overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася із зазначеним позовом і прохала визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Лутовинівка, вул. Пролетарська буд. 11, Козельщинського району, Полтавської області, який належав її матері [PERSON], яка померла 18.03.2015 р. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем зазначеного майна, яке належало померлій матері, яка не встигла оформити належним чином на нього право власності. Інші спадкоємці від спадщини відмовилися. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позивні вимоги в повному обсязі. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи їх повідомлено належним чином.Представник відповідача направив до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. 18 березня 2015 року померла [PERSON], якій в с. Лутовинівка, по вул. Пролетарській буд. 11, Козельщинського району, Полтавської області належали: літ. А - житловий будинок 1958 року побудови, літ. Бп погріб під сараєм; літ. а веранда; літ. Б літня кухня; літ. В сарай; літ. Г літній душ; літ. К колодязь питний; №1 ворота та хвіртка; №2 огорожа, - загальною вартістю 51006 грн. [PERSON] заповідала своєму синові [PERSON]І та своїй дочці позивачці [PERSON] по ? частині житлового будинку з господарськими будівлями кожному. [PERSON] відмовився від прийняття належної йому спадщини в установленому законом порядку на користь своєї сестри [PERSON] Право власності [PERSON] на будинок і господарські споруди підтверджується довідкою і рішенням Лутовинівської сільської ради, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори). Суд враховує, що нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в звязку з відсутністю належних документів про право власності спадкодавця на це майно. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] відповідно до ст.ст. 1261,1274,1275 ЦК України є її донька позивач [PERSON] Інші спадкоємці від спадщини відмовилися в установленому законом порядку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У січні 2016 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 34740,55 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, на початку розгляду справи надав заяву про відкладення розгляду справи в звязку із проходженням військової служби поза межами Миколаївської області, розгляд справи відкладався неодноразово із зазначених причин, однак в подальшому на виклики суду відповідач не зявлявся, конверт із судовою повісткою був повернутий суду по за5кінченню терміну зберігання. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 04 квітня 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 500974928, за умовами якого Банк надав відповідачу в кредит кошти в сумі 31\~633,38 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 15,99 % строком до 06 квітня 2020 року (п.п. 2.1., 2.2., 2.3). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 06 січня 2016 р. загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту становить 34740,55 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 31633,38 грн., по відсоткам 940,61 грн., комісії 2166,56 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на суму 34740,55 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У січні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин з жовтня 2014 року, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток співвласників у праві спільної власності на квартиру, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири № 111 в будинку № 18/12 по б-ру [PERSON] в м. Полтаві, яка перебуває в їх приватній спільній сумісній власності. У звязку з невизначеністю часток у праві власності на квартиру та недосягненням згоди між співвласниками щодо їх розміру, ухиленням відповідача від нотаріального оформлення договору про поділ майна, вони не можуть кожен окремо реалізувати своє право розпорядитися майном, не мають можливості оформити окремі особові рахунки та субсидію на оплату комунальних послуг. Просять змінити вид права спільної власності на квартиру квартири № 111 в будинку № 18/12 по б-ру [PERSON] в м. Полтаві з спільної сумісної на спільну часткову та визначити частки у праві спільної власності рівними по 1/3 частки кожному із співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позов підтримують, просять задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений про час та місце слухання справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON]. Сторони по справі зареєстровані та постійно проживають за адресою: [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1998 року, виданого Відділом приватизації житла Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської Ради на підставі розпорядження № 352 від 04.02.1998 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За таких обставин позов [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] в інтересах недієздатної [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком №107 по вул. Іванова в м.Миколаєві, посилаючись на ст.71,72 ЖК України. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] належить житловий будинок №107 по вул.Іванова в м.Миколаєві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2001 року. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.09.2006 року призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] Відповідач, як цивільна дружина [PERSON], була зареєстрована у зазначеному домоволодінні. З серпня 2013 року і по сьогоднішній день відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Вищевказані обставини підтвердили [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] В своїй заяві, позивач посилається на положення ст. 71 ЖК України, проте такі вимоги на позивача не розповсюджується, оскільки [PERSON] є власником вищевказаного домоволодіння. Натомість відповідно до ст.. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в домоволодінні №107 по вул. Іванова у м.Миколаєві, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування вищезазначеною квартирою. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 жовтня 2012 року. Від спільного шлюбу у них є малолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Відповідач влаштовує скандали, пред'являє необґрунтовані претензії до нього. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить його інтересам. У судове засідання позивач не з'явився, проте у заяві від 29.01.2016, позивач просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згоден (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згодна (а.с. 17). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери і погляди на сімейне життя, у зв'язку із чим між ними виникають суперечки та непорозуміння. Подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, у якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 жовтня 2012 року. Від спільного шлюбу у них є малолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Відповідач влаштовує скандали, предявляє необґрунтовані претензії до нього. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить його інтересам. У судове засідання позивач не зявився, проте у заяві від 29.01.2016, позивач просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згоден (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не зявилася, проте, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згодна (а.с. 17). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 170189 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 324940 (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери і погляди на сімейне життя, у звязку із чим між ними виникають суперечки та непорозуміння. Подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

у січні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вважає збереження сім'ї неможливим та просить шлюб розірвати. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Пояснила, що вважає причини, зазначені позивачем, достатніми для розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). У судовому засіданні позивач та відповідач зазначили, що вони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з 05 жовтня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області. Від цього шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у нього не склалося через різні погляди на сімейне життя. На цьому грунті між ними часто виникали сварки та непорозуміння, і тому з кінця травня 2015 року сторони не підтримують подружні стосунки, та на даний час проживають окремо. На примирення з [PERSON] не згідний ні за яких умов та, оскільки їх шлюб існує тільки формально і його збереження суперечить його інтересам, просив цей шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 05 жовтня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 471 (а. с. 7). Відповідно до свідоцтв про народження (а. с. 8, 9) сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що в даному випадку сім'я розпалась остаточно, оскільки сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки, шлюб існує формально, підстави для надання сторонам строку на примирення відсутні, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем за його вимогою.

Outcome: approved