Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 17 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №\~78. В обґрунтування позову зазначала, що з 17 лютого 2007 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Постійні сварки призвели до того, що вона втратила до нього почуття любові та поваги. Відповідач неодноразово наголошував, що не бажає з нею проживати. Починаючи з вересня 2016 року вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що розірвання шлюбу це єдиний вихід дня них побудувати нове, щасливе життя. За взаємною домовленістю їхня малолітня дочка [PERSON] буде проживати з нею. Надання строку для примирення є недоцільним. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, просив суд розглянути справу без його участі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 17 лютого 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №\~78. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з вересня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved