Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС», Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, в якій просила: визнати недійсним Договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року комбайну зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER], марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] ; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію машини, згідно з яким власником комбайну зернозбирального, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , є [PERSON] ; зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , за [PERSON] та відновити становище, яке існувало до видання акта реєстрації комбайну шляхом поновлення реєстрації права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] за [PERSON] , видавши їй на її ім`я свідоцтво про реєстрацію даного комбайну; витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] ; стягнути усі доходи, які отримав [PERSON] , передавши комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , в оренду ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» за час незаконного володіння майном, а саме: основного боргу у розмірі 160 000 грн., пені у розмірі 82 236 грн. 76 коп., інфляційної складової у розмірі 34 976 грн. та 3% річних у розмірі 8 525 грн. 47 коп., а всього 285 738 грн. 23 коп. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини, виданого 08.06.2010 року Криворізькою ІДТН, належить комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , об`єм двигуна 6400 см. куб. На початку січня 2015 року вказаний комбайн був переданий [PERSON] на зберігання до ТОВ «СФГ ГЕРМЕС». Жодних дій після січня 2015 року у відношенні комбайну [PERSON] не вчиняла: не відчужувала, не передавала в оренду, не надавала довіреностей щодо вчинення від її імені будь-яких розпоряджень. 4 вересня 2018 року представником ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» було здійснено телефонний дзвінок для з`ясування питання щодо продовження зберігання вищевказаного комбайну. Під час розмови їй було повідомлено, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ФОП [PERSON] , за матеріалами якої останній начебто є власником вищевказаного комбайну з 2016 року та його вимоги полягають у стягненні орендної плати на свою користь за начебто належний йому комбайн. 10 вересня 2018 року позивачка отримала з Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області відповідь, з якої дізналася, що 16.05.2016 року власником зазначеного комбайну став [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 10.05.2016 року, сторонами договору є: [PERSON] (комітент), ТОВ «М.В.Л.ГРУП» (комісіонер) та [PERSON] (покупець). Однак, при цьому, вона жодного договору з колишнім директором ТОВ «СФГ Гермес» [PERSON] або ФОП [PERSON] не укладала, транспортний засіб не відчужувала, про існування договору купівлі-продажу вищезазначеного комбайна та переоформлення його на нового власника вона не знала, будь-яких документів з цього приводу не підписувала, особисто або через представників зі [PERSON] ніколи не спілкувалась та не знайома. Отже, процедура набуття права власності [PERSON] на вищевказаний комбайн зернозбиральний здійснена з порушенням вимог закону, проти волі власника майна, її підпис у договорі є підробленим, що в свою чергу свідчить про порушення вимог ст.ст. 202, 203 ЦК України, робить його нікчемним відповідно до закону та є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року. Даним договором порушено право позивача на володіння, користування та розпорядження власним майном. Позивачці також стало відомо, що 13.11.2018 Господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення за позовом ФОП [PERSON] до ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» про зобов`язання відповідача повернути позивачу комбайн зернозбиральний та стягнення основного боргу у розмірі 160 000 грн., пені у розмірі 82 236 грн. 76 коп., інфляційної складової у розмірі 34 976 грн. та 3% річних у розмірі 8 525 грн. 47 коп., яким позовні вимоги ФОП [PERSON] задоволено в повному обсязі, у зустрічному позові ТОВ «СФГ Гермес» відмовлено. Згідно з мотивувальною частиною рішення, ФОП [PERSON] як орендодавцем та ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» як орендарем був підписаний договір оренди сільськогосподарської техніки №0106-2016 від 01.06.2016, згідно з яким орендодавець зобов`язується передати за плату орендарю у строкове користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове користування сільськогосподарську техніку (комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 21748 АЕ, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] ). Встановлені судом у господарській справі виплати з ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» на користь [PERSON] є нічим іншим ніж доходом останнього від використання майна, отриманого у власність без належної правової підстави. Отже, на думку позивача, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача суми доходів, отриманих за використання спірного комбайну. Крім того, наразі комбайн перебуває в користуванні ТОВ «СФГ ГЕРМЕС». Тому, позивачка вирішила звернутись до суду з даним позовом. 16 жовтня 2019 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» - Пришедько А.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Після призначення на посаду директора ТОВ «СФГ Гермес» [PERSON] було проведено інвентаризацію наявних транспортних засобів та складено акт та перелік про знаходження на балансі підприємства транспортних засобів, відповідно до якого комбайн зернозбиральний, реєстрацій номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський № 93600011, двигун № [NUMBER] , об`єм двигуна 6400 см. куб. на балансі підприємства як у власності так і в оренді не перебував. Також, в ході проведення інвентаризації встановлено, що на території ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» відповідно до договору зберігання, укладеного між ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» та [PERSON] , перебуває комбайн зернозбиральний, реєстрацій номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Крім того, керівник підприємства звертався до фактичного власника комбайна [PERSON] з приводу того, чи відомо їй про укладення будь-яких угод, крім договору зберігання транспортного засобу, з колишнім директором ТОВ «СФГ Гермес» [PERSON] , [PERSON] пояснила, що комбайн разом з документами передала відповідно до договору зберігання керівництву ТОВ «СФГ Гермес», будь-яких інших договорів зі [PERSON] або ФОП [PERSON] вона не укладала, транспортний засіб не відчужувала, про існування договору купівлі-продажу комбайна та переоформлення його на нового власника не знала, будь-яких документів з цього приводу не підписувала, особисто або через представників зі [PERSON] не спілкувалась. Слід зазначити, що договір оренди сільськогосподарської техніки № 0106-2016 від 01.06.2016 року є нікчемним, оскільки суперечить нормам діючого на час його укладення законодавства (ч. 3 ст. 238 ЦК України), що нівелює будь-які наслідки його укладення. Вказаний договір на підприємстві відсутній, жодних доказів щодо оренди майна у Товариства немає, в бухгалтерському обліку ні сплата, ні нарахування орендних платежів за час керівництва Товариством [PERSON] не відображалося, тобто вказаний договір не укладався зазначеною в ньому датою. Крім того, ФОП [PERSON] незаконно заволодів комбайном, оскільки договір купівлі-продажу зі сторони реального власника комбайна - [PERSON] не підписувався, що також свідчить про недійсність договору оренди. Оскільки позивачка не підписувала Договір комісії та Договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року, право власності на комбайн отримано [PERSON] без волевиявлення позивача, як власника транспортного засобу, то наявні підстави для задоволення позовних вимог. У зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] 12 листопада 2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, я якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає з огляду на наступне. 10 травня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу (комісії) за № 0057-167. Даний договір за своєю договірною конструкцією є трьохстороннім, змішаним. По суті маємо два різні договори, договір комісії та договір купівлі-продажу, а тому підписи сторін на даному документів свідчать про укладення різних за своїм змістом та правовими наслідками договорів. Договір комісії укладений між [PERSON] (комітент) та ТОВ «М.В.Л. Груп» (комісіонер). Договір купівлі-продажу укладений між ТОВ «М.В.Л. Груп» (продавець) та [PERSON] (покупець). Найперше був укладений договір комісії між [PERSON] та ТОВ «М.В.Л. Груп», за умовами якого комісіонер (ТОВ «М.В.Л. Груп») діючи від власного імені, а не від імені комітента, зобов`язаний реалізувати комбайн зернозбиральний будь-якому покупцю на користь комітента. В подальшому, комісіонер (ТОВ «М.В.Л. Груп) з метою виконання доручення комітента уклав з покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу. [PERSON] , дотримуючись Порядку відомчої реєстрації подала до ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області повний пакет документів для зняття з обліку комбайну зернозбирального, чим висловила своє волевиявлення на зняття з обліку даного технологічного транспортного засобу для його подальшої реалізації. Ці документи повністю спростовують твердження позивачки про те, що жодних дій щодо комбайну зернозбирального починаючи з 2015 року позивачка не вчиняла. Проведення технічного огляду комбайну та надання висновку, який був наданий з заявою [PERSON] , неможливо отримати без особистої участі комітента - [PERSON] . Згідно поданих позивачкою декларацій за 2018 - 2019 роки, які розміщені в Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, випливає, що в розділі 6 декларації «цінне рухоме майно транспортні засоби», де суб`єкт декларування повинен вказати транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми незалежно від їх вартості, вказано про відсутність таких у [PERSON] . Твердження позивача про те, що комбайн зернозбиральний разом з документами був переданий на зберігання ТОВ «СФГ Гермес» за договором зберігання спростовується наступним. Як встановлено в рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 року Договір зберігання від 01.01.2015 року містить відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» без букви «з» в найменуванні. Як вбачається з матеріалів справи, такий дефект виник внаслідок пошкодження печатки при передачі її новому керівнику товариства в лютому 2017 року від колишнього директора. Таким чином, наявність договору зберігання спірного майна в січні 2015 року не спростовує перебування комбайну на території товариства в червні 2016 року на підставі договору оренди. Отже, вказані обставини свідчать про те, що договір зберігання не міг бути укладений у січні 2015 року, а тому документи разом з комбайном не були передані ТОВ «СФ Гермес» у 2015 році, та відповідно всі дії зі зняття з реєстрації та реалізації комбайну зернозбирального могла вчинити тільки [PERSON] . Посилання позивача на те, що вона нібито передала всі документи до ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» після січня 2015 року є недоведеними позивачем, оскільки жодних документів (акту приймання-передачі даних документів) до позовної заяви не надано. [PERSON] вже неодноразово користувалась посередницькими послугами комісіонера ТОВ «М.В.Л. Груп», оскільки реалізувала за посередництвом даного комісіонера ще декілька технологічних транспортних засобів. Вищевикладене створює обґрунтовані сумніви в тому, що [PERSON] не мала волевиявлення на реалізацію комбайну зернозбирального. Додана до матеріалів позовної заяви почеркознавча експертиза підпису [PERSON] на договорі, не є безумовною свідченням про відсутність волевиявлення позивача на реалізацію комбайну, оскільки механізм реалізації технологічних транспортних засобів передбачає вчинення ряду юридично значимих дій, які неможливо вчинити іншою особою, окрім власника, що власне і підтверджується наданими документами з Держпродспоживслужби. Щодо вимоги про стягнення доходів, отриманих [PERSON] від користування комбайном, то дана вимога не може бути задоволена, оскільки [PERSON] фактично не отримав жодних прибутків від користування комбайном зернозбиральним. Виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 року зупинено до прийняття рішення апеляційним судом. Отже, на сьогоднішній день відсутні будь-які підстави стверджувати, що [PERSON] отримав будь-які прибутки внаслідок користування комбайном зернозбиральним. У зв`язку з викладеним, просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Розглянувши клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , яке надійшло до суду 31 жовтня 2019 року, про зупинення провадження у справі до прийняття остаточного рішення у справі № 758/13522/18, що перебуває на розгляді у Подільському районному суді м. Києва, суд 19 листопада 2019 року вирішив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки на теперішній час у суду відсутні правові підстави та передбачені законом обставини, які б викликали необхідність зупинення провадження у справі або перешкоджали б розгляду справи в межах даного провадження, а в клопотанні представника відповідача відсутні належні обґрунтування щодо неможливості розгляду даної справи до прийняття остаточного рішення у справі № 758/13522/18. Більш того, як зазначив представник позивача, на теперішній час позивачкою [PERSON] до Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/13522/18 було подано заяву про залишення позову без розгляду, яку було отримано Подільським районним судом м. Києва 31 жовтня 2019 року. Розглянувши заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка надійшла до суду 04 листопада 2019 року, про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп», суд 19 листопада 2019 року вирішив відмовити у її задоволенні по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Отже, обов`язковою умовою для залучення до участі у справі третіх осіб є встановлення судом обставин, що рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Підставою звернення Позивача до суду є захист порушеного права Позивача на володіння, користування та розпорядження майном. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для залучення до участі в справі у якості третьої особи ТзОВ «М.В.Л. ГРУП», оскільки рішення в справі не може вплинути на його права та обов`язки. Представником відповідача не надано суду достатніх переконливих доказів, з посиланням на відповідні норми матеріального права у підтвердження того, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки ТзОВ «М.В.Л. ГРУП», а також не вказано, які саме права та обов`язки, як третьої особи, можуть бути порушені внаслідок ухвалення судового рішення по даній справі. Також, 04 листопада 2019 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , про виклик свідка [PERSON] , який працює спеціалістом відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та може підтвердити або спростувати відомості щодо відсутності волевиявлення [PERSON] щодо реалізації комбайну зернозбирального. Суд, розглянувши вказану заяву, 19 листопада 2019 року вирішив відмовити у її задоволенні, оскільки наміри [PERSON] щодо продажу або не продажу спірного комбайну зернозбирального не є обставинами, які підлягають доказуванню у даній справі, предметом спору у даній справі є, зокрема, договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року, на підставі якого право власності на спірний комбайн зернозбиральний набув [PERSON] , а з заяви представника відповідача про виклик свідка [PERSON] не вбачається, що вказаному свідку відомі будь-які обставини з цього приводу. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» - Пришедько А.Л. в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області - Кодій О.С. в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що відповідач діяв у відповідності до закону та здійснив реєстрацію спірного комбайну на підставі наданих йому для реєстрації документів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 08 червня 2010 року, виданого Криворізькою ІДТН, [PERSON] на праві власності належав комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , об`єм двигуна 6400 см. куб. 01 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» як зберігачем та [PERSON] як поклажодавцем було укладено Договір зберігання, відповідно до умов якого [PERSON] передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» прийняло на зберігання комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , в кількості однієї одиниці, зберігання є безоплатним. Факт укладення вказаного договору в судовому засіданні підтвердив як представник позивача, так і представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС». При цьому твердження сторони відповідача [PERSON] про те, що вищевказаний договір зберігання не міг бути укладений у січні 2015 року, є недоведеними належними та допустимими доказами. Крім того, 01 січня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» в особі директора Білик А.М. та [PERSON] було підписано Акт приймання-передачі транспортного засобу - комбайна зернозбирального, реєстраційний номер [NUMBER] , в кількості однієї одиниці, та техпаспорт на даний комбайн серії [NUMBER] . За таких обставин, твердження сторони відповідача [PERSON] про те, що позивачкою не доведено факту передання до Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» документів на комбайн, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки вони спростовуються наявними у справі матеріалами, а саме актом приймання-передачі транспортного засобу від 01 січня 2015 року. Як зазначила позивачка, у вересні 2018 року їй стало відомо, що належний їй на праві власності комбайн зернозбиральний марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , був перереєстрований на іншу особу та новим власником вказаного комбайну став [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 травня 2016 року. Однак, позивачка наголошує на тому, що вищезазначений комбайн зернозбиральний вона не відчужувала, будь-який довіреностей щодо вчинення дій від її імені не надавала, жодних договорів зі [PERSON] не укладала та не підписувала, а її підпис на договорі купівлі-продажу від 10 травня 2016 року є підробленим. При цьому [PERSON] є колишнім директором Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес», на зберігання до якого вона передала належний їй комбайн. Так, судом встановлено, що 16 травня 2016 року право власності на комбайн зернозбиральний, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , було зареєстровано на [PERSON] , реєстраційний номер машини змінено на [NUMBER]. Підставою для реєстрації вищезазначеного комбайну зернозбирального на [PERSON] став договір купівлі-продажу (договір комісії) № 0057-167 від 10 травня 2016 року, підписаний від імені [PERSON] як комітента, Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л.ГРУП» як комісіонера та [PERSON] як покупця. Аналізуючи правову конструкцію вищезазначеного договору суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера. Комісіонер діє в чужих інтересах, але від власного імені, тобто є самостійною стороною у правочині. Тобто, договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна. Разом з цим, згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відмежування договору комісії від договору купівлі-продажу слід провадити за такими обставинами: якщо предметом договору купівлі-продажу є передача майна у власність, то предметом договору комісії є тільки надання послуг шляхом укладення правочинів для такої передачі. Проаналізувавши договір № 0057-167 від 10 травня 2016 року, суд приходить до висновку, що за своєю правовою конструкцією договір № 0057-167 від 10 травня 2016 року є саме договором купівлі-продажу, а не договором комісії, оскільки він спрямований на передачу майна у власність, є оплатним, зумовлює взаємне виникнення у продавця і покупця прав і обов`язків, в той час як договір комісії є лише правочином щодо надання послуг. За таких обставин, суд не приймає до уваги та відхиляє всі заперечення сторони відповідача [PERSON] з цього приводу. 16 травня 2016 року на ім`я [PERSON] ДІСГ в Дніпропетровській області було видано свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER] , а саме комбайну зернозбирального, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . З метою захисту своїх майнових прав на комбайн зернозбиральний, 27 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою про злочин, в якій повідомила, що 13.04.2016 року керівник ТзОВ «М.В.Л.Груп», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою із невстановленими органами досудового розслідування особами, незаконно привласнив чуже майно, яке належить [PERSON] та яке перебувало в його віданні, а саме: комбайн зернозбиральний марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , об`єм двигуна 6400 см.куб., внаслідок чого [PERSON] спричинено майнову шкоду у великих розмірах. Того ж дня, тобто 27 вересня 2018 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040000000884 та відкрито кримінальне провадження, правова кваліфікація - ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 12018040000000884, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, було призначено судову почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № 6024-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 12018040000000884, складеного 22 листопада 2018 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Соломаха Ю.В., вбачається, що підпис від імені [PERSON] в графі «Комітент» договору купівлі-продажу (договір комісії) № 0057-167 від 10.05.2016 року, - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі «Комітент (довірена особа)» акту № 0057-167 технічного стану тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів або їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. У зв`язку з цим, оскільки позивачка заперечує факт відчуження нею комбайну зернозбирального, укладення нею будь-яких договорів зі [PERSON] та факт підписання договору купівлі-продажу від 10 травня 2016 року, у серпні 2019 року з метою судового захисту своїх прав на рухоме майно позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року судам роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист її порушеного цивільного права. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Частинами 1- 6 ст. 203 передбачено: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вимогами статті 216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Судом встановлено, що фактично підставою для відчуження [PERSON] та реєстрації права власності на [PERSON] комбайну зернозбиральний, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , став оспорюваний договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року, в якому міститься підпис від імені [PERSON] . Однак, разом з цим достовірно встановлено, що [PERSON] вищезазначений договір не підписувала, що підтверджується висновком експерта № 6024-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 12018040000000884, складеним 22 листопада 2018 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Соломаха Ю.В. Таким чином, оскільки [PERSON] спірний договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року не підписувала, то суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення [PERSON] на укладання спірного договору купівлі-продажу, так само на відчуження зі своєї власності спірного комбайна на користь [PERSON] . Що стосується заперечень та наданих до них доказів представника [PERSON] до матеріалів справи з приводу здійснення дій [PERSON] , спрямованих на зняття з обліку спірного комбайну, то суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що навіть у випадку, якщо [PERSON] вчиняла дії, спрямовані на зняття з обліку спірного комбайну зернозбирального для його подальшої реалізації, це не спростовує того факту, що [PERSON] не підписувала спірний договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року. Факт зняття комбайну з обліку жодним чином не свідчить про волевиявлення позивачки продати комбайн саме відповідачу [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що не зазначення [PERSON] спірного комбайну у щорічних деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016, 2017 та 2018 роки жодним чином не спростовує того факту, що [PERSON] не підписувала спірний договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року. Також, що стосується заперечень представника відповідача [PERSON] , щодо належності та допустимості у якості доказу висновку експерта № 6024-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню, оскільки ця експертиза проводилася в межах кримінального провадження, не за вимогами ЦПК, а тому суд не може брати її до уваги як належний та допустимий доказ, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України встановлені вимоги щодо належності та допустимості доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, предметом даного позову, є обставини з приводу наявності у позивачки волевиявлення на укладання (підписання) спірного правочину, а саме договору купівлі-продажу. Що стосується допустимості доказів, то суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 12018040000000884, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, було призначено судову почеркознавчу експертизу, за наслідком проведення якої, до матеріалів кримінальної справи було надано висновок експерта. Копію даного висновку експертизи, завіреного належним чином, було витребувано судом за вмотивованою ухвалою. Таким чином, суд вважає, що наданий в матеріали даної справи висновок експерта № 6024-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню, є належним та допустимим доказом щодо предмету доказування за заявленими вимогами позивачки. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача [PERSON] будь-яких інших доказів щодо наявності волевиявлення позивачки на укладання спірного правочину купівлі-продажу та підписання його, не було надано. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд вважає встановленим той факт, що вчиненням оспорюваного договору купівлі-продажу відповідачем [PERSON] було порушено право власності позивачки [PERSON] , у зв`язку з чим порушене право підлягає судовому захисту та суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року комбайну зернозбирального, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . При цьому, згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Укладення договору, якщо волевиявлення одного з його учасників не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а також укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону та також моральним засадам держави і суспільств, є порушенням частини першої і частини 3 статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним. У зв`язку з цим слід визнати недійсним Договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року комбайну зернозбирального, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, як вже було зазначено вище, 16 травня 2016 року на ім`я [PERSON] ДІСГ в Дніпропетровській області було видано свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER] , а саме комбайну зернозбирального, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року комбайну зернозбирального, то і свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER] , а саме комбайну зернозбирального, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , згідно з яким власником комбайну є [PERSON] , - слід визнати недійсним, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було здійснено державну реєстрацію права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , за [PERSON] . Отже, на теперішній час право власності на комбайн зернозбиральний, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] . Процедура відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, визначається Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2009 року № 694. У пункті 11 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів визначено, що реєстрація машин скасовується територіальним органом Держпродспоживслужби у разі встановлення факту, що подано підроблені документи, або факту знищення, підроблення ідентифікаційного номера машини, її складових частин (вузлів і агрегатів). Інформація про зазначені факти і такі документи негайно передаються до правоохоронних органів. Реєстрація машини може також скасовуватися в інших випадках, передбачених законом, зокрема за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року комбайну зернозбирального, на підставі якого за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на вищевказаний комбайн зернозбиральний, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер [NUMBER] , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , за [PERSON] та відновити становище шляхом поновлення реєстрації права власності на вищевказаний комбайн за [PERSON] , видавши їй свідоцтво про реєстрацію комбайну зернозбирального марки CLAАS DOMINANTOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено та визнавалось в судовому засіданні представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС», що на теперішній час комбайн зернозбиральний марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , знаходиться на території Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС». За таких обставин, комбайн зернозбиральний марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , необхідно витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» на користь [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення зі [PERSON] усіх доходів, які він отримав передавши комбайн в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС», суд виходить з наступного. Дійсно, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року по справі № 904/3544/18, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/78047261, було, серед іншого, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] суму основного бору у розмірі 160 000 грн., пеню у розмірі 82 236 грн. 76 коп., інфляційної складової у розмірі 34 976 грн. 00 коп. та 3% річних у розмірі 8 525 грн. 47 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 6048грн.07коп. Однак, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01 квітня 2019 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/80921370, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року у справі № 904/3544/18 було скасовано в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] суми основного боргу - 160 000 грн., пені - 82 236 грн. 76 коп., інфляційної складової - 34976 грн. 00 коп., 3% річних - 8 525 грн. 47 коп., витрат зі сплати судового збору - 6 048 грн. 07 коп. та відмови в задоволені зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору оренди сільськогосподарської техніки № 0106-2016 від 01.06.2016 року, укладеного між сторонами. В цій частині прийнято нове рішення. В частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] суми основного боргу - 160 000 грн., пені - 82 236 грн. 76 коп., інфляційної складової - 34 976 грн. 00 коп., 3% річних - 8 525 грн. 47 коп., витрат зі сплати судового збору - 6048 грн. 07 коп. - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним Договір оренди сільськогосподарської техніки № 0106-2016 від 01.06.2016 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес». В частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» повернути Фізичній особі-підприємцю [PERSON] комбайн зернозбиральний рішення суду першої інстанції залишено без змін. Поновлено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року у справі № 904/3544/18 в цій частині. Постановою Верховного Суду від 25 липня 2019 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/83872997, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2019 року у справі № 904/3544/18 скасовано в частині задоволення зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди сільськогосподарської техніки від 01.06.2016 року № 0106-2016 та відмови у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» про стягнення суми основного боргу - 160 000 грн., пені - 82 236, 76 грн., інфляційної складової - 34 976 грн., 3% річних - 8 525, 47 грн. та витрат зі сплати судового збору - 6 048, 07 грн. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 року у зазначеній частині залишено у силі. У решті постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2019 року у справі № 904/3544/18 залишено без змін. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що на теперішній час [PERSON] дійсно отримав доходи від передання комбайну в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС». Доказів того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» на теперішній час виконано рішення суду про стягнення на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] суми основного боргу - 160 000 грн., пені - 82 236, 76 грн., інфляційної складової - 34 976 грн., 3% річних - 8 525, 47 грн., матеріали справи не містять. При цьому, відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Крім того, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2019 року по справі № 904/3544/18, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/84786271, було прийнято апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року у справі № 904/3544/18 до провадження. Задоволено клопотання [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року у справі № 904/3544/18. Поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року у справі № 904/3544/18. За таких обставин, на теперішній час позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення зі [PERSON] усіх доходів, які він отримав передавши комбайн в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС», задоволенню не підлягають за недоведеністю. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення трьох позовних вимог немайнового характеру, що пред`явлені до відповідача [PERSON] , за які позивачкою було сплачено судовий збір, то з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на загальну суму 2 305 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. + 768 грн. 40 коп. + 768 грн. 40 коп. = 2 305 грн. 20 коп.). За дві позовні вимогами майнового характеру позивачкою було сплачено судовий збір у максимальному розмірі - 9 605 грн. Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення однієї позовної вимоги майнового характеру, що пред`явлена до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС», то з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 802 грн. 50 коп. (9 605 грн. / 2 = 4 802 грн. 50 коп.). При цьому, судовий збір з відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області не стягується, оскільки під час розгляду справи не встановлено порушення зазначеним відповідачем законних прав, свобод та інтересів позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial