Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

У серпні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, вимоги якої обґрунтовані тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . За зазначеною адресою зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , з яким шлюб було розірвано 03.08.2018. З моменту розірвання шлюбу відповідач не проживає у квартирі більше двох років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає. Особисті речі [PERSON] у квартирі відсутні. Позивачка ж перешкод в користуванні квартирою ніколи не вчиняла. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження та користування майном, крім того, [PERSON] позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні послуги Посилаючись на вищезазначені обставини, позивачка звернувся до суду з даним позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 17.08.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 27.09.2020, яке відкладене у зв`язку з неявкою відповідача на 29.10.2021. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з`явилися, у заявах просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи позивачка не заперечує (а.с. 21, 46). Відповідач у судове засідання 27.09.2021 та 29.10.2021 не з`явився, до суду повернулися судові повістки з поштовими відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 35, 41). Будь-яких заяв, клопотань та відзиву від відповідача до суду не надходило. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У судове засідання не з`явився представник третьої особи, 29.10.2021 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с. 45). Отже, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири, який розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 07.02.2006, зареєстрованим в реєстрі за № 99, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9559128 від 13.01.2006, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9900455 від 21.02.2006 та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 017992 (а.с. 8, 9, 10). 03 серпня 2018 року рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили 03.09.2018, шлюб, укладений 17.06.2000 між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 13). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає за вказаною адресою з 2018 року, що підтверджується довідкою № 01.8-02/608 від 04.08.2021 (а.с. 14). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 86 від 04.08.2021, за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] у вказаному квартирі зареєстрований, але не проживає (а.с. 15-16). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок і користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Отже, з досліджених вище доказів встановлено, що відповідач не проживає і не з`являється у належній позивачці квартирі більше року, доказів того, що зазначеній особі чинять перешкоди в доступі до житла відповідачу відсутні. Зокрема, суду не надано доказів того, що між позивачкою та відповідачем укладались будь-які угоди щодо користування житлом чи існують інші домовленості, тому суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору від 04.08.2021 № 163 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 1). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі в розмірі 908,00 грн на користь позивачки [PERSON] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved