Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4794 від 25 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 344\~361 грн. 99 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 4794 про стягнення із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») заборгованості у розмірі 344 361 грн. 99 коп. 27 січня 2020 року за місце роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню № 60643077 з виконання вищевказаного виконавчого напису. Позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства. Так, під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус не дотримався вимог, визначених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №1172 та не переконався у безспірності заборгованості за кредитним договором. Відповідно до діючих норм цивільного законодавства виконавчий напис може бути вчинений лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того, однією з умов вчинення виконавчого напису згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» є та обставина, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року залучено до участі у справі співвідповідача ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. належним чином посвідчені копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис (у тому числі і сам виконавчий напис) № 4794 від 25 жовтня 2019 року. Ухвалою суду від 15 червня 2021 року повторно витребувано у приватного нотаріуса Колейчика В.В. вищевказані документи. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. належним чином завірену копію виконавчого провадження № 606443077 з виконання виконавчого напису № 4794, виданого 25 жовтня 2019 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 344\~361 грн. 99 коп. 08 жовтня 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 27 серпня 2021 року надійшла копія виконавчого провадження № 60643077. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 15 листопада 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався, відношення щодо заявленого позову не висловив, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 4794, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», правонаступника усіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитним договором № 7229-45.1/7-2 від 21 березня 2007 року за період 09 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року у розмірі 344\~361грн. 99 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 18 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження № 60643077 з виконання виконавчого напису № 4794, виданого 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Броварського району Київської області Колейчиком В.В. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 344 361 грн. 99 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 27 січня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 06 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» звернулося до приватного виконавця Юхименко О.Л. із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 06 жовтня 2021 року виконавчий документ: виконавчий напис № 4797 від 25 жовтня 2019 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі - 344\~361 грн. 99 коп. та авансовий внесок у розмірі 300 грн. 00 коп. повернуто стягувачу. Зі змісту виконавчого напису № 4794 вбачається, що заборгованість з [PERSON] стягнута на підставі кредитного договору № 7229-45.1/7-2 від 21 березня 2007 року за період 09 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року. Так, 21 березня 2007 року між акціонерним банком «Київська Русь» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7229-45.1/7-2, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику споживчий кредит в сумі 28\~230 доларів США строком на 60 місяців з 21 березня 2007 року по 21 березня 2012 року, датою видачі кредиту є 22 березня 2007 року. Вказаний договір укладений у простій письмовій формі. Згідно зі статтею 4\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~статтею 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (стаття 39 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до статті 50\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким актом зокрема є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно із пунктом 3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом враховуються правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд враховує, що правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з кредитного договору № 7229-45.1/7-2 від 21 березня 2007 року, укладеного у простій письмовій формі. Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 60 місяців з 21 березня 2007 року по 21 березня 2012 року. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, отриманий згідно із цим договором та сплатити відсотки за його користування, шляхом внесення готівки у касу кредитодавця або безготівковим перерахуванням з власного рахунку, відповідно до графіку погашення кредиту, вказаного у пункті 1.2 цього договору, остаточне погашення кредиту здійснити не пізніше 21 березня 2012 року. Відповідачем не додано до суду докази направлення претензії боржнику, а також докази її отримання боржником. При цьому неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). При цьому виписки з рахунку боржника, як того вимагає пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, як документа, на підставі яких нотаріусом повинен був вчинятися виконавчий напис, та доказів направлення цих документів нотаріусу як відповідачем, так і нотаріусом надано не було. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 21 березня 2007 року На підставі оцінки зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» нотаріусом не дотримано вимог, передбачених Законом України\~«Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки стягувачем не подано всіх документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, отже нотаріус не міг переконатись належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню, і сама заборгованість відповідачем під час розгляду справи належним чином не підтверджена випискою з рахунку та розрахунком заборгованості. Суд приймає до уваги, що пропонуючи стягнути заборгованість на підставі виконавчого напису від 25 жовтня 2019 року, приватний нотаріус зазначив, що стягнення заборгованості провадиться за період з 09 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року, з урахуванням строку дії кредитного договору, заборгованість за даний період нараховуватися не могла. У даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений у порушення вимог Закону «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у частині до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Щодо вимог позивача до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В., то у їх задоволенні слід відмовити з огляду на наступні обставини. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved