Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13 червня 2016 року [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву № [NUMBER] на отримання кредиту, підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» становлять кредитний договір. В свою чергу, 30.07.2018 року між ТОВ «ФК`ЦФР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК`ЦФР» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК`ЦФР» права грошової вимоги до боржників, в тому числі за вказаним вище договором. Вказує, що відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Просили стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 7351187367 від 13 червня 2016 року в розмірі 26855,91 грн., та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 07 листопада 2019 року справу прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7351187367, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 12467,50 грн., строком на 30 місяців. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК`ЦФР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК`ЦФР» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК`ЦФР» права грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 7351187367 від 13 червня 2016 року. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЦФР» позивачу права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] здійснила погашення кредитної заборгованості не до кінця, в загальному розмірі внесла 1000 грн., зробивши платіж 16.10.2018 року. Тому у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору № 7461697335 від № 7351187367 від 13 червня 2016 року остання має заборгованість в розмірі 26855,91 грн., яка складається з наступного: 12326,32 грн. - заборгованість за основним боргом; 1501,15 грн. - заборгованість за відсотками; 6815,79 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 6212,65 грн. - сума заборгованості за пенею. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не виконала умови договору, чим порушила право позивача на кошти за кредитним договором та суд вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає встановленим, що позичальник належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved