overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 квітня 2013 року нею було надано в позику [PERSON] 172530 гривень на строк до 01 квітня 2014 року. Вказаний борг відповідачем не повернуто. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] до [PERSON] було укладено договір, згідно якого [PERSON] 01 квітня 2013 року надала у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 172530 гривень, зі строком повернення до 01 квітня 2014 року ( а.с. 22). Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить визнання відповідачем позову, та наявний у позивача оригінал розписки. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Оскільки гроші кошти за договором позики [PERSON] не повернуто, заборгованість в сумі 172 530 гривень підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1725, 3 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06.08.2011 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили взаємні почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю. Крім того відповідач принижує її, та застосовує до неї фізичне насильство. У судове засідання позивачка не з'явилася, до суду спрямувала заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, від нього до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, позов не оспорив. Судом зі згоди позивачки, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалено, - провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 7,8). Сторони разом не проживають ( а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін ( ч.2 ст. 112 СК України). Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направив, хоча не був позбавлений такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивачки. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути її витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06 жовтня 2007 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини у них зіпсувалися, через непорозуміння та суперечки. Протягом останніх місяців сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Судом ухвалено, справу слухати у відсутність сторін, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 1, 27, 158, 169 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що 06 жовтня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського МРУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 6,7). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( ч.2 ст. 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не склалося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15.05.1993 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Їх діти вже повнолітні. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття любові. Шлюбні відносини припиненні з 2009 року. Відповідач створив нову сім'ю та проживає окремо. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 травня 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6 ). Діти сторін досягли повноліття (а.с. 8,9). Сторони разом не проживають (а.с. 7) . Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не розладналося, вони тривалий час разом не проживають, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Судові витрати позивачки по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок в порядку частини першої статті 88 ЦПК України слід стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] предявила в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 листопада 2009 вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини погіршилися на початку 2013 року. Почали виникати конфлікти. Між ними втрачено почуття любові та поваги. Півроку з відповідачем разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують. В судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Судом ухвалено, справу слухати у відсутність сторін, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 1, 27, 158, 169 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 листопада 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського МРУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON] (а.с. 4 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Сторони разом не проживають ( а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( ч.2 ст. 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін не склалося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 28 жовтня 2011 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року спільне життя з відповідачем поступово стало погіршуватися, що призвело до втрати почуття любові. Шлюбні відносини між ними припиненні шість місяців тому. Реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). З довідки про склад сім'ї вбачається, що сторони разом не проживають (а.с. 1,7). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд ухвалою рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, вони разом не проживають, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Судові витрати позивачки по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок в порядку частини першої статті 88 ЦПК України слід стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2006 року. Від спільного подружнього життя у них є дві дочки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач є фізично здоровим, офіційно не працевлаштований, інших дітей чи утриманців немає, а відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Проте, незважаючи на її неодноразові прохання відповідач будь-якої допомоги на утримання дочок не надає. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочок в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. В судове засідання позивач не з'явилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.20). В судове засідання відповідач не з'явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.21). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1286 гривень. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має добрий стан здоров'я, офіційно не працевлаштований, інших дітей чи утриманців не має, а тому суд рахує за необхідне стягувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 12 липня 2012 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], однак сімейне життя з відповідачем не склалося. Після укладення шлюбу і народження дитини відношення відповідача до сімї різко змінились, він не дбав про сімю, офіційно не працював та не надав коштів на утримання дитини. Прохання до відповідача змінити свою поведінку позитивних наслідків не дали та це призвело до того, що вони перестали вести з ним спільне господарство, припинили подружні відносини та стали проживати окремо. Їх сімя розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що збереження сімї вважає неможливим, а питання щодо поділу майна буде вирішувати окремо. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З осені 2013 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила у суді вказаний позов, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем вони продовжували проживати разом. [INFO] року у них народився син, [PERSON], який перебуває на її утриманні. Посилаючись на положення статті 180 СК України просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 800 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Позивачка пояснила, що відповідач є батьком [PERSON], оскільки вони проживали разом. Вона отримує допомогу як одинока мати. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що на час народження дитини він з позивачкою разом не проживав, у шлюбі не перебував. Заяви про визнання батьківства до РАЦСу не подавав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до статті 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. На час народження [PERSON] сторони не перебували у шлюбі ( а.с. 3). Відповідно до статті 125 СК України у разі коли батьки не перебувають у шлюбі, відомості про батька вказуються за спільною заявою батьків, або за рішенням суду. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], сина позивачки, вбачається, що відомості про батька дитини вказані за заявою матері в порядку статті 135 СК України ( а.с. 48-49). Оскільки статтею 180 СК України передбачено, що саме батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а позивачкою не доведено належними доказами, що відповідач є батьком [PERSON], позовні вимоги безпідставні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] та [PERSON] пред'явили в суд позов [PERSON], в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] свої вимоги в позовній заяві обгрунтували тим, що вони зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Зазначена квартира не приватизована і знаходиться у власності територіальної громади м.Львова. В квартирі також зареєстрований, однак з 2008 року не проживає без поважних причин відповідач [PERSON] В квартирі відсутні його особисті речі, він не приймає участі в оплаті квартирної плати та комунальних послуг. Факт відсутності відповідача у спірній квартирі підтверджується актами, затвердженими ЛКП «Збоїща-408». З врахуванням викладеного, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом опублікування оголошення в газеті «Високий замок» від 10 - 12 жовтня 2014 року. Заслухавши позивача, його представника, свідка [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Львівській міській раді, та згідно довідки ЛКП «Збоїща-408» № 1485 від 19 червня 2014 року там зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. (а.с.4). Факт непроживання відповідача у спірній квартирі стверджується актами ЛКП «Збоїща-408», показами свідка [PERSON], даними в судовому засіданні про те, що відповідача [PERSON] вона не бачила у спірній квартирі з 2008 року, вона була присутня при тому, як комісія ЛКП «Збоїща-408» оглядала зазначену вище квартиру, речей відповідача в квартирі немає. (а.с.5 - 8) Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов є підставним, в судовому засіданні доведено непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців. Тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилими приміщеннями цієї квартири, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У серпні 2014 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, ведення господарства. Постійні конфлікти на побутовому грунті переростали у серйозні сварки, що поступово привело до втрати почуття любові та поваги . Зазначив, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені та примирення між сторонами не можливе. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Також зазначила, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2011 року. Дитина, [PERSON], буде проживати зі мною. Відповідач також не з'явилась в судове засідання, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву визнає в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Зазначила, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2011 року. Дитина, [PERSON], буде проживати з батьком. Судом встановлено, що сторони одружені з 26 липня 2008 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 125. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 04 лютого 2009 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з 2011 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved