overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у 1996 році. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сумісне життя не склалося по причині відмінності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним, оскільки шлюб має формальний характер. Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, згідно з якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за її відсутності та наполягає на задоволенні позову. Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. На підставі положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02 серпня 1996 року, який був зареєстрований Сакським міськ. відділом реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, України, про що у той же день зроблено актовий запис за № 119. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та інші обставини їх життя суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до статей 105,110,112,113,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у 2006 році. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сумісне життя не склалося по причині відмінності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що потягло за собою втрату почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним, оскільки шлюб має формальний характер. Позивач про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, згідно з якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за її відсутності та наполягає на задоволенні позову. Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. На підставі положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 вересня 2006 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна про що у той же день зроблено актовий запис за № 223. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та інші обставини їх життя суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до статей 105,110,112,113,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 21.09.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про що зроблено відповідний актовий запис за № 2153. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки в процесі сумісного проживання у них виявились різні погляди на організацію сімейного життя, різні точки зору з багатьох життєвих питань. Відповідач зловживав спиртними напоями, не брав належної участі в утриманні сім'ї та вихованні дитини. Подружні відносини припинені шість місяців тому. Шлюб існує формально, тому позивач дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. До судового засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позов підтримала, просила слухати справу у її відсутність. До судового засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позов визнає, просить слухати справу у його відсутність. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 21.09.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про що зроблено відповідний актовий запис за № 2153 (а. с. 5). Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки в процесі сумісного проживання у них виявились різні погляди на організацію сімейного життя, різні точки зору з багатьох життєвих питань. Відповідач зловживав спиртними напоями, не брав належної участі в утриманні сім'ї та вихованні дитини. Подружні відносини припинені. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. З урахуванням обставин справи, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 84, 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ВДВС Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про зняття арешту. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2003 року стягнуто з [PERSON] заборгованість по оплаті боргу на суму 1 797,30 грн. на користь Київського міського центру зайнятості. Після чого було видано виконавчий лист. В цілях забезпечення позову ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Оскільки, борг в повному обсязі погашений та відпала необхідність у подальшому арешті квартири просила зняти арешт. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ВДВС Дарницького районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2003 року стягнуто з [PERSON] заборгованість по оплаті боргу на суму 1 797,30 грн. на користь Київського міського центру зайнятості. Після чого було видано виконавчий лист. В цілях забезпечення позову ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 21 жовтня 1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] у рівних долях (а.с. 24). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно постановою ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва від 19.05.2006 р. накладено арешт на нерухоме майно (а.с. 4). Заборгованість по виплаті боргу відсутня, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, приходить до висновку, що позивач обґрунтував та довів позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між ними 14 березня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14 березня 2003 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, оскільки через різні погляди на життя та непорозуміння, втратили повагу один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому вона змушена звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с.11). Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.12). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14 березня 2003 року уклали шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14 березня 2003 року (а.с.3). Від шлюбу позивач та відповідачка мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 24 жовтня 2002 року повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави (а.с.4). Сторони шлюбних стосунків не підтримують з листопада 2013 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала розірвати шлюб, зареєстрований між ними 01 вересня 2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1402. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01 вересня 2007 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON] Починаючи з липня 2013 року шлюбних відносин з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, тому шлюб необхідно розірвати. Прохала задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та прохала його задовольнити (а. с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а. с. 10-11, 16-17), письмових заяв чи клопотань суду не надіслав. З цих підстав суд, відповідно до норм ст. ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 01 вересня 2007 року уклали шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1402, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 01 вересня 2007 року (а. с. 4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області (а.с.5). Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують починаючи з липня 2013 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Також враховуючи те, що сторони досягли згоди щодо місця проживання неповнолітньої дочки з її матір'ю, суд вважає, що після розірвання шлюбу неповнолітню [PERSON], [INFO], слід залишити проживати разом з матір'ю [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 21 лютого 2009 року між нею та [PERSON] Виконавчим комітетом Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 3. Від шлюбу вони мають двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Разом з [PERSON] вона жила до 24 червня 2013 року, після цього була змушена покинути чоловіка та переїхала жити до своїх батьків. Причиною розпаду сім'ї вона вважає безвідповідальне ставлення [PERSON] до сім'ї, оскільки він не мав роботи та зловживав спритними напоями. [PERSON] вважає, що їхня сім'я розпалася та відновлена бути не може. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 21 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача часто виникають непорозуміння та сварки. Як пояснила позивач [PERSON], відповідач не здатен належним чином забезпечити матеріальне становище сім'ї. Їхня сім'я розпалася, близько восьми місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, після розірвання шлюбу суд залишає позивачці [PERSON] прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 01.11.2003 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1673. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони хоча і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 01.11.2003 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1673 (а.с.9). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи хоча і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 229,40 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 06.06.2009 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №573. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом з вересня 2012 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 06.06.2009 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №573 (а.с.4). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з вересня 2012 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved