Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 30 серпня 2021 року до Сумського районного суду Сумської області дана справа надійшла за підсудністю з Ковпаківського районного суду м. Суми. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що 14 травня 2021 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 10307 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 19 860,00 грн. Вважає, що виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню, оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, порушивши умови щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При цьому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду були повідомлені належним чином. Представник відповідача для розгляду справи до суду не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. до суду не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся. Оскільки відповідач, відповідно до п. 3 ч. 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) вважається повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що 11 березня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «СС ЛОУН» було укладено договір № 834103-А, відповідно до умов якого Товариство надало позивачу кредит на суму 8 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою процентів за користування кредитом 1.65 % від суми кредиту за кожен денькористування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 602.25% Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількіст днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, до 30.03.202 (а.с.913). 14 травня 2021 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за № 10307, за яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 834103-А від 11.03.2020 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4007179-68 від 16.09.2020 є ТОВ «Фінфорс» на загальну суму 19860 грн 00 коп. (а.с.8). Виконавчий напис здійснено на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. 19 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.15). 30.07.2021 постановою приватного виконавця об`єднано виконавчі провадження № 65913322 (станом на сьогодні оскаржується в судовому порядку справа № 592/8788/21), № 66123800 у зведене виконавче провадження № 66336383 (а.с.16). 30 липня 2021 року приватним виконавцем по вказаному виконавчому провадженню було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , якою постановлено відраховувати з заробітної плати останньої на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» грошові кошти у розмірі 20% (а.с.17). З довідки, наданої позивачем вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «ШЕРВУЛ» оператором мотального устаткування з 30.03.2021 р. по теперішній час (а.с.20). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 14 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18. Підсумовуючи вищезазначене, з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що відповідачем ТОВ «ФІНФОРС» при зверненні із заявою про видачу виконавчого напису не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Вказані доводи знайшли своє ствердження в ході розгляду справи. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, проте вчиняючи нотаріальну дію, нотаріус порушив Порядок вчинення нотаріальних дій, а саме не додержався умови вчинення виконавчого напису, адже здійснив виконавчий напис на підставі угоди, яка не була посвідчена нотаріусом. На спростування зазначених обставин будь-яких доказів в порушення вимог ст.81 ЦПК України з боку відповідачів надано не було. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що матеріали цивільної справи не містять переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за договором позики, отримання позивачем вимоги відповідача, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. 00 коп., що підтверджуються договором № 05/07-2 про надання правової допомоги від 05.07.2021 року, Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 05/07-2 від 05.07.2021 року та Описом виконаних робіт станом на 02.08.2021 р., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. та сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved