Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У серпні 2018 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості теплової енергії в гарячій воді. У позові зазначає, що Концерн «Міські теплові мережі» здійснював постачання\~теплової енергії\~відповідачу у\~наступних опалювальних\~періодах:\~березень 2016р.\~-\~квітень 2016р.;\~жовтень 2016р.\~-\~березень 2017р.;\~жовтень 2017р.\~-\~березень 2018р. Об'єктом теплопостачання є нежитлове приміщення № 63 по вул. Дудикіна, буд. 16а у м. Запоріжжі. Дане нежитлове приміщення належить [PERSON] на праві приватної власності. Зазначене нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку по вул. Дудикіна, 16а та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком. Загальна сума відпущеної теплової енергії складає 26460,89 грн. що підтверджується розрахунком основного боргу. Відповідач протягом тривалого часу не виконував свої обовязки щодо сплати спожитої теплової енергії, у звязку з чим станом на 31.07.2018р. утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 26460,89 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по оплаті судового збору у сумі 1762,00 грн., 3% річних розмірі 987,52 грн., інфляційні витрати у розмірі 3916,77 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобовязання у розмірі 9567,90 грн. Представник позивача у судовому засіданні уточнив позовні вимоги. У звязку із повним погашенням [PERSON], суми основного богу у розмірі 26460,89 грн., просив стягнути з неї тільки витрати по оплаті судового збору у сумі 1762,00 грн., 3% річних розмірі 987,52 грн., інфляційні витрати у розмірі 3916,77 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобовязання у розмірі 9567,90 грн. Відповідач у\~судовому засіданні\~проти позову\~заперечувала з\~тих підстав,\~що сума\~основного богу\~у розмірі\~26460,89\~грн.,\~нею погашена\~у повному\~обсязі,\~що підтверджується\~квитанціями від\~13.11.2018\~року та\~21.11.2018\~року.\~Вважає вимоги\~позивача,\~щодо стягнення\~з неї витрат\~по оплаті\~судового збору,\~3%\~річних,\~інфляційних витрати\~та пені\~безпідставними,\~оскільки на\~теперішній час\~заборгованості перед\~позивачем не\~існує. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» здійснював постачання\~теплової енергії\~відповідачу у\~наступних опалювальних\~періодах:\~березень 2016р.\~-\~квітень 2016р.;\~жовтень 2016р.\~-\~березень 2017р.;\~жовтень 2017р.\~-\~березень 2018р. Об'єктом теплопостачання є нежитлове приміщення № 63 по вул. Дудикіна, буд. 16а у м. Запоріжжі. Дане нежитлове приміщення належить [PERSON] на підставі права власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.10.2011р., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3999. Зазначене нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку по вул. Дудикіна, 16а та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком. Загальна сума відпущеної теплової енергії складає 26460,89 грн. що підтверджується розрахунком основного боргу. Заборгованість у повному обсязі, сплачена 21.11.2018 року, що підтверджується квитанцією від 13.11.2018 року на суму 1000,00 грн. та квитанцією від 21.11.2018 року на суму 25460,89 грн. Однак, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідач, якій прострочив виконані грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних втрат за спірний період складає 3916,77 грн., а 3% річні від простроченої суми складають 987,52 грн. та підлягає стягненню з відповідача (а.с.30-32). Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення суми пені за несвоєчасне виконання зобовязання за період з 20.04.2016 року по 30.04.2018 року в сумі 9567,90 грн. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. В звязку наведеним суд вважає, що сума пені заявлена позивачем підлягає стягненню частково у межах строків позовної давності з 21.08.2017 року по 30.04.2018 року у розмірі 1840,92 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial