Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19.03.2012 року між ним та ПП «Грандфінресурс» було укладено договір № 208598 про надання послуг з метою отримання грошової позики в сумі 100\~000 грн. на умовах діяльності програми «Альянс Україна». 19.03.2012 року [PERSON] сплатив одноразовий комісійний внесок передбачений договором у сумі 4\~000 грн., і в подальшому, упродовж шести місяців сплачував адміністративні затрати та щомісячні внески на загальну суму 7\~520, 30 грн. 18.04.2014 року за договором №208598 позивачем сплачено адміністративні затрати та щомісячний внесок на суму 1\~253, 30 грн., а загальна сума платежів складає 12\~773, 60 грн. Незважаючи на здійснення проплат, очікувану позику позивач так і не отримав. На час укладання договору позивачу не було відомо, що ПП «Грандфінресурс» не є фінансовою установою, приватним підприємством було обмежене його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Позивач вважає, що господарська діяльність відповідача, що полягає у наданні фінансових послуг, є незаконною та нечесною в порядку ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», а надання позики без відповідного дозволу (ліцензії) в силу ч.1 ст.203, ч.ч.1, 3 ст.215, ст.227 ЦК України, є підставою для визнання договору недійсним. В звязку з чим, позивач просив суд стягнути з ПП «Грандфінресурс» на його користь 12\~773, 60 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 29.08.2016 року, за згодою позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ТОВ «Гранфінресурс». В судовому засіданні позивач зазначив, що ані ПП «Грандфінресурс», ані ТОВ «Гранфінресурс», яке за додатковою угодою прийняло на себе зобов'язання за договором № 208598, не мало ліцензії на надання фінансових послуг, а також їх діяльність має ознаки пірамідальної схеми та вводить в оману споживача, в звязку з чим просив суд стягнути з відповідачів сплачені ним на виконання укладеного договору та додаткової угоди грошові кошти в загальній сумі 12\~773,60 грн. та судові витрати. Представник ПП «Грандфінресурс» в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, за правилами\~статті 74 ЦПК України\~- за адресою 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2, літера Б, офіс 3, як зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Судові повістки повернулися з відмітками про те, що адресат не розшуканий. Представник ТОВ «Гранфінресурс» в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 19.03.2012 року між ПП «Грандфінресурс» (Адміністратор) та [PERSON] (Учасник) був укладений договір № 208598, за умовами якого ПП «Грандфінресурс» за згодою учасника зобовязується вчинити від імені та за рахунок [PERSON] певні юридичні дії, спрямовані на придбання учасником грошової суми у розмірі 100 000 грн. на умовах діяльності Програми «Альянс Україна», в тому числі сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, надати учаснику відповідну суму, заявлену для придбання на умовах діяльності Програми; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Учасник доручає Адміністратору використовувати суми чистих внесків для формування Фонду Реєстру та його розподілу, а також надавати заявлені грошові суми (а.с. 5-10). В Додатку № 2 до договору викладені умови Програми «Альянс Україна» і зазначено, що програма «Альянс Україна» - це програма, що базується на створенні реєстру учасників, метою яких є придбання грошових сум у поряду та на умовах, передбачених договором та додатками до нього. За визначенням термінів адміністративними витратами є плата Адміністратору за послуги, пов'язані з організацією діяльності Програми «Альянс Україна», зазначена у Додатку № 1 до договору № 208598, яка сплачується за погодженням сторін Учасником з черговим щомісячним чистим внеском. Адміністративний платіж це одноразова плата, що сплачується Учасником на користь Адміністратора після отримання дозволу на отримання грошової суми, заявленої для придбання на умовах діяльності Програми «Альянс Україна». Загальний платіж - це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску і адміністративних витрат та сплачується Учасником у порядку та терміни, визначені Додатками № 1, 2 договору (а.с.25-28). Відповідно до п.п. 1-1 цього договору ПП «Грандфінресурс», як адміністратор, зобовязується від імені та за рахунок учасника вчинити певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару на умовах діяльності Програми «Альянс Україна», у тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, організовувати та проводити заходи по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику, надавати інші послуги, погоджені сторонами. Послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування реєстрів учасників Програми, метою яких є придбання товару (додаток № 2, п.1.3 ). Договір активується на четвертий день з моменту його підписання, після цього учасник реєструється в Програмі «Альянс Україна». Коли Фонд реєстру є достатнім, адміністратор організовує комітет по розподілу грошового фонду. Після сплати четвертого загального платежу учасник програми набуває право участі у найближчому заході. Захід по розподілу грошового фонду проводиться комітетом по розподілу грошового фонду. Захід проводиться комітетом не менше одного разу на два місяці. Комітетом застосовується процедура розгляду поданих від учасників заяв на розподіл грошового фонду для визначення порядку надання дозволу учасникам. Учасник, який не подав заяву, не бере участі у заході (додаток № 2, п.п. 1.4, 4.1- 4.11). Пунктами 2.1.1, 2.1.2 договору передбачені обовязки учасника, а саме: у день підписання договору сплатити одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор надає відповідну суму позики або здійснює оплату товару, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми. На виконання умов договору, [PERSON] сплатив на користь ПП «Грандфінресурс» одноразовий комісійний внесок у сумі 4 000 грн., 4\~999,80 грн. щомісячних платежів (по 833,30 грн. щомісяця впродовж шести місяців), 2\~520,50 грн. платежів по адміністративних послугах (по 420,00 грн. щомісяця впродовж пяти місяців та у квітні 2012 року 420,50 грн.), всього 11\~520,30 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 11-14). Відповідно\~ до додаткової угоди до договору №208598 від 19.03.2012 року, укладеної між ПП «Грандфінресурс», ТОВ «Гранфінресурс» та [PERSON] 18.04.2014 року, всі права та обовязки адміністратора за основним договором з моменту укладання вищевказаної угоди переходять від ПП «Грандфінресурс» до ТОВ «Гранфінресурс» (а.