Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У січні 2019 року позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 20.10.2015 між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5003-13-00119, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Сітроен» (д.н.з [NUMBER] ). 13.10.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Сітроен» (д.н.з [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] та автомобіля «Ніссан» (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] Постановою Голосіївського районного суду м. Києві від 18.09.2017 відповідача визнано винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. В результаті зазначеної ДПТ з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль «Сітроен» (д.н.з [NUMBER] ), що на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №2010 від 27.10.2016, складеного ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги», ремонтної калькуляції та умов Договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 223 990,66 грн., яке ПрАТ «СК «Українська страхова група» було відшкодовано [PERSON] На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК» Оранта» за полісом №АЕ/6515587. Позивач звернувся до ПАТ «НАСК» Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу та ПАТ «НАСК» Оранта» в межах ліміту було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. Тому, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування 61 995,35 грн. Повідомленням суду від 01 лютого 2019 р. учасників справи повторно повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києва, [PERSON] за адресою, вказаною у позовній заяві не зареєстрована. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження повідомлялась шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 20.10.2015 між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5003-13-00119, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Сітроен» (д.н.з [NUMBER] ). 13.10.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Сітроен» (д.н.з [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] та автомобіля «Ніссан» (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] . В результаті зазначеної ДПТ з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль «Сітроен» (д.н.з [NUMBER] ), що на праві власності належить [PERSON] . Вина відповідача [PERSON] в цій дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Голосіївського районного суду м. Києві від 18.09.2017, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №2010 від 27.10.2016, складеного ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги», ремонтної калькуляції та умов Договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 223 990 грн., яке ПрАТ «СК «Українська страхова група» було відшкодовано [PERSON] На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК» Оранта» за полісом №АЕ/6515587. ПАТ «НАСК» Оранта» в межах ліміту було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. З метою досудового врегулювання спору, 23.06.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. №1041/2810 УСГ, про можливість добровільного відшкодування завданих збитків. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» відшкодувало власнику автомобіля «Сітроен» (д.н.з [NUMBER] ) - [PERSON] , завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 223 990,66 грн. та ПАТ «НАСК» Оранта» в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача відшкодована лише частина витрат в розмірі 50 000 грн., тому у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення в порядку регресу з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» понесених витрат в сумі 61 995,35 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved