Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 24.05.2006 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 2131 та посвідченого приватним нотаріусом Вербовською Л.Д. Скадовського районного нотаріального округу, [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках (по 1/2 частині кожному) земельну ділянку площею 0,1450 га, що розташована по [ADDRESS] , для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер № 6524755500:01:068:0001. На підставі вказаного договору, 27 липня 2006 року Лазурненською селищною радою Скадовського району було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 887500. Просить виділити йому зі складу земельної ділянки кадастровий номер 6524755500:01:068:0001, загальною площею 0,145 га, розташованої в [ADDRESS] , у натурі 1/2 частку площею 0,0725 га, встановивши розділову межу згідно з варіантом розподілу запропонованим у додатку № 1 висновку експерта № 90-19 від 17.12.2019 року та визнати право власності на виділену земельну ділянку, та припинити право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку. Позивач у судове засідання не з`явився, відповідно до позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилась за останнім відомим місцем реєстрації повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч.1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч. 1 ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. Як встановлено судом, на даний час сторони не досягли домовленостей з приводу використання земельної ділянки, тому позивач звернулася до суду з позовом про виділ земельної ділянки із спільної часткової власності відповідно до належних сторонам часток. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. На відміну від вказаного вище положення акту цивільного законодавства, яке надає право співвласнику майна здійснювати його поділ у натурі, ст. 88 ЗК України, як спеціальною нормою, яка регулює земельні правовідносини, передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Як випливає з положення ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України та ст. 88 ЗК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу користування земельною ділянкою. У добровільному порядку сторони здійснити поділ в натурі не можуть, через відмову відповідачів від такого поділу. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 2131 та посвідченого приватним нотаріусом Вербовською Л.Д. Скадовського районного нотаріального округу, [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках (по 1/2 частині кожному) земельну ділянку площею 0,1450 га, що розташована по [ADDRESS] , для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер № 6524755500:01:068:0001 (а.с.7-8). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 887500, [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2006 року № 2131, є співвласниками земельної ділянки площею 0,1450 га, розташованої по [ADDRESS] , для індивідуального житлового будівництва (а.с.12 Згідно висновку експерта № 90-19 від 17.12.2019 року за результатами проведення земельно-технічного дослідження земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , виходячи з розташування та розмірів земельної ділянки, ідеальних часток співвласників, представляється можливим запропонувати два варіанти розподілу земельної ділянки між співвласниками з повним роздільним користуванням. Запропоновано два варіанти розподілу земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач наполягає на встановлені поділу земельної ділянки, те що позивач вибрав варіант розподілу №1, а відповідач не надав своїх пропозицій, тому суд вважає за необхідне розділити земельні ділянки між співвласниками згідно додатку №1. Крім того, оскільки земельна ділянка розділена між співвласниками, то необхідно припинити не неї право спільної власності. На підставі ст. 364 ЦК України, ст.88 ЗК України, ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved