Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», позивач, банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому, з урахуванням поданої у квітні 2015 року заяви про збільшення позовних вимог, просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 574 439,16 грн. заборгованості за кредитним договором №94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року (після реструктуризації №1144827000 від 18 січня 2012 року, транш №10301821000) та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого з 21 грудня 2009 року є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №94/06Р-231/415 (далі кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 69 020,00 швейцарських франків, а відповідач [PERSON] зобовязалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 лютого 2027 року, згідно з графіком погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору) та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь якої з обставин, передбачених договором. Відповідно додатку № 1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 по 05 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. 17 липня 2006 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено метод нарахування процентів за кредитом та встановлено новий порядок нарахування штрафних санкцій та пені по кредитному договору. 04 січня 2009 року між тими сторонами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, за умовами якої змінено графік погашення кредиту. 29 вересня 2009 року між тими сторонами укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до умов якої, змінено графік погашення кредиту. 18 січня 2012 року між тими сторонами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої банк зобовязався надати позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії 909 299,81 грн. Валютою кредиту (траншу) можуть бути швейцарський франк та /або гривня України. Базовою валютою за договором є гривня. Умовами цього договору встановлено, що на дату підписання додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 461 734,73 грн. та сторони домовились, що для ідентифікації договору може використовуватись як номер договору зазначений при його укладенні, а саме № 94/06Р-231/415, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 11448280000, а також №11448277000, а також №10301821000. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника [PERSON] за кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №94/01 від 21 лютого 2006 року. 8 січня 2012 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору поруки, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобовязання. Положеннями ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з пунктом 1.3 договору поруки №94/01 від 21 лютого 2006 року поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій, а сплату сплату пені і інших штрафних санкцій. У відповідності до приписів ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ «УкрСиббанк» виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Однак відповідач [PERSON] не виконує умов вищевказаного кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з липня 2013 року, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Положеннями ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 03 липня 2014 року ним, позивачем, відповідачам [PERSON] і [PERSON] були направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 04 серпня 2014 року вимоги банку залишені без задоволення. Розділом 11 кредитного договору №94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року передбачено право вимоги дострокового повернення кредитних коштів, зокрема, в разі порушення позичальником термінів погашення кредиту. Згідно з п. 1.4. додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 17 липня 2006 року за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, відповідач [PERSON] сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином, станом на 09 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором №94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року (після реструктуризації №1144827000 від 18 січня 2012 року, транш №10301821000) становить 574 439,16 грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту 422 614,95 грн.; - заборгованість по відсотках 115 130,41 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 11 847,02грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 23 846,78 грн. В судовому засіданні представники ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та в долучених до справи письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 02 червня 2015 року проти позову заперечила та пояснила, що в лютому 2006 року нею дійсно був укладений з банком вищевказаний кредитний договір №94/06Р-231/415 та отримано вказані в договорі валютні кошти на придбання квартири [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання нею, як позивачальником, зобовязань по поверненню кредитних коштів і сплати відсотків, між банком та її чоловіком [PERSON] було укладено відповідний договір поруки. Фактично, починаючи з 2006 року, поверненням кредитних коштів займався її чоловік [PERSON] Зі слів чоловіка їй відомо, що кредит в 2012 році ним був погашений, однак жодних доказів на підтвердження цього в неї немає. В даний час відносини з чоловіком в неї погіршились, вони між собою не спілкуються, однак шлюб між ними ще не розірваний. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що в умовах кредитного договору та укладених до нього додаткових угодах є розбіжності, підписи від імені його довірительки на вказаних документах істотно різняться та позивач не надав доказів про те. що [PERSON] отримала в лютому 2006 року валютні кошти, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки в ній містяться достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] та [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що що 21 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого з 21 грудня 2009 року є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №94/06Р-231/415 (далі кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 69 020,00 швейцарських франків, а відповідач [PERSON] зобовязалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 лютого 2027 року, згідно з графіком погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору) та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь якої з обставин, передбачених договором. Відповідно додатку № 1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 по 05 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. 17 липня 2006 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено метод нарахування процентів за кредитом та встановлено новий порядок нарахування штрафних санкцій та пені по кредитному договору. 04 січня 2009 року між тими сторонами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, за умовами якої змінено графік погашення кредиту. 29 вересня 2009 року між тими сторонами укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до умов якої, змінено графік погашення кредиту. 18 січня 2012 року між тими сторонами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої банк зобовязався надати позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії 909 299,81 грн. Валютою кредиту (траншу) можуть бути швейцарський франк та /або гривня України. Базовою валютою за договором є гривня. Умовами цього договору встановлено, що на дату підписання додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 461 734,73 грн. та сторони домовились, що для ідентифікації договору може використовуватись як номер договору зазначений при його укладенні, а саме № 94/06Р-231/415, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 11448280000, а також №11448277000, а також №10301821000. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника [PERSON] за кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №94/01 від 21 лютого 2006 року. 18 січня 2012 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору поруки, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобовязання. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями представників ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] та [PERSON], долученими до справи копією кредитного договору №94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року, копіями додаткових угод до цього договору від 17 липня 2006 року, 04 січня 2009 року, 29 вересня 2009 року, 18 січня 2012 року, копіями договору поруки №94/01 від 21 лютого 2006 року, додаткової угоди №1 від 18 січня 2012 року до договору поруки №94/01 від 21 лютого 2006 року та іншими зібраними . Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з пунктом 1.3 договору поруки №94/01 від 21 лютого 2006 року поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій, а сплату сплату пені і інших штрафних санкцій. Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» взяті на себе зобовязання за вищевказаним кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак відповідач [PERSON] не виконує умов вищевказаного кредитного договору та з липня 2013 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. 03 липня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслав відповідачам [PERSON] і [PERSON] вимоги про погашення заборгованості, однак такі вимоги банку були залишені відповідачами без реагування. З долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором №94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року (після реструктуризації №1144827000 від 18 січня 2012 року, транш №10301821000) становить 574 439,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 422 614,95 грн.; заборгованість по відсотках 115 130,41 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 11 847,02грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 23 846,78 грн. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» є підставним, його слід задовольнити в повному обсязі. Доводи відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] в заперечення позову, на думку суду, є непереконливими, вони спростовуються зібраними у справі доказами, а тому такі доводи суд не може взяти в основу свого рішення і відмовити у задоволенні позову.

Outcome: approved