Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за письмовою угодою №04002 від 10.12.2004 року в розмірі 7\~815,17 (сім тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн. 17 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 10.12.2004р. відповідно до «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16 червня 2003 року, між позивачем та відповідачем було укладено угоду №04002 про надання пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Згідно з даною угодою відповідачу було надано державний пільговий кредит на навчання у сумі 5\~600 грн., який відповідач відповідно до п. 6.1. вищезазначеної угоди починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі зобовязувався повернути до Державного бюджету України, разом із сплатою 3 % річних, що станом на 2014 рік складають 1008,00 грн. Однак [PERSON] жодного разу не вносила платежі з метою сплати кредиту та відсотків за користування ним. У звязку із цим відповідно до п. 7.2. вищевказаної угоди позивач змушений був нарахувати пеню у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої у строк суми, що складає 1207,17 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача у примусовому порядку підлягає стягненню загальна сума в розмірі 7815,17 грн. та понесені судові витрати в розмірі 243.60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON], яка після одруження 18.07.2013 року змінила прізвище на [PERSON], позов визнала, пояснивши суду, що від сплати кредиту не відмовляється, але свої зобовязання за договором не виконувала у звязку із сімейними обставинами. На теперішній час знайде можливість у найкоротший термін погасити борг. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи убачається, що 10.12.2004р. відповідно до «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 916 від 16 червня 2003 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено угоду №04002 про надання пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Згідно з даною угодою відповідачу було надано державний пільговий кредит на навчання у сумі 5\~600 грн., який відповідач відповідно до п. 6.1. вищезазначеної угоди, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі, зобовязу-вався повернути до Державного бюджету України, разом із сплатою 3 % річних, що станом на 2014 рік склада-ло 1008,00 грн. Однак відповідач жодного разу не вносила платежі з метою сплати кредиту та відсотків за користування ним. У звязку із цим відповідно до п.7.2. угоди позивач змушений був нарахувати пеню у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої у строк суми, що складає 1207,17 грн. Таким чином, станом на 2014 рік з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у примусовому порядку сума в розмірі 7815,17 грн. Згідно зі ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити кошти), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.ст. 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У порушення зазначених норм закону та умов угоди № 04002 від 10.12.2004 року відповідач зобовязання за кредитною угодою належним чином не виконала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №2082 від 12.12.2014р. позивач сплатив судовій збір в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.509, 525, 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України і

Outcome: approved