Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання в порядку спадкування за законом прав та обов'язків забудовника, в якій просив суд В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON], який за життя побудував житловий будинок [ADDRESS]. Після завершення будівництва у встановленому порядку житловий будинок не було введено в експлуатацію. Після смерті батька він, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Оформити правовстановлюючі документи на будинок він не має можливості, оскільки дозвіл на будівництво надавався померлому батькові. Тому, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 08.05.1981 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до витягу з рішення Виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області № 640 від 16.10.1987 року було змінено адресу житлового будинку з номеру 36 на номер 31 (а.с. 8). Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ від 04.11.2015 року право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 11). Оскільки у встановленому порядку [PERSON] не здійснив введення житлового будинку в експлуатацію та не оформив право власності, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємець. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного станом на 04.11.2015 року, спірне домоволодіння складається з: будинку А, житлової прибудови А1, сіней а, убиральні Г, тр. колодязя 1, гаража Д, воріт з хвірткою 2.3, огорожі 4, сараю Е, огорожі 5, погребу пдЕ (а.с. 12-16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після померлого батька - [PERSON]. Однак, державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно з пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» - підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05 серпня 1992 року є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об'єкти будівництва. У відповідності до п. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цього Закону, визнається дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Будівництво нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], відбувалося ще за радянських часів та у відповідності до тогочасних правил та норм. Отже, можливо зробити висновок, що якщо об'єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов'язки, одне з яких - право користування земельною ділянкою. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем в порядку спадкування за законом права та обов'язки забудовника, після померлого [INFO] [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: будинку А, житлової прибудови А1, сіней а, убиральні Г, тр. колодязя 1, гаража Д, воріт з хвірткою 2.3, огорожі 4, сараю Е, огорожі 5, погребу пдЕ. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved