Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 07.07.2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Жовтневому районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 429. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Більше року вони не проживають разом, подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Хоренко». Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю на підставі письмових матеріалів справи, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 07.03.2018 року ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 07.07.2016 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 429, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 07.07.2016 року серії 1-НО №446953. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору у сумі 704,80 грн., а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved