Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У серпні 2020 року з Дарницького районного суду м. Києва до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа за підсудністю. Позивач звернувшись до суду із позовом до відповідача, просив визнати недійсним договір страхування № 202.18.2424340 від 24.09.2018 року та застосувати реституцію: стягнути з будь-яких рахунків відповідача на його (позивача) рахунок 26 511,11 грн страхового платежу. В обґрунтування позову зазначив, що 24.09.2018 року уклав із відповідачем договір добровільного страхування № 202.18.2424340 транспортного засобу - Toyota Corolla 2018 р.в., який є предметом застави. ТЗ було придбано ним у ТОВ «Автосаміт ЛТД» на умовах кредитного договору, укладеного з АТ «Правекс-Банк». Вигодонабувачем за договором страхування є банк. 26.09.2018 року він вніс на рахунок відповідача повну суму страхового платежу - 26 511,11 грн. 26.08.2019 року стався страховий випадок, про який він вчасно повідомив страховика. 16.09.2019 року він залишив ТЗ в ТОВ «Автосаміт ЛТД» для проведення відновлювального ремонту. 18.09.2019 року прибувши до ТОВ «Автосаміт ЛТД» за автомобілем провів там довгий час, очікуючи страхового комісара, який мав видати йому автомобіль. Дочекавшись комісара та підписавши акт виконаних робіт, він не оглядаючи ТЗ поїхав забирати дитину зі школи. Після приїзду додому ним було виявлено пошкодження водійської та пасажирської дверей. Про цей факт він мав намір повідомити страхову компанію, проте в зв`язку з закінченням робочого часу не додзвонився, тому зателефонував наступного дня. В розмові з працівником страхової він дізнався, що потрібно скласти і подати заяву-повідомлення про страховий випадок. При цьому, в розмові йому не повідомили про необхідність надати довідку з поліції. Прибувши до ТОВ «Автосаміт ЛТД» 20.09.2019 року він вимагав надати йому відеозапис перебування його ТЗ на території товариства. При цьому зазначив, що більше не має наміру залишати свій автомобіль у ТОВ «Автосаміт ЛТД» і бажає отримати страхове відшкодування за цим страховим випадком на власний рахунок. Склавши відповідну заяву із зазначенням своїх реквізитів для перерахування страхового відшкодування, він дізнався про необхідність надати ще й довідку з поліції, про що раніше мова не йшла. 25.09.2019 року йому запропонували переписати заяву із зазначенням реквізитів ТОВ «Автосаміт ЛТД» для перерахування страхового відшкодування, проте він відмовився це робити. В подальшому йому ще кілька разів телефонували з вимогою переписати заяву з тих же підстав. Перевіривши дані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, він з`ясував, що у ТОВ «Автосаміт ЛТД» та ТДВ «Експрес Страхування» одні й ті самі кінцеві бенефіціарні власники, в зв`язку з чим дійшов висновку, що страхове відшкодування є просто перекладанням коштів з кишені однієї компанії до іншої. За таких умов вважає, що договір страхування від 24.09.2018 року № 202.18.2424340 укладено без мети виплати відшкодування потерпілій особі. До того ж, посилаючись на лист-відповідь АТ «Правекс-Банк», зазначив, що вигодонабувач (банк) не був проти перерахування страхового відшкодування на його (позивача) рахунок. Отже вважає, укладений між ним та страховою компанією договір таким, що укладений без мети настання реальних наслідків. Зауважив, що відповідач веде нечесну, та агресивну підприємницьку діяльність. Наостанок зауважив, що відмовляючи у виплаті страхового відшкодування відповідач послався на п.11.1.1. частини Б Договору, в якій зазначено перелік необхідних документів при настанні ДТП, однак саме визначення терміну «ДТП» в законодавчих актах передбачає дорожньо-транспортну пригоду за участю ТЗ при його русі, а в його випадку автомобіль був нерухомим, тому вважає таку підставу відмови несправедливою та формальною. Просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. Третя особа не надавала суду пояснення на позов. За ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Главою 67 ЦК України унормовано положення про страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 24.09.2018 року між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, предмету застави - Toyota Corolla 2018 р.в., № [NUMBER] . Вигодонабувачем за договором страхування є АТ «Правекс-Банк» (а.с. 7-13). 26.09.2018 року [PERSON] внесено суму страхового платежу - 26 511,11 грн на розрахунковим рахунок ТДВ «Експрес Страхування» (а.с. 14). За твердженнями позивача 26.08.2019 року стався страховий випадок, в зв`язку з чим він звернувся до страховика. 16.09.2019 року він залишив автомобіль на станції технічного обслуговування (СТО) ТОВ «Автосаміт ЛТД» для здійснення відновлювального ремонту в зв`язку зі страховим випадком. Також, за твердженнями позивача, коли він забрав автомобіль з СТО - 18.09.2019 року, не оглядаючи останній підписав акт виконаних робіт. Згодом, коли прибув додому виявив пошкодження водійської та пасажирської двері автомобіля, про що повідомив страховика наступного дня. Однак страховик відмовив йому у виплаті страхового відшкодування посилаючись на відсутність довідки поліції (а.с. 79). Статтею 981 ЦК України визначено, що договір страхування укладається в письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України). Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором ( ст. 983 ЦК України). За ст. 984 ЦК України, сторонами у договорі страхування є страховик та страхувальник. Згідно з ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. До обов`язків страхувальника належить (ст. 989 ЦК України): 1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; 2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним; 4) вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За вимогами ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З матеріалів справи вбачається, що сторони договору страхування, укладаючи договір узгодили всі його істотні умови. Умови цього договору виконані обома сторонами належним чином, про що свідчить факт внесення позивачем повної суми страхового платежу та факт виплати страховиком страхової суми у вигляді відновлювального ремонту ТЗ позивача. Таким чином, твердження позивача, що договір укладено без мети настання реальних обумовлених договором наслідків неспроможні, з огляду на факт ремонту ТЗ, про що позивачем був підписаний акт виконаних робіт. Відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування, страховик вказав на відсутність довідки поліції за пригодою, що за словами позивача сталась 18.09.2019 року. Також страховик вказав, що страхувальником вже було отримано одне страхове відшкодування без відповідної довідки, а тому за умовами договору останній повинен був звернутись до компетентних органів для реєстрування події (що сталась 18.09.2019 року). Згідно п. 8.3.10. частини Б Договору страхування від 24.09.2018 року № 202.18.2424340 страхувальник зобов`язаний у разі настання події, що може бути визнана страховим випадком, надати документи, передбачені розділом 11 частини Б Договору. За п. 11.1.1. частини Б Договору страхування у разі пошкодження ТЗ внаслідок ДТП страхувальником надаються наступні документи: -довідка, що видається підрозділами Національної поліції на окрему вимогу і містить більш детальну інформацію щодо обставин ДТП, зокрема відомості про всіх її учасників, наявності або відсутності у них стану сп`яніння та попередні висновки про те, внаслідок порушення яких пунктів ПДР та ким саме із учасників ДТП вона сталась або довідка відповідного компетентного органу іншої держави (при настанні ДТП за поза межами території України); -схема місця ДТП, підписана учасниками ДТП та поліцейським; -постанова у справах про адміністративні правопорушення (якщо матеріали були направлені на розгляд до суду); -на окрему вимогу страховика - копії інших адміністративних матеріалів, складених працівниками Національної поліції за фактом ДТП (протокол про адміністративне правопорушення, пояснення учасників ДТП, протокол медичного обстеження водіїв, тощо). Відповідно до п. 9.8. частини Б Договору страхування при настанні події на території України, один раз протягом строку дії договору, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування без надання страхувальником довідок з поліції та інш. державних органів у передбачених законодавством України випадках. За частинами 1, 2 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. 2. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Оспорюваний позивачем договір страхування від 24.09.2018 року №202.18.2424340 був підписаний сторонами, що свідчить про їх розуміння умов договору та згоду з усіма істотними умовами. Перша страхова подія, про яку вказує позивач у позові, сталась 24.08.2019 року, тобто через 11 місяців з моменту укладення договору страхування. Протягом дії договору, з моменту його укладання і до 18.09.2019 року, позивач не звертався до відповідача щодо незгоди з умовами договору та не оспорював договір в судовому порядку. Твердження позивача про те, що договір страхування укладено без мети настання реальних наслідків (тобто без мети відшкодування страхової виплати страхувальнику) спростовується фактом виплати відповідачем страхового відшкодування за страховим випадком, що стався у серпні 2019 року, у вигляді відновлювального ремонту ТЗ позивача, про що останній підписав акт виконаних робіт. Неспроможним є посилання позивача на ст. 234 ЦК України (правові наслідки фіктивного правочину), оскільки позивачем не доведено факт фіктивності договору страхування. Оспорюваний договір не містить ознак фіктивності. Із його умов та поведінки сторін випливає, що вони уклали саме той договір, який мали намір укласти і в подальшому виконали його умови. Також позивачем не доведено факт ведення нечесної підприємницької діяльності відповідачем, із посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи наведене, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Відсутні підстави для задоволення позову в т.ч. для застосування наслідків недійсності правочину (реституції). Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача, як споживача за Законом України «Про захист прав споживачів», на нього покладаються судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1 681,60 грн (дві немайнові вимоги) на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved