Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У серпні місяці 2017 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що 19 березня 2012 року між ним як вкладником та відповідачем ПАТ комерційний банк «Приватбанк» було укладено чотири договори банківського вкладу «Стандарт, 60 місяців» за номерами: № SAMDN250004389837 на суму 3 000,0 грн., № SAMDN250004389784 на суму 2 500,0 грн., № SAMDN2500004389325 на суму 1 000,0 грн., № SAMDN2500004389275 на суму 3 500,0 грн. За умовами означених договорів банк прийняв кошти у зазначених сумах на строк 60 місяців по 19.03.2017 року із сплатою відсоткової ставки 17 % річних. У визначений договором строк банк грошових коштів за укладеними договорами банківських вкладів не повернув, повідомивши його що вклади за його заявами повернуті. Проте, на його вимогу ознайомити його із цими заявами відповідач відмовив. Відповідно до пункту 6 означених договорів відповідач зобовязаний виплатити відсотки за фактичний строк користування вкладами. Так, відповідно до договору № SAMDN250004389837 розмір відсотків складає 212,5 грн., за договором № SAMDN250004389784 - 177,1 грн., за договором № SAMDN2500004389325 розмір відсотків має становити 70,85 грн., та за договором № SAMDN2500004389275 відсотки становлять 247,9 грн. Просить задоволити позов та стягнути суму вкладів 10 000 грн., та 702, 35 грн. відсотків за фактичний час користування вказаними вкладами. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги збільшили та просять стягнути суму депозитних вкладів у розмірі 10 000 грн., 702,35 грн. відсотків за фактичний час користування вказаними вкладами та інфляційні втрати в сумі 27,92 грн. Суду пояснили, що банк не надав відповідних підтверджень про отримання вкладів. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог [PERSON] заперечує. Посилається на те, що банком надані підтверджуючі касові та видаткові документи про виплату вкладів на суму 10 000 грн. позивачеві. Суд, вислухавши доводи позивача та заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що позивачем [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Приватбанк» 19 березня 2012 року було укладено чотири договори строкового банківського вкладу «Стандарт, 60 місяців» за номерами - № SAMDN250004389837 на суму 3 000,0 грн., № SAMDN250004389784 на суму 2 500,0 грн., № SAMDN2500004389325 на суму 1 000,0 грн., № SAMDN2500004389275 на суму 3 500,0 грн., відповідно до яких вкладник [PERSON] передав в управління банку грошові кошти на загальну суму 10 000 грн. на строк до 19.03.2017 року включно. Внесення коштів відповідачем на депозитний рахунок банку сторонами не заперечується та підтверджується заявами вкладника на оформлення вкладів. Позивач обґрунтовує поданий позов тим, що у визначений договором строк банк вкладів не повернув. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Банк зобовязання щодо повернення вкладникові внесених на депозитний рахунок коштів на загальну суму 10 000 грн. виконав у повному обсязі, виходячи з наступного. Видача коштів вкладнику [PERSON] за укладеними депозитними договорами на загальну суму 10 000 грн. підтверджується квитанціями від 20.03.2017 року на суму 500 грн. та квитанціями від 21.03.2017 року - на суму 2 500 грн., на суму 3 500 грн., на суму 500 грн. та на суму 3 000 грн. Такі вклади були видані на вимогу самого вкладника за його заявою. Підпису у вказаних квитанціях позивач не оспорює, проте посилається на те, що банк має надати як доказ отримання ним таких коштів квитанції, що видавались безпосередньо касиром банку йому особисто. Однак, такі квитанції і є заявами вкладника про видачу готівки. Однак, згідно із довідкою наданою банком від 09.11.2017 року за № 3A79K3MF0DQKLK81 клієнт [PERSON] (ІПН [NUMBER]) у ПАТ КБ «Приватбанк» мав наступні депозитні рахунки: № 26200610957067; № 26200610957034; № 26200610957045 та № 26200610957056 з яких і проведена видача коштів вкладнику [PERSON] 21 березня 2017 року на його вимогу відповідно 2 500 грн., 3 500 грн., 500 грн. та 3000,0 грн. та квитанцією від 20.03.2017 року на суму 500 грн. про видачу частини вкладу готівкою. Окрім того, видача коштів вкладнику підтверджується виписками по рахунках клієнта щодо кожного окремого договору та виписками по карті. Відповідно до положень пункту 3.2 Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою правління Національного банку України за № 174 від 01.06.2011 року банк (філія, відділення) видає з операційної каси готівку національної валюти за такими видатковими касовими документами за заявою на видачу готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків. Тому, підстав для задоволення позову [PERSON] щодо повернення депозитних вкладів на суму 10 000 грн., як і відсотків за фактичний час користування коштами в розмірі 702, 35 грн. та інфляційних втрат в сумі 27,92 грн. позивач не довів, а суд відповідно таких не встановив. За наведених підстав слід у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судові витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та звільнений відповідно до Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed