Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що З 10 серпня 2002 року позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданий виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області, серії [NUMBER]. 23 травня 2012 року шлюб між нами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Фактично шлюбні стосунки було припинено ще в 2004 році вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, щоб дитина проживала з ним. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною, останній раз відповідач бачив дитину, коли їй виповнилось три тижні від народження, батька дитина не пам'ятає, бачила на фото. Жодної з покладених законом на батьків обов'язків відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2004 року відповідач повинен сплачувати аліменти. Але він навіть не поцікавився, за які кошти виховується дитина. Згідно виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-2177/09 від 20.10.2009 року відповідач має заборгованість по несплаті аліментів в розмірі - 12150,58 грн. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні, відповідно довідки виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради за № 1844 від 06.12.2016 року та довідки про склад сім'ї за № 1845 від 06.12.2016 року. Для розвитку дитини позивач прикладаю всі свої зусилля та можливості, дитина любить читати, займається спортом, неодноразово брала участь у спортивних змаганнях школи. Батько долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з донькою не намагається знайти контакту, хоча знає адресу за якою вона проживає. На сьогоднішній день вони з малолітньою донькою проживаємо в окремому будинку, дитина має свою кімнату добре облаштовану, в будинку для дитини є всі зручності для проживання: індивідуальне опалення, водопровід, каналізацію, електрифікацію та газове обладнання, що підтверджується Актом обстеження житлових умов депутатом Шпитьківської сільської ради Курзою І.Г. від 07.12.2016 року. Дитина знаходиться на обліку в Києво-Святошинському центрі первинної медико-санітарної допомоги Шпитьківській амбулаторії загальної практики - сімейної медицини, згідно довідки №7/ХШ6р., нагляд за станом здоров'я дитини з моменту народження і по сьогоднішній день здійснює батько участі у цій сфері життя дитини не приймав і не приймає. Батько - [PERSON] надав нотаріально завірену заяву від 11 січня 2011 року про те, що не займається вихованням, розвитком та матеріальним утриманням малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Проти позбавлення його батьківських прав на дитину - [PERSON], не заперечує. Службою у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області було проведено перевірку та винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за [NUMBER] від 23.01.2017 року. Тому просила позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила слухати справа без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, просила слухати справу у її відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Представник орган опіки та піклування у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської райдержадміністрації в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяву згідно якої просили розглянути справу без їх участі. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, позивач З 10 серпня 2002 року позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданий виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області, серії [NUMBER]. 23 травня 2012 року шлюб між нами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Фактично шлюбні стосунки було припинено ще в 2004 році вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, щоб дитина проживала з ним. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною, останній раз відповідач бачив дитину, коли їй виповнилось три тижні від народження, батька дитина не пам'ятає, бачила на фото. Жодної з покладених законом на батьків обов'язків відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2004 року відповідач повинен сплачувати аліменти. Але він навіть не поцікавився, за які кошти виховується дитина. Згідно виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-2177/09 від 20.10.2009 року відповідач має заборгованість по несплаті аліментів в розмірі - 12150,58 грн. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні, відповідно довідки виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради за № 1844 від 06.12.2016 року та довідки про склад сім'ї за № 1845 від 06.12.2016 року. Для розвитку дитини позивач прикладаю всі свої зусилля та можливості, дитина любить читати, займається спортом, неодноразово брала участь у спортивних змаганнях школи. Батько долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з донькою не намагається знайти контакту, хоча знає адресу за якою вона проживає. На сьогоднішній день вони з малолітньою донькою проживаємо в окремому будинку, дитина має свою кімнату добре облаштовану, в будинку для дитини є всі зручності для проживання: індивідуальне опалення, водопровід, каналізацію, електрифікацію та газове обладнання, що підтверджується Актом обстеження житлових умов депутатом Шпитьківської сільської ради Курзою І.Г. від 07.12.2016 року. Дитина знаходиться на обліку в Києво-Святошинському центрі первинної медико-санітарної допомоги Шпитьківській амбулаторії загальної практики - сімейної медицини, згідно довідки №7/ХШ6р., нагляд за станом здоров'я дитини з моменту народження і по сьогоднішній день здійснює батько участі у цій сфері життя дитини не приймав і не приймає. Батько - [PERSON] надав нотаріально завірену заяву від 11 січня 2011 року про те, що не займається вихованням, розвитком та матеріальним утриманням малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Проти позбавлення його батьківських прав на дитину - [PERSON], не заперечує. Службою у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області було проведено перевірку та винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за [NUMBER] від 23.01.2017 року. Києво-Святошинська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи відповідач від виконання своїх обов'язків виражається у тому, що вона з дитиною, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для утримання ним освіти. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських прав. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки [PERSON], [INFO], зокрема: не бере участі у вихованні, не забезпечує необхідні умови для життя, матеріально не утримує. Враховуючи викладене, а також те, що на даний момент неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає з позивачем, яка займається його вихованням, суд вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем було надано достатньо переконливих доказів, які свідчать, щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків у повному обсязі відносно малолітньої дитини. Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання дітей та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved