Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 04 вересня 2015 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого вона передала позичальнику кошти в сумі 45 000 грн., строк повернення якої до 31 листопада 2015 року. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується письмовою розпискою від 04 вересня 2015 року. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав і гроші не повернув, не дивлячись на неодноразові вимоги позикодавця. Таким чином, станом на 19 серпня 2016 року за [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 49 852,22 грн., з яких: 45 000 грн. - сума грошових коштів, 1340,67 грн. проценти за користування позикою в період з 05 вересня 2015 року по 30 листопада 2016 року, 973,10 грн. відсотки за прострочення повернення позики в період з 05 вересня 2015 року по 19 серпня 2016 року та 2 538,45 грн. інфляційні втрати внаслідок прострочення повернення позики в період з 01 грудня 2015 року по 19 серпня 2016 року. Заочним рішенням від 22 грудня 2016 позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 22 березня 2017 року заочне рішення суду від 22 грудня 2016 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 25.04.2017 року провадження у справі зупинено у звязку із призначенням судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 01.08.2017 року провадження у справі поновлено у звязку поверненням справи без проведення експертизи. Ухвалою суду від 29.08.2017 року провадження у справі зупинено у звязку із призначенням судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 23.10.2017 року провадження у справі поновлено у звязку поверненням справи без проведення експертизи. Ухвалою суду від 06.02.2018 року провадження у справі зупинено у звязку із призначенням судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 12.03.2018 року провадження у справі поновлено у звязку з наданням висновку судової експертизи. Заявою від 20.03.2018 року представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 45000грн., 3108,00грн. три проценти річних за користування позикою, 14273,00 грн. інфляційних нарахувань, а всього 60827грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 60827,00 грн. за договором позики. На задоволенні вимоги в сумарному вигляді в сумі 62 376,09 грн. не бажає, та вимоги з цього приводу збільшувати відмовився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] позовних вимог не визнав та просив суд відмовити у задоволені даного позову, посилаючись на те, що жодної розписки на отримання позики [PERSON] не підписував та взагалі заперечував той факт, що розписка, на яку посилається позивач, відповідачем підписувалась. Стосовно експертного висновку про написання власноручно розписки [PERSON] та підпису її особисто пояснити не може. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2015 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 45000 грн. з кінцевим строком повернення до 31.11.2015 року, що підтверджується відповідною розпискою. Проте зобов»язання за договором позики [PERSON]В не виконував та у визначений строк борг не повернув. Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 1.1.-0015:18 від 03.03.2018 року рукописний текст розписки про позику коштів в сумі 45000 грн. та підпис виконано особисто [PERSON] Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено сторони, сума переданих в борг грошей, особисті підписи є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк виконання зобовязань [PERSON]В перед [PERSON]М за позикою від 04.09.2015р. сплинув 31.11.2015 року, тому відповідно до ст.625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних та інфляційні втрати. За період з 01.12.2015 року по 19.03.2018 року три відсотка річних становить 3103 грн. = 45000 грн.* 3%/365*840 днів прострочення. Інфляційне зростання суми боргу за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. становить 14273,79 грн.=45000грн.х100,7х100,9х99,66х101,0х103,5х100,1х99,80х99,9х99,7х101,8х102,8х101,8х100,9х101,1х101,0х101,8х100,8х101,3х101,6х100,2х99,9х102,0х101,2х100,9х101,0х101,5х100,9- 45000 грн. Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики від 04.09.2015 року складає 60822 грн., в тому числі 45000 грн. основний борг, 3103 грн. 3% річних, 14273,09 грн. інфляційні втрати. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не виконав зобовязання з повернення позики, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти за договором позики від 04.09.2015 року в сумі 45000 грн. основний борг, 3103 грн. 3% річних, 14273, 09 грн. інфляційні втрати, а всього 60 827,0 грн. з врахуванням заявлених позивачем вимог. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, щодо підписання [PERSON] розписки, так як згідно висновку експерта № 1.1.-0015:18 від 03 березня 2018 року про проведення почеркознавчої експертизи встановлено, що рукописний текст розписки про позику коштів в сумі 45 000 грн. та підпис в ній виконано самим [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 704,20 грн. по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved