Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору частково недійсним. Позивач вказує на те, що 6 березня 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50007893, за умовами якого йому видано кредит на придбання транспортного засобу Volkswagen Polo sedan, номер кузова [NUMBER], на загальну суму 67768,05 грн. зі сплатою 9,90% річних за користування кредитними коштами строком на 84 місяці. При цьому кредитодавець в договорі визначив еквівалент суми кредиту 8310,00 дол. США. Кредитний договір, що був укладений між сторонами, складається з кредитного договору, графіку платежів до нього, додаткової угоди до кредитного договору та загальних умов кредитування. Згідно з графіком усі платежі визначені у доларах США. Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. На підставі таких положень розмір щомісячного зобовязання збільшується у звязку з підвищенням курсу долара США. Посилаючись на те, що умови кредитного договору щодо нарахування платежів за кредитом в доларах США, проведення розрахунку погашення кредиту на основі обмінного курсу валюти є несправедливими, та такими, що суперечать Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив суд визнати недійсним кредитний договір № 50007893 від 06.03.2013 року, укладений між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначеня платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування, визнати недійсним графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору та його невідємну частину, визнати недійсними пункти 1.3, 1.3.1, 1.3.2, п.2.4 Загальних умов кредитування, як додатку до кредитного договору. В судовому засіданні 30.11.2015 року позивач та його представник підтримали позов. Просили про його задоволення. Представник відповідача проти позову заперечувала. Просила в позові відмовити. Представник третьої особи при розгляді справи покладався на розуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 6 березня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 50007893, за умовами якого позивач отримав кредит на придбання автомобіля Volkswagen Polo sedan, номер кузова [NUMBER], у розмірі 67768,05 грн. зі сплатою 9,90% річних за користування кредитними коштами та разової комісії за надання кредиту в розмірі 2,50 % від суми кредиту на строк 84 місяці. У кредитному договорі визначено еквівалент суми кредиту у розмірі 8310,00 дол. США. Умовами договору також передбачено, що всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. Згідно з п. 1.3.1. Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку пошашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного купрсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, омінний курс, який був використаний компанією збільшився більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. У відповідності з п.3.2 Загальних умов кредитування у часткову зміну зазначених вище положень цього пункту, компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту та додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за два дні до виставлення рахунка) іншого банку (Національного банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Відповідно до п.1.3.3 вказаних умов у разі несплати позичальником платежів за новим обмінним курсом компанія матиме право застосувати положення статті 3. За положеннями п.2.4 Загальних умов проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Згідно із ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За\~ст. 203 ЦК України\~зміст\~\~правочину\~\~не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам\~\~цивільного\~\~законодавства,\~\~а\~\~також\~\~інтересам\~\~держави\~\~і суспільства, його моральним засадам; особа,\~\~яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення\~\~учасника\~\~правочину\~\~має\~\~бути\~\~вільним\~\~і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання у момент вчинення правочину\~\~стороною\~\~(сторонами) вимог, які встановлені\~\~ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 ЦПК України, є підставою для визнання його недійсності. За ч. ч. 2, 3\~ст. 215 ЦК України\~недійсним є правочин,\~\~якщо його\~\~недійсність\~\~встановленазаконом\~\~(нікчемний\~\~правочин).\~У\~цьому\~\~разі\~визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках,\~\~встановлених\~\~цим\~\~Кодексом,\~\~нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо\~\~недійсність\~\~правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована\~\~особа\~\~заперечує\~\~його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень\~ст. 217 ЦК України\~недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. З огляду на те, що кредит виданий позивачу на придбання автомобіля, то в силу абз.1 ч.1\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~він є споживчим. За ч.ч. 1, 2. 5\~ст.18 зазначеного Закону\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України -\~\~гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України\~). Відповідно до\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З метою мінімізації фінансових ризиків споживачів за споживчими кредитами з 16.10.2011 року надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється (абз. 3 ч.1\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Враховуючи приписи зазначеної норми Закону, суд вважає, що положення ч.2\~ст.524 ЦК України\~щодо визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті не можуть застосовуватись у правовідносинах споживчого кредитування, оскільки визначення суми кредиту та платежів за зобовязанням в еквіваленті до іноземної валюти порушують права споживача на отримання кредиту відповідно до законодавства в національній валюті України та інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту у відповідності з положеннями ч.ч.1,2\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Банки чи інші фінансові установи у відповідності до положень\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року №541/13808, зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та у грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. Згідно з вимогами\~ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» забороняється фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Таким чином, укладення відповідачем графіку погашення кредиту із відображенням платежів лише в доларах США є незаконним, оскільки кредитор у відповідності до вимог\~ст.1054 ЦК України\~надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту. Вищенаведене свідчить про те, що ТОВ «Порше Мобіліті», всупереч принципу добросовісності, було включено до договору споживчого кредитування умови про визначення грошового еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до п.1.3, 1.3.1. 1.3.2 Загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обовязків на шкоду споживача. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved