Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», [PERSON] , в якій просив: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на його користь страхове відшкодування у розмірі 74 035,01 грн., пеню у розмірі 4 164,46 грн., три відсотки річних у розмірі 389,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 800,00 грн., що разом складає 80 388,47 грн., а також судовий збір у розмірі 860,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь франшизу у розмірі 2 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 48,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 січня 2021 року за адресою: м. Дніпро, перехрестя вул. Тітова та вул. Суворова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/202108738, який діяв на дату ДТП) та транспортного засобу «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. 03 лютого 2021 року представник позивача адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» з повідомленням про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП [PERSON] та надав весь необхідний пакет документів. 08 лютого 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» отримана заява про виплату страхового відшкодування, проте ні в строк до 08 травня 2021 року, ні на день подання позовної заяви, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» не виплатило страхове відшкодування. 14 травня 2021 року представник позивача адвокат Демарчук М.В. звернувся до Національного банку України зі скаргою щодо затримання виплати страхового відшкодування. Листом від 18 червня 2021 року Національний банк України повідомив, що страховиком було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 83 694,53 грн. за вирахуванням франшизи та суми ПДВ. У документах наданих страховиком, відсутні документи стосовно проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна та відсутня інформація про досягнення згоди між страховиком та позивачем про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. Крім того, відсутні документи, які підтверджують виплату страхового відшкодування в повному обсязі та пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Враховуючи викладене, Національним банком вбачаються ознаки порушення страховиком вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: абзаців першого та другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пункту 36.5 статті 36 цього ж Закону. Але, відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» так і не вжив ніяких заходів досудового врегулювання спору та страхове відшкодування не виплатив. З метою проведення об`єктивного, повного та всебічного дослідження розміру завданого збитку, позивач звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 1703/21/21 від 10 березня 2021 року судового експерта Дроздова Ю. В., який був особисто присутнім під час огляду КТЗ, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER] внаслідок його пошкодження складає 76 035,01 грн. У зв`язку з цим, страховик повинен відшкодувати позивачу страхове відшкодування у розмірі 74 035,01 грн. (розмір визначений з вирахуванням 2 000,00 грн. франшизи). Крім того, за період з 09 травня 2021 року по 12 липня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має сплатити пеню у розмірі 4 164,46 грн. Крім того, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» підлягають стягненню також і 3% річних, що за період з 09 травня 2021 року по 12 липня 2021 року становить 389,00 грн. Також, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» мають бути стягнуті витрати на оплату послуг експерта авто товарознавця у розмірі 1 800,00 грн. На даний момент автомобіль вже відремонтовано, однак кошти за ремонт не сплачено, оскільки страхове відшкодування страховиком не сплачено. За таких обставин, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» підлягає стягненню загальну сума у розмірі 80 388,47 грн. Крім того, умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , передбачено франшизу в розмірі 2 000,00 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню франшиза у розмірі 2 000,00 грн. Враховуючи викладене [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача - Демарчук М.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року по справі № 204/964/21 вбачається, що 30 січня 2021 року, о 17 годині 05 хвилин, рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг вул. Суворова та вул. Тітова у м. Дніпрі, Утешов Сулейман, керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу Toyota Corolla, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з даним транспортним засобом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 6.11 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 16). Вказана постанова набрала законної сили 16 березня 2021 року. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (надалі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Автомобіль Toyota Corolla, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, якому протиправними діями [PERSON] були спричинені механічні пошкодження, на момент ДТП, тобто станом на 30 січня 2021 року, належав на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 61). При цьому, в момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілем Toyota Corolla, державний реєстраційний номер [NUMBER] , керував також позивач [PERSON] . Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно полісу ЕР/202108738, який був чинним станом на 30 січня 2021 року, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 260 000,00 грн., ліміт за шкоду майну - 130 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн. (а.с. 59). Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , пред`явлені до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», суд виходить з наступного. Після настання події ДТП, діючи відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник [PERSON] - Демарчук М.В. за допомогою засобів поштового зв`язку направив на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»: повідомлення від 03 лютого 2021 року про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 30 січня 2021 року у м. Дніпрі, на перехресті вул. Тітова та вул. Суворова за участю автомобілів Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та Toyota Corolla, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 13); заяву про здійснення страхового відшкодування від 03 лютого 2021 року, в якій просив здійснити виплату належного відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] (а.с. 12) та інші документи згідно переліку документів (а.с. 14) для здійснення виплати страхового відшкодування. Вказані документи були отримані Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» 08 лютого 2021 року. Доказів, які б спростовували такі висновку суду, відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» не надано та матеріали справи таких доказів не містять. Також, 23 березня 2021 року представник [PERSON] - Демарчук М.В. за допомогою засобів поштового зв`язку направив на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», зокрема, рахунок з СТО ФОП [PERSON] № 059 від 15 березня 2021 року, виставлений для ремонту автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 15), та копію постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року по справі № 204/964/21 (а.с. 16). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Однак, як наполягає у позовній заяві позивач, ні протягом 90-денного строку з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто в строк до 08 травня 2021 року, ні до теперішнього часу Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» так і не здійснило виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування. У зв`язку з цим, 14 травня 2021 року представник [PERSON] - Демарчук М.В. звернувся до Національного банку України зі скаргою щодо затримання виплати страхового відшкодування (а.с. 18). Листом від 18 червня 2021 року № 14-0004/54983 (а.с. 21-22) Національний банк України повідомив Демарчук М.В про те, що страховиком Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 83 694,53 грн. за вирахуванням франшизи та суми ПДВ. У документах наданих страховиком, відсутні документи стосовно проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна та відсутня інформація про досягнення згоди між страховиком та позивачем про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. Крім того, відсутні документи, які підтверджують виплату страхового відшкодування в повному обсязі та пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Враховуючи викладене, Національним банком вбачаються ознаки порушення страховиком вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: абзаців першого та другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пункту 36.5 статті 36 цього ж Закону. Додатково зауважено, що рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України № 21/921-пк від 19.04.2021 року було застосовано захід впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг страховика. Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону № 1961-IV передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» після повідомлення йому про настання ДТП не направив свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу та визначення розміру збитків. Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону № 1961-IV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У зв`язку з цим, представник позивача - Демарчук М.В. 18 лютого 2021 року особисто звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. (свідоцтво № 544 від 28.09.2001 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (а.с. 57)) з заявою про проведення товарознавчої експертизи. Згідно Висновку експерта № 1703/21/21 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 10 березня 2021 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 76 035,01 грн. (а.с. 23-34). Як вже було зазначено вище, відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до статті 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. При цьому, згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У полісі ЕР/202108738 розмір франшизи був встановлений в сумі 2 000,00 грн. (а.с. 59). За таких обставин, оскільки вартість матеріального збитку, завданого позивачу у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 76 035,01 грн., то з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] слід стягнути страхове відшкодування у розмірі 74 035,01 грн., тобто з вирахуванням франшизи у розмірі 2 000,00 грн. (76 035,01 грн. - 2 000,00 грн. = 74 035,01 грн.), а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Аналогічні положення закріплені також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України. Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Заява представника позивача на виплату страхового відшкодування була отримана Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» 08 лютого 2021 року, у зв`язку з чим на виконання вимог п. 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» зобов`язано було не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто не пізніше, ніж до 08 травня 2021 року включно, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити його. Однак, як вже було зазначено вище, страхове відшкодування позивачу Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» так до теперішнього часу і не виплатило. Отже, позивач має право на стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розмір пені розраховується судом за період з 09 травня 2021 року по 12 липня 2021 року, тобто виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог. Таким чином, розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 09 травня 2021 року по 12 липня 2021 року становить 1 977,65 грн. (74 035,01 грн. х 7,5% (облікова ставка НБУ) х 2 / 100% / 365 днів х 65 днів прострочення = 1 977,65 грн.). За таких обставин, з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] слід стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 977,65 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Також, частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). У пункті 21 даної постанови також роз`яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Оскільки судом встановлено, що на теперішній час Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» страхове відшкодування позивачу так і не виплатило, слід дійти висновку про наявність законних підстав, для притягнення відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення ним строків виплати страхового відшкодування. Таким чином, 3 % річних від простроченої суми виплати страхового відшкодування за період з 09 травня 2021 року по 12 липня 2021 року (в межах заявлених позивачем позовних вимог) складають 395,53 грн. (74 035,01 грн. х 3% х 65 днів прострочення / 365 = 395,53 грн.). Оскільки позивач у позовній заяві просив стягнути 3 % річних у розмірі 389,00 грн., то з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] слід стягнути 3 % річних від простроченої суми виплати страхового відшкодування саме у розмірі 389,00 грн., тобто у розмірі, заявленому позивачем до стягнення, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем у зв`язку зі зверненням до судового експерта Дроздова Ю.В. для визначення вартості матеріального збитку були понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи, а саме за складання висновку експерта № 1703/21/21 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 10 березня 2021 року, у розмірі 1 800,00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату наданих експертних послуг від 10 березня 2021 року на суму 1 800,00 грн. (а.с. 58). Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Враховуючи наведені положення законодавства та приймаючи до уваги те, що позивач для відновлення своїх порушених прав зазнав додаткових витрат, суд вважає, що з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] слід стягнути витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 800,00 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене суд констатує, що відповідачем по справі Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» було порушено право позивача [PERSON] на отримання страхового відшкодування та понесених у зв`язку з цим додаткових витрат з метою відновлення своїх порушених прав, у зв`язку з чим вказані права підлягають судовому захисту. Підсумовуючи все вищенаведене, з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 74 035,01 грн., пеня у розмірі 1 977,65 грн., 3 % річних у розмірі 389,00 грн. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 800,00 грн., що разом становить 78 201,66 грн. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , пред`явлені до [PERSON] щодо стягнення суми франшизи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вже було зазначено вище, умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номерний знак [NUMBER] , передбачено франшизу у розмірі 2 000,00 грн. За таких обставин, оскільки згідно з умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу франшиза у розмірі 2 000,00 грн. страховиком не відшкодовується, то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума франшизи у розмірі 2 000,00 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Демарчук Микола Володимирович, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року, укладеним між Адвокатським бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання» та [PERSON] (а.с. 67-69). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У додатку № 1 від 17 серпня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року було обумовлено, що гонорар за надання професійної правничої допомоги складає фіксований розмір 5 100,00 грн. (а.с. 70). 17 серпня 2021 року між адвокатом Демарчук М.В. та [PERSON] було підписано Акт передачі-приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року, де також, зокрема, зазначено, що сторони домовились про те, що гонорар за надання професійної правничої допомоги складає фіксований розмір 5 100,00 грн. (а.с. 71). 19 серпня 2021 року [PERSON] сплатив Адвокатському бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання» 5 100,00 грн. за актом передачі-приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року, що підтверджується квитанцією від 19 серпня 2021 року на суму 5 100,00 грн. (а.с. 72). За таких обставин, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 100,00 грн., та вказані витрати мають бути стягнуті з відповідачів на користь позивача. Щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу, які мають бути стягнуті з кожного відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. При зверненні до суду з даним позовом позивачем ціна позову була визначена у загальному розмірі 82 388,47 грн. При цьому, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» позивач просив стягнути на його користь 80 388,47 грн., що становить 97,57% від заявленої позивачем загальної ціни позову, а з відповідача [PERSON] - 2 000,00 грн., що становить 2,43% від заявленої позивачем загальної ціни позову. За таких обставин, на переконання суду з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі, який становить 97,57% від загальної суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу, тобто у розмірі 4 976,07 грн. (5 100,00 грн. х 97,57% = 4 976,07 грн.). При цьому, позивач має право на стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі, який становить 2,43% від загальної суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу, тобто у розмірі 123,93 грн. Однак, оскільки у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 100,00 грн., враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог, то з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 100,00 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. При цьому, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру, а саме у розмірі 908,00 грн. За таких обставин, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі, який становить 97,57% від загальної суми сплаченого позивачем судового збору, тобто у розмірі 885,94 грн. (908,00 грн. х 97,57% = 885,94 грн.), а з відповідача [PERSON] - у розмірі, який становить 2,43% від загальної суми сплаченого позивачем судового збору, тобто у розмірі 22,06 грн. (908,00 грн. х 2,43% = 22,06 грн.). На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 988 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial