Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 року. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. В даний час проживають окремо. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей нерегулярно. Вказала, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, тому вона також потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі по 1/6 частині на кожну з дитини його зарплати з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 28 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Пигарівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області. [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю. Відповідач надає позивачці кошти на утримання у добровільному порядку, однак така допомога є нерегулярною, а відтак право позивачки на стягнення аліментів на утримання дітей підлягає захисту судовим рішенням. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимоги позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 18 серпня 2015 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що діти проживають з матір'ю, а відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу матері на утримання дітей, відповідачем не подано суду доказів щодо утримання інших осіб, які б не мали самостійного доходу, не заперечував щодо стягнення аліментів на дітей в заявленому розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, як це передбачено ст. 183 СК України. За ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст. 84 та ст.ст.86, 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. При розгляді справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] в даний час перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, самостійного доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги. Доказів того, що позивачка має постійний дохід, достатній для забезпечення її потреб, а відповідач не може надавати таку допомогу, суду подано не було. Враховуючи наведене, та те, що загальна сума відрахувань по аліментам не може перевищувати 70 %, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити в частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утриманні позивача в розмірі 1/8 частину всіх видів заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial