Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернувся в.о. прокурора м. Кременчука С.Торопчин в інтересах держави в особі управління виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області з вказаним позовом до [PERSON] Позивач зазначав, 16 грудня 2014 року неповнолітній [PERSON], перебуваючи в приміщені класу № 11 в ЗОШ № 17, маючи прямий злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], [INFO], який виник на грунті неприязних особистих відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів кулаками правої руки в область голови та шиї ззаду, в результаті чого завдав останньому тілесні ушкодження. Потерпілий з отриманими травмами був госпіталізований до травматологічного відділення Кременчуцької міської дитячої лікарні, де на його лікування витрачено 1300 грн. 84 коп. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука у кримінальній справі № 524/3680/15-к від 21 липня 2015 року застосовано до неповнолітнього [PERSON], [INFO], примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батька - [PERSON] строком на 1 рік. Просив стягнути з відповідача на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області в місцевий бюджет м. Кременчука кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від суспільно-небезпечного діяння в сумі 1300,84 грн. Ухвалою суду від 21 вересня 2015 року було залучено позивачами - Кременчуцьку міську Раду Полтавської області, виконавчий комітет Кременчуцької міської Ради Полтавської області, фінансове управління виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області У судове засідання представники позивачів - Кременчуцької міської Ради Полтавської області, виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області, фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області не прибули, просили розглянути справу за відсутності їх представників. Відповідач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, не подавала заяви про причини неявки і розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 липня 2015 року застосовано до неповнолітнього [PERSON], [INFO], примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батька - [PERSON] строком на 1 рік. З цієї ухвали постає, зокрема, що 16 грудня 2014 року неповнолітній [PERSON], перебуваючи в приміщені класу № 11 в ЗОШ № 17, маючи прямий злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], [INFO], який виник на грунті неприязних особистих відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів кулаками правої руки в область голови та шиї ззаду, в результаті чого завдав останньому тілесні ушкодження. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Згідно висновку експерта за № 252 від 06 березня 2015 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливів на шиї, лівій вушній раковині та верхніх кінцівках, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий був госпіталізований до травматологічного відділення Кременчуцької міської дитячої лікарні, де на його лікування витрачено 1300 грн. 84 коп. На підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Наведені в ухвалі обставини щодо вчинення злочину [PERSON] і заподіяння ним шкоди [PERSON], не потребують повторного встановлення і доказування згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. У відповідності до ч.1 ст. 1179ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Статтею 1206 цього Кодексу встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. На підставі встановлених обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та за необхідне стягнути з [PERSON], оскільки вона є матір'ю неповнолітнього [PERSON] і була його законним представником під час кримінального провадження, на користь держави в особі Кременчуцької міської Ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від суспільно-небезпечного діяння в розмірі 1300,84 грн. шляхом перерахування коштів до місцевого бюджету м. Кременчука та на користь держави судовий збір на суму 243,60 грн. (відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на день подання позову). При цьому, суд враховує, що місцевий бюджет формується саме орган місцевого самоврядування, яким є Кременчуцька міська Рада.

Outcome: partial