Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У січні 2015 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ленінський РС УДМС в Полтавській області про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у гуртожитку по [ADDRESS], посилаючись на те, що останній з серпня 2014 року не проживає в даному гуртожитку, але в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» Кошляк В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причин своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи мається оголошення, надруковане в засобах масової інформації, а саме газеті «Зоря Полтавщини». Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ленінський РС УДМС в Полтавській області в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши представника позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Колишня адреса гуртожитку: м. Полтава, [ADDRESS], яка була змінена 08 вересня 2010 року відповідно до рішення № 323 Полтавської міської ради ( а.с.11,12). Поряд з цим, судом встановлено, що 19.04.2006 року на прохання відповідача [PERSON] останнього було зареєстровано на постійне місце проживання у гуртожитку по [ADDRESS] а, балансоутримувачем якого є ТЗдВ «Полтавтрансбуд» ( а.с.13). В судовому засіданні представник позивача вказала, що відповідач [PERSON] фактично ніколи не проживав у гуртожитку, що у [ADDRESS], більше того на даний час останній теж не проживає і його особисті речі у гуртожитку відсутні. Так, судом встановлено, що у відповідності до актів від 05 серпня 2014 року, 16 вересня 2014 року, 22 жовтня 2014 року, 24 листопада 2014 року, 11 грудня 2014 року, 08 січня 2015 року, складених представниками адміністрації Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», встановлено, що відповідач [PERSON] у гуртожитку, що розташований м. Полтава по [ADDRESS] а не проживає та його особистих речей за місцем реєстрації відсутні ( а.с.6, 7, 8, 9, 10). При цьому, факт реєстрації відповідача у гуртожитку, що розташований у [ADDRESS] підтверджується відповіддю з відділу адресно - довідкової роботи УДМС України в Полтавській області ( а.с.17). Статтею 127 Житлового кодексу РСР визначено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян, у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Поряд з цим, ч.1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Поряд з цим, статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів сім'ї. Таким чином, наведені вище обставини підтверджують той факт, що [PERSON] у спірному гуртожитку не проживає більше шести місяців та при цьому не несе будь-яких витрат по оплаті проживання, тому за таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved