Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до КП «Теплоенерго» і просив суд стягнути з комунального підприємства «Теплоенерго» 16284,37 гривень в рахунок відшкодування оплати вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23.03.2016 року про поновлення на роботі. В судові засідання позивач не з'являвся, через свого представника адвоката Бовконюка С.А. просив суд розглядати справу без його участі. В засіданні представник позивача адвокат Бовконюк С.А. позов підтримав у повному обсязі. 12.07.2017 року представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Вважав, що відповідач допустив вимушений прогул [PERSON] в період з 24.03.2016 року по 12.06.2016 року, у зв'язку з чим останній має право відшкодувати середній заробіток за час затримки виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23.03.2016 року по цивільній справі № 524/6117/15-ц про поновлення на роботі. Відповідач проти позову заперечував та в своєму письмовому заперечені просив суд частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], доводи про часткове задоволення позову та розрахунки навів в запереченні. Відповідач не направив свого представника для участі в справі, раніше подавав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами докази, встановив такі фактичні обставини справи: 23.03.2016 року рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11.05.2016 р., по цивільній справі № 524/6117/15-ц позивача [PERSON] було поновлено на роботі на посаді майстра по обслуговуванню теплових мереж і ЦТП Комунального підприємства «Теплоенерго». З метою примусового виконання вищевказаного рішення суду позивачем було отримано виконавчий лист № 524/6117/15-ц від 28.03.2016 року про поновлено його на роботу який пред'явлений для примусового виконання до Крюківського ВДВС по місту Кременчук Кременчуцького МРУЮ. 15.04.2016 року заступником начальника Крюківського ВДВС по місту Кременчук Кременчуцького МРУЮ Загорулько О.С. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №524/6117/15-ц виданого 28.03.2016 року Автозаводським районним судом м.Кременчука про поновлення [PERSON] на роботі на посаді майстра по обслуговуванню теплових мереж і ЦТП КП «Теплоенерго». Вказаною постановою встановлено, що боржником виконавчий документ не виконаний, наказ про поновлення [PERSON] на роботі на посаді майстра по обслугованою мереж і ЦТП КП «Теплоенерго» відсутній. Позивач фактично був поновлений на посаді та приступив до виконання своїх посадових обов'язків 13.06.2016 року, про що свідчить його підпис в наказі Комунального підприємства «Теплоенерго» № 254-к від 01.06.2016 року, за змістом якого: [PERSON] поновлено на посаді майстра по обслуговуванню теплових мереж і ЦТП КП «Теплоенерго» з 6 липня 2015 року. На підтвердження неможливості позивачу приступити до виконання своїх посадових обов'язків до 13.06.2016 року представником позивача надано лист КП «Теплоенерго» за вих. №02-939 від 06.06.2016 року, відповідно до змісту якого [PERSON] пропонується з'явитися в КП «Теплоенерго» для оформлення документів про поновлення на посаді. Також надано поштовий конверт в якому було направлено лист КП «Теплоенерго», на конверті поштові відмітки Укрпошти датовані 06.06.2016 року. В запереченні проти позову [PERSON] відповідач просить суд частково задовольнити позовні вимоги в частині вимушеного прогулу в кількості 42 робочих дні, в період з 24 березня 2016 року по 31 травня 2016 року. Вважає, що сума середнього заробітку [PERSON] за вказаний період за мінусом відрахувань складає 13153,80 грн. Відповідач вважає, що [PERSON] був поновлений на роботі 01.06.2016 року в день оформлення наказу № 254-к, а не з 13.06.2016 року коли фактично приступив до виконання своїх обов'язків. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що [PERSON] було поновлено на роботі з 01.06.2016 року, з дня видачі наказу про поновлення на роботі № 254-к, тому що [PERSON] фактично приступив до своїх трудових обов'язків з 13.06.2016 року, про що свідчить його особистий підпис в наказі. До того ж на підтвердження того що до 13.06.2016 р. позивач не був обізнаний про існування наказу КП «Теплоенерго» № 254-к від 01.06.2016 року вказують надані суду лист КП «Теплоенерго» за вих. №02-939 від 06.06.2016 року, відповідно до змісту якого [PERSON] пропонується з'явитися в КП «Теплоенерго» для оформлення документів про поновлення на посаді. Також надано поштовий конверт в якому було направлено лист КП «Теплоенерго», на конверті поштові відмітки Укрпошти датовані 06.06.2016 року. Тому [PERSON] прибув на КП «Теплоенерго» 13.06.2016 року та фактично з цього дня після ознайомлення з наказом на поновлення на роботі приступив до виконання своїх трудових обов'язків. Позивач в своєму позові розраховує середній заробіток та період вимушеного прогулу наступним чином: Середньоденний заробіток розраховується наступним чином: (з/п за передостанній місяць роботи + з/п за останній місяць роботи )/кількість робочих днів за останні 2 місяці роботи. Середній заробіток: (6016,01 грн. + 5655,40 грн.)/30 робочих днів = 389,05 грн. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу за період з 24 березня 2016 року по 12 червня 2016 року: березень 2016 року - 6 робочих днів; квітень 2016 року - 21 робочий день; травень 2016 року - 19 робочих днів; червень 2016 року - 6 робочих днів. Загальна кількість робочих днів, які вимушено було прогуляно: 52 робочий день. Середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON], за період з 24 березня 2016 року по 12 червня 2016 року - 52 робочих днів: 389,05 грн. * 52 робочих днів = 20229,04 грн. Розраховані податки, які підлягають обов'язковій сплаті роботодавцем: з суми 20229,04 грн. (єдиний соц..внесок + податок з доходів фізичних осіб 18 % + 1,5 % військовий збір) = сума середнього заробітку з 24.03.2016 року по 12.06.2016 року за мінусом відрахувань обов'язкових платежів: 16284,37 грн. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 24.03.2016 року по 12.06.2016 року, за виключенням обов'язкових платежів складає: 16284,37 грн. Щодо наданого відповідачем наказу КП «Теплоенерго» № 43 від 08.02.2016 року про встановлення з 01 травня 2016 року по 1 жовтня 2016 року чотири денного робочого тижня для працівників підприємства КП «Теплоенерго» по списку (Додаток № 1), вихідні дні: п'ятниця, субота, неділя. В цьому ж наказі зазначено, що необхідно ознайомити з цим наказом працівників, згідно зі списком (додаток № 1) під особистий підпис. Суд своєю ухвалою від 29.05.2017 року витребував від відповідача додаток № 1 до наказу КП «Теплоенерго» № 43 від 08.02.2016 року. Проте, проаналізувавши наданий суду додаток № 1 до наказу № 43 від 08.02.2016 року, суд не знайшов підпису позивача про ознайомлення з цим наказом. Враховуючи положення ст. 103 КЗпПУ відповідач повинен був повідомити [PERSON] про зміну діючих умов оплати праці за два місяці до цих змін. Враховуючи відсутність підпису позивача [PERSON] про ознайомлення його з наказом КП «Теплоенерго» № 43 від 08.02.2016 року про встановлення з 01 травня 2016 року по 1 жовтня 2016 року чотири денного робочого тижня для працівників підприємства КП «Теплоенерго» по списку (Додаток № 1), приймаючи до уваги той факт, що [PERSON] був ознайомлений з наказом № 254-к від 01.06.2016 про поновлення позивача на роботі 13.06.2016 р. та з вказаної дати приступив до виконання посадових обов'язків суд прийшов до висновку, що відповідач допустив бездіяльність щодо поновлення позивача на роботі за рішенням суду в період з 24.03.2016 року по 12.06.2016 року. Враховуючи вказані обставини суд погоджується із розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведеного позивачем та вважає безпідставними доводи відповідача щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходячи із кількості 42 робочих дні. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Суд дослідивши надані сторонами та їх представниками пояснення та докази приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. З огляду на бездіяльність відповідача щодо поновлення позивача на роботі за рішенням суду, в період з 24.03.2016 року по 12.06.2016 року, тому суд вважає, що загальна сума середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу в період з 24.03.2016 року по 12.06.2016 року, за виключенням обов'язкових платежів складає 16284,37 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь державного бюджету підлягають судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України, - суд

Outcome: approved