Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона постійно проживає в [ADDRESS]. Підставою для заселення до квартири є ордер та договір житлового найму. Разом з нею в квартирі зареєстровані її дочки - [PERSON], [PERSON] та онуки - [PERSON], [PERSON] З 2014 року дочки та онуки у спірному житловому приміщенні не проживають, його долею не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Оскільки відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні вже більше чотирьох років, добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляють, а їх реєстрація створює перешкоди в реалізації позивачкою своїх прав, як основний наймач майна вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.33). Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнали, не заперечував проти їх задоволення (а.с.24, 26, 28, 30). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно архівного витягу від 08.08.2018 року № 229 з протоколу № 9 засідання виконкому Слов'янської міської ради від 23.04.2008 року, Рішення № 330 «Про зміну договору найму на житлову площу в наслідок визнання наймачем іншого члена родини», [PERSON] є основним наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.8) З довідки директора КП «ЖЕК № 4» від 08.08.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та сумісно з нею за зазначеною адресою зареєстровані дочки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та онуки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно акту обстеження № 260 від 09.08.2018 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Лісний», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 2014 року по теперішній час не проживають у [ADDRESS], їх речі у будинку відсутні. (а.с.14). Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК України, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають у спірній квартирі з 2014 року, тобто більше шести місяців, самостійно покинули зазначену квартиру та перестали у ній проживати. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування квартирою [ADDRESS] перешкоджає позивачу, як основному наймачеві житла, користуватися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідачів судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved