Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У серпні 2015 року ПП «Люблинецьбуд» звернулося у суд із указаним позовом, а саме з вимогою про визнання незаконним рішення [PERSON] селищної ради Ковельського району Волинської області від 17 грудня 2012 року №20-21/2012 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання в оренду. Таку вимогу обґрунтовано тим, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, рішення селищної ради про вилучення у позивача земельної ділянки скасовано судом, а тому усі дії селищної ради з приводу розпорядження цією земельною ділянкою є незаконними. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі. Пояснив, що земельна ділянка, щодо якої селищною радою прийнято оскаржуване рішення, на підставі державного акта надана у постійне користування Дирекції по будівництву заводу газосилікат них виробів, правонаступником якої є ПП «Люблинецьбуд». Фактично вилучення земельної ділянки у позивача не відбулося, а тому селищна рада не вправі була приймати вказане рішення. Крім того, обєкти нерухомого майна, що знаходяться на земельній ділянці, на розробку проекту із землеустрою щодо відведення якої надано дозвіл, перейшли із власності ПП «Люблинецьбуд» у власність [PERSON] внаслідок неправомірних дій останньої. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та пояснила, що її довірителька набула у приватну власність два незавершених будівництвом обєкти нерухомого майна. З метою отримання в оренду землі, на якій розміщені ці обєкти, звернулася до селищної ради із відповідною заявою, надала правовстановлюючі документи на нерухоме майно та схему бажаного розташування земельної ділянки. Вважає, що при переході до відповідача права власності на обєкти нерухомого майна перейшло й право на землю, на якій вони розміщені, в обсязі, що існував для попереднього власника. На час розгляду справи проект землеустрою не виготовлено. Відповідач [PERSON] селищна рада Ковельського району Волинської області представника у судове засідання не направила, подала клопотання про слухання справи у відсутності останнього. У письмових запереченнях селищна рада позов не визнала з тих підстав, що оскаржуване рішення прийнято на підставі заяви [PERSON] та доданих документів, що підтверджували її право власності на незавершені будівництвом обєкти нерухомого майна. При прийнятті рішення селищна рада керувалася принципом переходу прав на землю при переході прав на будівлю, яка розміщена на цій землі. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд відмовив у задоволенні позову з таких підстав. Встановлено, що 17 грудня 2012 року [PERSON] селищною радою Ковельського району Волинської області прийнято рішення №20-21/2012 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання в оренду для обслуговування обєктів незавершеного будівництва (13/25 незавершений будівництвом склад готової продукції, незавершений будівництвом склад цементу) на вулиці Заводській, 3, у смт. Люблинець Ковельського району, орієнтовною площею 6237 кв.м. Сторонами у судовому засіданні визнано, що земля, на якій розміщені ці обєкти, була частиною земельної ділянки, яка за Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ВЛ № 000872, виданого 30 листопада 1999 року [PERSON] селищною радою народних депутатів, надана у користування Дирекції по будівництву Люблинецького заводу газосилікат них виробів, правонаступником якого є ПП «Люблинецьбуд». Незавершені будівництвом склад готової продукції, склад цементу також належали ПП «Люблинецьбуд» та перейшли у власність [PERSON] Тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно з наданих суду відповідачем [PERSON] селищною радою Ковельського району Волинської області копій документів підставою прийняття оспорюваного рішення слугувала письмова заява [PERSON] про надання такого дозволу, графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копії документів про право приватної власності на обєкти незавершеного будівництва. Належність відповідачу [PERSON] на час прийняття селищною радою оскаржуваного рішення на праві приватної власності незавершених будівництвом 13/25 складу готової продукції та складу цементу, що знаходяться на вулиці Заводській, 3, у смт. Любленець Ковельського району, підтверджується витягами про державну реєстрацію прав, виданих 23 серпня 2012 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро- технічної інвентаризації» (а.с. 30-31, 118-119), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 122-125). Вказані обєкти нерухомого майна перейшли від ПП «Люблинецьбуд» у власність [PERSON] за мировою угодою, визнаною ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПП «Люблинецьбуд» про стягнення статутної частки та визнання права власності на майно (а.с.41). Як визнано сторонами у судовому засіданні, ухвала не скасована, набрала законної сили. Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статтями 120 Земельного кодексу (далі ЗК) України та 377 Цивільного кодексу (далі ЦК) України. Положеннями вказаної статті ЗК України унормовано, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Такого ж змісту й положення ст. 377 ЦК України. Тобто, із змісту цих норм, які є імперативними, слідує, що при виникненні в іншої особи права власності на будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Таким чином, при прийнятті [PERSON] селищною радою рішення від 17 грудня 2012 року №20-21/2012 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування обєктів незавершеного будівництва для надання в оренду права позивача ПП «Люблинецьбуд» порушені не були, оскільки право останнього на землю, на якій розташовані обєкти нерухомого майна, припинилося із припиненням права власності на них. Тому, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Скасування судами рішень селищної ради про вилучення землі у ПП «Люблинецьбуд» та про припинення права останнього на землю, з огляду на зміст положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України не може слугувати підставою для визнання незаконним й оскаржуваного рішення селищної ради у цій справі. Правомірність набуття [PERSON] у власність незавершених будівництвом обєктів нерухомого майна не є предметом розгляду даної справи. Дане питання, як слідує з пояснень сторін, було предметом судового розгляду за заявою ПП «Люблинецьбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Ковельського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПП «Люблинецьбуд» про стягнення статутної частки та визнання права власності на майно; ухвалу не скасовано. На підставі ст. ст. 11, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: dismissed