Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

У січні 2018 р. позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості у загальному розмірі 19434,92 дол. США за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 380/265/08-А від 01 лютого 2008 р. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»., правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - позивач, банк) та [PERSON] (далі - відповідач 1, позичальник) укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 380/265/08-А (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 17561,00 дол. США зі сплатою 10,50 річних згідно порядку погашення заборгованості. Крім того, 01 лютого 2008 р. в забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] (далі - відповідач 2, поручитель) укладено договір поруки № 380/47/08-Пор (далі - договір поруки), відповідно до якого останній зобов`язався нести матеріальну відповідальність перед банком за виконання позичальником його зобов`язань, що виникли із кредитного договору в повному обсязі. Оскільки відповідачі не виконують умови кредитного договору, не погашають кредит та не сплачують проценти за користування кредитом, то станом на 24 листопада 2017 р. утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19 434,92 дол. США, що складається із: - простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 10 205,57 дол. США; - простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 9 229,35 дол. США. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 р. справу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 р. відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно з позовом позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутність його представника на підставі наявних доказів та матеріалів. 29 березня 2018 р. до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення на адресу позивача. Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених до нього позивачем вимог, просив відмовити в задоволенні позову. Наявність будь-яких боргових зобов`язань перед позивачем заперечив. Вказав, що згідно з положеннями Кредитного договору кінцевий термін виконання останнього зобов`язання - 30 листопада 2012 р., тоді як з позовом до суду позивач звернувся у січні 2018 р., тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Підстави зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності відсутні. Належних доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не представлено. Просив застосувати строк позовної давності. 29 березня 2018 р. до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення на адресу позивача. Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених до нього позивачем вимог, просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що згідно з положеннями кредитного договору кінцевий термін виконання останнього зобов`язання - 30 листопада 2012 р. Посилаючись на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вказав на припинення поруки. Зауважив, що з позовом до суду позивач звернувся у січні 2018 р., тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Підстави зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності відсутні. Належних доказів поважності причин пропуску строку позовної давності Позивачем не представлено. Просив застосувати строк позовної давності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Під час судового розгляду справи встановлено, що 01 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»., правонаступником всіх прав та обов`язків якого є позивач та відповідачем 1 укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 380/265/08-А, за умовами якого Банк надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 17561,00 дол. США, зі сплатою 10,50 % річних, та порядком погашення суми основної заборгованості до 25-го числа кожного місяця згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення останньої його частини не пізніше 30 листопада 2012 р. (а.с. 7-11). Згідно з положеннями п. 2.4. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця, а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором. Отримання кредиту відповідачем 1 не оспорюється. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. у забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 01 лютого 2008 р. між позивачем та відповідачем 2 укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов`язався нести матеріальну відповідальність перед банком за виконання позичальником його зобов`язань, що виникли із кредитного договору в повному обсязі. Серед інших умов положеннями п. 1.2.1 договору поруки визначено, що відповідач 2 зобов`язується нести матеріальну відповідальність перед банком за повернення позичальником кредиту, отриманого за кредитним договором в сумі 157561 дол. США, на умовах останнього, але до 25-го числа, згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення останньої його частини не пізніше 30 листопада 2012 р. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з п. 1.1 кредитного договору та графіку погашень кредиту погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно частинами не пізніше 25-го числа кожного місяця. Враховуючи, що умовами договору установлені окремі самостійні зобов`язання щодо повернення кредиту, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо. За відсутності платежу з 26 числа кожного місяця виникає прострочення боржника за зобов`язаннями, а в кредитора виникає право на позов. Перебіг позовної давності для стягнення періодичних платежів обчислюється з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань. Посилаючись на невиконання відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором із повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с. 69). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з п. 3.1.1. договору поруки обов`язок поручителя з виконання забезпеченого порукою зобов`язання виникає протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення банку про порушення будь-якого обов`язку позичальника. Відповідно до п. 6.6 договору поруки даний договір набирає чинності з моменту його укладення та припиняється повним виконання забезпечених порукою зобов`язань. Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. передбачено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів невиконання Відповідачем 2 обов`язку, передбаченого п. 3.1.1. договору поруки. В матеріалах справи відсутні докази пред`явлення відповідних вимог банку, адресованих відповідачу 2 про порушення позичальником будь-якого зобов`язання, забезпеченого порукою, та наслідки їх розгляду поручителем. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, правові підстави задоволення позову з наданих позивачем доказів не вбачається. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що умовами кредитного договору та договору поруки визначено кінцевий термін повернення останньої частини кредиту не пізніше 30 листопада 2012 р., а із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду лише 31 грудня 2017 р., то ним пропущено строк позовної давності. Належних доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем суду не представлено. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійної підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідачами заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, і він пропущений позивачем, того, що відсутнє клопотання позивача про його поновлення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Судовий збір відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed