Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона в шлюбі з [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON]. Син проживає з нею в м.Першотравенську Дніпропетровської області. З моменту народження дитини і по теперішній час відповідач вихованням сина не займається, з ним взагалі не спілкується, матеріально не забезпечує, не приймає участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям сина не цікавиться. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Представник орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та додані до нього документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11-12). Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) на утримання сина [PERSON], [INFO] (а.с.13). За довідкою Марганецького міського відділу державної виконавчої служби від 20 жовтня 2016 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 11541,29 гривень (а.с.14). Згідно відомостей адресно-довікового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться. Проживає в будинку [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON]., відповідно довідки ПП «Комунальщик-2» від 27 жовтня 2016 року. З часу народження і по теперішній час відповідач вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, не відвідує сина, аліменти не сплачує. Згідно висновку виконкому Марганецької міської ради від 07.12.2016 року № 15/20-2917, вказаний орган вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, в попередній бесіді з [PERSON] було з'ясовано, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З урахуванням викладеного, всіх обставин даної справи і характеру відношення відповідача до сина, з урахуванням висновку виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області, а також того, що відповідач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав (вх.№ 906/17 від 17.02.2017 р.), суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі статей 150, 164-165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved