Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень позову просив\~суд на підставі ст.ст.1167,\~1174,\~1176\~ЦК України стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України\~на його користь\~у рахунок відшкодування моральної шкоди 29211 гривень та\~ майнової шкоди 3000 грн., витрати на правову допомогу 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог\~ [PERSON] зазначив, що 10.07.2019 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області у справі № 316/2224/18 було скасовано постанову інспектора СРПП Дніпрорудненського відділу поліції Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.121 КУпАП. Дії правоохоронного органу завдали суттєвих моральних втрат позивачу, призвели до порушення його нормальних життєвих та професійних зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації його подальшого професійного життя. З часу незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності він пережив емоційний стрес, із-за цієї обставини він знаходився на лікуванні. У зв`язку з чим у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в 29211 грн., суму матеріальних витрат 3 000 грн., суму витрат на правову допомогу 3\~000 грн. 24.09.2019 року від відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву з посиланням на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. 27.09.2019 р. від відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву з посиланням на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Представники відповідачів, третьої особи проти позову заперечували, пославшись на відзив на позовну заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені сторонами, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.07.2019 року скасована постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України). Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Згідно з ч.1\~ст.13 ЦПК України\~ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Враховуюче вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення\~позову про відшкодування моральної шкоди виходячи із того, що позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій правоохоронного органу та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та отриманою шкодою. Листок непрацездатності від 29.01.2019 року, виписний епікриз з історії хвороби, витяг з трудової книжки не є належними доказами, та не містять інформації, що підтверджують заявлені позивачем вимоги. На підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», частин 1, 2, 7\~ст. 1176 ЦК України\~моральна шкода може бути відшкодована лише за наявності обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону. Відповідно до ст.1, п.1-1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю»\~та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина шоста\~статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені\~ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-440цс16. Оцінивши в сукупності надані докази, суд виходить з того, що у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Позивач, звертаючись з позовом, зазначив, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності він зазнав моральних страждань, які спричинили негативні зміни у його житті, його професійній діяльності, призвели до погіршення стану здоров`я. Згідно з п.3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд встановив, що\~позивач не довів та не надав докази того, що дії відповідача Головного управління Національної поліції у Запорізькій області щодо складання постанови про адміністративне правопорушення визнано незаконними, а також того, що внаслідок складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення йому завдано моральної шкоди, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі п.2 ч.12 ст.141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові, покладаються на позивача, тому вимоги про стягнення 6000 грн. витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed