Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

У серпні 2018 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, просили визнати недійсним заповіт серії НМІ 695298, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Фуртаком Валентином Ігоровичем 13 вересня 2017 року о 09 год. 30 хв., зареєстрований у реєстрі за № 1545 від імені [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] . Визнати за ними право на спадкування за законом на загальних підставах. Стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивачі обгрунтовували тим, що [INFO] у віці 35 років померла [PERSON] , останнє місце реєстрації, [ADDRESS] . Померла була дочкою [PERSON] і [PERSON] дочкою, а [PERSON] і [PERSON] - матір`ю, відповідач не був їхнім рідним батьком, рідний батько [PERSON] , 1977 року народження, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.11.2008 року позбавлений батьківських прав відносно них. В середині березня 2018 року позивачам стало відомо, що 13 вересня 2017 року о 09 год. 30 хв., у зв`язку з станом здоров`я [PERSON] , у приміщенні комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою м.Львів, вул. Миколайчука, 9 приватним нотаріусом Фуртак В.І. посвідчено заповіт від імені [PERSON] , згідно якого остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усі свої права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які будуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, як рухоме так і нерухоме без виключення, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на що вона за законом матиме право, заповіла відповідачу [PERSON] , [INFO] , з яким перебувала у другому шлюбі, спільних дітей не мали. Довідавшись про зазначений заповіт позивачі 15 березня 2018 року подали приватному нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ухвалою від 25.09.2018 року у справі відкрито провадження. Ухвалою від 25.10.2018 року підготовче судове засідання відкладено на 19.11.2018 року та витребувано від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Фуртака В.І. належним чином завірену копію журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщення, яке не є робочим місцем приватного нотаріуса за період з 12.09.2017 року по 13.03.2017 року включно, зобов`язано оригінали вказаних документів представити у судовому засіданні. Ухвалою від 19.11.2018 року витребувано від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірені копії журналу обліку реєстрів для реєстрації нотаріальних дій за 13.09.2017 року, в тому числі окремо по заповіту [PERSON] , та копії квитанції про суму стягнутої плати приватним нотаріусом згідно із ст.31\~ЗУ «Про\~нотаріат» за посвідчення заповіту 13.09.2017 року, номер у спадковому реєстрі 61215135. Ухвалою від 22.02.2019 року призначено по справі комплексну судову медико-психіатричну та психологічну експертизу. \~\~\~\~\~\~ Проведення експертизи доручено Інституту неврології, психіатрії і наркології Національної академіїї медичних наук України, адреса: 61068, Харківська область, м. Харків, вулиця Академіка Павлова, 46, тел.: + 38 (057) 738-41-94. Ухвалою від 22.02.2019 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року стягнуто в дохід державного бюджету з приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Фуртака В.І. штраф у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921 грн., за невиконання ухвали суду від 19.11.2018 року про витребування доказів по справі. Ухвалою від 04.04.2019 року поновлено провадження у справі, оскільки 26.03.2019 року матеріали справи разом із повідомленням експерта були повернені до суду у зв`язку із неможливістю проведення експертизи. Ухвалою від 30.08.2019 року призначено по справі посмертну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу. Проведення експертизи доручено Державній установі «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (вул.Грушевського,7, м.Київ). Ухвалою від 19.12.2019 року поновлено провадження у даній справі. Ухвалою від 11.01.2020 року визнано необґрунтованою заяву представника відповідача\~\~про відвід головуючого судді. Ухвалою від 13.01.2019 року суддею Грабовським В.В. у задоволенні заяви про відвід головуючому судді відмовлено. Ухвалою від 28.02.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою від 28.02.2020 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача\~\~про відвід головуючого судді. Ухвалою суду від 30.07.2021 року [PERSON] залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги позивачі обгрунтовували тим, що протягом 11 13 вересня 2017 року [PERSON] було введено наступні препарати наркотичного ряду : 11.09.2017 р. о 15,00 фентаніл 0,005% -2,0; сібазон 0,5 % -2,0; 11.09.2017 р. о 21,00 промедол 1,0; 12.09.2017 р. о 01,00 морфіну гідро хлориду 1,0; 12.09.2017 р. о 13,00 сібазон 0,5% - 2,0; 12.09.2017 р. о 13,00 фентаніл 0,005% - 2,0; 13.09.2017 р. о 01,00 год. промедол 3Н 1,0, о 9,30 - промедол 3Н 1,0, о 09,32 натрій оксибутират 20% -20,0 та фентаніл 0,005% - 2,0; о 11,00 год. натрій оксибутират 20% - 20,0; 11,30 год. омнопон 2% - 1,0; о 13,00 год. натрій оксибутират20% - 20,0; о 21,00 год. - натрій оксибутират20% - 10,0; о 23,00 год. сібазон 0,5% - 2,0 та натрій оксибутират 20% - 10,0; 14.09.2017 р. о 00,20 год. промедол 3Н - 1,0. Її стан був вкрай важким, характеризувався різким порушенням свідомості, пасивним положенням, відсутністю контакту з оточуючими та інші симптоми, що призвели до відсутності рефлексів, реакції на подразники, виникнення гальмування функцій кори головного мозку, підкіркових утворень. Все це в сукупності призвело до смерті хворої 18 вересня 2017 року. В силу такого стану та тривалого введення наркотичних та психотропних речовин хвора не могла власноручно підписати заповіт, вголос його прочитати і при цьому розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент вчинення заповіту 13 вересня 2017 року. У судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Мацей М.М. позов підтримали повністю. Аналогічне вбачається із наявних письмових у справі пояснень позивачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився. Його представник [PERSON] , подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що проти позову заперечує та вказав, що в серпні 2017 року [PERSON] захворіла і була поміщена у Львівську лікарню швидкої допомоги, хвороба була важкою, потребувала великих витрат на лікування. [PERSON] сама запропонувала [PERSON] викликати до неї нотаріуса і вона з власної волі оформила генеральне доручення на нього на управління і розпорядження всім її майном, а також підписала заповіт на користь [PERSON] , про який він взнав тільки після його підписання. Безпосередньо в день підписання заповіту [PERSON] зранку неодноразово телефонувала [PERSON] , і нагадувала йому, щоб він привіз нотаріуса. При підписанні заповіту безпосередньо біля [PERSON] знаходився нотаріус, а поряд були [PERSON] , [PERSON] , медбрат [PERSON] , лікуючий лікар [PERSON] , які бачили, [PERSON] адекватно відповідала нотаріусу, читала заповіт і власноручно його підписувала, крім цього нотаріус попередньо приїжджав до [PERSON] , коли вона лежала ще в хірургії, спілкувався з нею, а пізніше на її прохання підготовив відповідні документи, які вона йому сказала підготувати. [PERSON] було повідомлено, що можливо їй треба буде проводити операцію, тому вона вирішила викликати нотаріуса і на всякий випадок зробити свої розпорядження. Допитаний в судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Фуртак В.І. пояснив, що з відповідачем він спілкувався раніше, [PERSON] займалась якимось бізнесом. В вересні 2018 року вона передзвонила йому, попросила приїхати до лікарні, казала, що хвора. Він приїхав, вона лежала в лікарні, повідомила, що хоче зробити на чоловіка про всяк випадок заповіт. На той момент усвідомлювала свої дії. Він поїхав підготував проект, вона ознайомилась, пізніше сказала, що скаже коли приїхати. Через два тижні зателефонувала, що вона іде на операцію, хоче перед тим подивитись на проекти. Він приїхав. На наступний день підготував всі документи. Приїхав у лікарню. Вийшов лікуючий лікар, дозволив зайти, сказав, що вона вже під препаратами. Зайшов, вона лежала. Попросив її прочитати вголос документ. Вона сказала, що прочитала. Пояснила, що хоче все на чоловіка переписати і що все розуміє. Потім підписала всі документи лежачи. Лікарі в той час не заходили. Документи він сказав, що передасть, після чого поїхав в офіс реєструвати. Додатково пояснив, що більше 10 разів [PERSON] зверталась до нього за послугами. Текст документації він набирав в себе в офісі зі слів заповідача на початку місяця. Він встановив особу перед посвідченням заповіту. Оплату за посвідчення заповіту не знає хто вносив, реєстр вчинення нотаріальних дій мав з собою, витяги друкуються після реєстрації заповіту в реєстрі, надається особі разом з заповітом один оригінальний примірник. Під час реєстрації заповіту він не мав з`ясовувати про батьків і дітей, інформацію про неповнолітню доньку [PERSON] отримав під час відкриття спадкової справи з реєстру. Перед посвідченням заповіту він спілкувався з лікуючим лікарем, лікар сказав, що ті препарати, які можуть впливати на її стан. В судове засідання 30.07.2021 року відповідач, його представник на неодноразові виклики не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подали, що не перешкоджало розгляду справи судом, не з`явився також в судове засідання і приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Фуртак В.І. В судовому засіданні 29.12.2020 представник відповідача адвокат Василишин І. пояснив, що позовні вимоги не визнають. Відповідач перебував з [PERSON] у шлюбі з кінця 2015 року. Остання працювала, але значних доходів не отримувала. У 2016 році вони переїхали в місто Львів. Займались підприємницькою діяльністю. За час шлюбу купили три квартири. У 2017 році [PERSON] захворіла. Витрати на лікування ніс відповідач. Позивачі не допомагали. Остання сама викликала нотаріуса в лікарню, щоб скласти заповіт. Нотаріус з`ясовував у лікуючого лікаря її стан. Була адекватна. Підстав для визнання заповіту недійсним не вбачає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані докази суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у віці 35 років померла [PERSON] , що підтверджується копією її свідоцтва про смерть (т.1 а.с. 48). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї вих. № 17/10/17-03 від 17.10.17 померла [PERSON] була зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 54). 13 вересня 2017 року о 09 год. 30 хв., у зв`язку з станом здоров`я [PERSON] , у приміщенні комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою м.Львів, вул. Миколайчука, 9 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Фуртак В.І., посвідчено заповіт серії НМІ 695298 від імені [PERSON] , згідно якого остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усі свої права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які будуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, як рухоме так і нерухоме без виключення, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на що вона за законом матиме право, заповіла відповідачу [PERSON] , [INFO] , вказаний заповіт зареєстрований у реєстрі за № 1545 (т.1 а.с. 52). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49509696 приватним нотаріусом 18.10.2017 року [PERSON] відкрито спадкову справу (т. 1 а.с. 56). Відповідно до статей 1233, 1234\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~1254\~ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить; кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Статтею 1257\~ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За приписами ч. 2 ст.\~1257\~ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених Цивільним кодексом України. У пунктах 1, 8 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.2009\~№9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» судам роз`яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи; відповідно до ч. 1ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до частини першої статті 202\~ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203\~ЦК України визначено такі вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповіт, як односторонній правочин, має відповідати загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо). Згідно з вимогами ч. 3 ст.\~203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто, за своєю правовою природою відсутність волевиявлення учасника правочину є самостійною підставою для визнання його недійсним, при цьому правові наслідки недотримання цієї вимоги закону передбачені статтями 229 - 235 ЦК України. Згідно із ч.2 ст.77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зі змісту абзацу другого частини першої статті 218\~ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення. Відповідно до ч.1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Висновком посмертної\~комплексної судової\~психолого-психіатричної\~експертизи №\~151\~від 05.12.2019\~року стверджується,\~що [PERSON] в момент вчинення (складання) заповіту 13.09.2017 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У момент вчинення заповіту [PERSON] виявляла ознаки органічного психічного розладу інтоксикаційного генезу з порушенням свідомості, спричиненого тяжким соматичним захворюванням та введенням наркотичних анальгетиків і транквілізаторів (за МКХ-10 F06.8), що позбавляло її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладання правочину. В обґрунтування висновку експертами також зазначено, що з медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого № 20050) відомо, що на період укладання заповіту [PERSON] перебувала у критично-важкому, загрозливому стані, обумовленому ендогенною інтоксикацією, внаслідок гострого панкреатиту з дихальною недостатністю. Критичне загострення стану у підекспертної описувалось лікарями, а саме з 7.00 год. 13.09.2017 року, що зумовила необхідність екстренного відкритого оперативного втручання та переведення хворої на штучну вентиляцію легенів. Згідно листка призначень у період укладання заповіту 13.09.2017 року [PERSON] перебувала під комплексним впливом наркотичних анальгетиків (фентанілу, промедолу, морфіну гідрохлориду). Згідно наданих матеріалів, через 2 хвилини після початку укладання правочину був введений засіб для неінгаляційного наркозу натрію оксибутират. Експертами зазначено, що фентанілу, промедолу, морфіну гідрохлориду являються наркотичними анльгетиками опіооїдного походження, які викликають пригнічення центральної нервової системи. Комплексне тривале введення цих препаратів (разом з сібазоном), спричиняє кумулятивний ефект з пригніченням свідомості та конгнітивних функцій. Судово-психіатричний аналіз щоденникових записів історії хвороби свідчить, що лікарями детально відображались життєво-важливі показники соматичного стану, без належної оцінки стану свідомості. Свідомість хворої оцінювалась або як «хвора в свідомості, контактна», або «у медикаментозному стані, у комі». Проміжних станів пригнічення свідомості під впливом тяжкого соматичного стану та введення наркотичних препаратів не описувалось. Міжнародна шкала коми Глазго для оцінки рівня пригнічення свідомості не застосовувалась, продуктивність контакту не описувалась, орієнтування у власній особистості, часі та місці не фіксувалось. Стани оглушення свідомості внаслідок центрального пригнічуючого впливу наркотичних анальгетиків спричиняють порушення орієнтування і критико-прогностичних психічних функцій, при збереженні поверхневого контакту з хворим і видимості «ясної свідомості», що власне і спостерігалось у [PERSON] . Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи з\~аналізу наведених\~норм права,\~з урахуванням\~висновку експертизи,\~суд доходить\~висновку,\~що [PERSON] в момент вчинення (складання) заповіту 13.09.2017 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.236\~ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст.263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позову. Щодо вимог про визнання права на спадкування за законом на загальних підставах, то вони є похідними від первинної вимоги про визнання заповіту недійсним, оскільки право на спадкування на загальних підставах визначено законом.

Outcome: approved