Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

у січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути на його користь страхове відшкодування в розмірі 15 000,00 грн. на підставі договору добровільного страхування від нещасних випадків № 050210/1212/0000347 від 25.02.2016 року. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 25.02.2016 року між ним та ПрАТ «СК «Уніка» в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль», що діяло на підставі договору доручення на здійснення функцій страхового посередника № 11/115-1 -2/037 від 02.08.2010 року в особі заступника начальника Соборного відділення Чєрнявської Є.О., яка діяла на підставі довіреності № 662 від 20.08.2015 року, було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків (індивідуальний) № 050210/1212/000037. Пунктом 2.1 договору було визначено, що застрахованою особою є [PERSON] . Відповідно до п. 3 договору предметом останнього є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. Страховим випадком у відповідності до п. 4.1. договору є: смерть чи стійка втрата працездатності застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Ліміт страхової суми на кожну застраховану особу становить 100 тис. грн; травматичні ушкодженню організму. Ліміт страхової суми на кожну застраховану особу становить 15 тис. грн. У відповідності до п. 4.3.1 договору загальний страховий платіж за договором становить 2 400,00 грн. Пунктом 4.4. договору передбачено, що страхувальник повинен здійснювати щомісячну плату страхового платежу на рахунок страховика в розмірі 20,00 грн. до 09 числа кожного місяця протягом дії договору. Строк дії договору становить з 10.03.2016 року по 09.03.2026 року ( п.5 договору). 06.07.2017 року в 22 год. 15 хв. на перехресті вулиць Решельєвської та Базарної в м. Одесі, автомобіль BMW 530D державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , нехтуючи ПДР, здійснив наїзд на нього, коли він переходив дорогу через пішохідний перехід та переводив в руках велосипед. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди він з тяжкими тілесними ушкодженнями був доставлений до лікарні, де йому було встановлено діагноз: поєднана краніо-торакальна травма, забій головного мозку важкого ст., епідуральна гематома в скроневій області справа. Вентрикулярний крововилив. САК. Перелом основи ПЧЯ справа, перелом великого крила клиноподібної кістки справа, осколковий перелом кісток носа, гемосінус. Забита рана правої надбрівної дуги. Подапоневротична гематома в лобній ділянці справа. Закрита травма грудної клітини. Перелом 2,4-6 ребер зліва. Перелом 1 ребра праворуч. Правосторонній пневмоторакс. Забій обох легень. Астено-невротичний синдром. В результаті отриманих тяжких травм був вимушений проходити курс тривалого стаціонарного лікування, що підтверджується випискою від 03.08.2017 року № 8006, виданою КУ «Міська клінічна лікарня № 1». Зазначив, не дивлячись на вказане, відповідачем було відмовлено у прийомі заяви його представника [PERSON] щодо повідомлення про його стан, в зв`язку з чим вона додатково проінформувала ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про настання страхового випадку за договором. Вважає, що ПрАТ «СК «Уніка» порушено його права та інтереси, у зв`язку із чим змушений звернутись до суду за їх захистом. Ухвалою від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 31.03.2020 року (а.с. 13-14). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Ухвалою від 31.03.2020 року розгляд справи відкладено на 22.06.2020 року (а.с. 46). Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, недоведеність та передчасність (а.с. 20-22). На обґрунтування своєї позиції вказав на те, що дійсно 25.02.2016 між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків (індивідуальний) № 050210/1212/0000037. Предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатності застрахованої особи. Згідно умов укладеного договору при настанні страхового випадку, страховику надаються такі документи: письмова заява про страхову виплату із зазначенням способу отримання суми страхової виплати, банківських реквізитів; примірник Договору; акт (копію акту) про нещасний випадок, завірений оригінальною печаткою закладу, який склав акт: форми Н-1, затвердженої Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 року, - у разі виробничого травматизму; форми НТ, затвердженої Постановою КМУ № 270 від 22.03.2001року, з урахуванням попередніх змін, та змін від 19.09.2012 року N 868, - у разі невиробничого травматизму; форми Н-Н, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки України № 616 від 31.08.2001 року, якщо нещасний випадок стався під час навчально-виховного процесу у навчальному закладі; довідка/виписка з медичного закладу, завірена оригінальною печаткою медичного закладу, із зазначеним діагнозом та інформацією про вміст алкоголю, токсичних та наркотичних речовин в крові Застрахованої особи на момент настання нещасного випадку або відразу після нього, якщо дослідження на вміст алкоголю у крові виконувалось. Згідно п. 5.2.2. договору у разі стійкої втрати працездатності застрахованою особою внаслідок нещасного випадку додатково подаються: - документ, що посвідчує страхувальника /застраховану особу;- паспорт (та копію 1-ої, 2-ої 11-ої сторінок), - довідка про присвоєння індивідуального податкового номера; - документ з медичного закладу, який підтверджує факт настання нещасного випадку; - довідка МСЕК (копія довідки, завірена печаткою МСЕК або нотаріусом) про встановлення групи інвалідності; - оригінали або завірені печаткою медичного закладу копії медичної картки амбулаторного хворого і/або виписки із історії хвороби, які містять повний діагноз, відомості про лікувальний процес, причини скерування на огляд МСЕК, прізвище, ініціали, печатку лікаря, який підготував виписку. Однак, вказало, що позивач до страхової компанії не звертався, заяву про виплату страхового відшкодування та будь-які інші документи також не подавав, тому страховиком прав позивача не порушено, а позов до ПрАТ «СК «Уніка» подано передчасно. До того ж, вказало, що у страховика взагалі не виникло обов`язку по виплаті страхового відшкодування з огляду на те, що згідно п. 4.4 договору страховий платіж сплачується на поточний рахунок страховика щомісячно рівними частинами у розмірі 20,00 грн. до 09 числа кожного місяця протягом дії договору. В той же час застрахованою особою було сплачено 25.02.2016 року лише перший страховий платіж у розмірі 20,00 грн., надалі платежі не сплачувались. Згідно позовної заяви випадок стався 06.07.2017 року, однак, станом на дату випадку внаслідок несплати платежів договір припинив свою дію згідно п. 5 договору, котрий передбачає, що в разі несплати або не повної сплати чергового страхового платежу згідно п 4.4., страховик не несе відповідальність і не здійснює виплати страхового відшкодування по страховим випадкам, що стались протягом неоплаченого періоду страхування, незалежно від того чи була погашена заборгованість за прострочений період чи ні. В разі подальшого надходження страхового платежу на поточний рахунок страховика вважається, що такий платіж був сплачений за період страхування, що починається з найближчої наступної дати, від дати вказаної в п. 4.4., що слідує за датою сплати. При виникненні несплачених періодів страхування страхувальник не несе зобов`язань по погашенню несплачених страхових платежів за такі періоди страхування. Третя особа - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав пояснення на позовну заяву, в яких просив позов повністю задовольнити (а.с. 37-39). Відповідь на відзив до суду не надходила. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, судом встановлено та не заперечено сторонами, що 25.02.2016 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка» в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль», що діяло на підставі договору доручення на здійснення функцій страхового посередника № 11/115-1 -2/037 від 02.08.2010 року в особі заступника начальника Соборного відділення Чєрнявської Є.О., яка діяла на підставі довіреності № 662 від 20.08.2015 року, було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків (індивідуальний) № 050210/1212/000037. Пунктом 2.1 договору було визначено, що застрахованою особою є [PERSON] . Відповідно до п. 3 договору предметом останнього є майнові інтереси, що не суперечать загону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. Страховим випадком у відповідності до п. 4.1. договору є: смерть чи стійка втрата працездатності застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Ліміт страхової суми на кожну застраховану особу становить 100 000,00 грн; травматичні ушкодженню організму. Ліміт страхової суми на кожну застраховану особу становить 15 000,00 грн., страхова сума - 100 000,00 грн., страховий тариф - 0,24%, загальний страховий платіж - 2 400,00 грн. У відповідності до п. 4.3.1 договору загальний страховий платіж за договором становить 2 400,00 грн. Пунктом 4.4. договору передбачено, що страхувальник повинен здійснювати щомісячну плату страхового платежу на рахунок страховика в розмірі 20,00 грн. до 09 числа кожного місяця протягом дії договору. Строк дії договору - з 10.03.2016 року по 09.03.2026 року (п.5 договору) (а.с. 4-7). Договір є чинним, недійсним в установленому законом порядку не визнаний. Докази на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надані. Згідно виписного епікризу № 8006 КУ «МКЛ № 1» [PERSON] 06.07.2017 року поступив до лікарні з вул. Рішельєвської о 22 год. 50 хв. як невідомий в тяжкому стані після отриманих ушкоджень в результаті ДТП з діагнозом: тяжка поєднана краніо-торакальна травма, забій головного мозку важкого ст., епідуральна гематома в скроневій області справа. Вентрикулярний крововилив. САК. Перелом основи ПЧЯ справа, перелом великого крила клиноподібної кістки справа, осколковий перелом кісток носа, гемосінус. Забита рана правої надбрівної дуги. Подапоневротична гематома в лобній ділянці справа. Закрита травма грудної клітини. Перелом 2,4-6 ребер зліва. Перелом 1 ребра праворуч. Правосторонній пневмоторакс. Забій обох легень. Астено-невротичний синдром (а.с. 9). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.04.2019 року [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання (а.с. 10). 29.07.2017 року гр. [PERSON] звернулась до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з повідомленням про неможливість вчасного внесення її чоловіком - [PERSON] планового платежу по кредиту, оскільки 06.06.2017 року його збив автомобіль, і він перебуває у непрацездатному стані. Одночасно, остання зазначила про те, що страхова компанія відмовилась приймати її заву про стан [PERSON] (а.с. 8). Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України). Згідно п. 2 договору, укладеного між сторонами у справі, страховими випадками визнаються передбачені договором наслідки нещасного випадку, що стався у строк та у місці дії договору, та які підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законом порядку (медичними установами, правоохоронними органами та ін.), а саме: 2.1. смерть застрахованої особи внаслідок незгасного випадку; 2.2. стійка втрата працездатності застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (встановлення інвалідності 1-ої групи); 2.3. травматичні ушкодження організму застрахованої особи, що сталися внаслідок нещасного випадку Зазначені у підпунктах 2.1.-2.2. цього пункту події визнаються страховими випадками, якщо вони наступили упродовж 12 місяців з дати настання нещасного випадку. Згідно умов укладеного між сторонами у справі договору вбачається, що при настанні страхового випадку, страховику надаються такі документи: письмова заява про страхову виплату із зазначенням способу отримання суми страхової виплати, банківських реквізитів; примірник Договору; акт (копію акту) про нещасний випадок, завірений оригінальною печаткою закладу, який склав акт: форми Н-1, затвердженої Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 року, - у разі виробничого травматизму; форми НТ, затвердженої Постановою КМУ № 270 від 22.03.2001року, з урахуванням попередніх змін, та змін від 19.09.2012 року N 868, - у разі невиробничого травматизму; форми Н-Н, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки України № 616 від 31.08.2001 року, якщо нещасний випадок стався під час навчально-виховного процесу у навчальному закладі; довідка/виписка з медичного закладу, завірена оригінальною печаткою медичного закладу, із зазначеним діагнозом та інформацією про вміст алкоголю, токсичних та наркотичних речовин в крові Застрахованої особи на момент настання нещасного випадку або відразу після нього, якщо дослідження на вміст алкоголю у крові виконувалось (п. 5.2. договору). Згідно п. 5.2.2. договору у разі стійкої втрати працездатності застрахованою особою внаслідок нещасного випадку додатково подаються: - документ, що посвідчує страхувальника /застраховану особу;- паспорт (та копію 1-ої, 2-ої 11-ої сторінок), - довідка про присвоєння індивідуального податкового номера; - документ з медичного закладу, який підтверджує факт настання нещасного випадку; - довідка МСЕК (копія довідки, завірена печаткою МСЕК або нотаріусом) про встановлення групи інвалідності; - оригінали або завірені печаткою медичного закладу копії медичної картки амбулаторного хворого і/або виписки із історії хвороби, які містять повний діагноз, відомості про лікувальний процес, причини скерування на огляд МСЕК, прізвище, ініціали, печатку лікаря, який підготував виписку. Відповідно до п. 5.5. договору рішення про здійснення страхової виплати приймається страховиком протягом десяти робочих днів з дати отримання всіх необхідних документів, передбачених договором. Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 06.07.2017 року позивач був доставлений до лікарні в тяжкому стані з травмами, отриманими в результаті ДТП, та вибув з лікарні 04.08.2017 року. Звертаючись до суду позивач вказав на те, що страхова компанія відмовила йому у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження даної обставини позивачем не надано. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 ЦПК України відповідач також не скористався, клопотань про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України не заявив. Так само позивач не довів належними та допустимими доказами факт звернення до страхової компанії із всім пакетом документів, визначених договором, на підставі яких можливо констатувати факт настання страхового випадку саме 06.07.2017 року, адже, обґрунтовуючи свою позицію [PERSON] посилався на повідомлення, здійснене гр. [PERSON] на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», з якого вбачається, що позивач потрапив у ДТП 06.06.2017 року і з вказаної дати до 15.06.2017 перебував у реанімації, після чого був переведений до відділення нейрохірургії Міської лікарні № 3 м. Одеси, де і перебуває на момент її звернення (29.07.2017 року), в той час як з виписного епікризу № 8006 КУ «Міської клінічної лікарні № 1» [PERSON] поступив 06.07.2017 року та вибув 04.08.2017 року. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. Крім того, позивачем не спростовано позицію відповідача в частині того, що у страховика не виникло обов`язку по виплаті страхового відшкодування в силу п. 5 договору, котрий передбачає, що в разі несплати або не повної сплати чергового страхового платежу згідно п 4.4., страховик не несе відповідальність і не здійснює виплати страхового відшкодування по страховим випадкам, що стались протягом неоплаченого періоду страхування, незалежно від того чи була погашена заборгованість за прострочений період чи ні; в разі подальшого надходження страхового платежу на поточний рахунок страховика вважається, що такий платіж був сплачений за період страхування, що починається з найближчої наступної дати, від дати вказаної в п. 4.4., що слідує за датою сплати; при виникненні несплачених періодів страхування страхувальник не несе зобов`язань по погашенню несплачених страхових платежів за такі періоди страхування, з огляду на те, що згідно п. 4.4 договору страховий платіж сплачується на поточний рахунок страховика щомісячно рівними частинами у розмірі 20,00 грн. до 09 числа кожного місяця протягом дії договору, в той же час як позивачем було сплачено 25.02.2016 року лише перший страховий платіж у розмірі 20,00 грн., надалі платежі не сплачувались. Тому, суд надходить до висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з огляду на їх недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed