Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерціного банку «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20150 гривень 47 копійок та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] 26 грудня 2008 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 500 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору банк має право у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив умови договору. Станом на 29 лютого 2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну 20150 гривень (двадцять тисяч сто пятдесят) гривень 47 копійок, у тому числі: 11086 гривень 03 копійки заборгованість за кредитом, 7766 гривень 80 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 100 заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 250 гривень штраф (фіксована частина), 947 гривень 64 копійки штраф (процентна складова). Сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час та день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін в порядку визначеному ч.2 ст.197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. 26 грудня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає стоку дії картки, що підтверджується копією заяви позивача (а. с. 9) та копією витягу з умов і правил надання банківських послуг та правил користування карткою (а. с. 11-16). Кредитний ліміт для відповідача банком збільшувався неодноразово, останній раз 21 травня 2014 року до 11090 гривень, що підтверджується довідкою про зміни умов кредитування (а. с. 8). Зобовязання за договором позичальником не виконувалися, а тому утворився борг що в сумі становить 20150 гривень 47 копійок, зокрема: 11086 гривень 03 копійки заборгованість за кредитом, 7766 гривень 80 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 100 заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 250 гривень штраф (фіксована частина), 947 гривень 64 копійки штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а. с. 6, 7). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. За змістом ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання за вказаним договором належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому суму, що включає заборгованість по тілу кредиту та заборгованість за відсотками та неустойку слід стягнути з нього за рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено понесені витрати у виді судового збору в розмірі 1218 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved