Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначала про те, що із 15 липня 2001 року вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO]. Разом із тим, сімейне життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на права і обовязки подружжя. Позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки він суперечить її інтересам та носить лише формальний характер. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася. 17 жовтня 2018 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не зявився. 17 жовтня 2018 року надав до суду заяву про визнання позову та розгляд даної справи у його відсутність. Згідно із частиною третьою статті 200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON], 29 березня [INFO], й [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 липня 2001 року, про що Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області зроблено актовий запис № 41. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Продовжувати подальше спільне життя не бажають, наміру до примирення не заявили, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, та з урахування визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved