Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У серпні 2015р. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 18.09.2008р. між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №303 про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Згідно п.п.1.1. договору №303 від 18.09.2008р. банк відкриває клієнту картковий рахунок №26253500115531 у гривнях для обліку по ньому коштів до запитування і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. Відповідно до п.п.1.2. договору банк відкриває клієнту відновлювальну кредитну лінію, з лімітом кредиту у сумі 23000,00грн. за умови отримання клієнтом пенсії шляхом її зарахування на картрахунок. Пунктом 2.2. договору визначено, що банк здійснює обслуговування карткового рахунку на оплатній основі відповідно до Умов відкриття карткового рахунку та тарифів АТ «Ощадбанк» по обслуговуванню платіжних карток. Відповідно до пунктів 3.1.1. та 3.1.2. договору банк має право вимагати від клієнта належного виконання зобовязань за цим договором, отримувати комісійні винагороди за надані послуги згідно з Тарифами в порядку, передбаченому цим договором, нараховувати проценти за перевищення витратного ліміту та проценти за користування кредитом згідно з Тарифами та цим договором, починаючи з дати виникнення заборгованості по картрахунку (в т.ч. нараховані по картрахунку проценти), направляти на погашення заборгованості відповідно до умов договору. Пунктом 6.1.2 договору визначено право банку вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору. Згідно із п.6.1.10. договору, клієнт зобовязаний неухильно дотримуватися умов договору та Правил користування БПК. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобовязань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №303 від 18.09.2008р. в розмірі 37341,29грн. та судові витрати. Представник АТ «Ощадбанк», діючий за довіреністю від 20.10.2015р., в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності в порядку заочного провадження, у звязку з неявкою відповідача в судові засідання (а.с.39,40). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.41,42). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.13-16). 18 вересня 2008р. між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №303 про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с.4-9). Згідно п.п.1.1. договору №303 від 18.09.2008р. банк зобовязувався відкрити клієнту картковий рахунок №26253500115531 у гривнях для обліку по ньому коштів до запитування і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. Відповідно до п.п.1.2. договору банк мав відкрити клієнту відновлювальну кредитну лінію, з лімітом кредиту у сумі 23000,00грн. за умови отримання клієнтом пенсії шляхом її зарахування на картрахунок. Пунктом 2.2. договору визначено, що банк здійснює обслуговування карткового рахунку на оплатній основі відповідно до Умов відкриття карткового рахунку та тарифів АТ «Ощадбанк» по обслуговуванню платіжних карток. Відповідно до пунктів 3.1.1. та 3.1.2. договору банк має право вимагати від клієнта належного виконання зобовязань за цим договором, отримувати комісійні винагороди за надані послуги згідно з Тарифами в порядку, передбаченому цим договором, нараховувати проценти за перевищення витратного ліміту та проценти за користування кредитом згідно з Тарифами та цим договором, починаючи з дати виникнення заборгованості по картрахунку (в т.ч. нараховані по картрахунку проценти), направляти на погашення заборгованості відповідно до умов договору. Пунктом 6.1.2 договору визначено право банку вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору. Згідно із п.6.1.10. договору, клієнт зобовязаний неухильно дотримуватися умов договору та Правил користування БПК. Судом встановлено, що банк свої зобовязання за договором №303 від 18.09.2008р. виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Через невиконання зобовязань за кредитним договором №303 від 18.09.2008р. у [PERSON] станом на 27.08.2015р. склалася заборгованість перед АТ «Ощадбанк» в розмірі 37341,29грн., яка складається з: - простроченого основного боргу по кредиту 26809,35грн., - прострочених відсотків за користування кредитом за період з 27.12.2013р. по 27.08.2015р. 10531,94грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов договору №303 від 18.09.2008р. (а.с.10). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу позичальника досудову вимогу про погашення заборгованості, яку останній проігнорував (а.с.11). Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи належать, в тому числі витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У звязку з тим, що відповідач не має зареєстрованого місця проживання, останній повідомлявся судом шляхом публікації в пресі оголошення про його виклик. Витрати з публікації оголошення в пресі були понесені позивачем. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 373,41грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачки. Крім того, за публікацію оголошення в пресі позивачем було сплачено 120,00грн. та 420,00грн., які також слід стягнути з відповідачки на користь банку (а.с.37,38).

Outcome: approved