overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні інтереси, погляди на життя та сім'ю. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують з липня 2017 року, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, на розірвання шлюбу погоджується (а.с. 20). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні інтереси. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, направив поштою до суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред`явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 30-31). Відповідач у судове засідання не з`явилася, направила поштою до суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, на розірвання шлюбу погоджується (а.с. 32-33). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 15). З позовної заяви вбачається та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що вони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів, різні інтереси, відмінні погляди на життєві цінності, сімейні відносини та ведення домашнього побуту. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач не з'явилася, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 16). Відповідач у підготовче засідання не з'явився, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, на розірвання шлюбу погоджується (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. З заяви відповідача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те що вони перебувають в шлюбі з 14.11.2017 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін спільних дітей немає. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач не з'явився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, справу слухати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у зв'язку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення три місяці і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті 14 жовтня 2011 року [PERSON]. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14 жовтня 2011 року померла його матір [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері. Однак, позивач пропустив встановлений законом строк, з поважних причин, оскільки через юридичну необізнаність не знав, що потрібно звернутись до нотаріуса, так як є єдиним спадкоємцем. Крім того, позивач дуже хворів і всі кошти витратив на лікування, тому не мав можливості звернутися до нотаріуса. Позивачка звернулася до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримує повністю. Представник відповідача Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області подав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов визнає повністю. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено,\~що 14 жовтня 2011 року померла матір позивача [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері. Однак, позивач пропустив встановлений законом строк, з поважних причин, оскільки через юридичну необізнаність не знав, що потрібно звернутись до нотаріуса, так як є єдиним спадкоємцем. Крім того, позивач дуже хворів і всі кошти витратив на лікування, тому не мав можливості звернутися до нотаріуса. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; листом приватного нотаріуса від 02.08.2018 року № 233/01-16; копією заповіту від 14 березня 2018 року; копією довідки виконкому Губчанської сільської ради від 20.07.2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся в суд із заявою і просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме належності йому державного акта на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № 055526, виданого 21.06.2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 55/2005-р від 15 березня 2005 року (кадастровий номер 6824289400:04:013:0027). В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у державному акті на земельну ділянку його, як власника, записано як «Міловацький Олег Дмитрович», а згідно паспорта він «Миловацький Олег Дмитрович». Через таку розбіжність у документах він не може належним чином користуватися належним йому майном, оскільки у акті невірно вказано прізвище заявника. Представник заявника звернувся із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Чорнянської сільської ради Хмельницької області просить розглядати справу за їхньої відсутності при вирішенні справи покладається на думку суду. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта заявником є [PERSON], [INFO], на це ж імя видано державний акт на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № 055526, виданого 21.06.2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 55/2005-р від 15 березня 2005 року (кадастровий номер 6824289400:04:013:0027). Згідно довідки виданої Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району від 31.07.2018 року № 186, [PERSON] належить державний акт на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № 055526. Вказані обставини підтверджуються: копіями паспорта та державного акта серії ХМ № 055526; довідкою Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району від 31.07.2018 року № 186. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ХМ № 055526, виданого 21.06.2005 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 55/2005-р від 15 березня 2005 року (кадастровий номер 6824289400:04:013:0027) підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У серпні\~2018\~року [PERSON]звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною заявою, в якій просив визнати свого сина [PERSON] недієздатним та встановити над останнім опіку, призначивши його опікуном. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також надав до суду подання Соборної районної у місті Дніпрі ради про можливість призначення [PERSON] опікуном над своїм сином [PERSON] Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог заяви, виходячи з наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом по народження серії І-КИ № 355772 виданого 07 липня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с.10), а отже відповідно до ст. 296 ЦПК України може бути заявником у цивільній справі даної категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки з висновку судово-психіатричної експертизи від 25 вересня 2018 № 120 вбачається, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірної розумової відсталості з порушенням емоцій і поведінки, внаслідок чого за своїм психічним станом на даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому існує передбачена законом підстава для визнання його недієздатним. За таких обставин, вимоги заяви у відповідній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про призначення опіки над [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суду надано\~подання Соборної\~районної у\~місті Дніпрі\~ради про можливість призначення заявника опікуном над [PERSON] з наведенням відповідного мотивування. Оскільки судом не було встановлено будь-яких обставин, що спростовували б висновки районної ради, суд вважає за необхідне вимоги заявника та подання задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 29 серпня 2011 року перебуває із [PERSON] у шлюбі. Подружнє життя із відповідачем не склалося з наступних причин, не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Від шлюбу мають доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 29 серпня 2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому у виконкомі Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області, актовий запис № 18 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2011 року (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить його інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 07 серпня 2015 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності, та [PERSON] підписано договір оренди транспортного засобу з правом викупу, а саме автомобіля Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER]. При цьому вони погодили, що спочатку підпишуть звичайний письмовий договір, а згодом за наявності у відповідача часу договір повинен бути посвідчений нотаріально протягом місяця з дня підписання. Незважаючи на неодноразові звернення щодо нотаріального посвідчення даного правочину, відповідач спочатку переносив дату, а потім взагалі почав уникати зустрічей. У свою чергу він умови договору виконує та здійснює всі платежі. Однією з підстав ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину є те, що на даному автомобілі відповідач потрапив в ДТП і його визнано винним. За умовами договору [PERSON]М, несе повну матеріальну відповідальність за завдану шкоду. Саме після ДТП відповідач перестав виходити на зв'язок, хоча всі умови договору щодо сплати виконує. Відповідно до умов договору та на підставі ч.2 ст.220 ЦК України даний договір може бути визнаний дійсним, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Просив суд визнати укладеним договір оренди транспортного засобу з правом викупу від 07 серпня 2015 року, підписаний [PERSON] та [PERSON] щодо автомобіля марки Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER]; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позов до суду не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed