Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-08 00:00:00

У серпні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 20 лютого 2013 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Рено», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Центральній у с. Самарівка Дніпропетровського району в районі вул. Бутова не переконався в безпеці свого маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] 13 червня 2013 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 420 грн. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана матеріальна шкода. Згідно висновку судового експерта автотоварознавця від 05.03.2013 за №54/13 вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля «ДЕУ Ланос» становить 31 127,97 грн. Вартість висновку складає 900,00 грн. В серпні 2013 року на підставі вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія, в якій був застрахований автомобіль відповідача ПАТ «СК ТАС» виплатила позивачу 9 975,23 грн. Таким чином загальна сума матеріального збитку становить 21 152, 54 грн., крім того вартість складеного висновку експерта становить 900 грн., таким чином відповідач повинен відшкодувати позивачу суму у розмірі 22 052, 74 грн. Крім того позивачу була спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 20 000,00 грн. та просить стягнути на свої користь, вирішити питання стягнення судових витрат. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що вона є власником транспортного засобу «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER]. 20 лютого 2013 року сталася ДТП з участю [PERSON] та [PERSON] 13 червня 2013 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 420 грн. Крім того за даним фактом правоохоронними органами проводилося досудове розслідування та слідством була встановлена вина [PERSON], який не переконався в безпечності маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, де в цей час рухався автомобіль «ДЕУ Ланос». В рамках досудового розслідування, була проведена експертиза на розгляд якої було поставлене питання визначення розміру завданої шкоди автомобілю «ДЕУ Ланос» на момент скоєння ДТП, яка становить 40 994 грн., вартість його відновлюваного ремонту становить 31 127,97 грн., матеріальна шкода з урахуванням зносу становить 24 847,12 грн. [PERSON] з висновком судового експерта погодився та рішення слідчого щодо проведення експертизи не оскаржував. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «СК ТАС» на підставі полісу АВ/9310442 від 21.11.2012.Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн. Відповідно до вказаного полісу страхова компанія забезпечує відшкодування шкоди, завданої майну третіх осіб під час ДТП. Позивач [PERSON] вважає, що страхова компанія повинна відшкодувати їй страхове відшкодування в розмірі 24 847,12 грн., а різницю між вартістю відновлюваного ремонту та страховим відшкодуванням у сумі 6 280,85 грн. необхідно стягнути з [PERSON] Проте в серпні 2013 року ПАТ «СК ТАС» відшкодувала позивачу лише 9 975,23 грн. Оскільки страхова компанія в повному обсязі не здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] просить стягнути пеню за період з 01 вересня 2013 року по 12 травня 2014 року у розмірі 1 403,66 грн. Крім того позивачу завдана моральна шкода, яку вона оціную у розмірі 3 000 грн. На підставі зазначеного позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та вартості ремонтно-відновлюваних робіт у розмірі 6 280,85 грн. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.; стягнути з ПАТ «СК ТАС» страхове відшкодування у розмірі 14 871,89 грн. та пеню у розмірі 1 403,66 грн. Судові витрати покласти на рахунок відповідачів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти задоволення позову третьої особи [PERSON] не заперечував. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] свій позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, пояснивши, що автомобіль досі не відремонтовано, оскільки бракує коштів. Страхова компанія визнала автомобіль фізично знищеним, але вона з цим не погодилася, дії страхової компанії або розмір страхової виплати вона не оскаржувала, після ДТП всім займається син - [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі, оскільки вважає, що докази надані позивачами в обґрунтуванням своїх позовних вимог є необґрунтованими та надуманими, підтримала надані письмові заперечення. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» позов [PERSON] не визнала, пояснивши, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування, дії страхової компанії щодо визнання автомобіль фізично знищеним не оскаржувалися. В судове засідання 30 травня 2014 року представник не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Рено», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Центральній у с. Самарівка Дніпропетровського району в районі вул. Бутова не переконався в безпеці свого маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 420 грн. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль марки «ДЕУ Ланос, державний номер [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6). Пунктами 2,3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товариство Страхова компанія «ТАС», згідно полісу №АВ/9310442 від 19 листопада 2012 року. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №54/13 від 05 березня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ДЕУ Ланос» державний номерний знак [NUMBER], з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склала 31 127 грн. 97 коп., вартість матеріального збитку складає 24 847 грн. 12 коп. 27 червня 2013 року [PERSON] звернулася до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно довідки Експертної комісії «Укравтоекспертиза» від 12.07.2013 № 437 вартість транспортного засобу «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] в пошкодженому стані складає 22 000,00 грн. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» внаслідок експертизи автомобіль «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER], визнано фізично знищеним, а тому виплачено страхове відшкодування у розмірі 9 975,23 грн., що визнають і сторони по справі. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно заяви [PERSON] від 27 червня 2013 року, остання не визнала фізично знищеним у зв'язку з ДТП автомобіль «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.80). Звертаючись до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, [PERSON] не надала доказів оскарження дій страхової компанії щодо визнання автомобіля фізично знищеним. Крім того, судом роз'яснювалися положення закону щодо залишків автомобіля, а саме, що право на залишки транспортного засобу отримує страховик. Разом з тим, ані третя особа [PERSON], ані представник позивача доказів того, чи є залишки, чи є деталі які мають цінність і можуть бути передані страховику або особі з якої стягнено шкоду, суду не надали. Позивач [PERSON], звертаючись до суду із даним позовом, не надав суду доказів розміру спричиненої саме йому шкоди, оскільки, як встановлено судом та визнано сторонами по справі, автомобіль «ДЕУ Ланос» до тепер не відремонтовано. Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» страхового відшкодування, то відсутні підстави для стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], як володільцю транспортного засобу, було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, зазнала моральних та психічних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням належного їй майна, остання вимушені була вишукувати додатковий час і додаткові психічні та фізичні зусилля для підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Разом з тим, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 500 грн. 00 коп. У задоволенні позову [PERSON] про відшкодуванні моральної шкоди слід відмовити, оскільки у судовому засіданні не встановлено факту заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу [PERSON] З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial