overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 14.09.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 5141,18 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5141,18 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 14.09.2007 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 5141,18 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 20.04.1999. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з квітня 2013 року. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Майновий спір та спір про проживання дітей відсутні. Ухвалою суду від 30.09.2014 за клопотанням відповідача сторонам надавався строк на примирення до 19.01.2015. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надала. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.04.1999 між сторонами Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 168, що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено з квітня 2013 року та наміру їх поновлювати він не має. Від шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER]. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У серпня 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 20.02.1999 р. уклав шлюб з відповідачем. Від першого шлюбу у відповідача є син, якого вони виховували та утримували з двох років. Відносини в сім'ї складалися по різному, у 2006-2007 рр. вони припинили сімейні стосунки, жили окремо один від одного, виникали непорозуміння, але потім сімейні стосунки відновилися. [INFO] р. у них народився син, який на даний час мешкає з відповідачем. Починаючи з 2012 р. стосунки між подружжям не складалися , взаєморозуміння не було , з різних причин виникали сварки, відповідач обвинувачувала його у тому, що він зловживає алкоголем, однак, зазначає, що цього не було. У вересні 2012 . відповідач виїхала з гуртожитку, де вони тоді проживали, до своїх рідних. З того часу усі відносини між ними - ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, подружні стосунки, припинені, бо вони втратили один до одного почуття поваги і любові. Зазначає, що вони за цей час створили нові сім'ї. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 20.02.1999 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 71, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). З 2012 року подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним, подружжя мешкає окремо, за різними адресами. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу зазначив те, що між сторонами спільне життя не склалося з причин різних поглядів на життя та сімейні цінності, в результаті чого в сімї виникали конфлікти. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги. З 2012 року сторони проживають окремо. Вважає подальше спільне життя та збереження сімї неможливим, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, заявою поданою особисто позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Поштою надіслала заяву у якій просила розглядати справу у її відсутність, позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Судом не приймається до уваги заява відповідачки, оскільки суд позбавлений можливості встановити чи написана вказана заява відповідачкою особисто. При цьому суд враховує, що судовий виклик останньої повернувся до суду з відміткою «адресат не проживає». Разом з тим, суд вважає можливим на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідачки, оскільки у разі її відсутності за зареєстрованим місцем проживання судове повідомлення вважається врученим їй належним чином. За таких обставин та за відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2006 року, що вбачається з актового запису про реєстрацію шлюбу Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області № 17 від 12.08.206 року. Після реєстрації шлюбу «Дмитришена» змінила прізвище на «Нанівська». З актового запису про народження Таврійської сільської ради Скадовського району Херсонської області № 2 від 06.02.2007 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У серпня 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 19 серпня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 ХОУЮ, зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO] Посилалась, що сімейне життя не склалося через різні характери та погляди на життя. Постійні сварки привели до розпаду сім'ї. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, примирення вважає неможливим. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне господарство у подружжя не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо один від одного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У серпня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 19 липня 1991 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис №403. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2006 року шлюбні відносини припинено, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, відсутності порозуміння. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1991 року, шлюб зареєстровано Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис №403. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У серпня 2016 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що тривалий час вона зі своїм чоловіком не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] 2015року народження. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, подружжя втратило повагу один до одного та мають різні погляди на життя, такі обставини в сімї призвели до втрати взаєморозуміння подружжя. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 03 серпня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1610. У судове засідання позивачка не зявилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлено, що 03 серпня 2012 року між [PERSON] Олександровичем та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1610. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Персіянова». Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують. Не проживають разом тривалий час. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У серпня 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 224ЦПК України, суд може провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача, який повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло відомостей про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 15.08.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 471. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також аліменти на її утримання, до досягнення їхньою дитиною трирічного віку у розмірі 600 грн., а також розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити вимоги позивачки у повному обсязі. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Так, встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, з 26.02.2015 року (свідоцтво про шлюб серії 1-ЖС № 153771 від 26.02.2015 року, виданного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції). Від шлюбу подружжя має доньку: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КГ № 201205 від 04.08.2015 року). Згідно довідки № 2280 від 18.07.2016 року, виданої Нововоронцовською селищною радою Херсонської області, донька проживає разом з матірю. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття та аліментів на її утримання у розмірі 600 грн. У відповідності до ст. 79, п. 3 ч. 1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved