Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТДВ «СК «Київ Ре», в якому просив ухвалити рішення про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 23 березня 2019 року в м. Києві на пр. Лісовому, 41 сталася дорожньо-транспортна пригода між належним позивачу на праві власності автомобілем марки «КІА», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , та автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вина водія [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2019 р. у справі № 754/8768/19. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем. 26 березня 2019 р. позивач подав до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортної пригоди, заяву про сплату страхового відшкодування з необхідними документами. Уповноваженою особою відповідача було складено акт огляду ТЗ (дефектну відомість). Після отримання рішення суду в адміністративній справі № 754/8768/19 позивач неодноразово звертався до відповідача засобами телефонного та поштового зв`язку щодо вжиття заходів на виплату йому страхового відшкодування, але відповіді не отримав. Відповідно до звіту оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням належного позивачу автомобіля, вартість матеріального збитку становить 33 184,40 грн. Окрім того, позивач вказує, що ним понесені матеріальні витрати на сплату вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1 600,00 грн. Посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив стягнути на його користь з відповідача розмір понесених матеріальних збитків у сумі 33 184,40 грн., витрати на сплату вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1 600,00 грн. Ухвалою суду від 13 січня 2020 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 13 січня 2020 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача, та повернулася на адресу суду без вручення з позначкою поштового відділення на конверті «вибули». Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповіднос до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що 23 березня 2019 року, приблизно о 17-50 год., в м. Києві на пр. Лісовому, 41, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху, а саме - поворот ліворуч, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «КІА», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Вина водія [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2019 р. в адміністративній справі № 754/8768/19. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Київ Ре», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 0113657 від 06.12.2018 р. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. У п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. . Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 2 ст. 34 Закону страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з доводами позивача, які відповідачем в належний спосіб не спростовані, 26 березня 2019 р. він подав до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву про сплату страхового відшкодування з необхідними документами. Уповноваженою особою відповідача було оглянуто пошкоджений автомобіль та складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), однак, розмір збитків так і не визначено, страхове відшкодування не сплачено. Положеннями п. 3 ст. 34 Закону встановлено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Користуючись зазначеним правом, позивач самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди. Згідно зі звітом серії SL № 24785 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу, становить 33 184,40 грн. За положеннями статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved