Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У січні 2014 року позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовом до [PERSON], ВАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди у порядку регресу та просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» франшизу в розмірі 510 грн. 00 коп., стягнути з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» витрати по сплаті страхового відшкодування у сумі 8619 грн. 22 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 16.03.2012 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування №АТФ 1206275 майнових інтересів власника автомобіля «Мазда» д.н.з. [NUMBER]. З вини відповідача [PERSON] 26.12.2012 року відбулось ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Мазда» д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до платіжного доручення №2091 від 21.01.2013 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Мазда» д.н.з. [NUMBER] у сумі 9129 грн. 22 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. У судове засідання відповідач ВАТ «НАСК «Оранта» свого представника не направив, однак представником подано до суду заяву, в якій відповідач ВАТ «НАСК «Оранта» не заперечує щодо заявлених до нього вимог ПАТ «ПРОСТО-страхування» щодо стягнення страхового відшкодування у сумі 8619 грн. 22 коп., крім того, просив суд розглянути справу без участі представника ВАТ «НАСК «Оранта» (а.с.74). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 26.12.2012 року о 12-45 годині в м.Херсоні по вул. Нафтовиків керуючи транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 16.4, 2.3б ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 24.01.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу (а.с.13). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мазда» д.н.з. [NUMBER] була застраховано у ПАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до договору №1206275 серії АТФ добровільного страхування транспортних засобів від 16.03.2012 року, який укладено із власником транспортного засобу [PERSON] (а.с.4). Відповідно до Висновку №490 від 04.01.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда» склала 11 176 грн. 79 коп. (а.с. 14-23). На виконання умов договору страхування, позивач, відповідно до страхового акту №7416-40605-12/1 від 18.01.2013 року (а.с.44) та заяви страхувальника (а.с.42) виплатив страхове відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок страхувальника у сумі 9129 грн. 22 коп. за відновлювальний ремонт автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням №2091 від 21.01.2013 року (а.с.46). Витрати позивача на виплату страхового відшкодування склали 9129 грн. 22 коп. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про страхування» визначено дві форми страхування: добровільне або обов'язкове. Згідно п.9 ч.1 ст.7 цього ж Закону одним із видів обов'язкового страхування, що здійснюється на території України, передбачено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст.ст. 3-6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у відповідача ВАТ «НАСК «Оранта» полісом № АВ/5691119. Відповідно до умов полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 грн. 00 коп., франшиза 510 грн. 00 коп. (а.с.49) Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачено договором страхування. Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п.15 ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved