Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] Броварського району Київської області у зв'язку із не проживанням у ньому понад один рік без поважних причин. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона, на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 1996 року є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] Броварського району Київської області. Власниками іншої частини будинку є [PERSON] та [PERSON] Крім позивача у спірному житловому будинку зареєстровані: її сини [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], колишня невістка позивача - [PERSON], [INFO], та онуки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З квітня 2013 року відповідач добровільно залишила будинок та за місцем реєстрації фактично не проживає. Реєстрація [PERSON] перешкоджає [PERSON] у реалізації її права власності на вищевказане нерухоме майно, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду із зазначеним вище позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що на даний час відповідачка проживає з іншим чоловіком, а її реєстрація перешкоджає власникам будинку в реалізації визначених законом прав. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Відповідач не заперечувала, що вона на початку травня 2013 року разом з дітьми дійсно добровільно залишила спірний житловий будинок, зібравши всі свої речі. Вказувала, що у її матері є власний житловий будинок, але зареєструвати [PERSON] у належному їй будинку вона відмовилася. Додатково пояснила, що фактично вона звільнила спірне житлове приміщення й на сьогодні в неї є інший чоловік, з яким вона проживає, намірів проживати у будинку позивача вона не має, їй потрібна лише реєстрація в ньому, оскільки зняття з реєстраційного обліку буде перешкоджати в її працевлаштуванні. До початку розгляду справи треті особи - [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви, в яких позовні вимоги [PERSON] підтримали, просили позов задовольнити й слухати справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що ? частина одноповерхового житлового будинку [ADDRESS] Броварського району Київської області, жилою площею 70,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай, погріб, колодязь, огорожа, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20 лютого 1996 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 763, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 лютого 1996 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 766, згідно якого позивач успадкувала ? частину спірного житлового будинку як частку в спільному майні подружжя, набутого за час шлюбу, після смерті [PERSON], якому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Великодимерської сільської Ради народних депутатів за № 441 від 15 грудня 1995 року, належав будинок [ADDRESS] Броварського району Київської області (а.с. 5-7). Співвласниками спірного нерухомого майна є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія довідки Броварського бюро технічної інвентаризації від 19 березня 1996 року та зведений акт вартості будівель та споруд форми № 5 (а.с. 16-18). Судом також з'ясовано, що у житлового будинку [ADDRESS] Броварського району Київської області, крім позивача, зареєстровані: сини [PERSON] - [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], колишня невістка позивача - [PERSON], [INFO], та онуки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 683, виданою 30 квітня 2014 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, та викопіюванням з будинкової книги (а.с. 8-12). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08 листопада 2003 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, актовий запис № 63, розірвано (а.с. 15). З акту про факт не проживання в [ADDRESS] складеного 26 квітня 2014 депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області VІ скликання 25 округу Рубанкою А.І., вбачається, що [PERSON] понад один рік за місцем реєстрації не проживає, а мешкає з іншим чоловіком, що підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13). Зазначений факт у судовому засіданні підтвердила й сама відповідач. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В. ч. 2 п. 15 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року закріплено положення, згідно якого при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зважаючи на викладене, та враховуючи те, що відповідач дійсно більше одного року не проживає у спірному житловому будинку, не є членом сім'ї позивача [PERSON] та не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, будь - яких договорів щодо користування цим житлом з позивачем не укладала, не надала доказів поважності причин відсутності у спірному будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved