overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 27 989 грн. 85 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовні заяві справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 27 989 грн. 85 коп. за кредитним договором, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4826 грн. 49 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 604 грн. 32 коп., заборгованість за пенею та по комісією - 2750 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. , штраф (процентна складова) - 1309 грн. 04 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 27 989 грн. 85 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 09.10.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 27626,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 39811,68 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 39811,68 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином в засобах масової інформації, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 09.10.2014 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 27626,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 39811,68 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 14.08.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 42880,98 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 42880,98 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином в засобах масової інформації, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 14.08.2013 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 42880,98 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 20.10.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 19681,52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 32347,15 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32347,15 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 20.10.2014 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 19681,52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 32347,15 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 26.02.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45,6% річних за користування кредитом. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 12214,49 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12214,49 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 26.02.2014 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 6\~000 грн. у розмірі 45,6% річних за користування кредитом. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 12214,49 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 29.09.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 13206,62 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13206,62 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 29.09.2010 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 13206,62 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 31.08.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір MRM0RK11260033, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 4050 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 17437,35 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17437,35 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором MRM0RK11260033 від 31.08.2005 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 4050 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 17437,35 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачкою по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2007 року. Від спільно подружнього життя у них є дві неповнолітні доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] року народження. Основна причина розпаду сім'ї це цілковита втрата до відповідачки почуття любові і поваги. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції, актовий запис № 744. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Остаточно подружні відносини між позивачем та відповідачкою припинені з жовтня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідачка на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії їй роз'ясненні, визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений ним при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач посилався на те, що 15 листопада 2008 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 876. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачкою мають різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, відповідно до заяви від 09.03.2016 року просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Відповідно до заяви від 26.02.2016 року не заперечувала обставини, викладені у позовній заяві. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 15 листопада 2008 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 876, був зареєстрований шлюб. [INFO] року від даного шлюбу в позивача та відповідачки народилась спільна дитина - дочка [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження від 22 травня 2009 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивач та відповідачка. Судом встановлено, що з серпня 2011 року сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачкою не бажає, спору про майно між сторонами немає, спір щодо місця проживання дитини також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач посилався на те, що 25 лютого 2011 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 62. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачкою мають різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, відповідно до заяви від 21.01.2016 року просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Відповідно до заяви від 21.01.2016 року не заперечувала обставини, викладені у позовній заяві. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 25 лютого 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 62, був зареєстрований шлюб. [INFO] від даного шлюбу в позивача та відповідачки народилась спільна дитина - син [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження від 14 червня 2011 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивач та відповідачка. Судом встановлено, що з літа 2014 року сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Дитина наразі проживає з відповідачкою, однак позивач добровільно матеріально забезпечує дитину та приймає участь у її вихованні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачкою не бажає, спору про майно між сторонами немає, спір щодо місця проживання дитини також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Outcome: approved