Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У січні 2018 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає малолітній [PERSON]. До служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, 10.02.2017 р. звернувся відповідач - [PERSON] [INFO], який зареєстрований за вищевказаною адресою, з питання реєстрації народження дитини 2009 р.н., у зв'язку зі смертю її матері - [PERSON]. Як вказано у позові, відповідач [PERSON] не перебував у шлюбі з померлою. Від спільного проживання, зі слів заявника- відповідача, у них народився син [PERSON]. На момент звернення, у дитини не було свідоцтва про народження. Службою у справах дітей було вжито заходів щодо реєстрації народження дитини у відділі РАЦСу та 11.04.2017 р. представником Служби було проведено реєстрацію народження дитини - [PERSON] [INFO], з простроченим терміном. Дитину поставлено на облік дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування та дітей, залишених без батьківського піклування служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та надано статус дитини-сироти згідно розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.04.2017 р. № 223. Як вказано у позові, відповідач [PERSON] 12.04.2017 р. написав заяву про тимчасове влаштування дитини в його сім'ю, до вирішення питання щодо визнання батьківства за рішенням суду, зобов'язавшись надати до служби протягом місяця висновок про стан здоров'я дитини та витяг з історії її розвитку. Під час проведення обстеження житлово-побутових умов проживання дитини службою у справах дітей встановлено, що у квартирі повна антисанітарія, відсутні умови для проживання малолітнього. Станом на 27.06.2017 р. Оболонським р/с м. Києва було призначено слухання справи за заявою [PERSON] про встановлення факту визнання батьківства. На момент слухання справи служба не мала ніякої інформації щодо місця перебування, навчання, стану здоров'я дитини. [PERSON] дитину переховував, на зв'язок зі службою не виходив. Під час слухання справи, [PERSON] було зобов'язано виконати вимоги служби, яка діє від імені органу опіки та піклування-Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. Жодне зобов'язання [PERSON] не було виконано. Як вказує позивач, спроба служби у справах дітей в черговий раз потрапити до помешкання [PERSON] за адресою [ADDRESS], залишилась безрезультатною, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 18.08.2017 р. Крім того, службою у справах дітей неодноразово були направлені листи до Оболонського РУ національної поліції, з метою вжиття заходів до [PERSON] та негайне відібрання від нього дитини-сироти, але позитивних результатів немає. [PERSON], будучи малолітньому [PERSON] 2009 р.н. сторонньою особою, не допускає до дитини представників служби у справах дітей, соціальних фахівців, представників поліції. При цьому дитина не обстежена у лікарів, не відвідує навчальний заклад. Хоча по віку хлопчик мав би навчатися в 2-мі класі. Черговий раз була спроба відвідати помешкання [PERSON] 04.12.2017 р., але під час відвідування двері квартири ніхто не відчинив, хоча в вікнах горіло світло. В дверях квартири для відповідача [PERSON] було залишено запрошення, але до Служби він не з'явився. Також позивачем - Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, було направлено лист до Оболонського РУ поліції, з метою притягнення відповідача [PERSON] до кримінальної відповідальності та вилучення дитини з його помешкання. Після численних запрошень, він з'явився до управління поліції. Під час проведення бесіди за участю працівників служби у справах дітей, він повідомив, що на даний час в судовому порядку визнає батьківство, пройшов генетичну експертизу, але заплатити за неї в нього не має коштів та пообіцяв позивачу, що станом на 05.01.2018 р. він проведе оплату експертизи. Крім того, йому було роз'яснено, що на даний час він дитині юридично чужа людина і не може бути її законним представником. Відповідачу було запропоновано, тимчасово, влаштувати дитину до реабілітаційного центру, на що він категорично відмовився, але пообіцяв, що буде співпрацювати з службою у справах дітей щодо проходження дитиною медичного обстеження та вирішення питання її навчання. Як вказує представник позивача станом на 17.01.2018 р. питання встановлення батьківства [PERSON] не вирішив, на телефонні дзвінки не відповідає, до дитини представників Служби не впускає, тобто, без законних підстав утримує дитину-сироту, чим грубо порушує права дитини на медичне обслуговування, навчання та належне утримання і виховання. Він ніде не працює та має судимість. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просить суд вирішити питання негайного відібрання дитини від сторонньої особи, яка безпідставно її утримує, чим грубо порушує усі права дитини-сироти. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та зазначила, що позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини, викладені нижче. 10.02.2017 р. до позивача звернувся відповідач [PERSON] [INFO], який зареєстрований за адресою - [ADDRESS], з питання реєстрації народження дитини [PERSON] 2009 р.н., у зв'язку зі смертю його матері - [PERSON]. При цьому відповідач не перебував у шлюбі з померлою, ніде не працює та має судимість. На момент звернення, у дитини не було свідоцтва про народження. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Як з'ясовано судом, службою у справах дітей було вжито заходів щодо реєстрації народження дитини у відділі РАЦСу та 11.04.2017 р. представником Служби було проведено реєстрацію народження дитини - [PERSON] [INFO], з простроченим терміном. При цьому дитину поставлено на облік дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування та дітей, залишених без батьківського піклування служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та надано статус дитини-сироти згідно розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.04.2017 р. № 223. Також, відповідач 12.04.2017 р. написав заяву про тимчасове влаштування дитини в його сім'ю, до вирішення питання щодо визнання батьківства за рішенням суду, зобов'язавшись надати до служби протягом місяця висновок про стан здоров'я дитини та витяг з історії її розвитку. Під час проведення обстеження житлово-побутових умов проживання дитини службою у справах дітей встановлено, що у квартирі повна антисанітарія, відсутні умови для проживання малолітнього. При цьому спроба служби у справах дітей в черговий раз потрапити до помешкання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS], залишилась безрезультатною, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 18.08.2017 р. Крім того, службою у справах дітей неодноразово були направлені листи до Оболонського РУ національної поліції, з метою вжиття заходів до [PERSON] та негайне відібрання від нього дитини-сироти, але позитивних результатів немає. Як з'ясовано судом, відповідач [PERSON], будучи малолітньому [PERSON] 2009 р.н. сторонньою особою, не допускає до дитини представників служби у справах дітей, соціальних фахівців, представників поліції. При цьому дитина не обстежена у лікарів, не відвідує навчальний заклад. Хоча по віку хлопчик мав би навчатися в 2-мі класі. 04.12.2017 р. позивач в чергове спробував відвідати помешкання [PERSON], але під час відвідування двері квартири ніхто не відчинив, хоча в вікнах горіло світло. В дверях квартири для відповідача [PERSON] було залишено запрошення, але до Служби він не з'явився. Також позивачем, як органом опіки та піклування, було направлено лист до Оболонського РУ поліції, з метою притягнення відповідача [PERSON] до кримінальної відповідальності та вилучення дитини з його помешкання. Після численних запрошень, він з'явився до управління поліції. Ст. 11 Конвенції 1980 р. зобов'язує суд без затримок здійснювати усі процедури для повернення дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Конвенції 1980 р., якщо дитина незаконно переміщена або утримується так, як це передбачено статтею 3, і на дату початку процедури у судовому або адміністративному органі тієї Договірної держави, де знаходиться дитина, минуло менше одного року з дати незаконного переміщення або утримування, відповідний орган видає розпорядження про негайне повернення дитини. Під час проведення бесіди за участю працівників служби у справах дітей, він повідомив, що на даний час в судовому порядку визнає батьківство, пройшов генетичну експертизу, але заплатити за неї в нього не має коштів та пообіцяв позивачу, що станом на 05.01.2018 р. він проведе оплату експертизи. Крім того, йому було роз'яснено, що на даний час він дитині юридично чужа людина і не може бути її законним представником. Відповідачу було запропоновано, тимчасово, влаштувати дитину до реабілітаційного центру, на що він категорично відмовився, але пообіцяв, що буде співпрацювати з службою у справах дітей щодо проходження дитиною медичного обстеження та вирішення питання її навчання. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 17.01.2018 р. питання встановлення батьківства [PERSON] не вирішив, на телефонні дзвінки не відповідає, до дитини представників Служби не впускає, тобто, без законних підстав утримує дитину-сироту, чим грубо порушує права дитини на медичне обслуговування, навчання та належне утримання і виховання. Таким чином судом не встановлено обставини того, що існує серйозний ризик того, що відібрання малолітнього [PERSON] О 2009 р.н. поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку. Враховуючи, що станом на момент розгляду справи в суді дитина досягла 9 р., то її думка з приводу відібрання, судом не береться до уваги. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з'ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позову Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація - Орган опіки та піклування в повному обсязі. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: відібрання дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved