Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

У січні 2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварська індичка» звернулося до суду з позовом про стягнення коштів. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що згідно Наказу Директора №56-к/тр від 20.11.2017р. прийняло на роботу [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] на посаду продавця продовольчих товарів. 10 серпня 2018 року Відповідач подала Товариству заяву, в якій просила надати їй безвідсоткову позику в розмірі 41 000,00 (сорок одна тисяча) грн. 00 коп. у зв`язку з критичними обставинами, що сталися в її родині. Ідучи на зустріч своєму співробітнику, Товариство погодилось на видачу позики. Між громадянкою України [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРОВАРСЬКА ІНДИЧКА» укладено договір позики від 27 серпня 2018 року. Згідно умов договору, Товариство зобов`язалось надати Позичальнику грошову позику в сумі 41 000,00 (сорок одна тисяча) гривень 00 коп., а Позичальник взяла на себе зобов`язання повернути позику у строк та у порядку, що визначені договором. На виконання Договору, 29 серпня 2018 року Відповідачу було видано готівкою, вказану суму позики - 41 000,00 (сорок одна тисяча) гривень 00 коп. Видача коштів та їх отримання підтверджується видатковим касовим ордером №82 від 29.08.18р., на якому [PERSON] поставила свій особистий підпис при отриманні грошей. Згідно положень п.п. 5.1. Договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення позики рівними частинами по 5 125,00 (п`ять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 00 коп., щомісячно до 25-го числа кожного місяця. У п.п. 5.1. Сторонами узгоджено графік платежів, згідно якого 25-го вересня 2018 року та 25-го жовтня 2018 року, Відповідач повинна була здійснювати чергові платежі в якості повернення Товариству позики. 04 вересня 2018 року [PERSON] написала заяву про звільнення з Товариства. Наказом Директора Товариства №63-к/тр від 04.09.2018р., [PERSON] звільнена з посади продавця продовольчих товарів ТОВ «БРОВАРСЬКА ІНДИЧКА». 25 вересня 2018 року (дата, коли повинен був бути здійснений перший платіж в якості повернення позики), Відповідач вказану виплату Товариству не здійснила і відповідну частину позики не повернула. Співробітники Товариства, відповідальні за ведення бухгалтерського обліку, неодноразово намагались зв`язатись з Відповідачем засобами телефонного зв`язку для отримання пояснень щодо невиплати коштів, однак на телефоні дзвінки Позичальник не відповідала. Жодних пояснень щодо причин, через які Відповідач не здійснила платіж вона не надала. 25-го жовтня 2018 року Відповідач не здійснила і другий по черзі платіж в якості повернення позики. Згідно п.п. 5.5. Договору, у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, відповідно до п.п. 5.1. Договору, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми позики, що залишилася. У такому випадку Позичальник зобов`язується повернути позику у повному обсязі не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня вручення або направлення йому поштою вимоги про повернення позики. Після того, як Товариство не отримало від Позичальника два поспіль платежі за договором, Позивач, користуючись правом, наданим п.п. 5.5. Договору, прийняв рішення вимагати від Відповідача дострокове повернення всієї суми позики. З цією метою та розраховуючи врегулювати спір, не звертаючись до суду, ТОВ «БРОВАРСЬКА ІНДИЧКА» направило Позичальнику вимогу повернути суму позики - 41 000,00 гривень протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати направлення вимоги. Вимога була, направлена поштовим відправленням - цінним листом з описом вкладення на поштову адресу Відповідача, яка вказана у її паспорті як адреса реєстрації, а також зазначена договорі позики. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу Позивача з довідкою ПАТ «УКРПОШТА» про причину повернення «за закінченням встановленого строку зберігання». Оскільки, у строки визначені у вимозі, ані всю суму позики, ані платежі за25-вересня та 25-жовтня Відповідач, не сплатила, Позивач направив їй повторно вимогу про повернення усієї суми позики. Вимога була, направлена поштовим відправленням - цінним листом з описом вкладення на поштову адресу Відповідача, яка вказана у її паспорті як адреса реєстрації, а також зазначена договорі позики. Вказане поштове відправлення так само як лист з першою вимогою повернулось на адресу Позивача з довідкою ПАТ «УКРПОШТА» про причину повернення «за закінченням встановленого строку зберігання». Станом на дату подання позовної заяви вказана сума неповерненої Відповідачем позики становить 41 000,00 (сорок одна тисяча) гривень 00 коп. В зв`язку з чим Позивач просив суд, стягнути з [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] грошові кошти в розмірі 41 000,00 (сорок одна тисяча) гривень 00 коп. як неповернута позик., а також покласти на [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. - сплата судового збору. 18 березня 2019 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито загальне позовне провадження по справі. 23 квітня 2019 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача подав письмову заяву згідно якої просили розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи. Письмовий відзив до суду не подав. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Наказу Директора №56-к/тр від 20.11.2017р. прийняло на роботу [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] на посаду продавця продовольчих товарів Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварська індичка». Між громадянкою України [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРОВАРСЬКА ІНДИЧКА» укладено договір позики від 27 серпня 2018 року. Згідно умов договору, Товариство зобов`язалось надати Позичальнику грошову позику в сумі 41 000,00 (сорок одна тисяча) гривень 00 коп., а Позичальник взяла на себе зобов`язання повернути позику у строк та у порядку, що визначені договором. На виконання Договору, 29 серпня 2018 року Відповідачу було видано готівкою, вказану суму позики - 41 000,00 (сорок одна тисяча) гривень 00 коп. Видача коштів та їх отримання підтверджується видатковим касовим ордером №82 від 29.08.18р., на якому [PERSON] поставила свій особистий підпис при отриманні грошей. Згідно положень п.п. 5.1. Договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення позики рівними частинами по 5 125,00 (п`ять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 00 коп., щомісячно до 25-го числа кожного місяця. У п.п. 5.1. Сторонами узгоджено графік платежів, згідно якого 25-го вересня 2018 року та 25-го жовтня 2018 року, Відповідач повинна була здійснювати чергові платежі в якості повернення Товариству позики. 04 вересня 2018 року [PERSON] написала заяву про звільнення з Товариства. Наказом Директора Товариства №63-к/тр від 04.09.2018р., [PERSON] звільнена з посади продавця продовольчих товарів ТОВ «БРОВАРСЬКА ІНДИЧКА». 25 вересня 2018 року (дата, коли повинен був бути здійснений перший платіж в якості повернення позики), Відповідач вказану виплату Товариству не здійснила і відповідну частину позики не повернула. Згідно п.п. 5.5. Договору, у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, відповідно до п.п. 5.1. Договору, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми позики, що залишилася. У такому випадку Позичальник зобов`язується повернути позику у повному обсязі не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня вручення або направлення йому поштою вимоги про повернення позики. Станом на дату подання позовної заяви вказана сума неповерненої Відповідачем позики становить 41 000,00 (сорок одна тисяча) гривень 00 коп. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1048 ЦК України визначає що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526ПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконала умови договору та має прострочену заборгованість перед позивачем. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved