Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього 36 371,54 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Позов обґрунтовано тим, що 23.04.2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений застрахований Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (далі - Страхова компанія) автомобіль марки Івеко, реєстраційний номер [NUMBER] (далі - Автомобіль). Страхова компанія виплатила власнику автомобіля Дочірнє підприємство «Савсервіс карпати» (далі - Підприємство) страхове відшкодування у розмірі 36 371,54 грн. Оскільки відповідач є винним у вчиненні зазначеної ДТП, тому страховик просить стягнути виплачені страхові кошти в порядку регресу. Сторони в судове засідання не прибули. Від представника позивача надійшла письмова заява, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, зокрема судову повістку отримали 06.05.2016 року та 14.05.2016 року, до суду не прибули, про причини неявки не повідомили, жодних клопотань від них не надійшло. В судовому засіданні від 25.11.2015 року /а.с.86-90/ представник відповідача позовні вимоги не визнавав повністю, надав письмові заперечення /а.с.81-82/. Вину відповідача, за участю якого, як погонича тварини - коня, відбулося ДТП, в результаті якого застрахований автомобіль Івеко зіткнувся з конем, не заперечив. Однак зауважив, що поняття погонич тварин у діючих Правилах Дорожнього руху України відсутнє, а кінь не може бути джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, відтак відповідач не повинен відшкодовувати будь-яку шкоду. Окрім того, представником відповідача оспорювалася сума страхового відшкодування, яка на його думку повинна бути меншою, ніж заявлена в позові. Дослідивши матеріали справи і надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2014 року на 243 км автодороги Київ-Чоп [PERSON], відповідач по справі, залишив без нагляду тварину (коня) біля проїзної частини, яка різко вибігла на дорогу та зіткнулась з Автомобілем, внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження (далі - ДТП). Постановою Новоград-Волинськогоміськрайонного суду від 15.05.2014 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення. Постанова суду є чинною та 27.05.2014 року набрала законної сили. З огляду на наведене, вина відповідача у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди встановлена. Власником Автомобіля, якому було заподіяно матеріальні збитки, на момент скоєння ДТП було Підприємство, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с.18/. Підприємство в особі його директора [PERSON] 04.04.2014 року уклало договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/215004451 зі Страховою компанією, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення Автомобіля /а.с.8-17/. На підставі заяви від 24.04.2014 року директора Підприємства [PERSON] /а.с.23/ Страхова компанія виплатила Підприємству страхове відшкодування у розмірі 36 371,54 грн., що підтверджується копіями протоколом огляду транспортного засобу від 24.04.2014 року, звітом № 800/14 про оцінку Автомобіля від 10.06.2014 року, страхового акту № 7270/1 від 23.06.2014 року, наказом Страхової компанії № 7270/1/1 про виплату страхового відшкодування, платіжного доручення від 26.06.2014 року /а.с.24-41/. За результатами експертного дослідження від 08.02.2016 року, проведеного судовим експертом за клопотанням відповідача, вартість відновлювального ремонту Автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 38 916 грн. /а.с.115-118/. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані положеннями Цивільного кодексу України про відшкодування шкоди, ЗУ «Про страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Статтями 27 Закону України «Про страхування» та 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відсутність своєї вини має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Вимогами ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки винність [PERSON] у вчиненні ДТП та, відповідно, у завданні пошкоджень Автомобілю, встановлена рішенням суду, суд приходить до переконання про правомірність позовних вимог Страхової компанії. Відтак, наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 367,32 грн.

Outcome: approved