Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 12 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~87. В обґрунтування позову зазначала, що 12 квітня 2002 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на сімейне життя та обовязки щодо ведення спільного господарства. Відповідач уже два роки живе своїм особистим життям, участі у вихованні дітей, їхньому культурному, духовному та фізичному розвитку не приймає. Її постійні намагання відновити нормальні подружні стосунки позитивного результату не дали. На даний час між сторонами відсутні притаманні сімї взаєморозуміння, любов та повага. Із січня 2018 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примирення і подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя на даний час між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила його задовольнити і розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 12 квітня 2002 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~87. Від цього шлюбу вони мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. Судом встановлено, що із січня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved