Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.03.2017 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], до 1 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позов зазначив про те, що після постановлення вказаного судового рішення, яким визначено суму аліментів до стягнення у розмірі 4 000 грн. щомісячно, позивач отримав 09.06.2017 року інвалідність, другу групу за загальним захворюванням, внаслідок чого витрачає значні кошти на лікування. Крім того, рівень доходів позивача після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, значно зменшився, у зв'язку із чим останній неспроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з наведених у ньому підстав, просили суд задовольнити позовні вимоги. Заслухавши пояснення та заперечення учасників процесу, дослідивши письмові докази, надані сторонами спору в обґрунтування своїх позицій, судом встановлено наступне. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.03.2017 року, постановленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 29.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-6). 12.06.2017 року Міжрайонною МСЕК № 2 м. Черкаси позивачу [PERSON] видано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 900988 про встановлення з 09.06.2017 року безтерміново другої групи інвалідності за загальним захворюванням, надано висновок про умови та характер праці - праце пристосування, протипоказана важка фізична праця, переохолодження (а.с. 7). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач вказує, що у зв'язку із наявним захворюванням останній несе великі витрати на придбання ліків та лікування, а також зазначає про те, що його доходи як фізичної особи-підприємця після постановлення рішення про стягнення аліментів значно зменшились. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом положень частини другої вказаної вище статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи письмові докази,надані стороною позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд надходить до наступного. Так, з 09.06.2017 року позивачу встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, однак, з вказаної довідки слідує, що позивач не визнаний повністю непрацездатним. Позивачем не надано в розпорядження суду доказів, які б свідчили, що такий стан здоров'я та медичні показання унеможливлюють пошук роботи та працевлаштування. Також позивач не навів і доказів того, що він звертався до будь-якої організації, установи з питань працевлаштування, а йому було відмовлено в цьому з якихось причин, в тому числі і за станом здоров'я. При цьому, як пояснив у судовому засіданні сам позивач, останній не може працевлаштуватись у зв'язку із наступними причинами: мінімальний рівень заробітної плати, ненормований робочий день та тяжка фізична праця. Крім того, суд критично ставиться до наданих позивачем фіскальних чеків щодо придбання ліків в аптечних закладах (а.с. 26-32), оскільки, по-перше, з вказаних фіскальних чеків вбачається, що ліки придбавались у період з 03 серпня 2017 року по 21 вересня 2017 року, тобто одночасно з поданням даного позову до суду (09.08.2017 року) та в період перебування справи в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва. Натомість, доказів які б свідчили про витрати та їх розмір, здійсненні у зв'язку початком лікування за наявним захворюванням, внаслідок якого позивачу встановлено інвалідність,тобто, фактично понесені позивачем витрати до звернення до суду з даним позовом, останнім суду не надано та матеріали цивільної справи таких доказів не містять. По-друге, позивачем не надано в розпорядження суду і беззаперечних доказів того, що саме ці ліки, які придбавались у період з серпня по вересень 2017 року, призначено лікарем у зв'язку із наявним у позивача захворюванням. В частині доводів позивача щодо погіршення його матеріального стану, внаслідок відсутності доходів від підприємницької діяльності, суд зазначає наступне. Матеріали цивільної справи свідчать про те, що позивач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець. В розумінні положень ст. 42 Господарського кодексу України та ст. 50 Цивільного кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів одержання прибутку. Тобто, позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність, діє самостійно та на власний ризик. Також, встановлено та стверджується матеріалами справи, що з 19.09.2017 року позивача взято на пенсійний облік та останній отримує пенсію по інвалідності, що стверджується відповідним пенсійним посвідченням (а.с. 50). Аналізуючи зібрані у справі докази, суд надходить до висновку про те, що позивачем не доведено в ході судового розгляду обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог про зменшення розміру аліментів, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed