Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») про захист прав споживачів, мотивуючи тим, що він є споживачем центрального опалення в квартирі [ADDRESS] , що надається відповідачем. На його неодноразові та колективні звернення мешканців будинку [ADDRESS] щодо надання відповідачем роз`яснень по розрахункам нарахувань за послуги централізованого опалення місць загального користування (далі ЦО МЗК), його значного збільшення у порівняні з минулим сезоном, причин зміни методики нарахування, з вимогами про оформлення відповідачем квитанцій за послуги ЦО МЗК з наданням показників лічильників та інших облікових складових та з наданням деталізації розрахунку нарахувань за спожиту послугу вичерпної інформації від відповідача та належного реагування не отримав. При цьому зауважує, що відповідачем постійно одноособово змінюються умови щодо збільшення вартості наданих послуг при незмінності вартості складових Гкал та температури довкілля в опалювальних періодах 2017-2018 р.р. та 2018-2019 р.р., з чим він не погоджується. До 01.05.2018 р. надавачем послуг з ЦО було Київенерго. Після вказаної дати КМР/КМДА без погодження з позивачем делегувало функції надавача послуг з ЦО відповідачу, що призвело до значного зростання споживання ЦО МЗК в будинку позивача. На його звернення щодо деталізації нарахувань, відповідач надав часткові, неповні, непідтверджені первинними документами обліку, розрахунки, перевірка відповідності/обґрунтованості/правомірності/правильності яких неможлива. Відповідач відмовляється надати позивачу, як споживачу послуг повну, вичерпну, достовірну інформацію щодо розрахунку вартості спожитої послуги ЦО МЗК за опалювальний період 2018-2019 р.р., у результаті чого позивач не впевнений, що нарахування відповідача є обґрунтованими, правильними, відповідними. Фактично відповідач нарахував позивачу за вищевказаний опалювальний період непідтверджену розрахунками плату за послуги Ц МЗК, що становить в порівняльних цінах з попереднім опалювальним сезоном 2017-2018 р.р. різницю в сумі 5 099,36 грн. Зважаючи на викладене, позивач просить суд: -визнати неправомірною відмову відповідача надати позивачу необхідну, повну, вичерпну, достовірну, своєчасну інформацію щодо розрахунку вартості спожитої позивачем послуги ЦО МЗК в опалювальному періоді 2018-2019 р.р. (формули та складові формули = показники будинкових та квартирних лічильників тепла за кожний розрахунковий період (місяць) для перевірки відповідності, обґрунтованості, правильності розрахунку нарахувань відповідача спожитої позивачем ЦО МЗК. В обґрунтування зазначає, що у наданні запитуваної позивачем інформації йому було відмовлено з посиланням на положення Закону України «Про захист персональних даних», так як на запит позивача відповідач вимушений був би надати інформацію показників 180 квартирних лічильників інших мешканців будинку. Такі доводи відповідача позивач вважає нікчемними, оскільки лічильника тепла розташовані в місцях загального користування. Зважаючи на те, що показники квартирних лічильників інших квартир будинку впливають на розрахунок оплати позивача за спожиту послугу ЦО МЗК , то позивач вважає цілком законною свою вимогу про надання інформації, що впливає на формування обсягу споживання та розміру плати за послугу спільного споживання всіма споживачами послуги в будинку. Ненадання такої інформації обмежує контроль з боку позивача за нарахуваннями відповідача. Вказує на неправомірність таких дій відповідача з посиланням на положення ст.ст. 2, 8, 10, 20, 21, 26, 30 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; -визнати незаконною відмову відповідача у вимогах позивача надавати йому як споживачу щомісячні квитанції з детальним викладенням розрахунку нарахувань за послуги ЦО МЗК, оскільки слід припустити, що на даний час відповідач формує квитанції з недостатньою прозорістю для ефективного контролю споживачів за розрахунками відповідача, що в свою чергу обмежує споживача в аргументованому його волевиявленні щодо вибору надавача послуги та призводить до зловживань з боку відповідача, завдає позивачу матеріальних збитків та омежує чесну конкуренцію; -застосувати до відповідача заходи відповідальності із фінансовими санкціями відповідно до норм ст. 14, 15, 16 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; -вирішити питання судових витрат позивача, пов`язаних із спробами досудового вирішення спірних питань з відповідачем, які позивач надасть у підготовчому засіданні суду; -визнати неправомірним нарахування відповідачем надмірної плати за послуги ЦО МЗК в опалювальному періоді 2018-2019 р.р., що в порівняльних цінах з попереднім опалюваним сезоном 2017-2018 р.р. становить різницю 5 099,36 грн.; -у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 1 000,00 грн., що обґрунтована тривалим відстоюванням повивача своїх порушених прав та відновленням справедливості. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 02 серпня 2019 року та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 05 вересня 2019 р. представником відповідача Король О.М. до суду подано відзив на позов, відповідно до якого КП «Київтеплоенерго» не є правонаступником ПАТ «Київенерго», а тому не може обґрунтувати чи спростувати правильність нарахувань, проведених попереднім надавачем послуг з ЦО за опалювальний період 2017-2018 р.р. Зазначив, що нарахування вартості спожитої позивачем послуги ЦО МЗК здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства на підставі показників засобів обліку теплової енергії, якими обладнано будинок. Спростовує доводи позивача щодо неналежного реагування на його звернення, що підтверджується актом ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві. Заперечуючи щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, представник відповідача вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди та розмір такого відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до абзацу 10 частини першої ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із пунктом 6 частини другої статті 21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. У частині другій статті 32 Закону № 1875-ІV встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до пункту 8 зазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з частиною другою ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 1875-ІV договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої водив газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Ці договори були складені на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 11 Правил та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно з положеннями пункту 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з абзацом 1 пункту 30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Таким чином, відповідно до зазначених правових норм споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги, надсилає споживачу платіжні документи на їх оплату, а споживає здійснює оплату виставлених рахунків. Така позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, згідно з якою факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Судом встановлено, що позивач є споживачем центрального опалення в квартирі [ADDRESS] , що надається відповідачем з 01 травня 2018 р. Вказаний будинок обладнано двома будинковими засобами обліку теплової енергії: - зав. № 4849362 марки MULTICAL, діапазон розповсюдження - кв. 1-180, встановлено на загальному вводі будинку; - зав. № 68844448 марки ULTRAHEAT, діапазон розповсюдження - кв. 181-270, встановлено на системі централізованого опалення будинку. Відповідно до рекомендацій Мінрегіонбуду України від 06.02.201-г №8/11.2-19-14 з врахуванням вимог КТМ 204 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та для забезпечення прозорості та коректність нарахувань за послуги з ЦО за умов сумарного обліку теплової енергії на потреби централізованого опалення та постачання гарячої води в тепловому пункті житлового будинку № 35 . Також зазначений житловий будинок обладнано двома будинковими засобами обліку холодної води, що використовується для приготування гарячої води для квартир з 1 до 180 та з 181 до 270 відповідно. За допомогою показань засобів обліку холодної води забезпечується максимально точний розрахунок обсягів тепла, необхідного для приготування гарячої води, і нарахувань за послугу з централізованого опалення. Обсяги теплової енергії затраченої на послугу з постачання гарячої води визначається за обсягами споживання з показань засобів обліку холодної води згідно формули (КТМ 204 пункт 2.4.1): Qгв=V*(K* ((Тг.в - Тх.в)/С); де: V (куб. м) - обсяг холодної води згідно показників будинкових засобів обліку холодної води на підігрів; Т г.в.= 55 °С - температура гарячої води на вводі у внутрішньобудинкову систему житлового будинку; Т х.в. = 5 °С температура холодної води на вводі в теплообмінник (бойлер) в опалювальному періоді; К - коефіцієнт, який враховує тепловіддачу у ванних кімнатах; С - теплоємність води, що для розрахунків приймається -1000Ккал/кг*град. При працюючій циркуляційній мережі житлового будинку коефіцієнт переводу обсягу води спожитої будинком, згідно показань засобів обліку холодної води в теплову енергії - 0,06, при її пошкодженні - 0,05. Опалювальна площа квартир вищезазначеного будинку становить (дані на 01.05.2019): 21753,60 кв.м; нежитлові приміщення, система опалення яких підключена до загальнобудинкової системи відсутні; опалювальна площа місць загального користування будинку становить 3373 кв.м. У кв. 44 житлового будинку по [ADDRESS] облік спожитих послугу з централізованого опалення здійснюється індивідуальним засобом обліку теплової енергії зав. № 13011943 марки Gross. Підставою для нарахувань витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК є Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31.10.2006 (далі - Методика). Враховуючи те, що частина квартир згаданого житлового будинку обладнано квартирними засобами обліку теплової енергії, розрахунок плати за опалення МЗК його мешканцям здійснюється відповідно до п.п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики за формулою: Qmзk = (Fmзk х Qpiк х (tвн - tср.ф.) x nl) / ((tвн - tcp) x n'), Гкал, де: Fmзk - опалювальна площа МЗК, м2; Qpiк - питома витрата теплової енергії на опалення МЗК, Гкал/год/м2; tвн - розрахункова температура внутрішнього повітря МЗК, °С; tср.ф. - середня температура зовнішнього повітря в розрахунковому місяці згідно даних Гідрометеоцентру, °С; nl - кількість днів розрахункового періоду; tвн - середня нормативна температура зовнішнього повітря опалювального періоду, °С; n' - кількість днів опалювального сезону згідно ДСТУ-НБВ.1.1-27-2010. Згідно з наданими відповідачем розрахунками кількості теплової енергії витраченої на опалення МЗК будинку [ADDRESS] у жовтні 2018 р. становить: Fmзk - 3373, м2; Qpiк - 0, 135 Гкал/год/м2; tвн - 16 °С; tср.ф. - 10,7°С; nl - 9 днів розрахункового періоду; tср - 22°С; n' - 176 днів; Qmзk - 0, 9481 Гкал. Також відповідачем надано розрахунок визначення площі, що складає частку квартири 44 на опалення МЗК: Кімзк - коефіцієнт, що враховує частину і-того приміщення у витратах на опалення МЗК, що дорівнює 15,92 м2 , вирахованої за наступною формулою: Кімзк = Fжі/SFжі, де: Fжі - опалювальна площа квартири, = 102,7м2; SFжі - опалювальна площа всіх житлових приміщень будинку = 21753,6 м2 Опалювальна площа М ЗК будинку = 3373 м2 Коеф. МЗК = 0,0047211. Окрім того, з урахуванням показників обліку теплової енергії відповідач надав суду розрахунок кількості теплової енергії, витраченої на опалення МЗК для квартири [ADDRESS] за жовтень 2018 р., згідно з яким обсяг теплової енергії за відомостями обліку (кв. 1-180) становить 90,26 Гкал; обсяг теплової енергії, витраченої на ГВП (кв. 1-180) - 33,318 Гкал; обсяг теплової енергії, втраченої на ЦО (кв. 1-180) - 56,942 Гкал; обсяг теплової енергії, спожитої індивідуальними лічильниками (кв 1-180) - 55,0536 Гкал; обсяг теплової енергії, втраченої на опалення МЗК (кв. I- 180) - 0,6811 Гкал; опалювальна площа квартир не обладнаних івд. Ліч (кв.1- 180) - 173,8000 м2; опалювальна площа М ЗК квартир (кв. 1- 180) - 2418,9500 м2; кількість теплової енергії витраченої на опалення 1 м2 квартир не обладнаних івд. ліч. (кв.1-180) - 0, 00694649 Гкал; кількість теплової енергії втраченої на опалення 1 м2 МЗК (кв 1-180) - 0,000281568 Гкал; опалювальна площа М ЗК квартири 44 - 15,92 м2; кількість теплової енергії втраченої на опалення МЗК квартири 44 - 0,0045 Гкал. Згідно з поясненнями відповідача з листопада 2018 року всі квартири згаданого житлового будинку обладнано квартирними засобами обліку теплової енергії, розрахунок плати за опалення МЗК його мешканцям здійснюється відповідно до п. 2.1.3, а саме: якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, але передбачено теплолічильники в кожного споживача та загальнобудинковий комерційний облік теплоти, кількість теплової енергії на опалення МЗК з урахуванням утрат розподільчими внутрішньобудинковими трубопроводами опалення визначається як різниця між кількістю теплової енергії на опалення будинку та загальною кількістю теплової енергії на опалення всіх інших приміщень. Тобто кількість теплової енергії витрачена на опалення МЗК визначається як для будинків, квартирі яких на 100 відсотків обладнано квартирними засобами обліку теплової енергії. Також відповідачем надано розрахунок кількості теплової енергії, витраченої на опалення МЗК для квартири [ADDRESS] за період з листопада 2018 по квітень 2019 р. з урахуванням показників обліку теплової енергії, відповідно до якого позивачу нараховано у листопаді 2018 р. - 0,3932 Гкал; у грудні 2018 р. - 1,5170 Гкал; у січні 2019 р. - 1,0233 Гкал; у лютому 2019 р. - 0,4916 Гкал; у березні 2019 р. - 0,2282 Гкал; квітні 2019 р. - 0 Гкал. По завершенню опалювального сезону 2018/2019 р.р. працівниками підприємства проведення контрольне зняття показників квартирних засобів обліку теплової енергії, отриману інформацію було внесено до програмного комплексу для проведення розрахунків за комунальні послуги та проведено перерозподілення обсягу теплової енергії, використаної на потреби централізованого опалення будинку за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та для квартири [ADDRESS] сума коригування (донарахування) за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року становила 709,99 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку, що відповідач виконав свої зобов`язання, забезпечивши у встановленому законом порядку надання позивачу послуг з центрального опалення та представлення позивачу квитанцій на оплату таких послуг. При цьому, розрахунок кількості теплової енергії витраченої на опалення МЗК для квартири позивача здійснено з урахуванням показників обліку теплової енергії. Такі розрахунки позивачем належними та допустимим доказами не спростовані, а викладені позивачем в позовній заяві доводи ґрунтуються виключно на його припущеннях. Щодо доводів позивача про неналежне реагування відповідача на його звернення, то суд зазначає, що вони спростовуються актом ГУ Держпродспоживслужби в м. Києва від 25.06.2019 № 2802-1-2261, яким порушень прав позивача не зафіксовано. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з матеріалів справи позивачем належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві щодо заподіяння йому моральної шкоди, її розміру суду не надано, факт завдання йому моральної шкоди перед судом не доведено. Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів наявності порушеного відповідачем права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов [PERSON] до КП «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів задоволенню не підлягає. У порядку ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed