Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому зазначала, що 24 липня 2001 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок №162, розташований по вулиці Жовтневої революції (на час розгляду справи Жовтнева) в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області. В цей же день договір було зареєстровано на Південній товарній біржі за №0649. Нотаріально договір сторони не посвідчували. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Разом з тим покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». У 2018 році [PERSON] дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин (право власності на майно зареєстровано за покупцем), а тому позивачка просила суд визнати такий договір дійсним. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Південної товарної біржі в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина неявки суду не відома. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 24 липня 2001 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок №162, розташованій по вулиці Жовтневої революції (на час розгляду справи Жовтнева) в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Південній товарній біржі за №0649. Покупець зареєструвала право власності в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, проте повністю виконали взяті на себе зобов'язання. [PERSON] дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Сторони в свій час ухилилися від належного (нотаріального) посвідчення договору купівлі-продажу. В той же час нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе, оскільки право власності на будинок вже зареєстроване за позивачкою. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved