Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалось, тому на даний час шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Вона самостійно не може на достатньому рівні забезпечувати й утримувати сина. Відповідач у добровільному порядку коштів на її утримання не надає хоч має таку можливість, оскільки працює та має високі заробітки. Сторони у судове засідання не прибули. Позивачка направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час те день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки у судове засідання не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають сина [PERSON], 03 лютого 2015 року, який після розірвання шлюбу залишений проживати з матірю, що підтверджується копіями рішення Рожнятівського районного суду від 19 липня 2016 року та свідоцтва про народження дитини (а. с. 5, 6). Факт проживання дитини з позивачкою підтверджується також копією довідки про склад сімї № 4382/02-24 від 12 вересня 2016 року, виданої Перегінською селищною радою (а. с. 7). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 зазначеного кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані позивачкою докази, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивачки, дитина на даний час проживає разом з позивачкою. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~ Відповідач не надав суду будь-яких доказів про те, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачкою розмірі, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі заявлених позовних вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, то судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved