Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зміну предмета позову, просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 05 грудня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 915. В обґрунтування позову зазначала, що 05 грудня 2009 року вона і [PERSON] , уклали шлюб. Останнім часом відносини між подружжям погіршилися, із жовтня 2018 року сторони спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують та спільне господарство вони не ведуть, існування їхньої сім`ї фактично припинилося. Кожен із них живе своїм окремим життям, подальше спільне проживання подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. У зв`язку з тим, що попередньої згоди щодо розірвання шлюбу між ними не досягнуто, вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, наслідки визнання позову йому зрозумілі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 05 грудня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 915. Від шлюбу дітей вони не мають. Суд встановив, що з жовтня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, цих обставин сторони у судовому засіданні не заперечували. Примиритися подружжя не бажає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі до суду позову [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., вказану суму судового збору відповідач повністю відшкодував позивачу у ході розгляду цієї справи, про що свідчить її розписка. На підставі викладеного,

Outcome: approved