Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила щомісячно стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів до досягнення найстаршою дитиною повнолітт, вказуючи, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народився син [PERSON] та [INFO] у них народився син [PERSON], відповідач працює на ДТЕК Ладижинській ТЕС і має постійний дохід, однак добровільно свій обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей не виконує, вона самостійно утримувати дітей не має можливості. Позивачка в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову підтримала, наполягала на стягненні аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей, просила слухати справу у її відсутність (а.с14). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову визнав повністю, просив слухати справу в його відсутність (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають зі своєю матір'ю [PERSON], але добровільно законного обов'язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей не виконує, працює на ДТЕК Ладижинській ТЕС і має постійний дохід, інших утриманців не має. Правовідносини, що є предметом спору, регулюються ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що у позивачки виникло право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідач працює офіційно, відтак має регулярний дохід, свій обов'язок щодо утримання дітей він не виконує, наявності протипоказань за станом здоров'я, які б унеможливлювали його сплату аліментів на утримання дітей із матеріалів справи не встановлено. Ураховуючи наведене, а також взявши до уваги вимоги ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частки щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття є обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення, оскільки закріплені нормами чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судові витрати. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved