Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, останню редакцію якого подав у січні 2017 р. Просив стягнути на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю «Южная стівідорінг компані лімітед» (далі ТОВ «ЮСКЛ») грошову компенсацію за роботу в святкові у неробочі дні в розмірі 43155,72 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 154641,33 грн. Позов обґрунтований тим, що працюючи протягом 2010-2015 р.р. на різних посадах в ТОВ «ЮСКЛ» він наказами по підприємству залучався до роботи у святкові та неробочі дні, загальною кількістю 54, відгулу або грошової компенсації за виконувану роботу він не отримав. При його звільненні з підприємства 09 листопада 2015 р., до складу розрахунку суми грошової компенсації за вказану роботу включені не були. Його претензія здійснити остаточний розрахунок за дану роботу, яка отримана відповідачем 23 грудня 2015 р., проігнорована. В судовому засіданні позивач з представником позов підтримали. Представник відповідача просила позов залишити без задоволення, надала письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Позивач працював з 23 вересня 2009 р. директором іноземного підприємства «ЮСКЛ», з 01 жовтня 2011 р. переведений на посаду заступника директора з виробництва, 19 червня 2015 р. підприємство змінило організаційно правову форму на товариство з обмеженою відповідальністю, а 09 листопада 2015 р. позивача звільнено у звязку зі скороченням штату працівників (а.с.8-10) Наказами директора по підприємству, які погоджувалися головою місцевого осередку профспілкової організації Миколаївського морського торгівельного порту, заступниками директора з виробництва, охорони праці, позивача з його згоди, як і деяких інших працівників відповідача, залучали до виконання трудових функцій у святкові та неробочі дні відповідно складених до наказу графіків (т. 1 а.с.11-34, 57-80). №27 від 05 березня 2010 р. (06 березня - вихідний) №38 від 02 квітня 2010 р. (03 квітня - вихідний) №140 від 29 грудня 2010 р. (02 січня вихідний, 07 січня - святковий) №18 від 01 березня 2011 р. (05 березня - вихідний) №46 від 21 квітня 2011 р. (23 квітня - вихідний) №55 від 05 травня 2011 р. (07 травня - вихідний) №174 від 26 грудня 2011 р. ( 31 грудня, 02 січня вихідні, 07 січня - святковий) №25 від 28 лютого 2012 р. (08 березня святковий, 10 березня - вихідний) №49 від 10 квітня 2012 р. (14 квітня - вихідний) №66 від 30 травня 2012 р.(03 червня - святковий, 04 червня вихідний) №71 від 21 червня 2012 р. (30 червня, 01 липня - вихідні) №92 від 23 серпня 2012 р. (24 серпня - святковий) №124 від 27 грудня 2012 р. (05,06 січня вихідні, 07 січня - святковий) №13 від 06 березня 2013 р. (08 березня - святковий) №29/1 від 30 квітня 2013 р. (01,02,09 травня святкові, 03,10 травня вихідні) №40 від 20 травня 2013 р. (28 червня святковий, 29,30 червня - вихідні) №55 від 22 серпня 2013 р. (26 серпня - вихідний) №76 від 04 грудня 2013 р. (01 січня святковий, 05 січня - вихідний) №15 від 95 березня 2014 р. (08 березня святковий, 09,10 березня - вихідні) №24 від 22 квітня 2014 р. (01,02,09 травня святкові, 03,04,10,11 травня - вихідні) №31 від 03 червня 2014 р. (07, 09 червня вихідні, 08 червня - святковий) №49 від 07 серпня 2014 р. (23,25 серпня вихідні, 24 серпня - святковий) №80 від 23 грудня 2014 р. (01 січня святковий, 02, 10 січня - вихідні) №13 від 03 березня 2015 р. (09 березня - вихідний). Всупереч дійсності позивач посилається на роботу 01 січня 2013 р. згідно наказу №124 від 27 грудня 2012 р. Крім того, в наказі №66 від 30 травня 2012 р. мається описка в цифровому написанні місяця чергувань на Трійцю «5» замість «6». Загальна кількість днів 53. До висновку про виконання позивачем трудової функції в зазначені дні суд дійшов із таких доказів. Згідно колективного договору на 2008-2010 р. основною діяльністю підприємства визначено вантажно розвантажувальні роботи (п.5.7.), тривалість робочого часу встановлена у 40 годин на тиждень, тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку та графіками змінності (п.6.2.), робота у вихідні дні забороняється, залучення до роботи в такі дні допускається за заказом директора з компенсацією відповідно до законодавства (п.6.4) (а.с.107-174). Згідно копій табелів обліку робочого часу режим роботи позивача складався з 5 денної робочої неділі з двома вихідними днями (т. 1 а.с. 81-106). Позивач суду пояснив, що накази про чергування, а фактично про роботу працівників адміністрації підприємства, вимагалися адміністрацією Миколаївського морського торгівельного порту для визначення відповідального за вантажно розвантажувальні роботи. Власники відповідача - нерезиденти України, навіть, коли він сам був директором підприємства, категорично відмовлялися обліковувати та оплачувати роботу у святкові та вихідні дні. У дні чергувань, а фактично роботи, він завжди знаходився на робочому місці повний робочий день. Пояснення позивача щодо фактичного виконання ним трудових обовязків у святкові та вихідні дні підтверджуються показами свідків, які були залучені до роботи згідно тих самих графіків. Свідок - начальник служби експлуатації [PERSON] суду показав, що метою роботи у святкові дні було перевірка виконання роботи у нічну зміну, оскільки підприємство працює безперервно, обовязковим було складання та передавання наступнику змінно-добових планів з 17:00 поточного дня до 17:00 наступної доби. Повний робочого дня він на підприємстві у такі дні не знаходився. Свідок - голова профспілкової організації відповідача [PERSON] суду показав, що чергування у святкові та вихідні дні працівниками зі складу адміністрації проходило максимально до обіду і ними вирішувалися оперативні питання по вантажно розвантажувальним роботам, у т.ч. з виходом на причали, дачі вказівок диспетчеру, а той в порядку підпорядкування передавав вказівки нижчим підрозділам підприємства. Питання оплати праці працівників адміністрації в святкові та вихідні дні він не зясовував. Свідок - начальник зміни [PERSON] суду показав, що в святкові, вихідні дні за графіками чергування він, як і позивач, вирішував оперативні питання роботи підприємства. На підприємстві був з 08 годині та до обіду, а надалі в телефонному режимі. Чув що вихід у святкові та робочі дні належить відгул, про оплату праці в такі дні ніхто йому не обіцяв. Журнал обліку приходу вибуття чергових в такі дні не вівся. До обовязків входило написання змінно добового плану, доведення їх до відома диспетчерів підприємства. За вихідні та святкові дня він оплату не отримував, з позивачем або профкомом це питання він не вирішував. Згідно посадової інструкції заступника директора з виробництва до його основних посадових обовязків, входить, забезпечення виконання плану вантажно розвантажувальних робіт, здійснення керівництва виробничо господарською діяльністю служб підприємства, забезпечення контролю за експлуатаційною діяльністю підприємства, виробництвом робіт, погодження з директором підприємством усі зміни змінно добового плану тощо (т. 2 а.с. 13-16). Твердження позивача про його перебування на своєму робочому місці, кабінеті, окрім виходу на виробничу територію підприємства, у святкові та вихідні дні повний робочий день жодним доказом не спростований. Твердження представника відповідача про чергування позивача у вихідні та святкові дні, а не виконання трудових обовязків в зазначені дні, суд відхиляє. Листом від 02 квітня 2010 р. № 89/13/116-10 Мінпраці України розяснило, що залучення працівників до чергування регулюється постановою Секретаріату ВЦРПС від 02.04.54 р. № 233 Про чергування на підприємствах і в установах, яка діє в Україні відповідно до Постанови Верховної Ради України Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР від 12.09.91 р. № 1545 в частині, яка не врегульована законодавством України. Відповідно до цієї постанови чергування працівників після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть запроваджуватись у виняткових випадках і лише за погодженням з профспілковим органом. Чергування полягає в обовязку працівника знаходитися на визначеному роботодавцем робочому місці з метою вирішення невідкладних питань, не повязаних з трудовими обовязками цього працівника, а також передачі інформації. При цьому не допускається залучення працівників до чергування частіше одного разу на місяць. Тривалість чергування або роботи разом із чергуванням не може перевищувати нормальної тривалості робочого часу. Якщо ж працівник залучається до чергування у вихідний чи святковий день, йому повинен бути наданий відгул протягом найближчих 10 днів. Тривалість відгулу повинна дорівнювати тривалості чергування. Графік чергування затверджується роботодавцем за погодженням з профспілковим органом. Залучення працівників до чергування провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають передбачатися дні відпочинку, що надаються працівникам за чергування. Отже, чергування у вихідний день не підлягає оплаті, а за нього надається відгул і в табелі обліку використання робочого часу ці години чергування не зазначаються. Як вбачається з наданих доказів, позивач в зазначені дні виконував саме трудову функцію, притаманну займаній посаді, тобто працював у святкові та вихідні дні. Згідно ст. 107 КзпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. У звязку із припиненням трудових відносин позивача з відповідачем він має право на отримання компенсації за роботу у святкові та вихідні дні. Позивач помилково розраховує оплату праці виходячи з подвійного середнього заробітку за останні два місця перед звільненням (т.1 а.с. 180). Таку компенсацію слід розраховувати з денної ставки окладу індивідуально з кожного місяця роботи, де припадала робота позивача у святкові та вихідні дні, порівнюючи фактичну кількість відпрацьованого часу за табелями обліку та з метою визначення кратності множення (одинарна чи подвійна денна ставка) нормативів місячної норми робочого часу (40 годинного робочого тижня) згідно листів Мінпраці (через знак «/») з подальшим обчисленням компенсації за роботу у святковий та вихідний день як добуток ділення окладу (т. 1 а.с.206-211) на кількість робочих днів та множення отриманого значення на значення одинарної/подвійної ставки та на кількість святкових, вихідних днів. Березень 2010 р. (06 березня) 176,4 (23 дні)/176,0. 18000 грн. / 23 дні = 782,61 грн. х 2 =1565,22 грн. х 1 день = 1565,22 грн. Квітень 2010 р. (03 квітня) 167,2 (21 день)/167,0. 18000 грн./21 день =857,14 грн. х 2 1714,28 грн. х 1 день = 1714,28 грн. Січень 2011 р. (02 січня, 07 січня) 151,8 (19 днів)/151,0. 18000 грн./19 днів=947,37 грн. х 2= 1894,74 грн. х 2 дні = 3789,48 грн. Березень 2011 р. (05 березня) 167,2 (21 день)/175,0. 17181,82 грн./21=818,18 грн. Середньоденна кількість робочих годин 167,2/21 день. Місячна норма робочого часу 167,2 + 7,98= 175,16 >175,0. 818,18 х 2 =1636,36 грн. х 1 день = 1636,36 грн. Квітень 2011 р. (23 квітня) 79,0 (10 днів)/160,0. 9000 грн./10 = 900 грн. х 1 =900 грн. х 1 день = 900 грн. Травень 2011 р. (07 травня) 151,8 (19 днів)/152,0. 18000 грн. /19 = 947,37 грн. х2 = 1894,74 грн. х 1 день = 1894,74 грн. Грудень 2011 р. (31 грудня) 175,4 (22 дні)/176,0. 8000 грн./22 = 258,06 грн. Середньоденна кількість робочих годин 175,4 /22 =7,97 (175,4 + 7,97=183,37 >176,0.) 258,06 грн. х 2 =516,12 грн. х 1 день = 516,12 грн. Січень 2012 р. (02 січня, 07 січня) 159,0 (20 днів)/159,0. 8000 грн. /20 = 400 грн. х 2 = 800 грн. х 2 дні = 1600 грн. Березень 2012 р. (08, 10 березня) 166,2 (21 день)/167,0. 4000 грн. /21 = 190,48 грн. х 2 = 380,96 грн. х 2 дні = 761,92 грн. Квітень 2012 р. (14 квітня) 159,0 (20 днів)/159,0.4000 грн./20 = 200 грн. х 2 = 400 грн. х 1 день = 400 грн. Червень 2012 р.(03, 04, 30 червня) 69,8 (9 днів)/151,0. 1894,74 грн. / 9= 210,53 грн. х 1 = 210,53 грн. х 3 дні =631,59 грн. Липень 2012 р. (01 липня) 176,4 (22 дні)/176,0. 4000 грн. /22 = 181,82 грн. х 2 = 363,64 грн. х 1 день = 363,64 грн. Серпень 2012 р. (24 серпня) 175,4 (22 дні)/175,0. 4000 грн. / 22 = 181,82 грн. х 2 =363,64 грн. х 1 день= 363,64 грн. Січень 2013 р. (05,06,07 січня) 168,2 (21 день)/168,0. 4000 грн. /21 = 190,48 грн. х 2 = 380,96 грн. х 3 дні =1142,88 грн. Березень 2013 р. (08 березня) 159,0 (20 днів)/159,0. 4000 грн. /20 = 200 грн. х 2 = 400 грн. х 1 день = 400 грн. Травень 2013 р. (01,02,03,09,10 травня) 142,6 (18 днів)/151,0. 4000 грн. /18 =222,22 грн. х 2 = 444,44 грн. х 5 днів = 2222,20 грн. Червень 2013 р. (28, 29,30 червня) 150,8 (19 днів)/143,0. 4000 грн. /19 = 210,53 грн. х 2 = 421,06 грн. х 3 дні = 1263,18 грн. Серпень 2013 р. (26 серпня) 166,2 (21 день)/167,0. 4000 грн./21 = 190,48 грн. х 2 =380,96 грн. х 1 день = 380,96 грн. Січень 2014 р. р. (01, 05 січня) 166,2 (21 день)/167,0. 4000 грн./21=190,48 грн. х 2= 380,96 х 2 дні = 761,92 грн. Березень 2014 р. (08, 09,10 березня) 71,8 (9 днів)/159,0. 1800 грн./9=200 грн. х1=200 грн. х 3 дні = 600 грн. Травень 2014 р. (01,02,03,04,09,10,11 травня) 151,8 (19 днів)/151,0. 4000 грн./19= 210,53 грн. х 7 днів = 2947,42 грн. Червень 2014 р. (07, 08, 09 червня) 150,8 (19 днів)/151,0. 4000 грн./19 = 210,53 грн. х 2=421,06 грн. х 3 дні =1263,18 грн. Серпень 2014 р. (23,24,25 серпня) 127,2 (16 днів)/160,0. 3520 грн./16=220 грн. Середньоденна кількість робочих годин 127,2/16=7,95 (127,2 + 23,85 (7,95х3) =151,01 < 160,0.) 220 грн. х 1= 220 грн. х3 дні = 660 грн. Січень 2015 р. (01,02, 10 січня) 158,0 (20 днів)/159,0. 4400 грн./20=220 грн. х2= 440 грн. х 3 дні =1320 грн. Березень 2015 р. (09 березня) 111,8 (14 днів)/168,0. 2933,33 грн./14 = 209,52 грн. х1 =209,53 х 1 день = 209,52 грн. Усього 28308,25 грн. Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Положеннями статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Звільнення позивача відбулося у листопаді 2015 р., тому середня заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за вересень та жовтень 2015 року. Відповідно до пункту 5 Порядку основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій, відпускні, лікарняні, тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу (постанова ВС України від 14 вересня 2016 р. в справі 523/18850/14-ц). До заробітної плати за вересень 2015 р., як основи розрахунку середньої заробітної плати, слід віднести оклад 3800 грн., індексація заробітної плати 654,55 грн., 1136,20 грн. доплати за вислугу років, в сумі 5590,75 грн. До заробітної плати за жовтень 2015 р., як основи розрахунку середньої заробітної плати, слід віднести оклад 2933,33 грн., індексація заробітної плати 505,27 грн., доплата за вислугу років 877,07 грн., в сумі 4315,67 грн. Середній заробіток 9906,42 грн. (4315,67 +5590,75) /33 дні (робочі дні вересня, жовтня 2015 р.) = 300,19 грн. Відповідно до меж позовних вимог середній заробіток розраховується з дня наступного після отримання відповідачем вимоги про розрахунок по спірним сумам, тобто з 24 грудня 2015 р. по день ухвалення рішення, тобто 397 днів. Середній заробіток становить в сумі 119175,43 грн. Проте суд має право визначити розмір середнього заробітку з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Суд враховує тривалість порушень прав позивача, ступінь зусиль, які він доклав захищаючи їх, співмірність із сумою присудженої компенсації за роботу у святкові та вихідні дні 28308,25 грн. Тому середній заробіток суд визначає в розмірі 31691,75 грн., а загальну суму яку слід присудити позивачу 60000 грн., з якої відповідачу слід утримати загальнообовязкові податки та збори. Згідно ст. 88 ЦПК України, розрахунку витрат на правову допомогу, обсягу участі адвоката в суді, позивачу за рахунок відповідача слід компенсувати 1200 грн. витрат на таку допомогу. В дохід держави з відповідача слід стягнути 1378 грн. судового збору.

Outcome: partial