Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, неповнолітню дочку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати, стягнути з відповідача судові витрат по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 червня 2003 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її дружину та не рахується з її думкою. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. 12 червня 2017 року відповідач побив її та вигнав з дому разом з дочкою. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Відповідач позов визнав, на розірвання шлюбу згідний, вважає, що причиною розірвання шлюбу є неврівноважений характер дружини, яка ніколи не рахувалася з його думкою, не приділяла йому достатньо уваги та піклування, а тому спільне сімейне життя стало нестерпним. На даний час вони спільно не живуть і відновлення сімейних взаємовідносин є неможливим. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Оскільки неповнолітня дочка сторін проживає з матірю, спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, то суд вважає за потрібне дитину залишити проживати з позивачкою. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень та на правову допомогу в розмірі 500 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у звязку з повним задоволенням позову.

Outcome: approved