Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У січні 2016\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] 358\~560,00\~грн. боргу за договором позики та відсотки за прострочення грошового зобов'язання (180\~000,00\~грн. борг, 178\~560\~грн. відсотки). Від [PERSON] заперечень проти позову або заяви про визнання позову не надходило. Судом з'ясовано, що відповідно до розписки від 25.02.2012\~р. [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 180\~000,00\~грн. до 25.05.2013\~р., у разі несвоєчасного повернення коштів зобов'язався сплачувати за кожен день прострочення 1,6% (а.\~с.\~9). Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином між [PERSON] та [PERSON] 23.02.2012\~р. було укладено договір позики, на підставі якого перший передав у власність другому грошові кошти у розмірі 180\~000,00\~грн., при цьому другий зобов'язався повернути першому ці грошові кошти до 25.05.2013\~р., а у разі прострочення виконання зазначеного грошового зобов'язання сплатити 1,6% від простроченої суми за кожен день прострочення (584% річних). Як вбачається зі змісту позовної заяви, зобов'язань з повернення до 25.05.2013\~р. [PERSON] грошових коштів у розмірі 180\~000,00\~грн. [PERSON] не виконав. Доказів, які б це спростовували, [PERSON] не подав. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення на його користь з [PERSON] 180\~000,00\~грн. боргу ґрунтується на вимогах законодавства України. Разом з тим, на день пред'явлення позову (06.01.2016\~р.) розмір відсотків, які [PERSON] зобов'язаний сплатити [PERSON] за прострочення виконання грошового зобов'язання за період 26.05.2013\~р. по 06.01.2016\~р., становить 2\~753\~280,00\~грн. (956 днів * 2\~880\~грн. (1,6% від 180\~000,00\~грн.)). Як вбачається зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, [PERSON] просить стягнути відсотки за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 178\~560,00\~грн., тобто за 62 дні прострочення. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто Суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відсотки за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 2\~753\~280,00\~грн. Між тим, позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення на його користь з [PERSON] відсотків за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 178\~560,00\~грн. ґрунтується на вимогах законодавства України Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь [PERSON] з [PERSON] підлягають стягненню у якості відшкодування судових витрат 3\~585,00\~грн. (судовий збір).

Outcome: approved