Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У серпні 2010 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з вищевказаним позовом, який неодноразово уточнювала, вказавши, що вони перебували у шлюбі з 28 січня 1995 р., від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. У серпні 2005 р. шлюб між нею та відповідачем був розірваний, але вона проживала з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу до липня 2010 р. 30 квітня 1999 р. вони почали будувати жилий будинок, а в період з 1997 р. по 2001 р. був побудований жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] Куп»янського району. Також в період спільного життя був придбаний склад, який розташований в [ADDRESS], та складається з 4 боксів. Посилаючись на те, що вказані будинок з надвірними будівлями та склад є спільною сумісною власністю з відповідачем, просить суд визнати за нею і відповідачем право власності за кожним по 1/2 частині на зазначене майно, поділити його та визначити порядок користування земельною ділянкою. При цьому позивачка просить поділити будинок з надвірними будівлями за 1У варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6070 від 30 вересня 2013 р., виділивши їй як 1 співвласнику житлові будівлі та приміщення: коридор 1-1 - 9,5 кв.м, санвузол 1-2 - 9,3 кв.м, кухню 1-3 - 10 кв.м, кімнату 1-4 - 28 кв.м, сходову клітину 2-7 - 4,2 кв.м, житлову кімнату 2-8 - 7,7 кв.м, приміщення 1-1 - 16,3 кв.м, приміщення 1-2 - 25,1 кв.м, всього площею 110,1 кв.м на загальну суму 202029 грн., надвірні будівлі -вартістю 4631,5 грн., а всього на суму 206660,5 грн., що становить 44/100 часток будинку та менше на 28136 грн. від ідеальної долі. Відповідачу ж, як П співвласнику, необхідно за цим варіантом виділити інші житлові будівлі і приміщення на загальну суму 262932,5 грн., що складає 56/100 часток будинку і більше на 28136 грн., стягнувши з нього на її користь компенсацію 28136 грн. Крім того, вона не заперечує проти поділу будинку і за висновком експертизи № 4794 від 17 серпня 2012 р., за 1У варіантом, де їй, як 1 співвласнику, виділяється житлових будівель і приміщень всього на 60692 грн., що становить 47/100 часток будинку, а відповідачу, як П співвласнику, - на суму 67546,50 грн., що складає його долю 53/100 часток, з виплатою на її користь компенсації 3133 грн. Визначити порядок користування земельною ділянкою просить за 1У варіантом цієї ж експертизи № 4794, виділивши їй та відповідачу в користування земельну ділянку по 1357 кв.м, в тому числі під будівлями, встановивши межу згідно з запропонованим цим варіантом. Стосовно поділу складу, позивачка [PERSON] просить виділити їй в натурі два бокси згідно з запропонованим варіантом вищевказаної експертизи, як П співвласнику, а саме: приміщення 4 - 40,1 кв.м, 5 - 22,5 кв.м, 6 - 11,6 кв.м, 7 - 48,5 кв.м, відповідачу, як 1 співвласнику - два бокси з приміщеннями 1 - 2,4 кв.м, 1 - 23,8 кв.м, 2 - 14,5 кв.м, 3 - 76,7 кв.м. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої уточнені вимоги. Відповідач [PERSON] пред»явлений до нього позов не визнав, зазначивши, що 09 серпня 2005 р. шлюб між ним та позивачкою був розірваний, на той час спірний будинок був недобудований, і він його самостійно добудовував після розірвання шлюбу. Склад був придбаний ним після розірвання шлюбу з позивачкою. Проте він не буде заперечувати, якщо суд визнає за позивачкою право власності на 1/2 частину жилого будинку, то поділ будинку провести за варіантом № 1 висновку судово-будівельної експертизи № 4765 від 09 липня 2014 р., який відповідає фактичному порядку користування ним і не потребує переобладнань. Крім того, враховуючи те, що з позивачкою зареєстрована дочка [PERSON], він згоден на виділ йому, як 1 співвласнику, житлових будівель і приміщень та надвірних будівель на загальну суму 174156,5 грн., що становить 45/100 часток, і менше на 18218 грн., а [PERSON], як 2 співвласнику, виділити житлових будівель і споруд та надвірних будівель на загальну суму 210592,5 грн., що складає 55/100 часток і більше на 18218 грн.. При такому розподілу на стягненні грошової компенсації він не наполягає. Проте, оскільки між ним і позивачкою склалися неприязнені стосунки, та з червня 2010 р. колишня дружина перешкоджає користуватися будинком, змінила замки, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про захист свого права власності та просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування і розпорядження власністю та вселити його у спірний будинок. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, посилаючись на його необґрунтованість. Представник 3-ї особи - комунального підприємства «Куп»янське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані докази і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 січня 1995 р., від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO] (т.1 а.с. 7). 09 серпня 2005 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по Куп»янському районі Куп»янського міськрайонного управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] (т. 1 а.с. 8,9). В період шлюбу сторін, згідно з розпорядженням Куп»янської районної державної адміністрації № 196 від 30 квітня 1999 р. відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на забудову індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 0,25 га, виділеній рішенням виконавчого комітету Моначинівської сільської ради № 3 від 26 січня 1999 р. в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 1-20, 131). Відповідно до Акту Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об»єкта до експлуатації від 03 травня 2001 р., який затверджений рішенням виконкому Моначинівської сільської ради Куп»янського району № 16 від 29 травня 2001 р., пред»явлений до прийняття в експлуатацію житловий будинок, розташований в [ADDRESS] готовий до введення в експлуатацію (т. 1 а.с. 16). Враховуючи ці обставини, суд вважає встановленим, що спірний будинок був збудований сторонами в період шлюбу. Крім цього, це підтверджується і довідкою ПСП «Моначинівське» від 29 листопада 2002 р. про те, що позивачкою була погашена позика в сумі 17530 грн., яка раніше надавалася КСП ім. Фрунзе, що становить 50% вартості будівництва житлового будинку по [ADDRESS] в с. Моначинівка (т. 1 а.а. 117), наданим суду договором 0045/1999 від 12 серпня 1999 р., згідно з яким відповідач уклав з Харківським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі договір про надання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі у розмірі 25 000 грн. на термін 17 років (т.1 а.с. 182-188). Допитаний судом свідок [PERSON] теж підтвердив, що у грудні 1995 р. позивачці надавалася позика для індивідуального будівництва, яка згодом була погашена. На ім»я відповідача [PERSON] виконкомом Моначинівської сільської ради 14 грудня 2006 р. видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Куп»янського району, яке було зареєстровано Куп»янським БТІ 14 грудня 2006 р., номер запису 10952 в книзі 71 (с) (т. 1 а.с. 47), але у свідоцтві зазначено рік побудови будинку - 1997 рік. Таким чином, суд вважає, що спірний будинок є спільною сумісною власністю сторін, так як придбане ними в період шлюбу. Як визначено ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Така ж норма закріплена і в ч. 3 ст. 368 ЦК України. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, то суд вважає можливим при розділу будинку врахувати ту обставину, що з позивачкою залишилась проживати їх дочка, яка на час пред»явлення позову була неповнолітньою, та збільшити її частку. По даній справі було проведено 3 судових будівельно-технічних експертиз. Суд вважає, що висновок експерта № 4794 від 17 серпня 2012 р. (т. 2 а.с. 25-59) в частині поділу жилого будинку не може враховуватися, оскільки за свідченнями в суді експерта [PERSON] він не відповідає дійсному стану спірного будинку на момент його обстеження: не відповідає кількості приміщень, житловій та загальній площі будинку, наявності мансарди, вартості будинку, а був виготовлений на підставі технічного паспорту БТІ від 04 грудня 2006 р. Висновок експерта № 6070 від 30 вересня 2013 р. (т. 2 а.с. 142-161) теж не може судом враховуватися, так як експертом при оцінці розроблених варіантів розподілу житлового будинку і надвірних будівель врахована помилкова вартість погреба і мансарди, що суттєво впливає на оцінку всіх варіантів його розподілу. У висновку експерта № 4765 від 09 липня 2014 р. (т. 3 а.с. 2-31) запропоновано три технічно можливих варіанти розподілу будинку з надвірними спорудами з відступом від ідеальних часток співвласників. Суд, враховуючи інтереси сторін, вважає за доцільне провести розподіл житлового будинку і надвірних будівель за 1 варіантом цієї експертизи відповідно до склавшогося фактичного порядку користування та який не потребує переобладнань, а саме: виділити позивачці як П співвласнику 55/100 часток будівель і споруд, тобто: по житловим будівлям: коридор 2-1 площею 7,6 кв.м, котельня 2-2 площею 7,3 кв.м, сходова клітина 2-3 площею 2,5 кв.м, санвузол 2-4 площею 4,6 кв.м, кладова 2-5 площею 0,8 кв.м, кухня 2-6 площею 22,4 кв.м, сходова клітина 2-7 площею 12,4 кв.м, житлова кімната 2-9 площею 23,0 кв.м, всього вартістю 161476 грн., мансарда: приміщення 2-1 площею 16,5 кв.м, приміщення 2-2 площею 2,7 кв.м, сходова клітина 2-3 площею 2,8 кв.м, всього вартістю 31025 грн, разом по житловим приміщенням 102,6 кв.м вартістю 192501 грн., по надвірним будівлям: а-веранда вартістю 7891 грн., Б- погріб вартістю 7204 грн., частина паркану № 1 вартістю 2996,5 грн., загальною вартістю по надвірним будівлям 18091,5 кв.м, а всього будівель і споруд на суму 210592,5 грн., що на 18218 грн. більше чим покладено, з площею 97,5 кв.м, що на 2,55 кв.м більше чим покладено. Відповідачу виділити як 1 співвласнику 45/100 часток будівель і споруд, а саме: по житловим будівлям: коридор 1-1 площею 9,5 кв.м, санвузол 1-2 площею 9,3 кв.м, кухня 1-3 площею 9,6 км, житлова кімната 1-4 площею 28,0 кв.м, всього вартістю 112993 грн., мансарда: приміщення 1-1 площею 16,3 кв.м, приміщення 1-2 площею 24,8 кв.м, всього вартістю 57960 грн., разом по житловим приміщенням 97,5 кв.м вартістю 170953 грн., по надвірним будівлям: частина паркану № 1вартістю 2996,5 грн., хвіртка вартістю 207 грн., загальною вартістю по надвірним будівлям 3203,5 грн., а всього будівель і споруд на суму 174156,5 грн., що на 18218 грн. менше чим покладено, з площею 97,5 кв.м, що на 2,55 кв.м менше чим покладено. При такому розподілу суд, враховуючи думку відповідача, вважає можливим не стягувати з позивачки на його користь грошову компенсацію Стосовно встановлення порядку користування між сторонами земельною ділянкою, суд вважає за доцільне взяти до уваги варіанту № 1 додатку № 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4794 від 17 серпня 2012 р., та позивачці [PERSON] виділити в користування земельну ділянку площею 1357 кв. м, у тому числі під будівлями (на плані окрашене в рожевий колір). Відповідачу [PERSON] виділити в користування земельну ділянку площею 1357 кв. м, у тому числі під будівлями (на плані окрашене в жовтий колір). За цим варіантом границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на такі ділянки: - від лінії забудови по [ADDRESS], розділивши огорожу на відрізки з розмірами 14,75 м і 31,25 м, далі по прямій лінії, потім по лінії розподілу житлового будинку, далі по прямій лінії довжиною 5,0 м, потім повернув наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 12,9 м, далі повернув направо під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 35,85 м до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 17,87 м і 28,13 м. Такий розподіл будинку та порядок користування земельною ділянкою буде справедливим і відповідати інтересам обох сторін. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на 1/2 частину будинку в порядку поділу майна подружжя, поділ жилого будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою підлягають частковому задоволенню. Стосовно вимог [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину складу та поділ складу, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем з 09 серпня 2005 р. по 01 липня 2010 р. вони продовжували проживати однією сім»єю, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного. Допитані з її сторони свідки, які є родичами, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідчили про те, що дійсно після розірвання шлюбу сторони проживали однією сім»єю як чоловік і жінка. Але ці свідки є близькими родичами позивачки і, як суд вважає, заінтересовані в вирішенні спору на її користь. Крім цього, позивачка вважала, що цей факт підтверджується і договорами за 2007-2008 р.р. про лікування відповідача та наданими квитанціями про сплату комунальних послуг за 2006-2008 рр. (т. 3 а.с. 62-68). Проте відповідач [PERSON] заперечував проти цих обставин, посилаючись на те, що у 2004-2006 р. він, коли знаходився на заробітках за межами України, направляв своїм батькам гроші, які ними передавалися позивачці на утримання дитини та частково витрачалися на будівництво. На підтвердження цих обставин він надав у суді квитанції про грошові перекази (т. 3 а.с. 74-85). Допитані з його сторони свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] теж підтвердили, що в зазначений період вони виконували будівельні роботи за кошти відповідача. Крім цього, як свідчить лист державного виконавця, з 26 серпня 2005 р. у них на виконанні перебував виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини. В період з 2005 р. по 2011 р. позивачка неодноразово зверталася до ВДВС з заявами про направлення виконавчого листа за місцем отримання пенсії боржника, про нарахування та стягнення аліментів з належного боржнику земельного паю, про надання розрахунку заборгованості по аліментам, про направлення подання до суду про обмеження виїзду боржника за межі України тощо (т. 3 а.с. 73). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] свідчили про те, що з ними відповідач проводив час, коли знаходився на території Куп»янського району, зустрічав з ними свята, проживав у [PERSON] в сел.. Ківшарівка, вони піклувалися один про одного, також вона приїздила до батьків відповідача, у них були фактичні шлюбні стосунки. Таким чином, суд вважає, що позивачкою не надано належних доказів того, що з 09 серпня 2005 р. по 01 липня 2010 р. вони проживали з відповідачем як чоловік та жінка без шлюбу. Довідкою БТІ підтверджується, що на підставі свідоцтва про право власності від 30 березня 2009 р. за відповідачем [PERSON] зареєстровано в цілому право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] в с. Моначинівка Куп»янського району. (т. 1 а.с. 10), тобто це майно придбано відповідачем після розірвання шлюбу.. Оскільки у суді не підтверджений факт сумісного проживання сторін після розірвання шлюбу, то суд вважає, що підстави для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину вказаного складу та його поділ відсутні. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про захист права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю і вселення, то суд вважає ці вимоги обґрунтованими, оскільки у судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязнені стосунки, виникали сварки, що унеможливлює проживанню відповідача у спірному будинку. Підтвердження факту неприязнених стосунків між сторонами та зміна позивачкою замків вбачається із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] від 16 серпня 2010 р. (т. 3 а.с. 87), а також постановами про відмову в порушенні кримінальної справи від 12 жовтня 2011 р., 29 січня 2012 р. (т. 3 а.с. 66, 90). За таких обставин суд вважає на необхідне поновити порушене право власності відповідача, зобов»язавши позивачку не перешкоджати йому в користуванні та розпорядженні власністю і вселити в спірний будинок.

Outcome: partial