Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

у серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «КСМ?Транс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ВАТ НАСК «Оранта», у якому просив суд стягнути з ТОВ «КСМ?Транс» на його користь 9 651,72 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди, 2 004,00 грн. витрат на проведення експертного автотехнічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, 450,00 грн. витрат на експертні послуги з проведення оцінки матеріального збитку, 100,00 грн. витрат за направлення телеграм заінтересованим особам, а всього - 12 205,72 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29 січня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої його автомобіль зазнав пошкоджень, спричинених з вини водія ТОВ «КСМ?Транс», що підтверджується висновком експертного автотехнічного дослідження від 20 лютого 2013 року № 02-02/13. В ході розгляду справи за заявою сторони позивача ВАТ НАСК «Оранта» було залучено до участі у справі в якості співвідповідача, після чого [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, в яких останній остаточно просив суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на його користь у відшкодування завданої майнової шкоди 9 651,72 грн. та 450,00 грн. - витрат на експертні послуги з проведення оцінки матеріального збитку, з ТОВ «КСМ -Транс» - 2 004,00 грн. витрат на проведення експертного автотехнічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди та 100,00 грн., сплачених ним за направлення телеграм. В судовому засідання позивач та його представник обґрунтування позову та позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримали та просили суд задовольнити останні в повному обсязі. Відповідачі, які в установленому законом порядку оповіщені про дату та місце судового розгляду справи, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, враховуючи думку позивача та його представника, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів та ухваленні по справі рішення, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 29 січня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Mitsubishi Lancer реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Caterrillar М315С, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до висновків звіту про оцінку автомобіля марки Mitsubishi Lancer реєстраційний номер [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 9 651,72 грн.(а.с. 16-35). З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб Caterrillar М315С, реєстраційний номер [NUMBER], яким під час дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON], належить на праві власності ТОВ «КСМ Транс». В той же час з матеріалів справи вбачається, що ризик цивільно-правової відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або ману інших осіб при використанні транспортного засобу Caterrillar М315С, реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу АВ/9254167 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 46). Норми ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначають підстави відшкодування майнової шкоди. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст. ст. 1187, 1188 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок, а також вину заподіювача. Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає лише за наявності ушкодження транспортних засобів внаслідок порушення Правил дорожнього руху Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої завдана шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, стороною позивача не надано доказів, які свідчили б про те, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «КСМ Транс» і правомірно здійснював управління транспортним засобом Caterrillar М315С реєстраційний номер [NUMBER]. Відсутність вказаних даних не дає суду можливості дійти висновку про можливість покладення відповідальності на [PERSON] як особу, яка керувала транспортним засобом Caterrillar М315С реєстраційний номер [NUMBER] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які преюдиціальні докази вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу. Як наслідок, у суду відсутні підстави для покладення на страхову компанію обов'язку відшкодувати завдану позивачу шкоду за особу - ТОВ «КСМ -Транс», вина якої у законному порядку не встановлена. До того ж, позивач протягом розгляду справи не скористався жодним із наданих цивільно-процесуальним законодавством та роз'яснених в судовому засіданні йому як особі, яка бере участь у справі, правом, визначеним у ст. 27 ЦПК України, а також порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст.ст. 133-137 ЦПК України, та не витребував у встановленому законом порядку доказів, необхідних для обґрунтування своєї позиції. З урахуванням наведеного, враховуючи недоведеність позовних вимог, суд дійшов до висновку про те, що в позові слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed