Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка № [ADDRESS] кадастровий номер 7310136600:30:003:1479 площею 0,0572 га, а відповідач є власником суміжної земельної ділянки за № 16 у вказаному садівничому товаристві. В жовтні 2015 року [PERSON] частково зруйнувала огорожу облаштовану позивачем на межі вказаних земельних ділянок та встановила власну огорожу з металевої сітки, самовільно захопивши частину земельної ділянки [PERSON] . В 2017 році позивач звернулась до Приватного підприємства «Захід-Зем» та на її замовлення вказаним підприємством було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж її земельної ділянки в натурі на місцевості, а також ситуаційний план відповідно до яких були встановлені та закріплені межові знаки, які передані на зберігання позивачу, та виявлено факт захоплення відповідачем частини земельної ділянки позивача в розмірі 0,0058 га. З метою врегулювання даної конфліктної ситуації та відновлення меж своєї земельної ділянки позивач в усній формі зверталась до відповідача, поліції, проте спір лише загострювався, що призвело до її душевних страждань, а також погіршення самопочуття, оскільки вона є особою похилого віку, особливо чутливо реагує на протиправні дії з боку відповідача, періодично проходить стаціонарне лікування та будь-які душевні хвилювання їй протипоказані. Зазначала, що вона протягом останніх трьох років, що передували зверненню до суду, знаходиться в стані моральних страждань, у зв`язку з тим, що конфліктна ситуація з відповідачем вплинула на її нормальні життєві зв`язки та вона докладає додаткові зусилля для відновлення свого попереднього становища. Розмір моральних страждань оцінює в сумі 100000 грн. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права щодо усунення перешкод в користуванні власністю, права власності на землю, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, відшкодування моральної шкоди, просила зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту ділянку площею 0,0058 га, що належить [PERSON] (кадастровий номер 7310136600:30:003:1479), шляхом перенесення огорожі за межі земельної ділянки, що належить [PERSON] на праві приватної власності; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 100000 грн. та понесені судові витрати. На вказану позовну заяву відповідач та її представник адвокат Вакарчук В.І. подали відзив в якому позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що встановлення та прийом-передача межових знаків щодо меж земельної ділянки позивача відбулось у 1998 році з набуттям нею у власність земельної ділянки на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому їх повторне встановлення у 2017 році не передбачено законодавством та є протиправним. Ставлять під сумнів належність та допустимість технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж її земельної ділянки в натурі на місцевості, яка виготовлена ПП «Захід-Груп», оскільки вважають, що така документація не містить відомостей про інженерів-землевпорядників, які виконували таку технічну документацію, реквізити відповідних ліцензій для виконання робіт, відомості про власників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт, містить неточності щодо кадастрового номеру земельної ділянки позивача, закріплення меж земельних ділянок, яке оформлене актом від 02.07.2017 року, здійснене без участі інших власників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок та ймовірно на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку без виїзду на місце, а відповідне підприємство не є тією організацією, яка отримала кваліфікаційний сертифікат на виконання таких робіт. Крім того, в ситуаційному плані, що виготовлений вказаним підприємством не вірно вказано площу земельної ділянки відповідача, яка становить 0,0559 га, проте у ситуаційному плані зазначено 0,0560 га, що призводить до викривлення існуючої ситуації та до помилкових висновків. Щодо зруйнованої огорожі позивача та встановлення металевої огорожі відповідачем зазначали, що конфліктна ситуація виникла у зв`язку з облаштуванням робітниками на замовлення та за вказівкою відповідача бетонної основи огорожі, якою було порушено межу земельних ділянок та захоплено частину земельної ділянки, що належить відповідачу, у зв`язку з чим остання, бажаючи відновити межі своєї ділянки, встановила металеву огорожу, яку облаштувала у місці, яке вважала межею. Також у тексті відзиву відповідач та її представник заперечували факт систематичних образ позивачки, оскільки вони проживають віддалено одна від одної та рідко контактують між собою, при цьому працівників поліції щодо конфлікту між ними викликав голова садівничого товариства, позивач в правоохоронні органи не зверталась та не надала відповідних доказів, що вона проходила лікування протягом спірного періоду у зв`язку з грубою та образливою поведінкою відповідача. Враховуючи наведене просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю. В рамках судового розгляду даного спору судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору садівниче товариство «Сонячний»; витребувано у Чернівецької міської ради копію документу, що підтверджує набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку № [ADDRESS] , з Чернівецького міського відділу Держгеокадастру каталог координат та поворотних точок з технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 7310136600 :30:003:1479 за адресою [ADDRESS] , технічну документацію з землеустрою на підставі якої було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю (бланк І-ЧВ №013031) виданий [PERSON] , 18.04.2000 року, з Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради результати виконання топографо-геодезичних робіт по визначенню координат поворотних точок меж земельної ділянки в системі координат 1963 року, що відповідають координатам точок меж земельної ділянки [ADDRESS], згідно державного акту на право приватної власності на землю (бланк І-ЧВ №013085), виданого [PERSON] , від 08.12.1998 року, результати виконання топографо-геодезичних робіт по визначенню координат поворотних точок меж земельної ділянки в системі координат 1963 року, що відповідають координатам точок меж земельної ділянки [ADDRESS], згідно державного акту на право приватної власності на землю (бланк І-ЧВ №013031), виданого [PERSON] , від 18.04.2000 року, а також призначено судову земельно-технічну експертизу. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, при цьому зазначила, що у 2014 році вона разом зі своєю донькою фарбували стовпчики на належній їй земельній ділянці та в цей момент до них підійшла відповідачка, яка заявила, що її син за допомогою «болгарки» все зруйнує, а через пів року [PERSON] знесла облаштований ними в кінці 2014 року паркан. Через неправомірні дії відповідачки вона неодноразово зверталась в правоохоронні органи та лікувалась в лікарні, оскільки в неї постійно були проблеми з тиском. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] набула у власність земельну ділянку № [ADDRESS] » у 1998 році, проте лише у 2016 році земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер, виготовлено технічну документацію та при присвоєні кадастрового номеру встановлено межі земельної ділянки в натурі на місцевості. Технічна документація виготовлена ПП «Захід-Зем» з метою констатації факту захоплення позивачем частини належної позивачу земельної ділянки, відсутності будь-яких змін, які б підлягали відповідній державній реєстрації та на підставі такої документації не було внесено змін до Державного земельного кадастру, при цьому при виготовленні такої документації були використанні дані з технічної документації виготовлений у 2016 році при присвоєні кадастрового номеру в тому числі кадастровий план належної позивачці земельної ділянки. У зв`язку з тим, що конфлікт не вдалось врегулювати в позасудовому порядку, під час розгляду справ судом позивачем було надано саме технічну документацію за 2017 рік, оскільки вона виготовлена пізніше, проте така документація не містить будь-яких відмінностей від тієї, що була виготовлена при присвоєнні кадастрового номеру у 2016 році. Представник позивача [PERSON] також вказав, що ПП «Захід-Зем» виготовлено ситуаційний план відповідно до якого площа захопленої [PERSON] частини належної [PERSON] земельної ділянки становить 0,0058 га, проте згідно проведеної судової земельно-технічної експертизи така площа експертом та геодезистом визначена більш чітко за допомогою проведених ними експертних розрахунків, у зв`язку з чим при вирішенні спору просив врахувати висновки судової земельно-технічної експертизи, якою встановлено розташування металевої огорожі встановленої відповідачем на території належної позивачу земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] надав суду пояснення аналогічні змісту поданого ним відзиву та просив в задоволенні позову відмовити, а також просив застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки про імовірне порушення своїх прав позивачу було відомо у 2014 році, а з даним позовом вона звернулась у серпні 2018 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що межа земельних ділянок №[ADDRESS] та № [ADDRESS] була визначена ще на момент отримання земельної ділянки у власність її батьками та така межа була позначена металевими кутиками з натягнутим між ними металевим дротом, при цьому також орієнтиром був дерев`яний пень, який знаходився на території її земельної ділянки. Конфліктної ситуації між нею та позивачкою не було до 2015 року, оскільки вони завжди відштовхувались від вказаних кутків з дротом проте, побудувавши бетонну споруду, позивач порушила вказані межі і з метою захисту своєї території вона облаштувала металеву огорожу. Зазначала, що акту погодження меж земельних ділянок вона не підписувала та не визнала результати проведеної судової земельно-технічної експертизи, оскільки вважає, що експерту була надана недостовірна інформація, яка містилась в технічній документації 2017 року, а також останній не наполягав на обстеженні її земельної ділянки та залучив до проведення експертизи геодезиста, який не пред`явив їй своїх документів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що під час присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, що належить позивача та виготовлення відповідної технічної документації були невірно встановлено межі вказаної земельної ділянки, така технічна документація була виготовлена з порушеннями, а тому присвоєння кадастрового номеру підлягає скасуванню, оскільки визначені межі порушують права інших власників земельних ділянок, зокрема відповідачки, яка також не підписувала акту погодження меж земельних ділянок. Також ставить під сумнів результати проведеної судової земельно-технічної експертизи, оскільки вважає, що експерту були наданні недостовірні вихідні дані у вигляді технічної документації виготовленої 2017 року ПП «Захід-Зем» на підставі якої не були внесені відповідні зміни в Державний земельний кадастр, а тому така технічна документація не створює відповідних правових наслідків. Крім того, у розпорядженні експерта був відсутній каталог координат меж земельних ділянок. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він неодноразово разом з відповідачкою відвідував належну їй земельну ділянку та будь-яких конфліктних ситуацій з сусідкою [PERSON] у них не було, а межа земельної ділянки була обумовлена металевим дротом, а також орієнтиром був пеньок від горіха. В подальшому, приблизно у 2015 році відповідач та члени її родини розпочали будівництво із застосуванням техніки, зокрема екскаватора, який заїхав на територію належної відповідачу земельної ділянки, та за результатами зазначеного будівництва було порушено межі земельної ділянки, облаштовано бетонну огорожу на території земельної ділянки [PERSON] , тим самим позивачем захоплено частину земельної ділянки відповідача. З метою врегулювання спірних відносин вони викликали землевпорядників та особисто здійснювали заміри площі земельних ділянок за допомогою рулетки після чого натягнули металеву сітку попри дорогу, таким чином позначивши межу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] до 2015 року позначалась кутиковими стовпчиками, а також орієнтиром був пеньок, який до 2015 року був розташований на межі земельних ділянок, а після будівництва позивачкою бетонного паркану опинився на її території, у зв`язку з чим виник конфлікт. За результатами проведених ними особистих замірів було облаштовано огорожу з металевої сітки з метою відновлення попередніх меж, при цьому представник позивачки їм пропонував вирішити спірне питання за допомогою фінансової компенсації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що до 2000 року він здійснював перевірку земельних ділянок садівничого товариства «Сонячний» на їх відповідність технічній документації, складав акт звірки, уточнював межі. Земельна ділянка [PERSON] була завжди у занедбаному стані, а горіх знаходився перед її будинком, при цьому дерева на тих земельних ділянках посаджені ще у 60-х роках та ростуть вздовж дороги. Він особисто бачив наявність кутових стовпчиків та йому відомо, що металеву сітку між ділянками натягнула відповідачка. Свідком гострих конфліктів між сусідами він не був, проте вони розмовляли на підвищених тонах. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка голова садівничого товариства «Сонячний» [PERSON] суду пояснив, що до нього обидві сторони звертались зі скаргами одна на одну щодо порушення меж їх земельних ділянок. У березні 2018 року він підписував акт про руйнування частини встановленої [PERSON] огорожі та встановлення відповідачкою власної огорожі із захопленням частини території, що належить позивачу, проте він особисто не був свідком факту руйнування [PERSON] бетонної огорожі, а про такі обставини йому відомо зі слів свідків. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, пояснення експерта, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 78 , ч. 2 ст. 90 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Так, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка № [ADDRESS] площею 0,0572 га кадастровий номер 7310136600:30:003:1479 цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №013085 виданого 08.12.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 03.03.1998 року №184/5 (а/с 7, Том 1). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №013031 виданого 18.04.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 05.12.1996 року №821/24, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка № [ADDRESS], площею 0,0559 га цільовим призначенням - для ведення садівництва (а/с 51 Том І). Відповідно до статті 91 ЗК України власник земельної ділянки зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно зі ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок. Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до положень Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За наслідками судового розгляду даного пору встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захоплення частини належної позивачу земельної ділянки відповідачем. Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження факту наявності перешкод з боку відповідача долучила до матеріалів справи акт садівничого товариства «Сонячний» від 01.03.2018 року відповідно до якого в жовтні 2015 [PERSON] зруйнувала частину огорожі, яка знаходилась на земельній ділянці [PERSON] та встановила власну огорожу, захопивши самовільно частину земельної ділянки позивачки, а також висновок ЧВП ГУНП в Чернівецькій області від 30.12.2015 по факту звернення [PERSON] щодо незаконних робіт [PERSON] на земельній ділянці в садівничому товаристві «Сонячний», при цьому суд приймає до уваги зауваження відповідача та її представника, що у вказаному акті допущено помилку в написані прізвища відповідача (а/с 23, 25 Том 1). Також, позивач надала ситуаційний план виготовлений ПП «Захід-Зем» земельних ділянок, що знаходяться на території м. Чернівці, садівниче товариства «Сонячний» відповідно до якого встановлено захоплення [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON] площею 0,0058 га, при цьому суд приймає до уваги зауваження представника відповідача що площа земельної ділянки відповідача у вказаному ситуаційному плані не відповідає площі, зазначеній у державному акті І-ЧВ №013031 виданому 18.04.2000 року, а тому не приймає даний доказ як достовірний (а/с 27) З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи судом, за клопотанням сторін, було призначено судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлені питання запропоновані як позивачем так і відповідачем. Відповідно до висновку судового експерта незалежної експертизи України [PERSON] №Се-6604-1-1064.19 від 20.12.2019 року, відповідач не оплатила вартість поставленого нею на вирішення експертизи питання щодо розташування частини стовбура зрубленого дерева породи горіх на межі земельних ділянок № [ADDRESS] площею 0,0572 га та № [ADDRESS] площею 0,0559 га за адресою м. Чернівці, с/т «Сонячний» відповідно до державних актів про право власності на землю виданих [PERSON] та [PERSON] , не забезпечила експерту доступ на земельну ділянку № [ADDRESS] в садівничому товаристві «Сонячний», а також не надано для дослідження документів, які містять координати поворотних точок зовнішніх меж земельної ділянки № [ADDRESS] (а/с 218-249 Том 1). Вказаним висновком судової експертизи встановлено, що фактичні межі земельної ділянки [ADDRESS] не відповідають межам земельної ділянки кадастровий №7310136600:30:003:1479; огорожа з металевої сітки, що розташована між земельними ділянками (які знаходяться у фактичному користуванні) [ADDRESS] та [ADDRESS] частково (по всій довжині, за виключенням відрізку довжиною 1,27 м зі сторони дороги) розташована на земельній ділянці кадастровий №7310136600:30:003:1479; порівняти розташування огорожі з металевої сітки, що розташована між земельними ділянками (які знаходяться у фактичному користуванні) [ADDRESS] та [ADDRESS] з межами земельної ділянки [ADDRESS], згідно державного акту на право приватної власності на землю (бланк І-ЧВ №013031), виданого [PERSON] , не надається можливим, оскільки експерту не надано для дослідження документів, які містять координати поворотних точок зовнішніх меж земельної ділянки [ADDRESS], а також доступ на земельну ділянку [ADDRESS] експерту не забезпечено. З метою роз`яснення вказаного висновку та відповіді на запитання сторін в судовому засіданні в режимі відеоконференції приймав участь судовий експерт [PERSON] , який пояснив, що для виконання зазначеної експертизи він використовував ті вихідні дані, які містились у матеріалах справи, а також ним, за погодженням з судом, було залучено інженера-геодезиста [PERSON] та здійснено виїзд до об`єктів дослідження для здійснення візуально-інструментального обстеження. Під час виконання робіт безпосередньо на об`єктах дослідження відповідач на пропозицію експерта відмовилась надати доступ до земельної ділянки № [ADDRESS] та заявила клопотання про пред`явлення інженером-геодезистом [PERSON] відповідних документів, що посвідчують його кваліфікацію та сертифікати про проходження повірки відповідних приладів, натомість такі документи їй не були пред`явлені, оскільки [PERSON] не мав таких документів з собою та закон не зобов`язує його надавати такі документи для ознайомлення сторонам. Зазначав, що кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста, свідоцтво про підвищення кваліфікації, реєстраційне посвідчення та свідоцтво про повірку відповідного вимірювального приладу, який використовувався при проведенні дослідження долучено до висновку експерта. Вказував на те, що судова експертиза включає в себе комплекс дій під час якого можливе неодноразово відвідування як експертом так і залученим ним спеціалістом об`єктів дослідження. Також зазначав, що для проведення експертизи та надання висновків на поставлені питання №1 та № 2 йому було надано достатньо вихідних даних та окрім технічної документації виготовленої ПП «Захід-Зем» він також використовував документи, що містяться в матеріалах справи, в тому числі копії державних актів на обидві земельні ділянки, а також витребуванні судом докази зокрема кадастровий план земельної ділянки, а також каталог координат земельної ділянки, що були надані на виконання ухвали про витребування доказів ГУ Держеокадастру у Чернівецькій області та містяться на аркуші справи №125. За наслідками проведеної експертизи встановлено, що фактичні межі земельної ділянки [PERSON] дійсно зсунуті порівняно з тими, що визначені в технічній документації не лише зі сторони земельної ділянки № [ADDRESS] , натомість огорожа з металевої сітки знаходиться частково на території земельної ділянки [PERSON] , таким чином захоплюючи її частину. У відповідності до вимог ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Так, заперечуючи висновок судової земельно-технічної експертизи, відповідач та її представник не звертались до суду із клопотанням про призначення додаткової чи повторної експертизи, не навели достатніх аргументів на спростування зазначеного експертного висновку, а їх посилання щодо використання експертом в якості вихідних даних технічної документації, яка не створює юридичних наслідків не приймається судом до уваги, оскільки за наслідками судового розгляду справи встановлено, що експертом для виконання експертизи окрім зазначеної технічної документації також використовувались дані отриманні судом з Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, а саме матеріали технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на землю земельних ділянок №[ADDRESS] та № [ADDRESS] в садівничому товаристві «Сонячний», в тому числі акт встановлення і погодження зовнішніх меж землекористування в натурі, а також з відділу у м. Чернівці ГУ Держеокадастру у Чернівецькій області , зокрема кадастровий план земельної ділянки [PERSON] та каталог координат зовнішніх меж земельної ділянки, який також наявний у технічній документації, що виготовлена ПП «Захід-Зем» (а/с 124, 125, 183-200 Том 1). Відповідно до актуального витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.04.2020 року, відомості про державну реєстрацію належної позивачу земельної ділянки внесені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27.01.2016 року, будь-яких змін в Державний земельний кадастр про земельну ділянку на підставі виготовленої ПП «Захід-Зем» у 2017 році не встановлено. Таким чином, відсутні підстави вважати, що вказаний висновок виготовлений на підставі недостовірних даних. За таких обставин, відомості щодо накладення земельної ділянки позивача та відповідача, підтверджуються висновком земельно-технічної експертизи та поясненнями експерта, які він надав у судовому засіданні, відповідно до яких встановленою відповідачем огорожею з металевої сітки частково захоплено належну позивачу земельну ділянку (по всій довжині, за виключенням відрізку довжиною 1,27 м зі сторони дороги), тим самим створено позивачці перешкоди в користуванні її власністю. Відповідач, заперечуючи факт зайняття нею частини земельної ділянки позивача, не надала суду доказів на підтвердження своїх заперечень, що є її процесуальним обов`язком. З урахуванням роз`яснень експерта в судовому засіданні та його розрахунків наведених на ситуаційному плані, що міститься в таблиці №1 додатку №1 до висновку, а саме у графічному відображення розташування огорожі з металевої сітки, між земельними ділянками № [ADDRESS] та [ADDRESS] по відношенню до меж земельної ділянки кадастровий №7310136600:30:003:1479, в одній системі координат і в одному масштабі, площа самовільно зайнятої відповідачкою частини земельної ділянки позивачки становить 0,0055 га (55 кв.м.). Враховуючи те, що представником відповідача [PERSON] в ході судового розгляду даного спору заявлено про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності, слід зазначити, що допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні цього права упродовж всього часу тривання правопорушення (правовий висновок Великої палати Верховного суду у постанові від 04.07.2018 року за наслідками розгляду справи № 653/1096/16-ц ). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Так, враховуючи принцип справедливості та розумності, матеріальне становище та ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди та з відповідачки слід стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн., що буде відповідати принципу пропорційності, а також фактичним обставинам справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 133, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так, в судовому засіданні, до судових дебатів, представником позивача долучено до матеріалів справи квитанцію про оплату рахунку за проведену судову земельно-технічну експертизу в сумі 9724,00 грн. та заявлено клопотання про відшкодування таких витрат. Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню вказані витрати за проведення експертизи, при цьому відповідач звільняється від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією відповідної довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а/с 11 Том 2). На підставі вище викладеного та

Outcome: partial