Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], ТОВ «Конкріт Центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 вересня 2016 року відкрито провадження у справі. 13 липня 2016 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль марки «Ауді», 2011 року випуску, кузов №WAUZZZ4H0DN022438, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] та заборонити останньому вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного транспортного засобу. В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається, на те, що розмір заборгованості є значним, відповідач ухиляється від добросовісного виконання своїх зобов'язань щодо повернення заборгованості, а тому є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову») Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суддя повинен пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та ТОВ «Конкріт Центр» на свою користь заборгованість за кредитним договором №50006967, укладеним 19 лютого 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON], у розмірі 1333000,20 грн. В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім того, що розмір заборгованості є значним. До того ж, як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, автомобіль «Ауді», власником якого є [PERSON], перебуває під забороною відчуження на підставі договору застави від 20 лютого 2013 року. Обтяжувачем вказаного транспортного засобу є ТОВ «Порше Мобіліті». Відтак, відповідач позбавлений можливості відчужити автомобіль на користь третіх осіб без згоди позивача. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника ТОВ «Порше Мобіліті» про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed