Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано за рішенням суду. Від спільного подружнього життя мають двох дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Діти повністю перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровою особою, займається підприємницькою діяльністю та має мінливий, реально високий дохід. Щодо розміру щомісячного доходу відповідача офіційних даних не має, однак їй відомо, що він крім торгівлі у магазині здійснює торгівлю крупами, доставляючи їх машиною, яка перебуває у його користуванні, а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі позовних вимог. Відповідач позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі по 500 гривень на одну дитину. У судовому засіданні пояснив, що дійсно займається підприємницькою діяльністю, однак його місячний дохід становить приблизно 1400 гривень. Доводи позивачки про те, що він має додаткові доходи від торгівлі крупами не відповідають дійсності, оскільки цим видом підприємницької діяльності займається його мати, яка має у власності автомобіль, а він матері тільки допомагає, тому що живе разом з нею в одному будинку. Також він вважає неправдивими доводи позивачки про те, що він їй матеріально не допомагає утримувати дітей. До 15 серпня цього року він дітям постійно купляв все необхідне, що просила позивачка. Після розірвання шлюбу позивачка перестала йому казати, що саме необхідно купити дітям, пояснюючи, що від нього їй нічого не потрібно, а тому, провідуючи дітей він купляв їм іграшки та інші речі на свій розсуд. Його пропозицію поїхати разом та купити дітям осінній одяг позивачка проігнорувала. Він і надалі має намір крім сплати аліментів, купляти дітям необхідні речі, хоче, щоб діти розуміли, що це купив саме він, бо вони ще малі і їм тяжко пояснити чому він не живе з ними та не піклується про них. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 3). Від шлюбу позивачка та відповідач мають двох дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 4, 5). Діти проживають разом з позивачкою, матеріально-побутові умови проживання добрі, на даний час позивачка та відповідач проживають окремо, що підтверджується довідками № 785 від 26 червня 2017 року та № 893 від 20 липня 2017 року, виданими Грабівською сільською радою та Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки від 26 червня 2017 року та відповідача від 20 липня 2017 року (а. с. 7, 8, 24, 25). Відповідач є приватним підприємцем, його середньомісячний дохід за 2016 рік склав біля 1441 гривню, що підтверджується довідкою №27-579/171 від 19 липня 2017 року виданою Долинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (а. с. 26). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивачки дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачкою. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~ Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 500 гривень на одну дитину щомісячно, подавши докази про те, що його середньомісячний дохід становить до 1441 гривня на місяць. Відповідно до статті 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не може бути нижчим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» з 01 травня\~пo 30 листопада становить 1426 гривень на місяць. Тобто розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі на даний час на одну дитину не може бути меншим 713 гривень на місяць. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти у розмірі заявлених позовних вимог, тому суд приходить до висновку що з нього слід стягнути аліменти на утримання дітей у меншому розмірі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, то судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial