Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що [INFO] у м. Одесі у віці одного року померла його сестра [PERSON] Оскільки смерть настала в період окупації м. Одеси військами німецько-фашистської Німеччини та Румунії, то на той час неможливо було провести державну реєстрацію зазначеного факту. Заявник зазначав, що на даний час він також не може провести реєстрацію факту смерті сестри, оскільки документи на підставі яких проводиться реєстрація смерті, що визначені статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відсутні, так як книги державної реєстрації актів про смерть за 1942-1943 роки за містом Одеса не збереглися. Факт того, що книги державної реєстрації актів про смерть за 1942-1943 роки за містом Одеса не збереглися підтверджується Витягом №00022726118 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 26 квітня 2019 року. Посилаючись на те, що встановлення зазначеного факту необхідно для подальшої реєстрації смерті його сестри в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, яке необхідно йому для отримання дозволу від КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» для встановлення надгробку на могилі сестри [PERSON] , яка похована наділянці 105 , лінії 5 кладовища «IIХристиянське», заявник просив суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Одесі. Заявник та його представник, який діє на підставі довіреності від 30 вересня 2019 року, в судовому засіданні підтримали подану заяву, просили суд її задовольнити (а.с. 31). Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, раніше надав до суду лист, згідно якого просив суд розглянути справу за відсутності представника відділу (а.с. 27). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що [INFO] у м. Одесі народився [PERSON] , заявник у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом актів громадянського стану внутрішніх справ СССР, батьками якого зазначені російською мовою: « [PERSON] », мати « [PERSON] » (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що у книзі реєстрації актів про народження Одеського міського відділу ЗАГС за 1941 рік є запис №2053 від 26 червня 1941 року про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої були записані російською мовою: батько « [PERSON] », 31 рік, болгарин; мати « [PERSON] », 30 років, росіянка, що підтверджується довідкою Державного архіву Одеської області від 03 квітня 2019 року (а.с. 5). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 26 квітня 2019 року, вбачається, що інформація щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , відсутня, оскільки книги державної реєстрації актів про смерть за 1942-1943 роки за зазначеним населеним пунктом не збереглися (а.с. 6). Встановлено, що листом Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 серпня 2019 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для державної реєстрації смерті (а.с. 7). Зі змісту довідки Комунального підприємства «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» №301 від 05 липня 2019 року вбачається, що згідно запису книги реєстрації поховань, на ділянці 105, лінії 5 кладовища «ІІ Християнське» (за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 6) похована [PERSON] , яка померла [INFO] у віці одного року (а.с. 8). Встановлено, що листом Комунального підприємства «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» №413 від 02 вересня 2019 року, [PERSON] було відмовлено у встановленні надмогильної споруди у зв`язку з відсутністю в останнього оригіналу свідоцтва про смерть похованого, свідоцтва про поховання, документів, що підтверджують прибирання надмогильної споруди, її ціну та дату реалізації, реквізити виконавця надмогильної споруди (а.с. 21). Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до абзацу першого п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року, державній реєстрації, зокрема, підлягає смерть. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки заявником доведено обставини, що свідчать про смерть [PERSON] , встановлення вказаного факту необхідно йому для подальшої реєстрації її смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, яке необхідно для встановлення надгробку на могилі сестри, тому, за вказаних обставин заява підлягає задоволенню. Таким чином, вищенаведені письмові докази та пояснення в судовому засідання [PERSON] , достовірно підтверджують той факт, що[PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, м. Одеса, померла [INFO] в м. Одесі, Україна, та похована на ділянці 105, лінії 5 кладовища «IIХристиянське» (за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 6). Разом з тим, після дослідження матеріалів справи, у суду немає яких-небудь підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником. Суд вважає, що обставини викладені у заяві, відповідають і не суперечать зібраним у справі доказам. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, суд вважає, що заявник позбавлений можливості довести певний юридичний факт у досудовому порядку. За правилом п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З огляду на це, заявник є вільним у виборі способу та порядку захисту свого порушеного права та законного інтересу. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті, підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 384,20 грн., від сплати якого позивач звільнений як інвалід ІІ групи (а.с. 10).

Outcome: approved