Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У серпні 2019 року \~позивач [INFO] \~(В/Ч\~ [NUMBER] ) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість по надлишково виплаченому грошовому забезпеченню в сумі 2261,05 грн., та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з наказом начальника Житомирського прикордонного загону №138-ОС від 21.05.2019 року відповідача, молодшого сержанта, [PERSON] , виключено з усіх видів забезпечення з 21.05.2019 року. Наказом №143 ОС від 24.05.2019 року відповідача виключено із списків особового складу, у зв`язку із звільненням останнього з військової частини в запас Збройних Сил України через невідповідність. Відповідно до п.15 Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом МВС України №1132 від 31.10.2016 року у разі звільнення військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом через службові невідповідність, вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, утримується з нього з урахуванням зносу. Згідно з довідкою-розрахунком №42/19 заборгованість відповідача [PERSON] за речове майно та право на отримання майна з січня 2019 року по травень 2019 року становить 2261,05 грн. Під час звільнення відповідач не відшкодував вартість виданих йому предметів речового майна строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу, тому просить суд стягнути з відповідача 2261,05 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та понесені судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача Житомирського прикордонного\~загону Північного\~регіонального управління\~Державної\~ прикордонної\~служби України\~Токовий О.І. не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. (а.с. 18,20) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. (а.с. 19) В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом начальника Житомирського прикордонного загону №138-ОС від 21.05.2019 року відповідача, молодшого сержанта [PERSON] , виключено з усіх видів забезпечення з 21.05.2019 року, що підтверджується даними витягу з наказу.(а.с.5) Наказом №143 ОС від 24.05.2019 року відповідача [PERSON] виключено із списків особового складу, у зв`язку із звільненням останнього з військової частини в запас Збройних Сил України через невідповідність, що підтверджується даними витягу з наказу. (а.с.6) Згідно з довідкою-розрахунком №42/19 заборгованість відповідача [PERSON] за речове майно та право на отримання майна з січня 2019 року по травень 2019 року становить 2261,05 грн. (а.с.8) Відповідно до ст.4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра оборони України №232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оскільки, відповідач звільнений з військової частини через службову невідповідність, тому позивач має право на утримання з нього вартості предметів майна особистого користування, строки носіння якого не вийшли. Отже, відповідач, як колишній військовослужбовець військової частини, згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів повинен відшкодувати військовій частині , позивачу, кошти за отримане ним речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення зі списків особового складу частини, у розмірах, вказаних у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення. Крім того, суд приймає визнання відповідачем позову в цій частині, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved