Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договорами позики в розмірі 4000 доларів США, що еківалентно 107235 грн. 20 коп. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 14 лютого 2016 року відповідач [PERSON] взяв у нього в позику 4000 доларів США, які зобов'язався повернути до 14 лютого 2017 року. Одержання відповідачем вказаної суми грошей підтверджується розпискою про отримання позики. Однак до сьогоднішнього часу відповідач борг не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання та в добровільному порядку відмовляється повернути вказану суму боргу. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили про задоволення позову, не заперечили проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Суд, за згодою позивача та враховуючи вимоги статей 280-282 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з письмової розписки від 14 лютого 2016 року, відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 доларів США і зобов'язався їх повернути до 14 лютого 2017 року (а.с.2). Частиною 2 ст. 533 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на момент пред'явлення позову до суду, а саме жовтень 2017 року, 4000 доларів США по курсу НБУ еквівалентно 107235 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики від 14.02.2016 року щодо повернення суми боргу в розмірі 4000 доларів США в добровільному порядку не виконує, чим порушив зазначені норми закону та умови укладеного договору позики, а тому вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями Закону України «Про судовий збір», згідно якої за подання позовної заяви, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру та ст. 141 ЦПК України. З квитанції № 0005062 та рахунку №15324 від 15.11.2017 року вбачається, що позивач поніс судові витрати за надання йому правової допомоги в розмірі 7000 гривень, та за оголошення в газету «Урядовий кур'єр» у розмірі 420 гривень, а тому дані витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. З відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved