Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У січні 2017р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що їй, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 22 квітня 2013року належить квартира [ADDRESS]/1 в м.Одесі, в якій зареєстрований її колишній чоловік, відповідач у справі. Зазначала, що [PERSON] у 2015році забрав свої особисті речі, залишив спірну квартиру та з цього часу в ній не проживає. Місце проживання відповідача в теперішній час не відомо, оскільки зв'язок із ним відсутній та до квартири він не приходить. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою №343 по вул. Бреуса, буд.63/1 в м.Одесі. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання, та в її відсутність (а.с.32) Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.27,31). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та неповідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, які беруть участь у справі, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 29, розділом першим, та главою 32 розділу другого книги третьою Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 22 квітня 2013року належить квартира [ADDRESS]/1 в м.Одесі (а.с.6). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]/1 в м.Одесі зареєстровано в Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 18 квітня 2013року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5). Відповідно до довідки (виписки з будинкової книги про склад сім`ї та прописку) №653 від 12 січня 2017року, в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.15). Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2016року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). Встановлено, що відповідач [PERSON] з грудня 2015року в квартирі [ADDRESS]/1 в м.Одесі не проживає, що підтверджується актом про не проживання від 12 січня 2017року (а.с.16). Крым того, факт не проживання відповідача у спірній квартирі також підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач відсутній в квартирі понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 640,00грн., які сплачені позивачами у повному обсязі (а.с.1). На підставі ст.ст. 391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved