Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У серпні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] (позивач) до [PERSON] (відповідач), в якому позивач просив розірвати шлюб, посилаючись на те, що втрачено спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життєві цінності та засоби їх досягнення, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, шлюб фактично розпався. В судовому засіданні позивач позов підтримав, за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Враховуючи те, дата судового засідання була погоджена з представником відповідача, судове засідання, призначене на 16.02.2021 р., було також відкладено за клопотання сторони відповідача, беручи до уваги те, що справа перебуває в провадженні судді Осаулова А.А. з 02.08.2019 р., суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача. При цьому, суд враховує, що у відзиві на позов (а.с. 31-35 т.1) сторона відповідача не заперечували щодо розірвання шлюбу. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім цього, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 р. у справі №361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 09.08.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 13.04.2021 р. позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком - [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської райдержадміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, - залишено без розгляду. Протокольною ухвалою суду від 13.04.2021 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.11.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис 1767. (а.с. 4 т.1) Сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6 т.1) Інші письмові докази не стосуються предмета спору - розірвання шлюбу, а тому необхідності в їх детальному аналізі суд не вбачає. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, на користь [PERSON] з [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі - 768 грн. 40 коп. При цьому, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, без волевиявлення відповідача під час розгляду справи суд не вправі з власної ініціативи відновити дошлюбне прізвище відповідачу. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: approved