Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У січні 2019 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] [PERSON] з позовом до [PERSON] державної нотаріальної контори Полтавської області, [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Юстиції у Полтавській області, за участю третьої особи: [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна, в якому вказував, що є власником будинку № 51 по вул. Полтавській (колишня Леніна) у с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області. В грудні 2018 року позивач від [PERSON] дізнався про те, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі виконавчого листа № 2-302 від 19.06.2006 року накладено арешт на його житловий будинок. Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05.04.2018 року знято арешт з нерухомого майна за адресою Полтавська область Глобинський район с. Великі Кринки, вул. Леніна 50, в іншій частині позовних вимог відмовлено, оскільки власником будинку № 51 по вулиці Леніна с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області є [PERSON]. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна, коли накладався арешт, то власником будинку № 51 зазначений [PERSON], хоча позивач безперервно володіє будинком на підставі договору купівлі продажу № 156 від 22.01.2002 року. Позивач просить суд зняти арешт з належного йому будинку посилаючись також на те, що у відповідному відділі ДВС відсутнє відкрите виконавче провадження у ході якого було б накладено арешт на будинок. У судове засідання позивач [PERSON] його представник [PERSON], представник відповідача [PERSON] районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, [PERSON] державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] не зявилися, були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Позивач та його представник, Глобинська державна нотаріальна контора та третя особа направили клопотання, в яких просили розглянути справу у судовому засіданні за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області не повідомив про причини неявки свого представника у судове засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до Довідки № 2767 від 06.07.2018 року [PERSON] на підставі договору купівлі продажу № 156 від 22.01.2002 року належить нерухоме майно за адресою : Полтавська область Глобинський район с. Великі Кринки вул. Полтавська (Леніна) будинок 51. Відповідно до заяви про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна згідно виконавчого листа №2-303 від 19.06.2006 року накладено арешт на нерухоме майно за адресою Полтавська область Глобинський район с. Великі Кринки вул. Леніна будинок 51, власником зазначений [PERSON]. Тобто державний виконавець помилково вказав невірний номер будинку під час накладення арешту. Станом на день розгляду справи будь яке виконавче провадження в [PERSON] районному ВДВС ГТУЮ у Полтавській області про стягнення будь якого боргу з позивача відсутнє. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,\~незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59\~Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має намір вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2\~ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3\~ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача, а саме нерухоме майно, яке належить позивачеві на праві власності, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю. Крім того, суд враховує реальну відсутність відповідних виконавчих проваджень в [PERSON] районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, у ході яких було б накладено арешт на спірне нерухоме майно. Тому, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Тому, необхідно звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], накладеного на підставі виконавчого листа № 2-302 від 19.06.2006 року ВДВС [PERSON] РУЮ, зареєстрованого 18 серпня 2006 року реєстратором [PERSON] державною нотаріальною контори, реєстраційний номер обтяження № 3622885.

Outcome: approved