overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 20 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області за актовим записом №92. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з березня 2014 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20 квітня 2010 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №110615, виданого 20 квітня 2010 року, актовий запис №92. (а.с.7) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №184767. (а.с.6) З березня 2014 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 20 серпня 2011 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №47. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у січні 2014 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20 серпня 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Бабаївській селищній раді Харківького району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 20 серпня 2011 року, актовий запис №47. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. (а.с.5) З січня 2014 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 22 лютого 2003 року Виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області за актовим записом №15. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у 2014 році, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 22 лютого 2003 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мерефянської міської ради Харківького району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №220956, виданого повторно 21 листопада 2013 року, актовий запис №15. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 30.06.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №264951. (а.с.6) З 2014 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка, окрім іншого, була власником квартири [ADDRESS]. У встановлений строк позивачка не звернулася до нотаріуса з причин цілодобового нагляду за матір'ю свого чоловіка, що проживає разом із ними, а коли звернулась, то нотаріус повідомила, що нею пропущений строк. Тому позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судовому засіданні позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові пояснення по справі з проханням прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника. Суд заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 28.04.1984 року позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно до довідки Шевченківської районної державної адміністрації м. Києва від 23.10.1997 року [PERSON] та [PERSON] 28.01.1983 року уклали шлюб, та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. 11.08.2015 року постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що нею пропущений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні позивач довела, що строк для прийняття спадщини - 2 дні, був нею пропущений з поважних причини, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася з позовом до[PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилалася на те, що22 вересня 1990 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. 13 листопада 2013 року рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області шлюб було розірвано. Доньки залишилися проживати разом з позивачем. На даний час їх донька [PERSON] навчається на заочному відділенні Приватного Вищого Навчального Закладу «Дніпропетровський Університет ім. Альфреда Нобеля». Позивач зазначає, що відповідач участі в утриманні дочки не приймає, тому прохає стягнути з нього аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 5). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із довідки № 521 від 08 травня 2015 року виданої Дніпропетровським університет ім. Альфреда Нобеля вбачається, що [PERSON] навчається на 3 курсі заочної форми навчання (а. с. 12). Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дочку в судовому порядку в у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Оскільки відповідач будучи батьком, зобов'язаний матеріально утримувати дочку та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1032 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щосторони перебувли у шлюбі з 29 липня 2011 року. Від вказаного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає доньці матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання доньки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29 липня 2011 року (а. с. 5). 01 грудня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а. с. 17). Від шлюбу з [PERSON] мають доньку - [PERSON], [INFO] народження (а. с. 6). Згідно довідки № 363 виданої 23 липня 2015 року виданої виконкомом Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] дійсно проживає з позивачем (а. с. 8). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття доньки, оскільки відповідач зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказують, що позивачі з відповідачем є співвласниками житла, а саме квартири, розташованої на першому поверсі одноповерхового будинку № 1 по вул. Меліораторів в с. Світлогірське, Кобеляцького району Полтавської області .У звязку з розірванням шлюбу та припиненням спільного проживання відповідач змусив піти з квартири позивачів, аргументувавши такай вчинок тим, що він є власником квартири. Згоди про добровільний розподіл квартири між позивачами і відповідачем не досягнуто. Оскільки між позивачами і відповідачем виник спір про порядок володіння і користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка належить на праві приватної власності , були змушені звернутися до суду із вимогами про розподіл квартири. Частки позивачів і відповідача у спірному житлі є рівними і становлять по1/4 частці, але домовленості між ними не досягнуто. В судове засідання позивачі [PERSON]М, [PERSON], [PERSON] не зявилися, від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі та прохали задовольнити позовні вимоги. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підпримав та прохав його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю та прохав суд розділити квартиру по першому варіанту судово-будівельної експертизи.. Суд, заслухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між власниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки спільників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або не передбачено законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с. 18) квартира №2 , яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Меліораторів в с. Світлогірське, Кобеляцького району Полтавської області належить [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно судово-будівельної експертизи спірну квартиру можливо розділити на дві частини. Дійсна вартість квартири 283725 грн. Вартість 3/4 частин, яка підлягає виділенню позивачам, складає 195238 грн. Вартість 1/4 частини, яка підлягає виділенню відповідачеві, становить 88487 грн. Виконком Світлогірської сільської ради рішенням від 16.11.2015 року №4 надав згоду на перепланування квартири №2 в будинку по вулиці Меліораторів1. Варіанти розподілу погоджені з комунальними службами. Сторони погодили між собою варіант №1 розподілу квартири згідно експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Посухівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В уточненій позовній заяві зазначили, що в будинковолодінні по вул. Стефаника, 34, в с. Посухів Бережанського району Тернопільської області [PERSON] та [PERSON] належало по 1/6 частці будинковолодіння кожному. 10 січня 1998 року в с. Посухів Бережанського району померла [PERSON], після смерті, якої спадщину прийняв [PERSON], як син померлої, який проживав разом з спадкодавцем, що підтверджується спадковою справою № 19 від 25 січня 2000 року після смерті [PERSON] 07 січня 2013 року в с. Посухів Бережанського району помер [PERSON], який відповідно до заповіту посвідченого секретарем Посухівської сільської ради 25 листопада 2011 року за реєстровим номером 41, заповів все своє майно [PERSON]. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки проживала разом з спадкодавцем. Спадщину вони прийняли, однак оформити її виявилося неможливим і їм було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить визнати: за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку будинковолодіння в с. Посухів по вул. Стефаника, 34, що належала [PERSON], яка померла 10 січня 1998 року в селі Посухів Бережанського району Тернопільської області та за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/6 частку будинковолодіння в с. Посухів по вул. Стефаника, 34, що належала [PERSON], який помер 07 січня 2013 року в селі Посухів Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача [PERSON] позов визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] і спадщина належить йому з часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, задовольнивши позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі звернулись з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві власності. У вказаній квартирі зареєстрована [PERSON], яка не проживає за місцем реєстрації, витрат за комунальні послуги не несе в зв'язку з чим просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], яка є сестрою [PERSON] Вказана квартира належить позивачам на праві власності згідно Договору дарування квартири від 17.12.13 року. Як вбачається з відповідних актів, наданих стороною позивача, складених, зокрема, комісією ЖЕД-310, відповідач не проживає у вказаній квартирі. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved