Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У серпні 2017 року до суду звернулась [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року у с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається, у тому числі, із земельної частки (паю), площею 1,78 умовних кадастрових гектарів на території Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за заповітом. Частину спадкового майна, зокрема будинок, позивач уже оформила, однак під час підготовки документів для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай), виявлено відсутність правовстановлюючого документу, у зв'язку з чим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що виніс постанову. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 1,78 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явився, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. [INFO] року у с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 1,78 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із листа Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області від 14 грудня 2016 року № 29-28-99.2-2030/2-16, згідно із яким [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований за № 574 (а.с. 12). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 22 жовтня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 81 (а.с. 9). З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), позивач звернулася до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 113/02-31 від 19 січня 2017 року (а.с. 6). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі зазначеного вище свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа на зазначене спадкове майно. Згідно довідки виконавчого комітету Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1170 від 05 грудня 2016 року спільно із спадкодавцем була зареєстрована і проживала [PERSON], яка прийняла спадщину в шестимісячний строк з часу її відкриття шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном. Інших спадкоємців немає. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які з огляду на те, що спадщина відкрилась та була прийнята до 01 січня 2004 року регулюються нормамиЦивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі -ЦК УРСР). Зазначене відповідає пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) та узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою у пункті 1 інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року. Так, згідно з частиною першої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК УРСР, суд вважає, що позивач є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Водночас, оформити у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,78 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, позивач не може, через відсутність у неї правовстановлюючого документа. Проте, у матеріалах справи є докази того, що зазначена вище земельна частка (пай) належала на праві власності [PERSON] Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Проте оформити у спадщину право на земельну частку (пай), площею 1,78 умовних кадастрових гектарів ділянку, розташовану на території Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позивач не може, через втрату правовстановлюючого документа. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами його право отримати у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,78 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], що належало останній на підставі сертифіката, який було втрачено. Окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому, позов слід задовольнити.

Outcome: approved