Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

\~\~У серпні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» звернулася до суду з таким позовом в якому (з врахуванням уточнень від 23 березня 2018 року) вказувала, що 02 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11365290000, відповідно до якого банк надав відповідачці, як позичальнику, кредит\~в розмірі 27 290 доларів США (що в еквіваленті становило 132\~337,40 грн.) на строк до 01 липня 2015 року, а остання зобовязалася вчасно повернути кредитні кошти шляхом щомісячного повернення частини кредиту згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості (з можливістю її перегляду банком) та вносити інші передбачені договором платежі. В порядку забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 02 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір за яким іпотекодавець\~ передала\~ АКІБ\~ «УкрСиббанк»\~ в іпотеку\~ належне їй\~ на праві\~ власності нерухоме\~\~ майно \~ нежиле\~\~приміщення,\~ розташоване\~\~ по\~ вул.\~\~ Пошукайло,\~ 16\~в\~м. Вознесенську\~заставною вартістю за домовленістю сторін 220 586\~ грн. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» (як правонаступника АКІБ «УкрСиббанк») стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11365290000 від 02 липня 2008 року, що утворилася станом на 24 червня 2014 року в загальному розмірі 46\~668,45 доларів США (що в еквіваленті становило 554\~340,67 грн.), в тому числі 21\~016,76 доларів США кредитної заборгованості (що в еквіваленті становило 249\~642 грн.), 21\~098,57 доларів США заборгованості по процентам (що в еквіваленті становило 250\~614,55 грн.), а також пеню в розмірі 4\~553,12 доларів США (що в еквіваленті становило 54\~083,33 грн.). 24 листопада 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» було укладено договір факторингу за №48 за яким останньому за плату було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за зобовязаннями, що виникли з кредитного договору № 11365290000 від 02 липня 2008 року. 28 листопада 2016 року за договором про відступлення прав вимоги №1 ПАТ «УкрСиббанк» також за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» право вимоги за договором іпотеки від 02 липня 2008 року.\~ В цей же день між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» було укладено договір факторингу за №48/1 за яким останньому за плату було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за зобовязаннями, що виникли з кредитного договору № 11365290000 від 02 липня 2008 року. 20 грудня 2016 року між цими ж особами укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» право вимоги за договором іпотеки від 02 липня 2008 року. Позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним (в тому числі судове рішення про стягнення боргу) ні попереднім, ні нинішньому кредитору належним чином не виконувала в звязку з чим виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: - залишок боргу по тілу кредиту (гривневий еквівалент) 540 644,09 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом (гривневий еквівалент) 1 096 543,01 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки -\~ нежиле приміщення, розташоване по вул. Пошукайло, 16 в м. Вознесенську шляхом надання позивачу права продажу вказаного майна будь-якій особі-покупцеві за ціною\~ 375 923\~ грн. 26 вересня 2017 року представником відповідачки [PERSON] подано заперечення проти позову, яке обґрунтовано тим, що: - позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів переходу від ПАТ «УкрСиббанк» через ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» до ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» прав та обовязків іпотекодержателя за договором іпотеки від 02 липня 2008 року; - позовні вимоги викладені не чітко, зокрема не зрозуміло, яка частина заборгованості (повністю чи частково) буде погашена за рахунок реалізації предмета іпотеки; - нарахована позивачем кредитна заборгованість є сумнівною, не підтвердженою належними доказами та суперечливою (суперечить рішенню Вознесенського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року); - матеріали справи не містять інформацію щодо ринкової вартості предмета іпотеки на час розгляду спору, що є необхідною умовою для визначення ціни його реалізації; - позивачем не прийнято до уваги, що на виконанні Вознесенського міськрайонного відділу ДВС вже знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» (як правонаступника АКІБ «УкрСиббанк») заборгованості за кредитним договором № 11365290000 від 02 липня 2008 року, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки може призвести до подвійного стягнення кредитної заборгованості; - позивачем не доведено, що порушення основного зобовязання завдало йому збитків. За встановлених обставин представник відповідачки не вбачав підстав для задоволення позову. Ухвалою суду від 26 вересня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено Вознесенський МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні, що проводилося без особистої участі відповідачки [PERSON], її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним в запереченні на позов. Представник третьої особи без самостійних вимог - Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідачки та представника третьої особи, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 02 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11365290000, відповідно до якого банк надав відповідачці, як позичальнику, кредит\~в розмірі 27 290 доларів США (що в еквіваленті становило 132\~337,40 грн.) на строк до 01 липня 2015 року, а остання зобовязалася вчасно повернути кредитні кошти шляхом щомісячного повернення частини кредиту згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості (з можливістю її перегляду банком) та вносити інші передбачені договором платежі. В порядку забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 02 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір за яким іпотекодавець\~ передала\~ АКІБ\~ «УкрСиббанк»\~ в іпотеку\~ належне їй\~ на праві\~ власності нерухоме\~\~ майно \~ нежиле\~\~ приміщення,\~\~ розташоване\~\~ по\~ вул.\~\~ Пошукайло,\~ 16\~\~ в \~м. Вознесенську \~заставною вартістю за домовленістю сторін 220 586\~ грн. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» (як правонаступника АКІБ «УкрСиббанк») стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11365290000 від 02 липня 2008 року, що утворилася станом на 24 червня 2014 року в загальному розмірі 46\~668,45 доларів США (що в еквіваленті становило 554\~340,67 грн.), в тому числі 21\~016,76 доларів США кредитної заборгованості (що в еквіваленті становило 249\~642 грн.), 21\~098,57 доларів США заборгованості по процентам (що в еквіваленті становило 250\~614,55 грн.), а також пеню в розмірі 4\~553,12 доларів США (що в еквіваленті становило 54\~083,33 грн.). 24 листопада 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» було укладено договір факторингу за №48 за яким останньому за плату було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за зобовязаннями, що виникли з кредитного договору № 11365290000 від 02 липня 2008 року. 28 листопада 2016 року за договором про відступлення прав вимоги №1 ПАТ «УкрСиббанк» також за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» право вимоги за договором іпотеки від 02 липня 2008 року.\~ В цей же день між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» було укладено договір факторингу за №48/1 за яким останньому за плату було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за зобовязаннями, що виникли з кредитного договору № 11365290000 від 02 липня 2008 року. 20 грудня 2016 року між цими ж особами укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» право вимоги за договором іпотеки від 02 липня 2008 року. Позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним (в тому числі судове рішення про стягнення боргу) ні попереднім, ні нинішньому кредитору належним чином не виконувала в звязку з чим виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: - залишок боргу по тілу кредиту 540 644,09 грн., що еквівалентно 21\~016,76 доларам США; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1 096 543,01 грн., що еквівалентно 42\~626,53 доларам США. Тому ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» просила про задоволення своїх майнових вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 533, 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При цьому в разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). При цьому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). У разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ст. 572 ЦК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку»). Крім цього, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 1 ст. 589, ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. 589 ЦК України, ч.ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про іпотеку»). У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобовязання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими\~статтею 42\~цього Закону (ч.ч. 1, 5, 6, 8, 9 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38\~цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»). Згідно умов іпотечного договору: - іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або позичальником будь-якого зобовязання, що забезпечене іпотекою за цим договором (п.п. 4.1.1 п. 4.1); - звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання спору. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю (п.п. 4.2, 4.3); - сторони досягли домовленості, що одним зі способів звернення стягнення на предмет іпотеки (в тому числі шляхом позасудового врегулювання спору) є отримання іпотекодержателем права продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця (п.п. 5.2.2 п. 5.2). Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» підставно (в зв'язку порушенням позичальником основного зобовязання) скористалася правом на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. В матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем встановленої законом процедури, яка передує зверненню стягнення на предмет іпотеки, зокрема повідомлення боржника (іпотекодавця) про необхідність усунення порушень договору у встановлений строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо такі порушення не будуть усунуті. Проте, згідно закону «Про іпотеку», це не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку Враховуючи те, що сторони в іпотечному договорі досягли домовленості про те, що реалізація предмета іпотеки здійснюється в тому числі шляхом надання іпотекодержателю права на самостійну реалізацію цього майна з укладенням договору купівлі-продажу, а тому суд вважає за необхідне застосувати саме такий спосіб звернення стягнення. Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №125-015 від 19 лютого 2018 року ринкова вартість предмета іпотеки на час розгляду справи згідно порівняльного підходу становить 375\~923 грн., згідно прибуткового підходу 363\~372 грн., а внаслідок зведення результатів по порівняльному і прибутковому підходам 369\~648 грн. Позивачем запропоновано провести реалізацію майна згідно вартості, визначеної порівняльним підходом, з чим суд погоджується, оскільки вказаний підхід максимально забезпечує інтереси боржника. Вартість предмета іпотеки не перевищує загальний розмір заборгованості за кредитним договором. Що стосується заперечень сторони відповідача, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, зокрема в частині: - відсутності доказів переходу від ПАТ «УкрСиббанк» через ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» до ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» прав та обовязків іпотекодержателя за договором іпотеки від 02 липня 2008 року оскільки ці заперечення повністю спростовуються матеріалами справи, а саме копією договору факторингу від 24 листопада 2016 року №48, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» (а.