Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з позовною заявою до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позивачка зазначає, що з серпня 2002 року позивачка та відповідач проживали однією сім`єю. Від спільного життя сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . З квітня 2012 року сторони проживають окремо, сімейні відносини припинені. Дитина сторін проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Раніше відповідач надавав незначну матеріальну допомогу на утримання дитини, однак згодом надавати матеріальну допомогу перестав. Зазначила також, що відповідно до виписки з медичної карти дитина сторін має діагноз: вертоброгенна хронічна церебральна судинна недостатність, деформація жовчного міхура, вроджена деформація грудної клітини, тому дитина постійно потребує додаткових матеріальних витрат на лікування. На даний час на утримання дитини позивачка витрачає 6 000 грн. на місяць. Відповідач коштів на утримання дитини не надає та участі у її вихованні не приймає. Позивачка самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати дитину. Відповідач на теперішній час має значний фінансовий прибуток, інших дітей, а також непрацездатних батьків не має. Оскільки, коштів на утримання дитини не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 25 лютого 2004 року, актовий запис № 170 (а.с. 11). Неповнолітній [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні матері - позивачки по справі. Допомогу на утримання неповнолітнього сина відповідач не надає. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання спільних дітей. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4348 вбачається, що неповнолітньому [PERSON] встановлено такі діагнози: вертеброгена хронічна церебральна судинна недостатність, деформація жовчного міхура, гострий ринофарінгіт, вроджена деформація грудної клітини, кіфосколіоз грудо-поперекового відділу хребта (а.с. 14). У позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно. Однак, позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачкою до стягнення - 3 000 грн. щомісячно. При цьому, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи посилання позивачки в обґрунтування розміру аліментів у заявленій до стягнення сумі на те, що щомісячно на утримання неповнолітнього сина позивачка витрачає грошові кошти на медичне обслуговування та ліки у розмірі 1 000 грн., а також на спортивну секцію (плавання) у розмірі 1 100 грн., суд до уваги не бере, оскільки такі витрати пов`язані з хворобою дитини, розвитком здібностей дитини, та у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України відносяться до додаткових витрат на дитину. Слід враховувати, що аліменти необхідні щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, а додаткові витрати обумовлені особливими обставинами, до яких законодавством віднесено, зокрема, понесення додаткових витрат у зв`язку з розвитком здібностей дитини та хворобою дитини. Більш того, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітній [PERSON] дійсно займається плаванням, а квитанції про оплату групових занять з плавання (а.с. 18) не містять інформації про те, що вказані групові заняття відвідує саме неповнолітній [PERSON] , а не будь-яка інша особа. Достовірних та достатніх доказів того, що витрати на лікування неповнолітнього [PERSON] у зв`язку з поставленим йому діагнозом носять щомісячний характер, матеріали справи також не містять. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VІІІ «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 2118 гривень. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітньому [PERSON] виповнилось 15 повних років. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які необхідно стягнути з відповідача, буде 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial