Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення способу участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного порядку зустрічей з дітьми: кожного тижня з 16 години суботи до 16 години неділі за місцем його реєстрації без присутності відповідачки та членів її родини; в\~ період його відпустки на тиждень за місцем його реєстрації або за згодою з відповідачем забирати дітей на відпочинок без присутності відповідача та членів її родини. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 2015 року по січень 2019 року він проживав однією сім`єю з відповідачкою без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з відповідачкою за місцем її реєстрації. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 20.02.2019 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно та на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення меншою дитиною трьох років.\~ У нього склались дуже добрі стосунки з дітьми, проте відповідачка, чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, позбавляючи позивача можливості здійснювати свої батьківські права, приймати участь у вихованні дітей. Просив суд усунути перешкоди в спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного порядку зустрічей з дітьми: кожного тижня з 16 години суботи до 16 години неділі за місцем його реєстрації без присутності відповідачки та членів її родини; в період його відпустки на тиждень за місцем його реєстрації або за згодою з відповідачем забирати дітей на відпочинок без присутності відповідача та членів її родини. Позивач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні позовної заяви. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги вона не визнала, оскільки вважає, що не перешкоджає у спілкуванні відповідача з дітьми. У наданих суду письмових поясненнях відповідачка зауважила, що не заперечує проти зустрічей дітей з їх батьком, проте,\~ позивач за час спільного проживання вів себе дуже агресивно, виникали постійні сварки та конфлікти. Вона не заперечує проти зустрічей дітей з позивачем, але наполягає, щоб зустрічі проходили у її присутності. Вона не заперечує, що позивач надавав їй матеріальну допомогу на утримання дітей, купував продукти харчування, одяг для дітей, привозив дрова для опалення будинку, купував підгузки та ліки. Вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні позивача з дітьми. Позивач має погану звичку висловлюватись нецензурною лайкою у присутності дітей, батьки позивача також мають негативні звички. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Бартош Н.О. в судове засідання не з`явилась надала заяву, в якій\~ вирішення справи по суті залишила на розсуд суду, але вважала за доцільне встановити способи участі позивача у вихованні дочки, зазначені в висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Частиною 1 ст.4 ЦК України встановлено, що принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням п.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Тобто, право батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в період часу з 2015 року по січень 2019 року сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках. За час спільного проживання в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з відповідачкою в [ADDRESS] . Позивач працює електромонтером по ремонту та обслуговуванню електроустаткування в ТОА «АВИС Восток». Розмір заробітної плати становить 4200 грн. За місцем роботи характеризується позитивно, зауважень та дисциплінарних стягнень не має. Позивач на диспансерних обліках в місцевих закладах охорони здоров`я не перебуває.\~ Судом досліджені надані відповідачкою світлини спільного проведення часу та відпочинку позивача з дітьми. В зв`язку із наявністю між сторонами розбіжності в погляді на спілкування з дітьми, розв`язанням яких стало звернення до суду, Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради надано висновок, з якого визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного порядку зустрічей з дітьми: щотижнево по суботам або неділю з 09.00 години до 17.00 години в перші три місяці у присутності матері дітей, у подальшому присутність матері при спілкуванні вирішувати за обоюдною домовленістю між батьками;в період відпустки батька відпочинок з дітьми за домовленістю із матір`ю дітей [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено факт активної участі позивача у вихованні та розвитку дітей, позивач не ухиляється від виконання своїх обов`язків, регулярно сплачує грошові кошти у якості аліментів на утримання дітей, купує продукти харчування та одяг дітям, купував дрова для опалення будинку, де мешкає відповідачка з дітьми. Судом\~ встановлено, що позивач на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, працює, де характеризується позитивно. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Частиною 2\~ ст.157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до змісту ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суду не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Суд переконаний, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дітей. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дітей. Сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства та задовольняючи позовні вимоги частково, виходить насамперед з інтересів самих дітей, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч зі своїми дітьми, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дітей, режиму дітей, встановлює спосіб спілкування батька з його дітьми шляхом систематичних побачень. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд, надавши належну оцінку вищевикладеному, та з урахуванням прав й інтересів дитини, а також позиції Органу опіки та піклування, вважає необхідним і правильним встановити наступний порядок, вважаючи його найбільш прийнятним для реалізації прав батьками та таким, що найкраще відповідає інтересам дітей у їх малолітньому віці. На підставі викладеного,

Outcome: partial