с. 17-20) та копією акту приймання-передачі права вимоги від 28 листопада 2016 року (а.с. 21); копією договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 24 листопада 2016 року №1, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» (а.с. 22-23); копією договору факторингу від 28 листопада 2016 року №48/1, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» (а.с. 24-27) та копією акту приймання-передачі права вимоги від 28 листопада 2016 року (а.с. 28); витягом з реєстру боржників (а.с. 29); копією договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 20 грудня 2016 року №1160, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» (а.с. 30-31); копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (а.с. 32), згідно якого іпотекодержателем нежилого приміщення по вул. Пошукайло, 16 в м. Вознесенську за договором про відступлення прав за договорами іпотеки від 20 грудня 2016 року, №1160 є ТОВ «Фінансова компанія «Позика»»; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з аналогічною інформацією (а.с. 48-49); інформацією про виконавче провадження (а.с. 37-38), довідкою Вознесенського міськрайонного відділу ДВС від 05 вересня 2017 року (а.с. 65), копією ухвали Вознесенського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року (а.с. 94-95), довідкою Вознесенського міськрайонного відділу ДВС від 17 жовтня 2017 року (а.с. 97), згідно яких відбулася заміна первісного стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року, а саме ПАТ «УкрСиббанк» через ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика»»; - що позовні вимоги викладені не чітко, зокрема не зрозуміло, яка частина заборгованості (повністю чи частково) буде погашена за рахунок реалізації предмета іпотеки оскільки зміст вимог в частині розміру заборгованості, що підлягає погашенню за рахунок предмета іпотеки, способу звернення стягнення, майна, яке підлягає реалізації, його вартості тощо викладений чітко та недвозначно; - що нарахована позивачем кредитна заборгованість є сумнівною, не підтвердженою належними доказами та суперечливою (суперечить рішенню Вознесенського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року) оскільки розмір боргу визначений позивачем з врахуванням умов кредитного договору, згідно витягу з реєстру боржників (а.с. 29) права вимоги саме в такому розмірі перейшли від ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив»» до ТОВ «Фінансова компанія «Позика»». При цьому стороною відповідача визначений позивачем розмір заборгованості жодним чином не спростовано, не наведено відповідні розрахунки, не надано відповідні докази, що б свідчили про протилежне; - що матеріали справи не містять інформацію щодо ринкової вартості предмета іпотеки на час розгляду спору, що є необхідною умовою для визначення ціни його реалізації оскільки ці доводи спростовуються висновком судової оціночно-будівельної експертизи №125-015 від 19 лютого 2018 року (а.с. 100-136); - що позивачем не прийнято до уваги, що на виконанні Вознесенського міськрайонного відділу ДВС вже знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» (як правонаступника АКІБ «УкрСиббанк») заборгованості за кредитним договором № 11365290000 від 02 липня 2008 року, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки може призвести до подвійного стягнення кредитної заборгованості оскільки, як вбачається з довідки Вознесенського міськрайонного відділу ДВС від 05 вересня 2017 року (а.с. 65) та довідки Вознесенського міськрайонного відділу ДВС від 17 жовтня 2017 року (а.с. 97), рішення Вознесенського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості не виконано, не надано доказів повного або часткового виконання судового рішення й стороною відповідача. При цьому згідно п.п. 9, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а також сформованої Верховним Судом України правової позиції, зокрема в постанові від 04 вересня 2013 року у справі №6-73цс13, Верховним Судом правової позиції, зокрема в постанові від 13 березня 2018 року у справі № 921/38/16-г/3 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог тощо) належить виключно позивачеві.\~Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання; факт прийняття в іншій справі судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором з позичальника ніяким чином не перешкоджає суду розглянути по суті позов про звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі, оскільки відповідно до частини 4\~статті 590 ЦК\~навіть у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі; - що позивачем не доведено, що порушення основного зобовязання завдало ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» збитків дійсно згідно ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Однак, враховуючи строк остаточного виконання позичальником умов кредитного зобовязання (01 липня 2015 року) звернення стягнення на предмет іпотеки не є достроковим, а тому положення ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в цьому випадку не можуть бути застосовані. За встановлених обставин суд вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з врахуванням п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1\~600 грн. судового збору, а витрати відповідачки компенсації не підлягають.

Outcome: approved