Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві (далі - відповідач), третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про зняття арешту з житла. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та третьою особою в 2007 році був укладений Договір іпотеки, відповідно до умов якого, ПАТ «ОТП Банк» передав позивачеві грошові кошти з умовою їх повернення в строк до 2017 року і сплатою відсотків за користування кредитом. Матір позивача, [PERSON], виступала майновим поручителем по цьому договору. У зв'язку з кризою 2009 року, та різким падінням курсу гривні, були порушені узяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору іпотеки. Проблемну ситуацію між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» було розглянуто у суді. Але, у період проведення суду, ПАТ «ОТП Банк», для забезпечення позивних вимог, звернувся до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції з вимогою провести виконавче провадження з накладенням арешту на майно майнового поручителя позивача - [PERSON], житла, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Судова справа між позивачем та ПАТ «ОТП Банком» була закрита і було підписано додаткову угоду, згідно за умов якої, у жовтні 2011 року позивач виплатив банку борг в повному обсязі. Внаслідок чого третьою особою 01.11 2011 року виконавчий документ був відкликаний з виконавчої служби, а виконавче провадження відповідачем закінчене. [PERSON] померла [INFO] року. У зв'язку із смертю [PERSON] у позивача виникло право на отримання в спадок частини житла що належить йому на праві власності, проте реалізувати своє право позивачеві не виявилося можливим, у зв'язку з наявністю арешту на вказане житло. Тому, позивач просив зняти арешт з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], накладений Державною виконавчою службою Шевченківського районного управління юстиції в якості заходів забезпечувального характеру. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надіслав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надіслав. Суд, заслухавши пояснення позивача та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Семенова Руслана Анатолійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 20.03.2010 року ВП № 26611259 про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 519 виданий 28.01.2010 року ПН КМНО про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу 773600,82 грн. шляхом звернення стягнення на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Постановою державного виконавця Семенова Руслана Анатолійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 20.05.2011 року ВП № 26611259 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] у межах суми звернення стягнення: 851060,90 грн. (а.с.9-10). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло, яке видано згідно з розпорядженням (наказом) від 22.05.2007 року № 8563, яким Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація посвідчує, що квартира (одноквартирний будинок), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] - в рівних частках кожному (а.с.8). Постановою державного виконавця Семенова Руслана Анатолійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 01.02.2012 року ВП № 26611259 про повернення виконавчого документа стягувачеві було повернуто стягувану виконавчий документ: виконавчий напис № 519 виданий 28.01.2010 року ПН КМНО про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу 773600,82 грн. шляхом звернення стягнення на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.40). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 14 січня 2014 року серія [NUMBER] та 26.06.2014 року було заведено Першою київською державною нотаріальною конторою Спадкову справу № 769/2014 до майна померлої [INFO] року [PERSON]. 26 червня 2014 року позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою № 2303 про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] за законом (а.с.48). Згідно копії Свідоцтва про народження від 17 грудня 1962 року серія [NUMBER], [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.59). Як вбачається з матеріалів наданої спадкової справи № 769/2014, 25 лютого 2008 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Першої київської нотаріальної контори Булавіною Н.В. 25 лютого 2008 року і зареєстрованим в реєстрі за № 10-365, згідно якого, належну їй на праві власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] заповідала [PERSON], [INFO] (а.с.55). [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 01 серпня 1957 року серія [NUMBER] (а.с.64). Відповідно до заяви від 19 серпня 2014 року [PERSON] до Першої київської нотаріальної контори, де зазначено: «Мені, [PERSON] відомо, що вона я спадкоємцем за законом та за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Першої київської нотаріальної контори Булавіною Н.В. 25 лютого 2008 року і зареєстрованим в реєстрі за № 10-365, після її смерті. Проте спадщину в установлені законом строки я не прийняла, на день смерті з померлим за одною адресою не проживала. За додатковим строком для прийняття спадщини до суду звертатися не буду, і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я сина померлої [PERSON], я не маю» (а.с.61). Листом Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.07.2016 року на лист [PERSON] від 13.07.2016 щодо виконання виконавчого напису № 519 від 28.01.2010, виданого ПН КМНО, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» по боргу на суму 773600,82 грн., повідомило наступне: «.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику для виконання і стягувачу до відома. Виконавче провадження зареєстровано в ЄДРВП за № 26611259. З метою з'ясування майнового стану боржника, до управління ДАІ у м. Києві, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, направлено відповідні запити щодо надання інформації про наявність зареєстрованого за боржником майна та Державної Податкової служби України стосовно відкритих рахунків в банківських установах. В зв'язку з тим, що в ході вжитих державним виконавцем заходів встановлено відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення 01.12.2012 державним виконавцем на підставі п.2 статті 47 Закону винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, з правом повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання, копія якої разом з оригіналом виконавчого документу направлено на адрес стягувачу. Повторно вищевказаний документ на виконання не надходив. За таких обставин підстави для зняття арешту відсутні. Також повідомляємо що зняти арешт ви можете в судовому порядку.» (а.с.16). Згідно Інформаційної довідки від 03.11.2014 року, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації, 1/2 ч. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] (а.с.86). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. (ч. 4 і ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч. 1 та ч. 2 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 та ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що постановою державного виконавця Семенова Руслана Анатолійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 01.02.2012 року ВП № 26611259 про повернення виконавчого документа стягувачеві було повернуто стягувану виконавчий документ: виконавчий напис № 519 виданий 28.01.2010 року ПН КМНО про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу 773600,82 грн. шляхом звернення стягнення на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved