Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У серпні\~2019\~року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 лютого 1990 року, відділом ЗАГС Підгородненської міської ради, актовий запис № 20. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі\~ЗАГС Підгородненської\~міської ради.\~ Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Разом з тим, позивачка зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, взаємоповаги та постійних сварок, спільних інтересів та поваги один до одного. Подружні стосунки були припинені більше п`яти років тому. Між сторонами взагалі відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, мають окремий бюджет, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Представник позивача адвокат Денисов М.Д. надав до суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати за відсутністю позивачки, яка позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~причини своєї\~неявки суду\~не повідомила\~та жодних\~заяв щодо\~відкладення судового\~розгляду не\~надсилав, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис про шлюб № 20 від 10 лютого 1990 року, видане відділом ЗАГС Підгородненської міської ради. Згідно позовної заяви, вбачається що у сторін спільних дітей не має. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, у сторін спільних дітей не має. Мотивом до розірвання шлюбу є втрата інтересу один до одного, різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтвердженні документально. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України\~). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved