Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У серпні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06.03.1987 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 353, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 30.08.2019 року. Підставою для розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння, вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2020 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 07.10.2019 року по справі було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.10.2019 р. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 31.10.2019 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 06.09.2019 року по відкриття провадження повернута скаржнику. В судовому засіданні 31 жовтня 2019 року представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, пояснив суду, що відновлення шлюбних відносин між сторонами є неможливим, сторони не проживають разом протягом тривалого часу. Представник відповідача в судовому засіданні 31 жовтня 2019 року проти задоволення позову заперечував, просив надати час на примирення. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 31.10.2020 року було надано сторонам строк на примирення до 20 грудня 2020 року, після спливу якого представник позивача в письмовій заяві (а.с. 69) та в судовому засіданні 26 травня 2020 року повідомив суд про те, що примирення між сторонами не відбулось, наполягав на розірванні шлюбу між сторонами В судові засідання відповідач, представник відповідача які були призначені 23.12.2019 року, 14.04.2020 року, 29.04.2020 року, 14.05.2020 року, 26.05.2020 року не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 06.03.1987 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 353, про що свідчить повторне свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 30.08.2019 року, шо знаходиться в матеріалах справи. Позивачка зазначає, що стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння, вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування. Відповідач, за клопотанням якого судом надався сторонам строк на примирення, не навів доказів того, що рішення [PERSON] про розірвання шлюбу безпідставне та передчасне, оскільки за час, наданий судом для примирення, сторони не примирилися, позивач і надалі наполягає на розлученні, маючи стійке волевиявлення до розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), проте позивач в подальшому шлюбні відносини підтримувати не бажає, обставин, що свідчили б про можливість збереження сім`ї судом не встановлено, у зв`язку із чим суд доходить висновку про те, що розлад подружніх відносин між сторонами є остаточним, формальне збереження шлюбу збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Outcome: approved