Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У серпні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 7,30 га, розташованої на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ділянка [NUMBER]. Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що вказана частка земельної ділянки за життя належала її бабі та дідові - [PERSON], який склав розпорядження на її ім'я щодо цієї частки ділянки. Проте, як виявилось, відповідач має право на отримання обов'язкової частки спадщини після смерті спадкодавця - діда позивачки. Сторони досягли згоди щодо спадкового майна, а саме, [PERSON] передає [PERSON] грошові кошти в якості вартості спадкового майна, а останній відмовляється від спадщини на її користь. Однак, наразі відповідач ухиляється від вчинення будь-яких дій по домовленості, що змушує [PERSON] звернутися до суду з вказаними вимогами. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався. В матеріалах справи міститься заява відповідача згідно з якою позовні вимоги [PERSON] він повністю визнає, відмовляється від свого права на 2/3 частин спірної ділянки, справу просить розглянути без його присутності. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Адамівською сільською радою, актовий запис № 11. Факт родинних відносин матеріалами справи повністю підтверджується. За життя померлий заповіт не складав. 26.04.2002 року державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О., видав свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна померлого [PERSON] - земельної ділянки [NUMBER], розташованої на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 12, площею 7,30 га, та майнового паю в структурі вартості майна КСП імені Шевченка села Адамівка загальною вартістю 4240 грн. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на 2/3 частини вказаної ділянки та майнового паю, батькам спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], які також доводились батьками відповідача. [INFO] померла [PERSON] - бабуся позивачки та мати відповідача. Спадкоємцем померлої став її чоловік - [PERSON]. 19 травня 2010 року дідусь позивачки - [PERSON], склав заповіт, посвідчений секретарем Адамівської сільської ради [PERSON], згідно з яким земельну ділянку [NUMBER], розташованої на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 12, площею 7,30 га, він заповів [PERSON] - позивачці. Стаття 1233 ЦК України: заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.ч.1-2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 13 жовтня 2010 року [PERSON] склав другий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиною О.Л., яким все належне йому на день смерті майно, все на що він матиме право, заповів своєму синові [PERSON] - відповідачу. Як наслідок, своїм другим заповітом [PERSON] автоматично скасував складений ним заповіт 19.05.2010 року, яким спірну земельну ділянку заповідав позивачці. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 1254 ЦК Украни, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Проте, відповідач, як спадкоємець за заповітом, відмовляється на користь позивачки від прийняття спадщини після смерті батька у вигляді 2/3 частин земельної ділянки [NUMBER], розташованої на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 12, площею 7,30 га. Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи обставини справи та доводи сторін,

Outcome: approved