Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 191 (шістнадцять тисяч сто дев'яносто одну) гривню 59 копійок та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] 05 листопада 2013 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 5706 гривень 79 копійок у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення позичальником щомісячного платежу, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідачка не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, передбаченими договором, чим порушила умови договору. Станом на 8 серпня 2016 року відповідачка має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16191 гривню 59 копійок, у тому числі: 5706 гривень 79 копійок - заборгованість за кредитом, 1 гривню 59 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 5021 гривню 94 копійки - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 5461 гривню 27 копійок - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час розгляду справи у судове засідання не прибула, причини неявки не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін в порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 05 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON], відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 5706 гривень 79 копійок у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає стоку дії картки, що підтверджується копією заяви позивачки (а. с. 5) копією Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а. с. 6) та копією витягу із умов та правил надання банківських послуг та правил користування карткою (а. с. 7-30). Зобов'язання за договором позичальником не виконувалися, а тому утворився борг: 5706 гривень 79 копійок - заборгованість за кредитом, 1 гривня 59 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 5021 гривня 94 копійки - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 5461 гривня 27 копійок - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, що в сумі становить 16191 гривня 59 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 4). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала зобов'язання за вказаним договором належним чином, чим порушила зазначені норми закону та умови договору, а тому суму, що включає заборгованість по тілу кредиту та заборгованість за відсотками слід стягнути з неї за рішенням суду. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. П. 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15., яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, у кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов'язань, що є неправомірним, тому суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути тільки штрафи, нараховані за невиконання кредитних зобов'язань. У зв'язку із наведеними обставинами,

Outcome: partial