Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У січні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 13 липня 2003 року по 13 серпня 2012 року. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, незважаючи навіть на рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Вихованням та утриманням дітей не займається, не проявляє до них батьківської турботи, не спілкується з дітьми, не відвідує їх, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає диспуту до культурних та інших духовних цінностей, життям дітей та їх станом здоров'я не цікавиться. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову стверджуючи, що батьківські обов'язки по вихованню дітей він виконує в повній мірі, з дітьми спілкується, їх життям цікавиться, проявляє батьківську турботу по відношенню до них, а доводи позивача вважає надуманими та нічним не підтвердженими. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації проти позову також заперечувала та пояснила, що не має підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей оскільки останній є турботливим батьком і повністю виконує батьківські обов'язки по відношенню до своїх дітей. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради проти позову заперечувала та пояснила, що [PERSON] неодноразово звертався до Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради з приводу невиконання [PERSON] рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради про встановлення годин зустрічей з дітьми та з приводу того, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, що підтверджується неодноразовими його зверненнями до Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради. Вважає, що не має підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей. Прокурор прокуратури Вишгородського району Київської області в судовому засіданні також заперечувала проти заявлених позовних вимог, вважаючи за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав відносно його дочок, оскільки це суперечить інтересам дітей. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується сертифікатом реєстрації актів цивільного стану Штату Меріленд Свідоцтвом про народження від 14 грудня 2007 року народження, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 15). [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується сертифікатом реєстрації актів цивільного стану Штату Меріленд Свідоцтвом про народження від 25 вересня 2009 року народження, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до сертифікату реєстрації актів цивільного стану Штату Меріленд Свідоцтва про народження батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON]. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 серпня 2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12). Згідно довідки виданої Товариством власників житлового будинку «Дніпро» від 26 липня 2010 року № 54 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2013 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 800 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31 серпня 2012 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 11). Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 23 грудня 2013 року № дв-7-1565, виданої державним виконавцем Відділу ДВС Вишгородського РУЮ Гапоновою В.В., вбачається, що заборгованість по виконанню виконавчого листа від 26 квітня 2013 року № 2-1555/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] станом на 1 грудня 2013 року становить 12 000 грн. (а.с. 9). Також, відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 23 грудня 2013 року № дв-7-1564, виданої державним виконавцем Відділу ДВС Вишгородського РУЮ Гапоновою В.В., вбачається, що заборгованість по виконанню виконавчого листа від 26 квітня 2013 року № 2-1555/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] станом на 1 грудня 2013 року становить 12 000 грн. (а.с. 10). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 31 березня 2014 року, складеного депутатом Вишгородської міської ради, вбачається, що [PERSON] з квітня 2012 року не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 34). Згідно актів обстеження умов проживання заявника від 14 квітня 2014 року, затвердженого начальником служби у справах дітей вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], [PERSON], [PERSON] та няня дітей [PERSON], яка проживає без реєстрації. Батько дітей не проживає в квартирі з 7 квітня 2012 року. Умови проживання задовільні, в квартирі сучасний ремонт, кімнати просторі, сухі, світлі, чисті, об лаштовані сучасними меблями та побутовою технікою. [PERSON] вільний час проводить разом з дітьми, відвідують розважальні заклади для дітей, влітку відпочивають на морі. Матір забезпечує дітей всім необхідним для повноцінного відпочинку та гармонійного розвитку (а.с. 53). Відповідно до рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 15 листопада 2012 року № 279 [PERSON] встановлено години зустрічей з його малолітніми доньками [PERSON] та [PERSON], щосереди з 17 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. (а.с. 63). За результатами розгляду заяви [PERSON] щодо неможливості побачення з дітьми 8 лютого 2014 року ДІМ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області надано висновок згідно якого заявнику рекомендовано звернутися до суду у цивільно-правовому позові (а.с. 64). Згідно акту соціального інспектування № 55/1362 складеного фахівцями із соціальної роботи ВРЦСССДМ та секретарем опікунської ради Вишгородської міської ради встановлено, зокрема, що [PERSON] зарекомендував себе як відповідальний батько (а.с. 65-69). Відповідно до довідки виданої директором Вишгородської районної гімназії «Інтелект» від 9 квітня 2014 року № 188 вбачається, що [PERSON] надавав до адміністрації заяву про зарахування його дочки [PERSON] до 1 класу з 1 серпня 2014 року та супроводжував її на підготовчі заняття у лютому - березні 2014 року (а.с. 73). Також, відповідно до довідки виданої директором ДНЗ № 590 від 10 квітня 2014 року № 57 до садочка дітей зранку привозить в основному батько - або сам, або з ненею, яка проживає у сім'ї [PERSON]. Увечері мама забирає дітей дуже рідко. Коли вона перебуває у відрядженнях, дітей забирають знову ж таки батько та няня. Вдома у відсутності мами за дітьми доглядає няня, оскільки батько не має доступу до квартири. До садочка діти ходять чистенькі, охайні. Вихователі тримають зв'язок в основному з батьком. Він цікавиться перебуванням дітей у садку, життям групи, приймає участь у всіх заходах по благоустрою території, відвідує всі дитячі свята, батьківські збори всі роки. Огляд дітей лікарями, проходження комісії ПМПК для вступу дітей в дитячий садок проводив батько. Коли батько не може зв'язатись із мамою або нянею, тоді коли мама відвозить дітей за місто з нянею без попередження батька, він телефонує вихователям щоб вияснити чи є діти в садку. [PERSON], як батько, переживає за дітей, їх виховання, возить [PERSON] на підготовчі курси до школи (а.с. 74). Згідно акту депутата Вишгородської міської ради від 7 листопада 2013 року [PERSON] не міг зустрітися та поспілкуватися зі своїми дітьми у встановлений день 16 жовтня 2013 року з 17 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв., так як дітей не було вдома, зі слів матері діти знаходилися на межами м. Вишгород (а.с. 75). Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2013 року, зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з його дітьми та визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні дітей, а саме: щосереди з 17 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 19.00 год. (а.с. 77-79). Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19 червня 2014 року № 137 вирішено відмовити [PERSON] у доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з відсутністю підстав (105). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до пункту 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до роз'яснень пунктів 15 та 18 цього Пленуму Верхового Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У статті 164 СК України викладено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати для позбавлення одного із батьків його батьківських прав. Так, відповідно до частини 1 зазначеної норми СК України ними є: 1) якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Однак, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України позивачкою та її представником не надано належних доказів, які б свідчили про можливість застосування до відповідача [PERSON] будь-якої із зазначених підстав для прийняття рішення про позбавлення його батьківських прав. Крім того, поза увагою суду не може бути залишене рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 19 червня 2014 року № 137 про доцільність позбавлення батьківських прав, яким вирішено відмовити [PERSON] у клопотанні до Вишгородського районного суду у доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з відсутністю підстав, так як, він є обгрунтованим і відповідає інтресам дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed