Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.2011 року між ним та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір № 901/2011-222 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Гаманець») № [NUMBER] на який позивач мав вносити кошти. За період з 12.10.2011 року по 01.08.2014 року [PERSON] на вкладний (депозитний) рахунок було внесено грошові кошти в сумі 48 450,00 доларів США, та з зазначеної суми коштів [PERSON] отримав лише 7000 доларів США. 08.08.2014 року та 13.08.2014 року він звернувся до банку з заявою про повернення йому в повному обсязі належних коштів в розмірі 41 450 доларів США. Однак, вимога позивача була проігнорована, а вклад та проценти не повернуто. Позивач просив стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» на його користь заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 43 007 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі до суду позовної заяви становить 587 449,81 грн. В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором банківського вкладу № 901/2011-222 від 12.10.2011 року: 41 450 доларів США - борг по вкладу; 1 749,90 доларів США - борг по процентах; 6 560,08 грн. - 3% річних. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги разом з уточненнями підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав, в своїх письмових запереченнях зазначив, що заява позивача про повернення коштів розглядалась банком та по факту відсутності коштів було проведено службове розслідування. Проведеною ревізією Київського регіонального відділення за період 2011-1014 років встановлено, що за договором № 901/2011-222 від 12.10.2011 року кошти були зняті в повному обсязі. За результатами проведеної експертизи визначено, що підписи на деяких документах про зняття коштів виконані не [PERSON] Перевіркою документального оформлення операцій з приймання/видачі коштів [PERSON] за депозитними рахунками встановлено, що у багатьох заявах на переказ готівки підписи вкладника не відповідають підписам у депозитному договорі. Таким чином, невідповідність підписів виявлена, як у документах на видачу коштів, так і в документах на поповнення вкладу. У позові позивач підтверджує усі 11 операцій поповнення вкладу на загальну суму 48 450,00 доларів США, хоча у 5-х із них підписи платника не відповідають зразку його підпису. У позовній заяві [PERSON] підтверджує факт одержання ним коштів у 6-х випадках на загальну суму 7000,00 доларів США, хоча у заявах від 11.07.2012 року та 21.12.2012 року підписи платника не відповідають зразку підпису [PERSON] Таким чином позивач не підтверджує одержання ним коштів на загальну суму 41 356,00 доларів США, однак наявні документи свідчать, що позивач не тільки дозволив видачу коштів із його депозитного рахунку, але і погодився із такими видачами, неодноразово підписуючи заяви про підтвердження залишку коштів на рахунку на дату проведення операцій. Зазначає, що позивачем порушувався порядок розпорядження коштами на своєму рахунку, дозволяючи від свого імені проводити операції іншим особам без оформлення відповідним чином доручень про проведення таких операцій. З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що 12.10.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір № 901/2011-222 про відкриття банківського вкладу «Гаманець» (на вимогу) в доларах США. Відповідно до умов якого банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], що відкривається банком на його ім'я, в сумі 5 000,00 доларів США терміном з 12.10.2011 року, та повертає вкладнику суму вкладу та сплачує 2% за користування коштами, на умовах та в порядку, встановлених цим договором (а.с.4-6). Відповідно до п. 3.3 та п. 3.4 договору, повернення частини вкладу здійснюється згідно із письмовою заявою вкладника шляхом видачі готівки через касу банку. У випадку розірвання договору за заявою вкладника, сума вкладу та проценти, нараховані відповідно до п. 3.1, за встановленою на вклад процентною ставкою, повертаються вкладнику шляхом видачі готівки через каси банку. Надходження коштів на рахунок підтверджується банківською випискою з особового рахунку за 12.10.2011р. - 5 000 доларів США, 23.12.2011р. - 5 000 доларів США, 28.12.2011р. - 5 000 доларів США, 04.01.2012р. - 5 000 доларів США, 23.01.2012р. - 650 доларів США, 28.03.2012р. - 2 100 доларів США, 06.06.2012р. - 500 доларів США, 13.06.2012р. - 600 доларів США, 23.08.2012р. - 300 доларів США, 14.09.2012р. - 300 доларів США, 15.08.2013р. - 24 000 доларів США (а.с. 7-13). Крім того, листом від 26.06.2014 року № 41/3-12/3591 відповідач підтверджує, що згідно даних бухгалтерського обліку вказана сума коштів у зазначені вище дати була зарахована на вкладний рахунок, обліковувалась на балансі банку, а також на неї було нараховано і виплачено проценти (а.с. 32). Із зазначеної суми коштів позивачем було отримано 7 000 доларів США, зокрема 25.11.2011р. - 2 000 доларів США, 20.04.2012р. - 1 000 доларів США, 07.05.02012р. - 200 доларів США, 11.07.2012р. - 2 200 доларів США, 24.09.2012р. - 100 доларів США, 21.12.2012р. - 1 500 доларів США. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 08 серпня 2014 року звернувся до відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» з заявою про повернення йому частини банківського вкладу в сумі 41 356 доларів США та нараховані проценти по вкладу (а.с.14), однак дана заява не була розглянута і кошти не повернуті. 13 серпня 2014 року [PERSON] повторно звернувся до відповідача з вимогою негайно повернути йому кошти в сумі 41 356 доларів США та проценти по вкладу (а.с. 15), однак така вимога банком була проігнорована, вклад і проценти повернуто не було. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів шляхом видачі готівки з каси банку, чим допустив порушення його прав як вкладника. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 10.11 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - інструкція), незалежно від того, на яких умовах укладався договір банківського вкладу (на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу з закінченням установленого договором строку чи на інших умовах повернення вкладу), банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника - фізичної особи. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання по № 901/2011-222 про відкриття банківського вкладу «Гаманець» (на вимогу) в доларах США від 12.10.2011 року, та не повертає позивачу належні йому кошти, внаслідок чого, станом на 09.12.2014 року, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем, а саме: борг по вкладу - 41 450 доларів США, борг по процентах - 1 749,90 доларів США, 3% річних - 6 560,08 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що позивач, відповідно до заяв про видачу готівки № 11 від 11.01.2012 року, № 12 від 23.01.2012 року, № 20 від 24.02.2012 року та № 98 від 21.08.2013 року, в повному обсязі отримав кошти по вкладу, оскільки таке спростовується матеріалами справи. Так, відповідно до висновку експерта від 28.11.2014 року № 581/1/тдд, проведеної в кримінальному провадженні № 32014000000000048 від 20.06.2014 року, підпис [PERSON] на заяві на видачу готівки № 11 від 11.01.2012 року на суму 12 000 доларів США; заяві на видачу готівки № 12 від 23.01.2012 року на суму 5 000 доларів США; заяві на видачу готівки № 20 від 24.02.2012 року на суму 356 доларів США; заяві на видачу готівки № 98 від 21.08.2013 року на суму 24 000 доларів США, виконано не [PERSON], а іншими особами (а.с.46-52). Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач порушував порядок розпорядження коштами на своєму рахунку, дозволяючи від свого імені проводити операції іншим особам без оформлення відповідним чином доручень про проведення таких операцій, зважаючи на таке. Згідно п. 10.12 Інструкції, на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок. Відповідно до п. 22.6 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача. З урахуванням зазначеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доведені та підлягають до задоволення. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3 650 грн. в дохід держави.

Outcome: approved