Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У січні 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», в якому просили змінити договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS]. Виділити їм в користування кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,2 кв.м., нежитлові приміщення залишити у спільному користуванні. Зобов'язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» укласти з ними окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на них окремий особовий рахунок на кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,2 кв.м. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами вказано, що квартира [ADDRESS] належить їм, [PERSON], [PERSON], та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях. Квартира складається з трьох кімнат плошею 10,9 кв.м., 12,2 кв.м., 17,2 кв.м., яка має вихід на балкон. Особовий рахунок оформлено на позивача [PERSON] В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], її малолітній син - [PERSON], дочка [PERSON] - [PERSON], крім того, в квартирі проживає, але не зареєстрований чоловік відповідача. Відповідач [PERSON] займає кімнату площею 10,9 кв.м., а позивачі користуються кімнатами площею 12,2 кв. м. та 17,2 кв.м. [PERSON] постійно чинить перешкоди у користуванні квартирою, у зв'язку з чим позивач [PERSON], яка є співвласником, хоча і не проживає в квартирі, але не завжди може потрапити до неї. Відповідач комунальні послуги не сплачує, всі обов'язки покладено на позивачів [PERSON] та [PERSON], яка отримує пенсію за віком, та не в змозі сплачувати самостійно рахунки за комунальні послуги, внаслідок чого утворився борг. Вважають, що зміна договору найму житлового приміщення і відкриття на них окремого рахунку на кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,2 кв.м. не порушить житлових прав та інтересів відповідача. Просили позов задовольнити. Справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. У встановлений строк відповідач відзиву на позовну заяву та доказів, якими підтверджуються заперечення проти позову суду не надала. Третя особа подала до суду пояснення щодо позову. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити рішення відповідно до ст. 274-279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.12.1997 року, зареєстрованим в БТІ в м. Києві, записаний у реєстрову книгу за №7160 від 29.01.1998 року (а.с. 12-13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, записаний у реєстрову книгу №105-97 за реєстровим №7160 від 14.04.2010 року, [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с. 14-15). За даними технічного паспорту, квартира [ADDRESS], загальною площею 56,6 кв.м., жилою площею 40,3 кв.м., складається з трьох житлових кімнат площами 17,2 кв.м., 10,9 кв.м. та 12,2 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м., коридору 4,8 кв.м., коридору 1,5 кв.м., вбудованої шафи 0,7 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,8 кв.м. (а.с.16). Третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» в своїх поясненнях не заперечували щодо вимог позивачів в частині встановлення порядку користування жилим приміщенням, просили вирішити питання відповідно до вимог чинного законодавства, в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» укласти з позивачами окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на них особовий рахунок на кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,2 кв.м. просили відмовити. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивача та відповідачу в рівних долях, то відповідно до розміру їх ідеальних часток [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 13,43 кв.м. житлової площі (40,3:3). При цьому позивачі просить виділити їм у користування кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,2 кв.м., а у користування відповідача кімнату площею 12,2 кв.м. Отже, кімнати у спірній квартирі не відповідають ідеальним часткам співвласників у праві спільної часткової власності. Разом з тим, у даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України №6-1500цс15 від 17.02.2016 року. При цьому слід зазначити, що встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Враховуючи виниклий спір між сторонами та обставини справи, суд вважає, що запропонований позивачами порядок користування кімнатами найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, відповідає розміру їхніх часток у праві спільної часткової власності, а тому у користування позивачів слід виділити кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,2 кв.м., іншому співвласнику відповідачу [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м. Кухню площею 5,6 кв.м, ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м., коридор площею 1,5 кв.м., вбудовану шафу площею 0,7 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м. слід залишити у спільному користуванні сторін, оскільки вони є місцями загального користування і повинні перебувати у користуванні усіх співвласників. Щодо вимог позивачів про зобов'язання третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» укласти з ними окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на них окремий особовий рахунок на кімнати площею 10,9 кв.м. та 17,2 кв.м., то вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Як вбачається зі змісту ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереженні спільного майна, у сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України визначає право на захист цивільних прав та інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів судом. Позивачами у позовній заяві зазначається, що підставою звернення до суду є те, що між сторонами, як співвласниками квартири існує спір щодо встановлення порядку сплати комунальних платежів, розподілу особових рахунків, а згоди на розподіл оплати за комунальні послуги між співвласниками квартири не досягнуто. Отже, між сторонами фактично існує спір щодо порядку утримання спільного майна. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном. Частки сторін у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними, по 1/3 частині, і відповідно до своєї частки позивачі мають нести витрати по утриманню спільного майна, для чого поділу особових рахунків не потребується. Крім того, позивачі просять суд зобов'язати третю особу здійснити розподіл особового рахунку по квартирі. Проте, покладати обов'язок на третю особу не відповідає нормам процесуального права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат необхідно вирішити до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial