Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Хіллс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива», в якому просив: визнати за ним право власності на майнові права на квартиру за будівельним номером [ADDRESS] поверсі в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 серпня 2016 року між ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» (надалі - Продавець), [PERSON] (надалі - Покупець) та [PERSON] (надалі - Сторона 1) було укладено Угоду про відступлення права вимоги за Договором № СМІ/03/513 купівлі-продажу майнових прав від 04 квітня 2014 року на Об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що зобов`язання за договором №СМІ/03/513 від 25.08.2016 р. були виконані в повному обсязі, сплачено в загальному розмірі 514 059,00 грн. Однак, будівництво об`єкту незавершене, будинок не введений в експлуатацію в строк, передбачений умовами договору. Між тим, у разі невиконання взятих зобов`язань, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування, у зв`язку з чим останній звернувся до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі, свого представника в судове засідання не направили, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив не надсилали. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що 25 серпня 2016 року між ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» (надалі - Продавець), [PERSON] (надалі - Покупець) та [PERSON] (надалі - Сторона 1) було укладено Угоду про відступлення права вимоги за Договором № СМІ/03/513 купівлі-продажу майнових прав від 04 квітня 2014 року на Об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Згідно пункту 1.1. зазначеної Угоди сторони дійшли згоди щодо передачі прав та обов`язків від [PERSON] до [PERSON] на умовах визначених цією Угодою. Пунктом 2.1. Угоди зазначено, що згідно п.4.2. Основного Договору Покупець сплатив Продавцю грошові кошти у розмірі 514 059 (п`ятсот чотирнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 85 676 гривень 50 копійок. Відповідно до п.2.4. Угоди після того, після розрахунків між Стороною 1 та Покупцем, останній повідомляє про це продавця, який в свою чергу зараховує кошти у розмірі 514 059,00 грн як сплата по Основному договору від Сторони 1. Вказану умову Стороною 1 - [PERSON] виконано в повному обсязі, що підтверджується Довідкою про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору №СМІ/03/513 купівлі-продажу майнових прав від 04 квітня 2014 року за №465. При цьому, пунктом 5.9. Угоди визначено, що ця Угода є невід`ємною частиною Основного Договору. Попередньо, 04 квітня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» було укладено договір № СМІ/03/513 купівлі-продажу майнових прав. За змістом вказаного договору позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Відповідно до п. 1.1 Договору №СМІ/03/513 Об`єкт капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053, право на спорудження якого виникло у ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 114132110664 від 30 липня 2013 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №456727 . Відповідно до п. 1.3 Договору №СМІ/03/513 майнові права - це всі права на Об`єкт нерухомості, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» (код ЄДРПОУ 32658052). Майнові права відчужуються Покупцю, який у випадку належного виконання умов цього Договору набуває у майбутньому право власності на Об`єкт нерухомості. Згідно з п. 1.2 Договору №СМІ/03/513 Об`єкт нерухомості - складова та невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, організацію будівництва якого здійснює Продавець. Характеристики Об`єкта нерухомості та інформація, яка його ідентифікує, надана в п.2.2 цього Договору. За умовами п. 2.2 Договору №СМІ 03/513 Сторони домовились, що Об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним Договором, є Об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: двокімнатна квартира під будівельним №513 , загальною площею 49,01 кв.м., розташована у секції №3 на 20 поверсі. Додатковою угодою № 1 від 09 квітня 2014 року до Договору, змінено п.2.2. Договору, а саме змінено характеристики Об`єкта нерухомості на Об`єкт з наступними характеристиками: двокімнатна квартира під будівельним №513, загальною площею 67,79 кв.м., розташована у секції №3 на 20 поверсі розташований в Об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.4.2. Договору №СМІ/03/513 з змінами внесеними зазначеною додатковою угодою орієнтовна загальна вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості в день укладення цього Договору складає 514 059 (п`ятсот чотирнадцять тисяч п`ятдесят десять) гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 20% -85 676 гривні 50 копійок. Пунктом 4.3. Договору визначено графік внесення платежів. Судом встановлено, що [PERSON] вчасно сплатила 100% вартості квартири №513 та виконала всі умови договору, що підтверджується довідкою за №465 від 15.12.2014 року Про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору від 04.04.2014 року з урахуванням Додаткової угоди №1 від 09.04.2014 року та квитанцією від 07.04.2014 року, квитанцією від 14.04.2014 року, квитанцією від 03.11.2014 року. Пунктами 2.6, 2.7. Договору №СМІ/03/513 передбачено, що Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року. Плановий термін введення в експлуатацію -1 квартал 2015 року. Відповідно до п. 3.1. Договорів, майнові права на Об`єкт нерухомості за цим Договором закріпляються за Покупцем у момент видачі Довідки про оплату 100% майнових прав. Об`єкт нерухомості передається Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі Об`єкта нерухомості (п. 3.3. Договору), поряд із тим такі акти підписані не були. Як передбачено п. 3.6. Договорів, після реєстрації свідоцтва про право власності на Об`єкт нерухомості, у порядку встановленому чинним законодавством України, Покупець має право володіти, користуватись та розпоряджатись Об`єктом нерухомості без обмежень. Відповідно до п. 5.2.4. Договорів, ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» зобов`язане забезпечувати будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію. Поряд із цим, будівництво будинку в строки зазначені Договором не було закінчено, будинок не введений в експлуатацію. Крім того, ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціатива» було відчужено земельну ділянку, на якій проводилось будівництво будинку, на користь ТОВ «Парк Хіллс» яке, у свою чергу, 30 листопада 2018 року отримало дозвіл на проведення будівельних робіт на зазначеному Об`єкті. Як вбачається із інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 225857209 від 28.09.2020 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:91:050:0053 належить ТОВ «Парк Хіллс». Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на майнові права за позивачем, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки . Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч 3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У Постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Судом також встановлено, що будівництво об`єкту не завершене, будинок не введений в експлуатацію. Відтак, до завершення будівництва об`єкта нерухомості, а саме квартири за будівельним номером [ADDRESS] на 20 поверсі в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053, та введення будинку в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 травня 2019 року в рамках справи № 760/17864/16-ц, провадження № 61-699св17 (ЄДРСРУ № 81722147) підтвердив раніше сформовану позицію викладену у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, яка полягає в тому, що у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові № 14-461 цс19 від 09 жовтня 2019 року. Оскільки укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є інвестиційним договором, а тому невиконання відповідачем зобов`язань за договором призводить до порушення прав позивача, і саме через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу у останнього відсутня можливість зареєструвати право власності на цей об`єкт у встановленому законом порядку. За таких обставин, з боку відповідачів порушується право позивача про визнання за ними майнових прав на закріплений за ним Об`єкт незавершеного будівництва. Враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином узятих на себе зобов`язань, а також, враховуючи, що будинок по [ADDRESS] не введено в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, суд прийшов до висновку, що права позивача порушені, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо передачі об`єкта інвестування в експлуатацію для здійснення реєстрації прав власності за позивачем на об`єкт інвестування, не виконує . Тобто, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов`язань , що свідчить про порушення майнових прав позивача на вищевказаний об`єкт, які він очікував отримати до 1 кварталу 2015 року. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання майнових прав за [PERSON] на квартиру за будівельним номером [ADDRESS] поверсі в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 5 140,59 грн. (п`ять тисяч сто сорок гривень 59 копійок) стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved