Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У серпні 2016 року до суду звернувся [PERSON] до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зняття арешту з всього його рухомого та нерухомого майна, яке накладено у червні 2013 року постановою державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі-Відповідач) по виконавчому провадженню №39047154 з примусового виконання постанови АА2 №045720 від 11 червня 2013 року про стягнення штрафу в розмірі 34 грн. за порушення Правил дорожнього руху. Зазначав, що 19 червня 2013 року він самостійно сплатив штраф в сумі 34 грн., але Відповідач безпідставно наклав арешт на всього його майно, про що він дізнався після звернення до нотаріуса у 2016 році. На його звернення у липні 2016 року Відповідач повідомив, що матеріали його виконавчого провадження знищені після закінчення строку їх зберігання. Накладений арешт на все його майно порушує його право власності. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, він не заперечує проти заочного розгляду справи та просив задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому з підстав ч.4 ст.169 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, наведені сторонами на підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку, що заявлений позов належить задовольнити з таких підстав. Судом під час судового розгляду досліджено такі доказі: копію паспорта позивача; копію постанови інспектора ДПС ДАІ серіїАА2 №045720 від 11 червня 2013 року про накладення на [PERSON] штрафу в сумі 34 грн. за ч.3 ст.133 КУпАП; копія квитанції №981595.572.1 від 19 червня 2013 року про сплату [PERSON] штрафу в сумі 34 грн.; копії листів [PERSON] від Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10 травня та 19 липня 2016 року з яких видно, що виконавчому провадженню №39047154 з примусового виконання постанови АА2 №045720 від 11 червня 2013 року про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 34 грн. за порушення Правил дорожнього руху, 18 листопада 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачеві за п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали виконавчого провадження знищені після закінчення строку їх зберігання. Згідно ч.1 ст.50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження, - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження, - у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На підставі вищевикладеного вбачається, що виконавче провадження №39047154 з примусового виконання постанови ВДАІ №АА2 045720 від 11 червня 2013 року про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 34 грн. на користь держави завершено, вказаний штраф позивачем сплачено, а відтак позов належить задовольнити, відповідно до положення ч.5 ст.60 Закону України Про виконавче провадження.

Outcome: approved