Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідачки та стягнення з відповідачки аліментів на його користь на утримання дітей. В судовому засіданні позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу з [PERSON] (далі - Відповідач) мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання їх шлюбу, на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина та дочки. Він працює спеціальним кореспондентом відділу запису та обробки програм Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України і як військовослужбовець підполковник Збройних Сил України при проведенні антитерористичної операції проходить службу на території Донецької та Луганської областей. За домовленістю з відповідачкою, в зв'язку з небезпекою від АТО в м. Дніпропетровську, з серпня 2014 року їх син [PERSON] та дочка [PERSON] проживали та навчалися у його батьків в селі Кремінна Городецького району Хмельницької області. Відповідачка переїхала жити з Дніпропетровська до Львова де вийшла заміж і від нового шлюбу має сина [PERSON], [INFO], та мешкає в орендованій квартирі. З 07 червня 2015 року їх син [PERSON] та донька [PERSON] мешкають в Світловодську з їх бабою (матір'ю відповідачки) [PERSON] за місцем її реєстрації за адресою [ADDRESS] в м. Світловодську Кіровоградської області, та навчаються у загальноосвітній школі №3 м. Світловодська. 16 грудня 2015 року він зареєстрований у вказаній квартирі [PERSON], куди приїжджає до своїх дітей у вільний час від служби. Оскільки син [PERSON] та дочка [PERSON] живуть в квартирі де він зареєстрований і проживає, утримує і виховує їх разом з [PERSON], з урахуванням уточнень вимог, позивач просив суд: - визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], разом з ним та їх бабою [PERSON] за місцем їх реєстрації за адресою [ADDRESS] в м. Світловодську Кіровоградської області; - припинити стягнення аліментів на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], та [PERSON]; - стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог зазначила, що дійсно після розлучення з позивачем вона з дітьми [PERSON] та [PERSON] декілька років жила у власній квартирі в Дніпропетровську. Позивач як військовослужбовець проходив службу в Харкові, пізніше в Києві де він одружився і у нього народилася дитини. За рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позивач сплачував на її користь на утримання дітей аліменти. Після початку антитерористичної операції за згодою з позивачем у серпні 2014 року вони відправили дітей жити до батьків позивача в село Кремінна Городецького району Хмельницької області. Вона зі своїм чоловіком [PERSON] переїхали жити до Львова, де вони орендують квартиру. У 2014 році у неї народився син [PERSON], якого вона доглядає. У червні 2015 року дітей [PERSON] та [PERSON] без її на те згоди співмешканець матері [PERSON] вивіз на проживання до Світловодська в квартиру її матері [PERSON], яка їх утримує та доглядає. Оскільки позивач прописаний в квартирі її матері з грудня 2015 року формально, з дітьми постійно не проживає, і за характером своєї роботи немає постійного місця проживання, просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача. Представник відповідачки адвокат Петрова І.В. в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради в судовому засіданні просив врахувати думку дітей, які з задоволенням живуть у своєї бабусі в м. Світловодську і не бажають жити зі своєю матір'ю у Львові, бояться її нового чоловіка, тому щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім'я її дочки [PERSON] та [PERSON] розпалася з вини її дочки. З народження її онуків в м. Дніпропетровську вона доглядала дітей доньки [PERSON] та [PERSON]. Після переїзду дочки з її новим чоловіком до Львова та народження третьої дитини, онуки [PERSON] та [PERSON] мешкали у батьків позивача в село Кремінна Городецького району. Оскільки батьки позивача похилого віку, з червня 2015 року вона за домовленістю з позивачем утримує, доглядає та виховує своїх онуків [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають з нею та її чоловіком [PERSON] в її квартирі в м. Світловодську, та навчаються у загальноосвітній школі №3 м. Світловодська. В її квартирі з грудня 2015 року також прописаний позивач, який у вільний від військової служби час приїжджає та виховує своїх дітей. Відповідачка мешкає зі своїм чоловіком на малолітнім [PERSON] в орендованій квартирі в Львові, де не може створити сину [PERSON] та доньці [PERSON] належних умов для виховання та розвитку, у їх вихованні не приймає участі. В разі відмови у задоволенні позову просила передати онуків їй, подавши до суду письмову заяву, так як вона фактично ними опікується. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] пояснив, що з 2001 року спільно проживає з [PERSON] однією сім'єю, з 2009 року - у зареєстрованому шлюбі. З червня 2015 року в їх сім'ї в м. Світловодську проживають та виховуються онуки його дружини - [PERSON] та [PERSON]. Дітям подобається жити в Світловодську, вони навчаються добре у школі, займаються на гуртках. До дітей часто приїжджає позивач. Діти не бажають жити з відповідачкою. Допитні в судовому засіданні за клопотанням відповідачки в режимі відеоконференції свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] позитивно охарактеризували відповідачку [PERSON] як люблячу матір, яка може самостійно утримувати та виховувати своїх дітей [PERSON] та [PERSON]. Наданими сторонами доказами доведено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в шлюбі, який зареєстровано 14 лютого 2003 року Відділом РАЦС Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Сторони є батьками дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], які народилися в м. Харкові. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів). З довідки про доходи позивача видно, що з його грошового забезпечення стягуються аліменти. Позивач підполковник Збройних Сил України [PERSON] перебуває на військові службі в Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України працює спеціальним кореспондентом відділу запису та обробки програм, та бере безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань. 04 серпня 2012 року позивач перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано Відділом РАЦС Ірпінського міську правління юстиції Київської області, і від якого має дитину. З 16 грудня 2015 року позивач зареєстрований в квартирі [ADDRESS], власником якої з серпня 2009 року є [PERSON]. Третя особа - [PERSON] є матір'ю відповідачки. 01 жовтня 2009 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який також зареєстрований та мешкає в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка з 26 вересня 2003 року зареєстрована в [ADDRESS]. [INFO] року у відповідачки та [PERSON] в м. Дніпропетровську народився син [PERSON]. З грудня 2014 року відповідачка разом з [PERSON] мешкали в квартирі [ADDRESS], а з 17 червня 2015 року - в квартирі [ADDRESS]. 24 грудня 2015 року у Львові зареєстровано шлюб між відповідачкою та [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що сторони заявили про те, що ними надані всі наявні докази, яких достатньо для вирішення спору, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач і відповідач від шлюбу мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які досягли десяти років. Після розлучення сторін до серпня 2014 року діти проживали з відповідачкою. Як позивач, так і відповідач, після розірвання свого шлюбу, створили нові сім'ї та зареєстрували нові шлюби, в яких у них народилися діти. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.3, ст.141 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, тощо. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Встановлено, що з серпня 2014 року по 07 червня 2015 року діти [PERSON] та [PERSON] проживали у батьків позивача в селі Кремінна Городецького району Хмельницької області, де навчалися у загальноосвітній школі. З червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживають у матері відповідачки - третьої особи [PERSON] в її квартирі [ADDRESS]. 2015-2016 навчальний рік діти навчалися в Світловодській ЗОШ №3. В судовому засіданні відповідачка вказала, що після зміни без її згоди місця проживання дітей у червні 2015 року, вона не зверталася до суду з позовом про відібрання дітей і повернення їх за попереднім місцем проживання. Отже, суд враховує, що відповідачка як матір дітей не скористалася своїм правом на визначення місця проживання дітей. Також судом встановлено, що сторони у відповідності до статей 157, 159 СК України не вирішували питань щодо своєї участі у вихованні своїх дітей. На підставі досліджених судом доказів доведено, що на час виникнення та вирішення судом даного спору вихованням і утриманням дітей [PERSON] та [PERSON] займається їх рідна баба [PERSON], яка на підставі кровного споріднення з дітьми прийняла їх у свою сім'ю та фактично опікується ними з червня 2015 року. Суд бере до уваги, що сторони у вказаний період періодично відвідували дітей сина [PERSON] та дочку [PERSON] в селі Кремінна Городецького району Хмельницької області та в Світловодську. Між сторонами, які проживають в різних містах України та окремо від своїх неповнолітніх дітей, виник спір про місце проживання дітей. При цьому, суд враховує, що відповідачка під час розгляду справи не скористалася своїм правом на пред'явлення зустрічного позову для визначення місця проживання дітей з нею. Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог суд враховує, що відповідно до ч.2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч.1 статті 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дітей. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що на час виникнення та вирішення спору позивач, як військовослужбовець, залучений до участі в Антитерористичній операції, яка проводиться на Сході України, отже, за родом та характером своєї служби і на даний час не має постійного місця проживання. Позивач з грудня 2015 року зареєстрований в квартирі третьої особи - матері відповідачки [PERSON], і в Світловодську не має власного житла. Відповідачка зареєстрована у власній квартирі в Дніпропетровську, проте зі своїм чоловіком та малолітньою дитиною, [INFO], тимчасово мешкає у Львові, де не має власного житла, офіційно не працює і не має самостійних офіційних заробітків (доходів). В зв'язку з вищевказаними життєвими обставинами сторін, які свідчать про те, що позивач та відповідачка фактично з серпня 2014 року та на даний час не проживають з дітьми постійно, їх місце проживання неодноразово змінювалося і не є сталим, суд визнає, що сторони у вказаний період не змогли створити дітям належних умов за своїм місцем проживання для постійного їх виховання, навчання, духовного та фізичного розвитку. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з позивачем, слід відмовити. При цьому, відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, тощо, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування Світловодського міськвиконкому у своєму висновку в даній справі від 21 березня 2016 року зазначає, що для неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які з червня 2015 року проживають з їх бабусею [PERSON] за місцем її реєстрації за адресою [ADDRESS] в м. Світловодську Кіровоградської області, створено належні умови для їх виховання, навчання. Діти на засіданні комісії підтвердили своє бажання проживати з батьком та бабусею за вказаною адресою, та висловили категоричне заперечення проти можливого повернення на проживання до родини їх матері. Орган опіки та піклування щодо вирішення спору покладається на розсуд суду та просить врахувати думку дітей. В судовому засіданні заслухана думка неповнолітнього [PERSON], [INFO], який розповів, що з червня 2015 року він та його сестра проживають в Світловодську з бабусею [PERSON], дідусем та татом. Його тато військовий, бере участь в АТО, часто приїжджає, та вони спілкуються по телефону. Йому дуже подобається у бабусі в Світловодську, і до мами він не хоче. В судовому засіданні заслухана думка неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка розповіла, що з червня 2015 року вона живе з бабусею [PERSON], дідусем, татом і братом в Світловодську. Її тато військовий журналіст, зараз в АТО. Їй подобається жити в Світловодську де вона хоче жити з татом, з мамою жити не хоче. Згідно ч.3 статті 161 Сімейного Кодексу України якщо суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Під час розгляду справи по суті третя особа [PERSON] подала суду заяву та зазначила, що в разі відмови у задоволенні позову [PERSON] вона просить передати онуків їй, так як вона фактично ними опікується. Враховуючи викладене та те що суд визнав, що жоден із батьків на даний час не може створити дітям належних умов для виховання та розвитку в зв'язку з чим позивачу відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог,

Outcome: partial