Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за договором № б/н від 15.07.2015 року станом на 03.07.2018 року в сумі 53400,41 грн. На обґрунтування\~своїх вимог\~Банк зазначив,\~що відповідач\~[PERSON]\~звернулася до\~АТ КБ\~«Приватбанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у звязку\~з чим\~підписала заяву\~№ б/н\~від 15.07.2015\~року,\~згідно якої\~отримала кредит\~у розмірі\~ 2200,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Однак,\~всупереч умовам\~укладеного договору,\~зобовязання за\~вказаним договором\~належним чином\~не виконувала,\~внаслідок чого\~в неї\~станом на\~03.07.2018\~року склалась\~заборгованість перед\~позивачем в\~розмірі 53400,41 грн., яку вона добровільно не погашає. Сторони в судове засідання не зявились. Від представника позивача, [PERSON], до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~ Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 15.07.2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 2.1.1.5.7 Договору. Так, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобовязання з повернення грошових коштів, внаслідок чого станом на 03.07.2018 року у нього виникла заборгованість за кредитом у сумі 53400,41 грн., з яких: 11880,82 грн. тіло кредиту, 8680,19 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 29820,33 грн. нарахована пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2519,07 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунками АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 15.07.2015 року. Проте, вимога позивача стягнути з відповідача одночасно нараховані пеню та штраф не може бути задоволена з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, вказавши, що згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене\~та те,\~що відповідач\~не виконує\~свої зобовязання\~за кредитним\~договором,\~позов підлягає\~задоволенню частково,\~відмовивши в\~частині стягнення\~500,00\~грн.\~штрафу (фіксованої\~частини)\~та 2519,07\~грн.\~-\~штрафу (процентної\~складової),\~а тому\~звідповідача на користь Банку підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 50381,34 грн. У звязку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Банку слід стягнути 1662 грн. 45 коп. судового збору.

Outcome: partial