Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 09 серпня 2012 року між сторонами в справі було укладено договір займу, відповідно до умов якого відповідач отримав у позивача в борг 20 тисяч доларів США, що на момент отримання коштів складало 159860 грн. Факт передачі коштів було засвідчено розпискою, яка була написана відповідачем власноручно. 13 серпня 2012 року в доповнення до вказаного договору займу відповідач попросив надати йому ще 10000 доларів США, що на момент отримання коштів складало 79930 грн. У підтвердження отримання вказаних коштів відповідач надав позивачу власноручно підписану розписку. Відповідно до укладеного договору строк повернення позики становив 10 серпня 2013 року. Однак станом на 18 серпня 2015 року відповідач не повернув позивачу отримані кошти за договорами позики, тобто не виконав взяті на себе зобов'язання за договорами. Посилаючись на викладені вище обставини та положення закону позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 30000 доларів США, що на момент складання позову становило 675000 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що дійсно отримував у борг у позивача зазначені грошові кошти, проте він їх повернув, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом та матеріалами справи встановлено, що 09 серпня 2012 року між сторонами у справі було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позивач передав відповідачу в борг 20000 доларів США, що на момент отримання грошових коштів відповідно до курсу НБУ становило 159860 грн. Відповідно до п. 7.1 вказаного договору строк дії договору починається з моменту передачі позикодавцем позичальнику суми позики і закінчується після виконання взятих на себе зобов'язань сторонами відповідно до умов договору, але не пізніше 10.08.2013 року. Вказані вище обставини підтверджуються договором безпроцентної позики від 09.08.2012 року (а.с.5-6), та власноручною розпискою відповідача від 09.08.2012 року (а.с.8). У додаток до договору позики від 09.08.2012 року відповідач отримав у позивача в позику 10000 доларів США, які зобов'язався повернути на умовах вказаних у договорі позики, що підтверджується власноручною розпискою відповідача від 13.08.2012 року(а.с.7). Свої зобов'язання за договором позики відповідач не виконав, отримані грошові кошти до теперішнього часу не повернув. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Посилання відповідача на те, що грошові кошти за договором позики у розмірі 30000 доларів він повернув позивачу, суд вважає недоведеними в силу ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved