Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначала, що 22 січня 2013 року вони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 50. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, мають різни погляди на життя та сім'ю, на даний час проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Шлюб носить лише формальний характер. У судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення, аналогічні викладеному вище, та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в пресі, причини неявки суду не відомі. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 22 січня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 50, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу подружжя дітей не має. Крім того, судом з'ясовано, що сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, оскільки вони мають різни погляди на життя та сім'ю. На даний час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо та мають окремий бюджет, неврегульовані майнові питання відсутні. Шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 також передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим, суперечить інтересам сторін та шлюб носить формальний характер. Ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved