Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Мєдвєдєва А.В., звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, щойого батькам [PERSON] та [PERSON] на праві власності (по 1/2 частці кожному) належала квартира [ADDRESS] , яка наразі розташована в будинку ОСББ «Запоріжсталь-17» - до реорганізації Житлово-будівельний кооператив №17 «Запоріжсталь». Вказану квартиру було надано батьку позивача - [PERSON] , як члену ЖБК, на підставі ордеру №163 від 24.06.1975р. Пай за квартиру був сплачений батьками у період зареєстрованого шлюбу у 1990 році, тому вказана квартира є спільною власністю батьків як подружжя. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі, на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті, відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час смерті [PERSON] ) є його дружина - [PERSON] та позивач, які прийняли спадщину відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.) як спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час його смерті та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Кожному спадкоємцю належить в порядку спадкування за законом по 1/4 частині квартири [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно, в тому числі, на 3/4 частки (1/2 частка подружжя, 1/4 частка в порядку спадкування після смерті чоловіка) квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час смерті [PERSON] ) є позивач, який прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.) як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час її смерті та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В подальшому позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлих батьків. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину у вигляді вказаної квартири йому нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на це спадкове майно, зокрема, свідоцтва про право власності на квартиру, яке батьки за життя не отримали. У зв`язку з цим він не може в нотаріальному порядку оформити своє право власності. Просить визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за ним право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 31.08.2021 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Крім того, вказаною ухвалою суду від 31.08.2021р. за клопотання позивача у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. витребувано копії спадкових справ, які були відкриті після смерті [PERSON] та [PERSON] 13.09.2021р. від голови ОСББ «Запоріжсталь-17» до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника відповідача. 16.09.2021р. від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. надійшли витребувані копії спадкових справ, які були відкриті після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 22.09.2021р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули, суду надана заява про проведення судового засідання у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити позов. Представник відповідача ОСББ «Запоріжсталь-17» в судове засідання не з`явився, суду надана заява про проведення розгляду справи у відсутність представника відповідача. Від третьої особи - Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. до суду надійшла заява про проведення розгляду справи у відсутність третьої особи. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20.02.1973 року у Будинку урочистої реєстрації м.Запоріжжя, актовий запис №217. Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . На підставі ордеру №163 від 24.06.1975р. [PERSON] на родину з 3х осіб (в т.ч. [PERSON] - дружину, [PERSON] - сина) була виділена квартира [ADDRESS] . Згідно з довідкою ОСББ «Запоріжсталь-17» за №8 від 14.05.2021р., яке до реорганізації (24.10.2016р.) було ЖБК №17 «Запоріжсталь», [PERSON] був членом ЖБК №17 «Запоріжсталь» та йому на підставі ордера №163 від 24.06.1975р. та рішення виконкому міськради м. Запоріжжя від 15.08.1974р. за №336, була виділена квартира [ADDRESS] . Пайові внески були виплачені повністю [PERSON] у сумі 6460 крб. у 1990 році. Згідно зі звітом про діапазон імовірної вартості об`єкта житлової нерухомості, який складений 16.08.2021р. ФОП [PERSON] , діапазон ринкової вартості спірної квартири становить від 521976,86грн. до 548504,32грн., найбільш імовірна середньозважена вартість квартири становить 537736,00грн. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Згідно з даними, які містяться у довідці Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №04-07/3/13043 від 05.07.2021р., [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 31.10.1975р. по 14.06.1999р. Разом з ним на день смерті ( [INFO] ) були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Згідно з даними, які містяться у довідці Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №04-07/3/13042 від 05.07.2021р., [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] з 31.10.1975р. по 26.03.2016р. Разом з ним на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . 01.07.2021р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахтатської Т.М. з заявами про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 01.07.2021р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахтатською Т.М. заведені спадкові справи №116/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , номер в Спадковому реєстрі 67903904, та №117/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , номер в Спадковому реєстрі 67903970, які на час розгляду справи є чинними. Постановами приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахтатської Т.М. від 02.08.2021р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. На даний час позивач просить визнати за ним право власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] та на 3/4 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Враховуючи те, що правовідносини щодо набуття батьками позивача - подружжям Потоцьких права власності на спірну квартиру та спадкування після їх смерті виникли до 01.01.2004р., суд вважає необхідним застосувати до них норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Закону України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність» (втратив чинність з 20.06.2007р.), Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 № 2006-VII. Так, за змістом ст.86, 128 ЦК УРСР 1963р. право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. При цьому, відповідно до п.3 постанови Верховної Ради України від 26.03.1991р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність», положення ст.15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність»). Крім того, діюче на той час цивільне законодавство не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно із проведенням його реєстрації. Згідно з ст.16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Згідно з ст.22 КпШС України (чинною на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963р., який був чинній на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст.316 ЦК України 2003р. правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23). В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески за квартиру, вона включається до складу спадщини. З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що квартира [ADDRESS] була спільним майном батьків позивача - подружжя [PERSON] , оскільки придбана шляхом її викупу в ЖБК в 1990р. у період зареєстровано шлюбу між ними, незалежно від того, хто був членом кооперативу. При цьому, суд враховує, що частки подружжя в спільному майні є рівними, тобто кожному належало по 1/2 частині вказаного майна. Після смерті батька позивача - [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями першої черги за законом після його смерті, відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.) є його дружина - [PERSON] та позивач [PERSON] , які прийняли спадщину відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.) як спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час його смерті та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. В порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] кожному спадкоємцю - [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині квартири [ADDRESS] . Також суд вважає встановленим та доведеним, що після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на усе належне їй майно, в тому числі, на 3/4 частки (1/2 частка подружжя, 1/4 частка в порядку спадкування після смерті чоловіка) квартири [ADDRESS] , єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті якої, відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.) є позивач, який прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.), оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час її смерті та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Крім того, як встановлено судом, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв на спадкове майно після смерті батька та матері. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину у вигляді вищезазначеної квартири йому нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на це нерухоме майно, що підтверджено належним чином - постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, вирішити питання про оформлення спадщини на вказане спадкове майно в нотаріальному порядку неможливо у зв`язку із тим, що за життя батьки позивача не отримали правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Однак, на думку суду, відсутність правовстановлюючого документу не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить йому з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його батьків. При цьому, суд враховує, що інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] та [PERSON] немає. Також суд враховує, що відповідач визнав позов повністю, право власності позивача на спірне майно не оспорюють. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України підлягає захисту судом шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved