Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У серпні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] з участю третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме просить: - визнати дійсним договір іпотеки № HMSWGA00007643 від 19.07.2007 року укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором розмірі 57 523,38 доларів США, що еквівалентно 459 755, 60 грн.: - звернути стягнення на квартиру, розташовану [ADDRESS]; - виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що за умовами кредитного договору, укладеного 19 липня 2007 року з [PERSON], останній одержав кредит в розмірі 23540,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% річних на строк до 17 липня 2014 року. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, 19.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, за умовами якого останні передали позивачу в іпотеку належну їм квартиру [ADDRESS]. [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за договором кредиту, внаслідок чого станом на 22 червня 2012 року утворилась заборгованість по кредиту, відсотках та комісії в розмірі 57 523,38 доларів США, що еквівалентно 459 755, 60 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 20950,93 доларів США, заборгованість по відсотках - 15175,61 доларів США, комісія - 2112 доларів США. Також позивач нарахував пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань - 16 515, 84 доларів США та штрафні санкції: 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 2737,72 доларів США - штраф (процентна складова), через що має право звернути стягнення на предмет іпотеки із виселенням всіх мешканців житлового будинку та зняттям їх з реєстрації. В ході судового розгляду справи представник позивача зменшила заявлені вимоги в частині розміру заборгованості, в рахунок погашення якої просить звернути стягнення на предмет іпотеки та вказує, що станом на 10 грудня 2013 року за договором кредиту від 21 червня 2007 року [PERSON] допустив заборгованість в сумі 44549 доларів США, що еквівалентно 355 947,22 грн. з яких: 19133,48 доларів США - заборгованість за кредитом, 22 555,61 доларів США - заборгованість по відсотках, 2860 доларів США - заборгованість по комісії, 264213,32 грн. - пеня, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 17797,36 грн. - штраф (процентна складова). А тому в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21200,61 доларів США, що еквівалентно 169392,87 грн. та 253970,29 грн. пені, просить звернути стягнення на предмет іпотеки - на квартиру [ADDRESS]; залучити до участі у справі в якості третьої сторони без самостійних вимог Старокостянтинівський районний сектор управління державної міграційної служби України у Хмельницькій області; залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 30 січня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено Старокостянтинівський РС УДМС України у Хмельницькій області, та орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та залучено в якості співвідповідачів [PERSON] [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] 30 січня 2014 року представники позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до початку розгляду справи по суті, звернулися до суду із зустрічним позовом, який об'єднаний в одне провадження із первісним позовом, до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору № HMSWGA00007643 від 19.07.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], а також про стягнення із них заборгованості по кредитному договору. Представник позивача-відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти зустрічного позову заперечує. Також, представником позивача за первісним позовом подано заяву про уточнення позовних вимог в частині розміру заборгованості за кредитним договором № HMSWGA00007643 від 19.07.2007 року, в рахунок погашення якої просить звернути стягнення на предмет іпотеки та вказує, що станом на 05.03.2014 року за договором кредиту від 19.07.2007 року [PERSON] допустив заборгованість в сумі 21 200,61доларів США, що еквівалентно 206069,92 грн. та пені 11 928 доларів США, що еквівалентно 115 940,16 грн. та просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] із квартири [ADDRESS], стягнути судові витрати та відмовити у зустрічному позові [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору від 19.07.2007 року. В судовому засіданні представники позивачів-відповідачів [PERSON] [PERSON] [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, зустрічний позов підтримують та вказують, що згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 21.12.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанку» було відмовлено у задоволенні позову в частині виселення та звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 11.11.2010 року встановлено спосіб та порядок виконання вищевказаного рішення, а саме шляхом стягнення по 20% з пенсії кожного боржника. Також, представники вказують, що представником ПАТ КБ «Приватбанк» подано розрахунок заборгованості по договору кредиту, який не відповідає вимогам законодавства та є неналежним в розумінні ЦПК України. Крім того, представники позивачів-відповідачів вказують, що квартира [ADDRESS] є єдиним житлом у малолітньої дитини та пенсіонерів, що є грубим порушенням їхніх конституційних прав та свобод. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради Дерун А.І. проти позову заперечив, вказавши, що звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до обмеження житлових прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] В судовому засіданні прокурор вказав, що звернення стягнення на предмет іпотеки порушує права та інтереси малолітньої дитини [PERSON] Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню та у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № HMSWGA00007643, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 23540,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% річних на строк до 17 липня 2014 року. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, 19.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, за умовами якого останні у разі не виконання кредитних зобов'язань передадуть позивачу - відповідачу ПАТ КБ «Приватбанк» в іпотеку належну їм квартиру [ADDRESS]. Сторони визначили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов»язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, у тому числі в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов при наявності невиконаних зобов'язань на той момент (п.п. 16.7.1, 16.8 договору іпотеки). Станом на 06.08.2009 року позичальник заборгував 28 471,46 доларів США, у зв'язку з чим представником ПАТ «Приватбанк» подано позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] та [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири, шляхом її продажу та виселення з житла та зняттям з реєстрації відповідачів. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 21 грудня 2009 року позов ПАТ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 134466,02 грн. заборгованості по тілу кредиту, 31392,35 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 788,12 грн. заборгованості по нарахованих відсотках, 27201,05 грн. простроченої заборгованості по відсотках, 4394,68 грн. простроченої заборгованості по комісії, 9849,45 пені, 10654,55 грн. штрафу, а всього - 218746,22 грн. та 1123,92 грн. судових витрат, в решті позову відмовлено. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11.11.2010 року встановлено спосіб та порядок виконання вказаного рішення, а саме шляхом стягнення по 20% з пенсії кожного боржника - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Встановлено, що 07.06.2012 року за № 30.1.0.0/2 ПАТ КБ «Приватбанк» надіслав лист- попередження [PERSON], [PERSON], [PERSON], та вказав, що кредитні зобов'язання не виконуються [PERSON] належним чином та вимагає повернення суми кредиту у повному обсязі, у разі не повернення боргу, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, встановлено, що станом на 10.12.2013 року заборгованість за кредитним договором № HMSWGA00007643 від 19.07.2007 року, в рахунок погашення якої ПАТ КБ «Приватбанк» просить звернути стягнення на предмет іпотеки становить 21 200,61 доларів США, що станом на 05.03.2014 року еквівалентно 206069,92 грн., яка складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом - 18912,61 доларів США та заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 2288,00 доларів США, пені 11 928 доларів США, що станом на 05.03.2014 року еквівалентно 115 940,16 грн. Судом встановлено, що у [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором № HMSWGA00007643 від 19.07.2007 року; договором іпотеки від 19.07.2007 року, розрахунком заборгованості за договором кредиту станом на 10.12.2013 р.; письмовою вимогою від 07.06.2012 року, свідоцтвом про реєстрацію ПАТ КБ «Приватбанк»; паспортними даними [PERSON], [PERSON], [PERSON]; рішенням Старокостянтинівського районного суду від 21 грудня 2009 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] кредитної заборгованості; ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11.11.2010 року про встановлення способу та порядку виконання рішення; довідками РС УДМС України у Хмельницькій області про реєстрацію відповідачів. У відповідності до ст.ст.7, 18 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір поряд з іншими умовами повинен містити такі істотні умови, як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Відповідно до первинних умов договору кредиту від 19 липня 2007 року та умов договору іпотеки від 19 липня 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено в рахунок погашення заборгованості, що виникла станом на 10 грудня 2013 року в сумі 21 200,61 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 206 069 грн. 92 коп., та 115 940 грн. 16 коп., з яких: 18 912,61 доларів США - заборгованість по процентах, 2 288 доларів США - заборгованість по комісії, 115 940 грн. 16 коп. - пеня за період з 13 грудня 2012 року по 10 грудня 2013 року. Про наявність заборгованості [PERSON] за договором кредиту та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавці [PERSON] та [PERSON], а також сам [PERSON] були повідомлені позивачем листом від 07.06.2012 року. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно положень ст.38 Закону України «Про іпотеку» дї щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта коштів повертається іпотекодавцю. У відповідності до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Оскільки боржник [PERSON] належним чином не виконує грошового зобов'язання за кредитним договором від 17 липня 2007 року, з врахуванням позовних вимог та на підставі принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), суд вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем, з отриманням банком витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. А тому, при зверненні стягнення на предмет іпотеки слід застосувати саме цю процедуру продажу. При визначенні розміру початкової вартості предмета іпотеки, суд враховує відсутність згоди сторін з цього питання, а тому вважає, що початкову ціну предмета іпотеки для реалізації слід визначити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З урахуванням загальної суми заборгованості по кредиту, в рахунок погашення якої підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки - 322 010 грн. 08 коп., співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, суд приходить до висновку про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 63,1 кв. м., житловою площею 46 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради 24 лютого 1995 року та зареєстрованого в Старокостянтинівському БТІ в реєстрову книгу №19-г, номер запису 3662, реєстраційний номер 6707707. Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ч.1 та ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок або житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання вищевказаних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» 07 червня 2012 року направило [PERSON], [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги про звільнення добровільно житлового будинку, який є предметом іпотеки, у 30-денний строк з моменту отримання вимоги, інакше їх виселення буде здійснено примусово на підставі рішення суду. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року рішення суду про виселення особи з житлового будинку, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Тобто чинним законодавством визначено позасудовий порядок вирішення питання щодо зняття з реєстрації осіб, відносно яких є рішення суду про їх виселення, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що позивачем за первісним позовом ПАТ «Приватбанк» умови виселення відповідачів за первісним позовом, передбачені чинним законодавством, було виконано, й оскільки в добровільному порядку квартиру звільнено не було, тому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її малолітній син [PERSON] підлягають виселенню в примусовому порядку з квартири [ADDRESS]. Щодо виселення [PERSON], то суд відмовляє у цій частині заявлених вимог, так як [PERSON] не був належним чином повідомлений щодо звільнення квартири [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] не входить до членів сім'ї [PERSON], так як є сином [PERSON] від першого шлюбу. Також, суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог позивача за первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання дійсним договору іпотеки слід відмовити за його безпідставністю. Крім того, суд дійшов висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та стягнення із них заборгованості по кредитному договору необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки право вибору способу захисту своїх інтересів за рахунок предмета іпотеки залежить від іпотекодержателя, який має право у випадку не виконання кредитних зобов'язань в будь-який час звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. При вирішенні судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України й відповідно до розміру задоволених позовних вимог стягує на користь позивача з [PERSON] та [PERSON] по 1636, 32 грн. судового збору (1609,50 грн. за вимоги майнового характеру + 26,82 грн. за немайнові вимоги), а з решти відповідачів - по 26,82 грн. судового збору за задоволення вимог немайнового характеру.

Outcome: partial