Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви відповідачки від 24 липня 2015 року б/н їй ПАТ КБ «Приватбанк» було надано кредит на суму 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 19 червня 2019 року її заборгованість склала 33984,71 грн. Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 33984,71 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України; відзив не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що на підставі заяви, поданої відповідачкою 24 липня 2015 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки /а.с.7-26/. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 19 червня 2019 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 33984,71 грн. та складається з: 1313,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 29686,54 грн. - нарахована пеня , 889,74 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 2094,51 грн. - штрафи /а.с.5-6/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, ухилилась від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову не надала, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 31890,2 грн., що включає в себе: 1313,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 29686,54 грн. - нарахована пеня, 889,74 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., зважаючи на наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначене, так як штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, з відповідачки стягнуто на користь позивача суму пені у загальному розмірі 30576,28 грн., то в частині позову щодо стягнення з відповідачки на користь позивача суми штрафу, що становить згідно розрахунку останнього 2094,51 грн., суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 грн.

Outcome: partial