Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с.Любопіль Лиманського району Одеської області по вул.Суворова, №84, який належав [PERSON], померлому 07 вересня 2002 року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], що померла 05 лютого 2014 року, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на цей будинок. В судовому засіданні позивач позов підтримав і в його обґрунтування послався на наступне. 05.02.2014 року у віці 91 рік померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул.Суворова, 84 в с.Любопіль Комінтернівського (нині Лиманського) району Одеської області, який залишився їй у спадщину від свого чоловіка [PERSON], померлого в 2002 році. За життя мати на частину спадкового нерухомого майна, що залишилося після смерті чоловіка, а саме: земельні ділянки, одержала в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто прийняла спадщину. На житловий будинок, в якому проживала разом зі спадкодавцем, свідоцтво про право на спадщину не одержувала, оскільки необхідно було збирати документи. На теперішній час йому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №84 по вул.Суворова в с.Любопіль Лиманського району Одеської області у звязку з відсутністю реєстрації права власності на це нерухоме майно. За таких обставин, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом, оскільки в позасудовому порядку оформити свої спадкові права на будинок не може. Представник відповідача Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області, в судове засі-дання не зявився, але суду була надана письмова заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], померлого 07.09.2002 року, та [PERSON], померлої 05.02.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції /а.с.9/. За життя [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Любопіль по вул.Суворова б/н згідно Свідоцтва №165 від 08.07.1986 року про право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Комінтернівської районної Ради народних депутатів №110/2 від 22.05.1986 року. Свідоцтво про право власності в бюро технічної інвентаризації зареєстровано не було /а.с.13/. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З запису у погосподарської книги Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №3 на стор.№89, особовий рахунок №243, убачається, що [PERSON] (нині померлому а\\з №15 від 09.09.2002р) належав житловий будинок з надвірними господарчими будівлями і спорудами по вул.Суворова, 84 в с.Любопіль Комінтернівського району Одеської області, де він був зареєстрований та проживав з 1973 року до дня своєї смерті 07.09.2002 року. На день смерті з ним проживала і була зареєстрована [PERSON] дружина (нині померла а/з №116 від 07.02.2014р). Інших осіб за даною адресою зареєстровано не було. Згідно довідки виконкому Любопільської сільської ради від 05.08.2014р. [PERSON] була зареєстрована і проживала в [INFO] до дня своєї смерті 05.02.2014 року. Інших осіб в будинку зареєстровано не було /а.с.20,24/. - 2 - 25.06.2003 року [PERSON] одержала в Комінтернівської державної нотаріальної конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), майновий пай та грошові заощадження, що залишилися після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 07.09.2002 року /а.с.32/. З копії спадкової справи №290/2014 до майна померлої 05.02.2014 року [PERSON], убачається, що позивач, після відкриття спадщини, в установленому законом порядку звернувся до Комінтернівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері. Однак, листом від 27.07.2016 року державним нотаріусом відмовлено спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований по вул.Суворова, 84 в с.Любопіль Комінтернівського району Одеської області, у звязку з відсутністю реєстрації права власності на нього. З копії технічного паспорта на житловий будинок №84 по вул.Суворова в с.Любопіль Комінтернівського району Одеської області, виготовленого Комінтернівським РБТІ 07.07.2016 року, убачається, що обєкт спадкового нерухомого майна складається з: житлового будинку літ.«А», веранди літ.«а», загальною площею 70.9 кв.м., жилою 44.3 кв.м., 1970 року забудови; господарських будівель і споруд /а.с.46-52/. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.1296, 1297, 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно розясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки в позасудовому порядку позбавлений можливості оформлення своїх спадкових прав на житловий будинок. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1223,1261,1268,1269,1270 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved