Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, уточнивши який просила суд: -визнати недійсними договір дарування від 11.12.2010 року, укладений між нею та [PERSON], а також всі послідуючі договори, які були укладені між нею та [PERSON]; -визнати незаконними дії [PERSON] Держкомзему у м.Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області, що виразились у завіренні фіктивною печаткою державного акту на право власності на земельну ділянку по вул.Росі, 41 у м.Дніпропетровську від 06.12.2010 року; -визнати незаконними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та незаконним запис, здійснений нею, який не відповідає дійсності та виразився у протиправному внесенні запису на договорі купівлі-продажу домоволодіння по вул.Росі, 41 у м.Дніпропетровську від 09.11.2010 року у вигляді запису «Мною, [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 11 грудня 2010 року під реєстровим №4855 посвідчено договір дарування ? частин цього домоволодіння від імені [PERSON] на імя [PERSON]Д.»; -визнати за нею право власності на ? частини земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Россі, 41 та на ? частини домоволодіння за вказаною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, 09.11.2010 року вона придбала у власність нерухоме майно у вигляді земельної ділянки по вул.Росі, 41 в м.Дніпропетровську, площею 0,0364 га, придбавши її у [PERSON], а також домоволодіння за цією адресою. 11.12.2010 року на підставі нотаріально посвідчених договорів подарувала [PERSON] ? частини земельної ділянки та домоволодіння. З метою завершення процедури офіційного оформлення земельної ділянки на своє імя, звернулась з правовстановлюючими документами до [PERSON] Держкомзему у м.Дніпропетровську, де їй повідомили, що для отримання державного акту необхідно чекати близько півроку, тому для прискорення даного питання вона звернулася до секретаря депутата ВРУ Гриценка [PERSON], яка погодилась їй допомогти за грошову винагороду. Через тиждень, звернувшись до [PERSON] та отримавши документи, у неї виник сумнів у їх достовірності, та своїми міркуваннями вона поділилась з відповідачем по справі сином [PERSON] та матірю [PERSON] В подальшому син [PERSON] використав її побоювання та страхи на свою користь, впевнивши її в тому, що треті особи намагаються незаконно заволодіти її майном, що стало підставою для відчуження ? частин домоволодіння та земельної ділянки на його користь, оскільки вчинення такого правочину мало б утруднити незаконні дії третіх осіб щодо її майна. Задля впевненості відповідач повідомив, що видасть на її імя генеральну довіреність на право розпорядження нерухомим майном за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Росі, 41. Після дарування нею нерухомого майна відповідачу, останній дійсно видав їй довіреність, проте весною 2013 року вона дізналась, що він її скасував, зазначивши, що не заперечує відступити майно на її користь. На її неодноразові звернення до відповідача з питання переоформлення майна, останній щоразу вигадує зайнятість чи інші підставі відкладення нотаріальних дій, тому вона зрозуміла, що відповідач навмисно ввів її в оману та заволодів її майном. Факт фіктивності договорів дарування підтверджується ще й тим, що відповідач ніколи не проживав у будинку, не утримував його. Державний акт вважає фіктивним, як виданий з підробною печаткою, а дії нотаріуса [PERSON] вважає неправомірними, оскільки завірительний запис вчинений не на користь [PERSON], а невідомої особи [PERSON] Покликаючись на ст.234 ЦК України, просить визнати її власницею майна. В судове засідання позивач та відповідач [PERSON] надали двосторонню угоду про перерозподіл спільної сумісної власності, яку просили затвердити, а також заяви про розгляд справи без їх участі та фіксації розгляду справи технічними засобами. Відповідач [PERSON] надала до суду письмові пояснення. Представник відповідача [PERSON] Держземагенства у м.Дніпропетровську, Дніпропетровської області до суду надав заяву про розгляд справи у її відсутність, без технічної фіксації судового процесу. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] Держземагенства у Дніпропетровській області надійшли пояснення на позов, відповідно яких просять виключити їх зі складу відповідачів по справі, оскільки вони не є правонаступниками [PERSON] Держкомзему у м.Дніпропетровську. Від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшли письмові заперечення, відповідно яких позовних вимог не визнає, оскільки обдарований прийняв дар, генеральна довіреність ним не видавалась, а лише довіреність на реєстрацію правочинів у відповідних державних органах, виявлена нею описка була виправлена та видана інша копія договору позивачу, тому підстав для визнання договорів недійсними не має. Крім того, отримано заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.12.2010 року позивачу видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЛ №887750 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі, 41. Вказана земельна ділянка набута у власність позивачем на підставі нотаріально посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 09.11.2010 року за реєстровим номером 3-5645 договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] Установлено, що 09.11.2010 року за реєстровим номером 3-5642 державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено договір купівлі продажу домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі, 41, відповідно якого право власності перейшло від [PERSON] до позивача. 11 грудня 2010 року позивачем за нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим №4860 подаровано [PERSON] ? частини земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі, 41. 11 грудня 2010 року позивачем за нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим №4855 подаровано [PERSON] ? частини домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі, 41. 14 грудня 2010 року відповідачем [PERSON] видано довіреність на імя позивача [PERSON] на право вчинення юридичних дій у всіх державних органах, повязаних з поданням та державної реєстрації договору дарування частини земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Росі, 41 та реєстрації місця проживання [PERSON] Вказана довіреність видана зі строком дії до 14.12.2013 року та посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим номером 4907. 17 червня 2011 року позивачем за нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим №2704 подаровано [PERSON] 1/4 частини земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі, 41. 17 червня 2011 року позивачем за нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим №2699 подаровано [PERSON] ? частини домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі, 41. 17 червня 2011 року [PERSON] видано довіреність стром до 17 червня 2014 року на імя позивача [PERSON], якою [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися на власний розсуд ? частиною домоволодіння та ? частиною земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі, 41. 17 травня 2013 року [PERSON] від імені [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння 41 по вул..Россі в м.Дніпропетровську, даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим №532. 17 травня 2013 року [PERSON] від імені [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу ? частини земельної ділянки, розташованої по вул..Россі 41 в м.Дніпропетровську, даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим №535. Відповідно копій нотаріальних справ встановлено, що на момент посвідчення договорів як приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] так і приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] перевірено приналежність права власності позивача, відсутність заборон та обтяжень, прав третіх осіб, встановлено нормативну грошову оцінку нерухомого майна. Відповідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей станом на 08.05.2014 року, 22.03.2013 року відповідачем [PERSON] відкликано довіреність на імя позивача [PERSON] Позивачем [PERSON], відповідачем [PERSON], [PERSON] укладено угоду, якою сторони дійшли згоди щодо розподілу нерухомого майна у такому співвідношенні: «за [PERSON] ? частини земельної ділянки та ? частина домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Россі, 41»; «за [PERSON] ? частини земельної ділянки та ? частини домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Россі, 41»; «позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON] не мають один до одного жодних матеріальних претензій»; «не залежно від відчуження [PERSON] своєї частини домоволодіння на користь [PERSON], [PERSON], за [PERSON] залишається право реєстрації місця проживання за вказаною адресою»; «відповідач [PERSON] може здійснити відчуження своєї частки нерухомості лише за згоди [PERSON]П.»; «позивач відмовляється від тих обставин, що були нею вказані в обґрунтування позову щодо неправомірності поведінки відповідача [PERSON]А.». Судом встановлено, що договори дарування від 11 грудня 2010 року підписані сторонами, однак в них не вірно зазначено частку, яку фактично позивач мала намір подарувати. Також судом встановлено та підтверджено сторонами, що позивач мала намір фактично подарувати відповідачу [PERSON] ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки, розташованої у м.Дніпропетровську по вул..Россі 41, саме таку частку отримав у дар відповідач [PERSON] Судом також встановлено, що договори дарування від 17 червня 2011 року підписані сторонами, однак в них не вірно зазначено обдаровану особу та частку, яку фактично позивач мала намір подарувати. Також судом встановлено та підтверджено сторонами, що позивач мала намір фактично подарувати відповідачу [PERSON] ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки, розташованої у м.Дніпропетровську по вул..Россі 41, саме таку частку отримала [PERSON] у дар від позивача [PERSON] Однак стороною в договорах зазначена [PERSON], оскільки [PERSON] за станом здоровя не була присутня в нотаріальній конторі. Саме з метою подальшого переоформлення договору на [PERSON] і була надана довіреність на розпорядження майном. Правовстановлюючі документи та ключі від домоволодіння [PERSON] не передавались, жодного разу вона за адресою, зазначеною в договорах не зявлялась. В подальшому, [PERSON], за довіреністю від [PERSON], оформила договір купівлі-продажу домоволодіння та частини земельної ділянки. З домової книги /копія якої долучена до матеріалів справи/ встановлено, що за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Россі 41 зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 03.12.2010 року. У відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, аналізуючи зазначені норми права, зібрані по справі докази у їх сукупності, встановлені судом обставини, суд доходить висновку про те, що на момент дарування частини земельної ділянки та домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Россі, 41 волевиявлення позивача [PERSON] була спрямовано саме на предмет договору та відповідало її внутрішній волі, однак невірно зазначено частку, отже вимоги про визнання правочинів недійсними задоволенню не підлягають, як і не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання дій [PERSON] Держкомзему у м.Дніпропетровськ Дніпропетровської області незаконними та визнання дій незаконними приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що в договорах дарування, які підписані сторонами, не вірно зазначено частку, яку фактично подарувала, а відповідач фактично отримав у дар, сторони дійшли згоди щодо виправлення вказаної неточності, надавши до суду спільну заяву, суд вважає за можливе усунути таку неточність. Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що до вирішення спору по суті, відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2014 року накладено арешт на ? частини домоволодіння та ? частини земельної ділянки, розташовані за адресою: м.Дніпропетрогвськ, вул.Россі 41, належні на праві власності [PERSON]. На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються. На підставі ч. 2 ст. 16, ч. 1 та ч. 3 ст. 203, ч. 2 ст. 207, ч. 1 та ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547, ч. 1 ст. 553 ЦК України,

Outcome: dismissed