Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просили стягнути з [PERSON] на їх користь 15810 (пятнадцять тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 02 листопада 2015 року [PERSON] уклав з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» Кредитний договір № 151102-112709 та отримав кредит в розмірі 1700,00 гривень. Відповідно до 3.1. Договору Відповідач зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 1700,00 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1020,00 гривень, у строк до 01.12.2015 року. Згідно з пунктом 4.4 договору, у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу. [PERSON], отримавши відповідні грошові кошти в позику, не повернув їх позивачеві ні у встановлений договором термін 01 грудня 2015 року, ні до теперішнього часу. Таким чином, станом на 20 грудня 2016 року, кількість днів користування позикою складає 385 днів, а загальна заборгованість відповідача складає 15810 (пятнадцять тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок, із них: сума основного боргу 1700 гривень 00 копійок; сума нарахованих процентів за договором 1020 гривень 00 коп.; сума пені за договором - 13090 гривень 00 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку завчасно, оскільки копії позовної заяви та повістки в дане судове засідання були надіслані відповідачу за місцем його проживання, причини неявки суду не відомі. Ніяких доказів, які вказували б на поважні причини неявки, відповідач до суду не надавав. Письмових чи будь-яких інших повідомлень по даній справі і про відношення до позову від зазначеного відповідача до суду не надійшло. Однак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 151102-112709 про надання кредиту в сумі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень із сплатою процентів за користування позикою. Гроші надаються до 01 грудня 2015 року. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту сплату нарахованих відсотків. Відповідач умов договору позики в частині повернення кредиту та погашення відсотків за договором позики не виконав, чим порушив умови договору позики і вимоги чинного законодавства України. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100 цс 14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, з урахуванням розміру нарахованої пені, який є значним, виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування», слід зменшити до 10 відсотків, тобто розмір пені становитиме 1309 грн., що відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 3 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобовязання за договором, враховуючи те, що судом зменшено розмір неустойки, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за кредитним договором у сумі 4029 грн. 00 коп., із них: сума основного боргу 1700 гривень 00 копійок; сума нарахованих процентів за договором 1020 гривень 00 коп.; сума пені за договором - 1309 гривень 00 коп., а також судовий збір в сумі 1378 грн..

Outcome: approved