Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У січні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мединської Н.В. (далі по тексту - приватного нотаріуса КМНО Мединської Н.В.), третя особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності (далі по тексту - КМБТІ) на об`єкти нерухомого майна про вчинення неправомірних дій нотаріусом, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право власності, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, стягнення моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , який проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS] , яка була приватизована 14.12.1999 р. № 1271 батьками померлого - [PERSON] та [PERSON] . У передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] [INFO] , 05.03.2014 року звернувся до приватного нотаріуса КМНО Кудрявцевої А.П. із заявою про прийняття спадщини та в цей же день відправив до Шостої державної контори м. Києва таку ж заяву. Листом від 07.03.2014 р. № 1088/02-14 Шоста державна контора м. Києва повідомила, що згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] [INFO] заведена спадкова справа № 17 -2014 приватним нотаріусом КМНО Мединською Н.В. та видане свідоцтво про право на спадщину [PERSON] (син померлого [PERSON] ) № 36825519 від 7.03.2014 р. без довідки БТІ на квартиру та дані про площу квартири, яка перейшла в спадщину, не відповідають фактичним даним. Позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса КМНО Мединської Н.В. з приводу надання пояснень щодо видачі свідоцтва про право на спадщину без врахування його заяви, без довідки БТІ, на що отримав відповідь, що нотаріусом вчинені нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] правомірно, оскільки заяву [PERSON] про прийняття спадщини вона отримала від Шостої нотаріальної контори 11.03.2014 р., тобто після видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] . Для вирішення питання визначення додаткового строку про прийняття спадщини позивачу необхідно звернутися до суду на підставі ст. 1272 ЦК України. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2014 року у справі № 757/8848/14-ц встановлено факт батьківства померлого [PERSON] [INFO] відносно його сина, позивача у справі, [PERSON] , у зв`язку з чим 05.03.2015 року [PERSON] направив заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину приватному нотаріусу КМНО Мединській Н.В. За наполяганням нотаріуса [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2015 р. у справі 757/3050/15-ц за позовом [PERSON] визначено позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. 02.12.2015 р. [PERSON] знову подав до нотаріуса Мединської Н.В. заяву про видачу свідоцтво на спадщину. Враховуючи, що померлий батько позивача [PERSON] заповіту не залишав, відповідно до ст. 1261 України, він разом зі своєю матір`ю [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. У свою чергу, [PERSON] 09 лютого 2016 року подала заяву приватному нотаріусу КМНО Мединській Н.В. на прийняття спадщини. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року у справі № 757/36657/16-ц встановлено факт проживання однією сім`єю громадянки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в період з 1988 року по 06.09.2013 року. Водночас, на даний час свідоцтва про право на спадщину позивачам після смерті [PERSON] , [INFO] , не видані. Тому, позивачі звернулись з цим позовом до суду та просили: - визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування в першу чергу на майно частину спадкової маси, а саме квартиру [ADDRESS] , яка залишилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину № 135 , видане 07.03.2014р. на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мединською Н.В. - стягнути з приватного нотаріуса Мединської Н.В. на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Ухвалою суду від 4 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строку для усунення недоліків - для надання попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи та підтвердження, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (а.с. 34). 18 січня 2019 року на виконання ухвали суду надійшла позовна заява з усунутими недоліками (а.с. 60-64), відповідно до якої просили: - визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування в першу чергу на майно частину спадкової маси, а саме квартиру [ADDRESS] , яка залишилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину № 135 , видане 07.03.2014р. на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мединською Н.В. - зобов`язати приватного нотаріуса КМНО Мединську Н.В. видати свідоцтво про право на спадщину на підставі заяви [PERSON] від 05 березня 2015 р. - стягнути з приватного нотаріуса Мединської Н.В. на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Ухвалою суду від 22.02.2019 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.05.2019 року (а.с. 71). Одночасно цією ухвалою частково задоволено клопотання позивачів про витребування доказів від 8 січня 2019 року (а.с. 37) та витребувано у приватного нотаріуса КМНО Мединської Н.В. копію спадкової справи № 17-2014, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 07.05.2019 року від відповідача приватного нотаріуса КМНО Мединської Н.В. до суду надійшли письмові заперечення (а.с. 79-80) разом з копією спадкової справи, в яких зазначила про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до письмових пояснень відповідач позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що її дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] є правомірними, оскільки заяву від [PERSON] вона отримала після видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, рішенням суду [PERSON] визначався додатковий строк для прийняття спадщини, у який він відповідну заяву до нотаріуса не подав, у зв`язку з чим він є таким, який втратив право на прийняття спадщини. Позивач [PERSON] до нотаріуса подала заяву на прийняття спадщина, не підвередивши свого права на спадкування в порядку четвертої черги спадкоємців Ухвалою суду від 06.02.2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 9.04.2020 року (а.с. 211). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Відповідач приватний нотаріус КМНО Мединська Н.В. до судового засідання не з`явилась. В матеріалах справи містяться її неодноразові заяви про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи КМБТІ до судового засідання не з`явились з невідомих причин. Тому суд розглянув справу за відсутності відповідачів та представника третьої особи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1269 ЦК України в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини (далі - Кодекс), спадкоємець, який бажає прийняти плину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який визначається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , який проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] (а.с. 10). Після його смерті залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS] , яка була приватизована 14.12.1999 р. № 1271 на померлого [PERSON] (а.с. 42-44). 21.01.2014 року на підставі заяви сина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] про прийняття спадщини за законом приватним нотаріусом Мединською Н.В. заведено спадкову справу № 17-2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи (а.с.81-180) вбачається, що при її заведенні на виконання вимог підпункту 2.2 пункту 2 ви 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим у Мін`юсті 22.02.2012 за № 282/20595, в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини (далі - Порядок), приватним нотаріусом Мединською Н.В. за даними Спадкового реєстру перевірено наявність заповітів/спадкових договорів, на підтвердження чого наявна інформаційна довідка від 21.01.2014 № 36387572, з якої вбачається, що інформація про наявність заповіту від імені [PERSON] відсутня. Також за даними Спадкового реєстру перевірено наявність заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, що стверджується інформаційною довідкою від 21.01.2014 № 36387676, що міститься матеріалах спадкової справи. Відповідно до підпункту 2.6 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку спадкову справу зареєстровано за № 17-2014 у Спадковому реєстрі, на підтвердження чого у матеріалах спадкової справи зберігається Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.01.2014 № 36388295. Згідно з підпунктом 1.2. пункту 1 глави 10 розділу II Порядку при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Статтею 46 Закону України «Про нотаріат», в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини (далі - Закон), передбачено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб ості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Факт смерті спадкодавця і час відкриття спадщини нотаріусом перевірено шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті в м. Києві 07.09.2013 , що відповідає вимогам підпункту 1.3 1 глави 10 розділу II Порядку. Відповідно до підпункту 1.13 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку місце відкриття спадщини підтверджується, зокрема, довідкою житлово-експлуатаційної організації про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця. З матеріалів спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом Мединською Н.В. зроблено запит від 22.01.2014 за вихідним № 11/02-14 до Комунального підприємства «Печерськжитло» для підтвердження місця відкриття спадщини, який отримано 23.01.2014 [PERSON] , про що є відмітка на запиті. Довідка комунального підприємства «Печерськжитло» від 24.01.2014 № 124 видана на ім`я [PERSON] , яка не є спадкоємицєю за законом після померлого та в матеріалах спадкової справи відсутні документи на підтвердження повноважень [PERSON] представляти інтереси спадкоємця за законом [PERSON] . Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майне зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно (ст. 1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ст. 1298 ЦК України). Відповідно до ст. 68 Закону, в редакції, яка діяла на час видачі свідоцтва, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (підпункт 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку). Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстарції (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного речових прав на нерухоме майно. 07.03.2014 на підставі заяви приватним нотаріусом Мединською Н.В. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого спадкове майно складається з кімнат загальною площею 37,4 кв. м. житловою площею 29,8 кв. м. що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 14.12.1999 за № 1271, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Київське бюро технічної інвентаризації 21.12.1999 за № 820801. Водночас, згідно з відомостями, вказаними у правовстановлюючому документі та технічному паспорті на зазначену квартиру, квартира складається з 1 (однієї) кімнати загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. Свідоцтво про право власності на житло видане відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 14.12.1999 за № 1271, зареєстроване в комунальному підприємстві Київське бюро технічної інвентаризації 21.12.1999 за № 8208. Відповідно до ст. 51 Закону у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Підпунктом 6.13 пункту 6 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 з а№ 1318/18613, у разі виявлення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, то нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід припинення підлягають державній реєстрації. Право власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.03.2014 за № 4915914, на підтвердження чого в матеріалах спадкової справи наявний витяг № 18757035. Частиною 8-1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час видачі свідоцтва про право на спадщину) передбачалося, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON] та право власності за спадкоємцем зареєстровано 07.03.2014. Однак інформаційна довідка КМБТІ видана 18.03.2014, тобто після видачі зазначеного свідоцтва. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] 05.03.2014 за реєстровим № 291 подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кудрявцевої А.П. заяву про прийняття спадщини після померлого батька - [PERSON] , яка надійшла до нотаріуса Мединської Н.В. надійшла 11.03.2014 поштою від Шостої київської державної нотаріальної контори. Відповідно до підпункту 3.23 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку своєчасно поданою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. З копії конверту, долученого до матеріалів спадкової справи, вбачається, що заява про прийняття спадщини [PERSON] надіслана до Шостої київської Різної нотаріальної контори 05.03.2014 року, тобто до спливу 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2014 року визнано, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , яке набрало законної сили 23.12.2014 року (а.с. 20-23). Судом встановлено, що у матеріалах спадкової справи наявна заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2015. Однак після підпису [PERSON] на вказаній заяві приватним нотаріусом Мединською Н.В. зазначено «особу [PERSON] встановлено за паспортом…, справжність її підпису та повноваження перевірено». Отже з вказаної заяви неможливо встановити, ким вона була подана - [PERSON] чи його представником [PERSON] . Крім того, відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , яке набрало законної сили 16.12.2015 року (а.с. 162-164). Відповідно до ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного зі спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідач приватний нотаріус Мединська Н.В. листами від 02.12.2015 року № 119/02-14 та від 07.12.2015року № 126/02-14 повідомила [PERSON] про необхідність з`явитися до неї в термін до 11.01.2016 для перерозподілу спадщини та внесення змін до виданого на його ім`я свідоцтва про право на спадщину. Однак [PERSON] до нотаріуса не з`явився. Будь-яких письмових повідомлень на адресу приватного нотаріуса не направив. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 зроблено висновок, що у ст. 1301 ЦК України як підставу визнання свідоцтва недійсним прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо. Таким чином, аналіз наведеного дає змогу дійти висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею відповідачеві [PERSON] свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб (а в даному випадку такою особою є позивач [PERSON] - як спадкоємець за заповітом першої черги після померлого [PERSON] ) є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] недійсним, оскільки позивач [PERSON] як син померлого [PERSON] вчасно подав заяву до нотаріуса на прийняття спадщини після померлого батька, проте відповідач нотаріус Мединська Н.В., не дочекавшись відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час видачі свідоцтва про право на спадщину) довідки з КМБТІ на квартиру померлого, яка є спадковим майном, не витримавши положень підпункту 3.23 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку (не дочекавшись заяви [PERSON] на прийняття спадщини, яка була подана останнім вчасно до закінчення шестимісячного строку та направлена поштою Шостою київською державною нотаріальною контрою до приватного нотаріуса) видала відповідачеві [PERSON] свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , недійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є синами померлого [PERSON] , тобто є спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] вчасно звернувся до нотаріуса із заявою на прийняття спадщини, проте нотаріус, не дочекавшись його заяви, видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] на неодноразові звернення приватного нотаріуса Мединської Н.В. не з`являється для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування першої черги на 1 / 2 частини майни - частини спадкової маси, а саме: квартири [ADDRESS] , яка залишилась після смерті його батька - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , виходячи з принципу рівності часток відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання нотаріуса [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину на підставі заяви [PERSON] від 5 березня 2015 року задоволенню не підлягають, оскільки суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на 1 / 2 частини квартири, що є самостійної підставою для набуття права власності відповідно до ст. 328, 392 ЦК України. Посилання відповідача нотаріуса Мединської Н.В. на те, що [PERSON] втратив право на прийняття спадщини, оскільки він не скористався своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини у визначений судовим рішенням додатковий строку, суд відхиляє, оскільки позивач [PERSON] до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подав заяву на прийняття спадщини після померлого свого батька. Суд також дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мединської Н.В., третя особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна про вчинення неправомірних дій нотаріусом, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право власності, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки позивач [PERSON] , є спадкоємцем після смерті [PERSON] четвертої черги відповідно до положень ст. 1264 ЦК України та рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року (а.с. 24-25). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ч. 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Враховуючи, що [PERSON] під час розгляду справи не доведено наявність такої шкоди, протиправність діяння приватного нотаріуса Мединської Н.В., наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням нотаріуса, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову [PERSON] було сплачено судовий збір лише за вимогу немайнового характеру в розмірі 640 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме про визнання за ним право власності, що є позовною вимогою майнового характеру, та про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім`я [PERSON] , що є позовною вимогою немайнового характеру. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. та на користь держави судовий збір, виходячи положень ст. 3 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням ціни позову (1 / 2 від 483 221 грн. вартості спадкової квартири), у розмірі 2 416 грн. 11 коп., оскільки при поданні позову [PERSON] судовий збір не був сплачений у відповідному розмірі. Позивачу [PERSON] сплачений нею судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України не відшкодовується.

Outcome: partial