с.29). 18.04.2014 року [PERSON] на користь ТОВ «Гранфінресурс» сплатив щомісячний платіж в сумі 833,30 грн. та платіж по адміністративних послугах в сумі 420,50 грн., всього 1\~253,80 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 15). Відповідно до положень, закріплених у частині 1, пункту 7 частини 3, частині 6\~статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Зокрема, згідно з пунктом 7 частини 3\~статті 19 цього Закону\~забороняються такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Отже,\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому, в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність субєкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Разом із тим в постанові Верховного Суду України № 6-40цс13 від 11 вересня 2013 року викладена правова позиція щодо застосування\~статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка згідно із\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Так, пірамідальній схемі властива сплата коштів за можливість одержання окремим учасником грошової компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення до участі у схемі інших споживачів. В той же час предметом договору, укладеного в рамках функціонування Програми «Альянс Україна», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру. За умовами оспорюваного позивачем договору, адміністратор гарантує кожному учаснику отримання грошових коштів у заявленій сумі на відповідні цілі, за умови виконання останнім усіх зобовязань, передбачених договором. В такому разі доводи позивача про недійсність договору з підстав здійснення відповідачами діяльності, що підпадає під ознаки «пірамідальної схеми», суперечать змісту пункту 7 частини 3\~статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з відсутністю в діяльності товариства головних ознак «пірамідальної схеми» безтоварності та отримання компенсації одним учасником за рахунок інших учасників, оскільки за програмою придбання товарів у групах товар придбавають усі учасники за рахунок обєднання грошових внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками цієї програми є тільки в часі одержання товару кожним із них, за умови виконання учасником своїх зобовязань. Разом з тим, доводи позивача щодо здійснення ПП «Грандфінресурс» та ТОВ «Гранфінресурс» своєї діяльності без відповідної ліцензії заслуговують на увагу. Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 8 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено пунктом 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Згідно з пунктами 3, 4 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» цього Закону фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (тобто до 8 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобовязаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), 9 жовтня 2012 року затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах»). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, і передбачили, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та (або) послуг. Згідно із пунктом 1.2 розділу І Ліцензійних умов, адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів із метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Схема отримання грошових коштів за програмою «Альянс Україна» прирівнюється до придбання товару у групах, де придбавається товар учасниками за рахунок обєднання внесків кожного із них. В такий же спосіб учасники програми «Альянс Україна», збираючись у групи, отримують замість товару грошові кошти за рахунок фонду, сформованого з їх внесків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що послуги, які надаються ПП «Грандфінресурс» за оспорюваним договором, є фінансовими. Вказане узгоджується з положеннями\~статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якою передбачена можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами. Статтею 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлена обовязковість ліцензування діяльності з надання фінансових послуг. З матеріалів справи вбачається, що договір № 208598 укладено сторонами 19.03.2012 року, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось. Разом із тим, при укладенні додаткової угоди між ПП «Грандфінресурс», ТОВ «Гранфінресурс» та [PERSON] від 18.04.2014 року, ані приватне підприємство, ані товариство ліцензії з надання фінансових послуг не мали та не мають до теперішнього часу, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і комплексної інформаційної системи Держфінпослуг, а також листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.09.2016 року № 7737/11-9 (а.с.16-18, 47). У\~статті 215 ЦК України\~зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 227 ЦК України\~передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Частина 1\~статті 236 ЦК України\~визначає момент недійсності правочину. Так, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У відповідності до вимог\~статті 216 ЦК України,\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Беручи до уваги всі вищевикладені обставини, суд вважає, що укладена 18.04.2014 року додаткова угода до договору №208598 від 19.03.2012 року, є недійсною у відповідності до вимог\~статті 227 ЦК України\~з моменту її вчинення, внаслідок чого позивачу, в порядку застосування\~статті 216 ЦК України,\~слід повернути всі сплачені на виконання цієї угоди платежі в загальній сумі 1253,80 грн. шляхом їх стягнення з ТОВ «Гранфінресурс». Разом із тим, з урахуванням установлених обставин справи та вимог закону, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог [PERSON] щодо настання правових наслідків недійсності правочину договору №208598 від 19.03.2012 року, а саме стягнення з ПП «Грандфінресурс» коштів, перерахованих позивачем на виконання цього договору в загальній сумі 11\~520,30 грн., оскільки договір №208598 було укладено, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось, а частиною 2 статті 5 ЦК України, визначено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, в звязку з чим підстави для визнання договору від 19.03.2012 року недійсним відсутні. При вирішенні даного спору, судом була врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-98цс14 від 03.09.2014 року. За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з ТОВ «Гранфінресурс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial