Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15липня 2009 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. У шлюбі у сторін в 2009 році народилася дочка [PERSON]. Протягом останніх трьох років сімейного життяміж сторонами поступово погіршувалися взаємовідносини, що в підсумку призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач зазначив, що кожен з сторінмає діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю та виховання дитини. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, такими як: повага до чоловіка, правильне виховання малолітньої дитини, турбота про створення доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери в родині. Відповідачка постійно провокує сварки, використовує по відношенню до позивача образливі вислови, нецензурні висловлювання, свідком чого постійно стає їх дитина, що в свою чергу негативно відображається на її психічному стані і щоразу викликає у дитинидушевні страждання. Відповідачка, використовуючи при спілкуванні нецензурні висловлювання, надає поганий приклад дитині. Постійні прохання з його боку припинити вживання нецензурної лексики відповідачка ігнорує і взагалі вважає такий спосіб спілкування в сімї нормою. З цього приводу [PERSON] неодноразово звертався за допомогою до Головного управління у справах сімї молоді та спорту та у службу у справах дітей Облонського району м. Києва, але навіть втручання вищезазначених служб не дало жодного позитивного результату. Іноді позивачу вдавалося знаходити з відповідачкою компроміс і між ними на деякий час відновлювалися нормальні сімейні відносини,але через певний проміжок часу історія повторювалася і відповідачка знову поводила себе як і раніше - провокувала сварки та вживала в присутності дитини нецензурну лексику. Крім того, спроби відповідачки «навязати» позивачу своє бачення на спільне життя супроводжувалися аморальною та емоційно-неврівноваженою поведінкою з її боку, а саме вона допускала дебош, погроми, псування майна, а також фізичне насильство у вигляді рукоприкладства. І все це нерідко відбувалося навіть у присутності дитини. Зі сторони відповідачки навіть лунали погрози завдати позивачу тілесних ушкоджень з використанням колючо-ріжучих побутових предметів, про що позивач декілька разів інформував правоохоронні органи. Відповідачка не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також не бажає розуміти суті проблем, які виникають в нашій сімї, та вирішувати їх конструктивним шляхом, віддаючи перевагу сваркам, погрозам, фізичному насильству та періодично зраджувала позивачу з іншими чоловіками. Відповідачка декілька разів залишала сімю, тижнями від неї не було звістки про те, де та з ким вона знаходиться. Останнього разу вона взагалі безпричинно покинула сімю і навіть відсторонилась від виконання своїх безпосередніх материнських обов'язків. 15 грудня 2014 року [PERSON] в черговий раз попрохала дозволити їй повернутися в сімю. Зважаючи на те, що дитині краще виховуватися в повноцінній сімїпозивач пробачив відповідачку та сподівався, що вона більше не буде його зраджувати, стане гарною дружиною і матірю та в почне належно піклуватися про дитину, яка практично позбавлена материнської турботи, але сподівання позивача були марними. Протягом останніх півроку відповідачка знову почала пропадати тривалий час, хоча й мотивувала тим, що вона працює. В кінцевому результаті такі постійні зникнення відповідачки призвела до того, що від неї позивач заразився вірусом, який передається статевим шляхом, при цьому відповідачка взагалі категорично відмовилася пройти медичне обстеження та курс лікування від хвороби. Враховуючи аморальний спосіб життя відповідачки та спричинені цим наслідки позивач вже півтора місяці змушений разом з донькою проживати у його батьків. Наразі ведення між сторонами спільного господарства та спільне проживання остаточно припинено. Позивач вважає, що за таких умов шлюб неможливо зберегти та його необхідно розірвати. Крім того, [PERSON], як батько малолітньої доньки [PERSON], усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання і турботу дитини, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного і фізичного здоровя духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання спільної дитини сторін. [PERSON] вважає, що при вирішенні питання про визначення місця проживання доньки він має ряд переваг, які дозволяють йому створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду, що з моменту народження доньки він постійно піклується про неї, виявляє батьківську любов, цікавиться її інтересами та розвитком. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. Позивач зазначив, що любить свою доньку і здатний забезпечити її всім необхідним. Пояснив, що з 2003 року він офіційно працюєв фінансовій установі, має нормований робочий день та стабільний дохід і соціальні гарантії, що надають йому змогу приділяти дитині багато часу, виховувати та піклуватися про неї. Зазначив, що його дохід дозволяє йому не лише забезпечити дитину предметами першої необхідності та продуктами харчування, а ще й надає можливість забезпечити її нормальний культурний розвиток, надати доньці достойну освіту та забезпечувати її всім необхідним. До того ж в період його відсутності на роботі про дитину мають змогу піклуватися його батьки, з якими у дитини досить гарні відносини. Крім того,позивачмає власне житло , а саме квартиру, яка належить йому та доньці на праві приватної власності. В цій квартирі, де зареєстрована донька, створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, достатньо місця для того, щоб забезпечити їй можливість безперешкодно навчатися та гратися. Дитина за місцем проживання з 2011 року відвідувала дошкільний навчальний заклад «Горобинка» № 664, а з вересня 2015 року піде до 1-А класу середньої школи № 170 м. Києва, що розташована за місцем нашого проживання . До того ж за місцем проживання донька займалася танцями. З 2010 року дитина знаходиться на постійному медичному нагляді у центральній дитячій поліклініці Оболонського району міста Києва. Позивач постійно цікавиться та стежить за станом здоровя дитини, її розвитком, виховує і дбає про неї. Також при вирішенні питання про місце проживання дитини позивач просить суд врахувати те, що відповідачка періодично самоусувалась від своїх батьківських обовязків, залишала дитину з позивачем та тижнями, а інколи й місяцями перебувала в невідомих місцях. Позивач зазначив, що відповідачка не має постійного зареєстрованого місця проживання в місті Києві, не здатна створити умови для нормального проживання та виховання і розвитку дитини. Кошти, які [PERSON] заробляє, витрачаються нею виключно для задоволення власних потреб, а саме на одяг та косметику. Відповідачка декілька разів висловлювала погрози на адресу позивача, що забере дитину до себе (тобто у місто Донецьк). Враховуючи наявні бойові дії, які відбуваються у цьому регіоні, існує реальна загроза того, що позивачка може самовільно, без погодження з позивачем в будь-який час забрати дитину та відвезти її в зону проведення АТО, що в свою чергу створює реальну загрозу життю та здоровю дитини. Позивач впевнений, що донька має рости в атмосфері любові та уваги, чого мати їй дати не може. Поведінка відповідачки по відношенню до членів своєї сімї характеризується грубістю та агресивністю. Вона має схильність до емоційно-неврівноважених станів, з нею часто трапляються нервові зриви, під час яких відповідачка застосовує як моральне, так і фізичне насильство. Поведінка відповідачки може негативно вплинути на розвиток дитини, яка у цьому віці є досить чутливою до будь-яких змін у настрої оточуючих її людей. Позивач вважає, що наведені вище аргументи досить повно свідчать про те, що інтересам дитини більш відповідатиме проживання з ним, а не з відповідачкою. Позивач готовий створити всі сприятливі умови для побачень доньки з матірю, їх безперешкодного спілкування, оскільки вважає, що для нормального та гармонійного розвитку дитини їй необхідне постійне спілкування з обома батьками. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] та визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], 25 липня 2009 рокунароження з [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала,враховуючи інтереси та права дитини, просила його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суду пояснила, що вона хворіє на інсуліно залежну форму діабету. В той час, коли у неї знижується цукор, вона може бути неврівноваженою і це повинен розуміти позивач. Вона працює за містом, а тому дійсно батько приділяє багато уваги дочці. Сімейне життя не склалося і вона певний час проживала з іншим чоловіком та намагалася забрати до нього дитину. Наразі відповідачка орендує житло і не може забезпечити дитину всім необхідним,а тому не заперечує, щоб дочка проживала з батьком проте наполягає, щоб відповідач не створював їй перешкоди у спілкуванні з дитиною. Представник третьої особи Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала та з врахуванням інтересів дитини та сторін просила задовольнити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.07.2009 року а.з. № 831 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. 08.08.2009 року у сторін народилась дочка [PERSON], народження якої зареєстровано у тому ж відділі реєстрації актів цивільного стану за а.з.№ 1905. [PERSON] з дочкою проживає та зареєстровані у [INFO], кв.115, яка належить на праві власності позивачу відповідно до договору купівлі-продажу даної квартири від 30.04.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] На підтвердження своїх намірів зберегти родину та стосунки у сім»ї позивачем надані суду звернення до Оболонського РУГУ МВС України у м. Києві від 19.09.2012 року та 23.04.2012 року з повідомленнями про вчинення дружиною бійок та проханням посприяти належній поведінці та проведення роз»яснювальної роботи з нею. З аналогічних питань позивач звертався до Головного управління у справах сім»ї,молоді та спорту у грудні 2012 року та до Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у у 2014 -2015 роках. Відповідно до довідки, наданої ПАТ «Родовід Банк» від 03.08.2015 року середній заробіток позивача, який працює на посаді головного інженеру відділу по роботі з власним та орендованим нерухомим майном банку, складає 9421,26 грн. Слід зазначити, що відповідачка, визнавши в судовому засіданні позовні вимоги в повному об»ємі, не погодилася лише з викладенням обставин позивачем і вважає, що саме він створював конфліктні ситуації, міг вдарити її та не розуміє її як хвору людину. Разом з тим, відповідачка не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх пояснень. Надана відповідачкою довідка МКЛ ШМД м. Києва від 04.11.2015 року, де зазначено її діагноз забій м»яких тканин потиличної ділянки голови суд розцінює як доказ конфліктинихвіносин між сторонами і неможливості знайти спільну мову. Запис про струс головного мозку у даній довідці дописано невстановленою особою, а тому суд ставиться до даного доказу критично. Актом обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.10.2015 року встановлено, що у однокімнатній квартирі [ADDRESS] створені добрі умови для проживання дитини. Санітарно-гігієнічні умови добрі. Дівчинка має власне спальне місце, кімната простора,зроблено сучасний ремонт, дитина забезпечена всім необхідним. Відповіднодо висновку про визначення місця проживання [PERSON], [INFO], Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація,як орган опіки і піклування, рекомендує не змінювати місце проживання дитини та визначити місце проживання неповнолітньої з батьком [PERSON] Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям існують конфліктні стосунки. Сторони з липня 2015 року не ведуть спільне господарство, шлюб має формальний характер. Враховуючи викладене суд, з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги вік подружжя, час, протягом якого вони не сроживають сім»єю, оставини спільного проживання, вважає доцільним прийняти рішення про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Бітьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, недійшли згоди щодо того,з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органомопіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини,стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. За принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх бітьків і , в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченності; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір»ю. Досліджені судом докази та детальне вивчення способу життя батьків, їх спілкування наразі, обставини спільного проживання та причини розлучення дають суду підстави вважати, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком знайшли своє підтвердження зібранними у справі доказами. З врахуванням інтересів дитини, рівності прав батьків щодо виховання дитини, з врахуванням думки матері, яка не заперечує проти проживання дитини з батьком, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком.

Outcome: approved