Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул.Степова, буд.1, с.Волоське, Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому постійно проживає та зареєстрована. Вказане житло було придбане позивачем разом з її чоловіком [PERSON] за час шлюбу, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 13 жовтня 1984\~року Волоською сільською радою за р.№35, зареєстрованого в Новомосковському інвентарбюро 01\~липня 1991 року за р. №248-1. Після смерті чоловіка 15 січня 2004 року, позивач стала єдиним власником вказаного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя №269940 від 22 жовтня 2004 року. У будинку наразі є зареєстрованими позивач та відповідач, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та проживання, виданою Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району 14 серпня 2017 року за №6643. Близько пяти років відповідач [PERSON] у вищевказаному будинку не мешкає до теперішнього часу, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує. На підставі зазначеного позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явилась надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримавши заявлені вимоги, просивши позов задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 11 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул.Степова, буд.1, с.Волоське, Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому постійно проживає та зареєстрована. Після смерті її чоловіка 15 січня 2004 року, позивач стала єдиним власником вказаного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя №269940 від 22 жовтня 2004 року. У будинку наразі є зареєстрованими позивач та відповідач, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та проживання, виданою Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району 14 серпня 2017 року за №6643. Близько пяти років відповідач [PERSON] у вищевказаному будинку не мешкає до теперішнього часу, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує. Факт непроживання більше одного року відповідача [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з тим, згідно із статтею 391 цього кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не сплачує. Отже відповідно до вимог\~ст.\~72\~ЖК України, відповідач є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у позовній заяві позивач не зазначає про стягнення сплаченого судового збору з відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: approved