Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсною довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. та зареєстровану в реєстрі за № 790, від 17 жовтня 2016 року, оформлену від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] (право власності підтверджено Державним актом про право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданого відділом Держкомзему у м. Бровари Київської області від 14.12.2009 року). У квітні 2017 року їй стало відомо про те, що зазначена земельна ділянка, яка належить їй на праві приватної власності, була відчужена шляхом укладання договору купівлі-продажу невідомим їй третім особам на підставі довіреності від 17 жовтня 2016 року, оформлену від її імені на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. та зареєстровану в реєстрі за № 790. При цьому позивач вказує, що з громадянином [PERSON] вона не знайома, ніколи з ним не зустрічалася, довіреності на його ім`я не оформлювала, а підпис від її імені в зазначеній довіреності виконаний не нею та є підробленим. Посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України позивач просить про задоволення позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександр Борисович, про визнання довіреності недійсною та призначено її до судового засідання (а.с. 20). 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Пунктом 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року в якості третьої особи залучено Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (а.с. 46). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року, на підставі клопотання позивача, із Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, вул. Богомольця, 10) витребувано витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким у провадженні слідчих підрозділів Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження № 12017000000001319 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 (Шахрайство) КК України за фактом продажу, без відома фактичного власника, земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с. 62-64, 82-92). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року, на підставі клопотання позивача, із Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, вул. Богомольця, 10) витребувано копію звіту експерта за результатами почеркознавчої експертизи довіреності від 17.1.02016 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександром Борисовичем, зареєстрованої в реєстрі за № 790, яку було проведено під час досудового розслідування кримінального провадження № 12017000000001319 (а.с. 98-100, 103). 08 травня 2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Зі змісту яких убачається, що Головне Управління просить розгляд справи проводити у відсутність їхнього представника з урахуванням фактичних обставин справи та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. (а.с.95,96). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 117). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, виходячи із доводів, якими вони обґрунтовуються, просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, документів, що підтверджують поважність причин його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, або відзиву на позов суду не надано. Треті особи у судове засідання також не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином. Надіслали до суду заяви з проханням проводити розгляд цивільної справи за їх відсутність (а.с. 95-97, 115). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути,зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що на підставі рішення Броварської міської ради від 28.05.2009 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , відділом Держкомзему у м. Бровари Київської області від 14.12.2009 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. (а.с.6). 17 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. посвідчено довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 790, оформлену від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , ) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). 28 квітня 2017 року порушено кримінальне провадження ЄРДР №42017111130000104 за ч.1 ст. 358 КК України за заявою [PERSON] , де невстановлені особи 25.10.2016 року підробили підпис [PERSON] , після чого на підставі вказаної довіреності уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. (а.с.14). Під час досудового розслідування об`єднано кримінальні провадження та присвоєно ЄРДР №12017000000001319 (а.с.85-91). В ході означеного досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12017000000001319, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз проведено судово-почеркознавчу експертизу та складено висновок експертів від 20.07.2018 року № 6154/6155/18-32/14882-14919/18-32. Згідно висновку експертів «Підпис від імені [PERSON] в графі «ПІДПИС:» на зворотній стороні у довіреності від 17.10.2016 року, посвідченої Гнідюк О.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 790, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з деяким наслідуванням підпису [PERSON] » (а.с. 110-114). Згідно із положеннями частини другої та третьої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 237 ЦК України передбачено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, третьої 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 1 ст. 245 ЦК України). За приписами частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За положеннями ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що вона не підписувала 17 жовтня 2016 року, оформлену від її імені - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. та зареєстровану в реєстрі за № 790 довіреність. Таким чином, оспорювана довіреність вчинена без наявності волевиявлення позивача, що є підставою для визнання такої довіреності недійсною відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України. Ураховуючи зазначене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову [PERSON] про визнання довіреності недійсною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору на користь [PERSON] у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved