в день укладення договору позики. 18 лютого 2015 року він позичив відповідачу 400 доларів США, а 27 лютого 2015 року позичив 4600 доларів США та 200 Євро, що на даний час відповідно до курсу національного банку становить 134812 гривень. Позичені грошові кошти відповідач зобов'язувався повернути до 12 квітня 2015 року. Для підтвердження укладеного між ними договору позики грошових коштів, відповідачем видані власноруч написані розписки. Таким чином між ними було укладено письмовий договір позики грошей, в якому були передбачені всі права та обов'язки сторін. Після настання строку повернення відповідачем грошових коштів, на його вимогу повернути борг, відповідач просив почекати тому, що в нього виникли фінансові труднощі і він поверне гроші пізніше. Він неодноразово намагався в добровільному порядку вирішити питання про повернення відповідачем грошей, але до цього часу останній борг не повернув. За таких обставин, відповідач має сплатити суму нарахованої інфляції та три відсотки річних від суми неповернутого боргу. У зв'язку з невиконанням зобов'язання просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних та проценти за користування коштами. Позивач у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоч про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності, та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно власноручно написаних та підписаних [PERSON]розписок, останній 07 лютого 2015 року позичив у [PERSON] 1600 доларів США, 18 лютого 2015 року позичив 2600 доларів США та 200 Євро, а 27 лютого 2015 року - 400 доларів США,а в якості винагороди зобов'язувався надати три куби обрізної дошки. Відповідач зобов'язався повернути позичену суму до 12 квітня 2015 року. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - розписки відповідача. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в простій письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено встановлення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку в разі, якщо договором не встановлено розмір процентів від суми позики. Згідно зі ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошову суму, що була передана останньому в строк, встановлений договором. Оскільки в розписці від 27 лютого 2015 року не визначено розмір процентів за користування позичковими коштами, однак встановлено, що відповідач в якості винагороди надасть три куба обрізної дошки, вартість яких становить 7200 гривень, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми в якості винагороди за користування позичковими коштами. Суд, вважає достовірним розрахунок проведений позивачем щодо інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок відповідачем не представлено. За таких обставин, оскільки між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, відповідачем порушено права позивача на виконання грошового зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим останній має нести юридичну відповідальність у виді сплати процентів за користування коштами та трьох процентів річних. Аналізуючи представлені суду сторонами в підтвердження та заперечення позову докази в їх сукупності суд вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу - 134812,00 гривень боргу за договором позики, 11847,00 гривень в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики, 3435,00 гривень три проценти річних з простроченої суми, 7200,00 гривень в рахунок вартості обрізної дошки, а всього 157294,00 гривень. Питання судових витрат, пов'язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.526, 625, 1049 ЦК України,

Outcome: approved