Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.12.2006 року, до державної виконавчої служби було направлено виконавчий лист №2-2728-2006 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі 268 гривень щомісячно, до повноліття дітей. Проте всупереч вимогам закону відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини та від належного виконання рішення суду, сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі, таким чином на час звернення у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів за період з жовтня 2006 року по лютий 2014 року в сумі 23 733 (двадцять три тисячі сімсот тридцять три) 03 копійки. У звязку з чим вона зробила розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів, розмір якої складає 429211 (сорок девять тисяч двісті одинадцять) гривень 43 копійки, яку вона просить стягнути з відповідача, а також просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам яка утворилась за період жовтня 2006 року по лютий 2014 року в сумі 23 733 (двадцять три тисячі сімсот тридцять три) 03 копійки, та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, та надали до суду заяву, в якій просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі та без участі відповідача при заочному розгляді справи, та без застосування технічних засобів, представник третьої особи також надав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд розглядати справу без участі їх представника. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпровя» №66 (1765) від 01.09.2016 року було надруковане оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2012 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], у розмірі твердої грошової суми 1000 гривень. Відповідно до Рішення Колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2012 року, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2012 року змінено частково в частині стягнення розміру аліментів з 1000 гривень до 500 гривень. (а.с.22). Згідно з розрахунком заборгованості, виданим Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області у відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] станом на 23.06.2016 року існує заборгованість по несплаті аліментів у розмірі 22023 гривні 92 копійки. (а.с.67). Судом не встановлено обєктивних причин, які б заважали відповідачеві сплачувати аліменти, що свідчить про його вину у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Судом не встановлено також підстав щодо можливості зменшення розміру неустойки у звязку з матеріальним становищем чи сімейним станом платника аліментів, чи звільнення його від сплати вказаної неустойки, оскільки платник аліментів є повнолітня, працездатна, здорова людина. До того ж ніяких доказів того, що відповідач або не працює, або не отримує своєчасно заробітну плату чи має тільки тимчасові підробітки, ним до суду надано не було. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені). Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий представником позивачки, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р., а відповідачем не заперечується такий розмір неустойки. З врахуванням вищезазначеного, оскільки відповідач не виконує свої зобовязання по сплаті аліментів на утримання дитини, не надав доказів відсутності доходів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню щодо нарахованої неустойки (пені) та стягує з відповідача на користь позивачки суму неустойки в повному обсязі в розмірі 429211гривень 43 копійки, згідно з розрахунком, наданим позивачкою, у стягненні з відповідача заборгованість по аліментам яка утворилась за період з жовтня 2006 року по лютий 2014 року в сумі 22023 (двадцять дві тисячі двадцять три) гривні 92 копійки. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial