Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2012 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що 05 березня 1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис за №175. У шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2011 року №2-1267-2011 шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року №419-8732-2012 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину окремо щомісяця, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак ухиляється від виконання покладеного на нього судом обовязку, має заборгованість зі сплати аліментів, збільшуючи заборгованість, має у власності нерухоме майно. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, 09.02.2018 від останнього на адресу суду надійшов відзив, згідно якого, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження останньою своїх позовних вимог. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, ознайомившись із відзивом, наданим позивачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Встановлено, що з 05 березня 1994 року по 17 березня 2011 року [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, під час якого у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (арк.с.7,8,9,10). 17 березня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року № 2-1267-2011 (арк.с.11). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину окремо щомісяця, але не менше ніж 30 %від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (арк.с.12-14). Як вбачається з довідки Чечелівського ВДВС міста Дніпра [PERSON] станом на 01.10.2017 року має заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 51059, 47 грн., та з урахуванням неустойки у розмірі 20364, 27 грн., за виконавчим листом № 204-2298-13-ц від 31.03.2016 року, виданого Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська. Заборгованість станом на 01.10.2017 року становить в сумі 71423, 74 грн. (арк.с.23). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Таким чином, нести відповідальність з утримання дитини повинні обидва батьки. Відповідно до вимог\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~з 01 січня 2018 року визначено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років 1860 гривень. Тобто 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини становить в цьому випадку 930 гривень. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, відповідно до якого з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст.13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги потреби неповнолітніх дітей, матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, належність йому на праві власності нерухомого майна, соціально-економічні умови життя, враховуючи гарантоване Законом право дитини на такий розмір аліментів, який буде необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку, оскільки з 2012 року змінилися обставини, які були враховані при стягненні з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу на кожну дитину, суд вважає доведеним і необхідним в інтересах неповнолітньої дитини збільшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку до повноліття дитини. В порядку відшкодування судових витрат, понесених позивачем у зв'язку з розглядом справи позивач зазначала про стягнення суми в розмірі 4023 грн., обрахованої у відповідності до положень договору про надання професійної правничої допомоги та виконаного адвокатом обсягу робіт. Понесення [PERSON] вказаних витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4000 грн. підтверджується квитанцією № 1848 від 16 січня 2018 року на суму\~\~4000,00 грн., яка підтверджує факт проведення операції, а також квитанцією про сплату 23 грн. до державного бюджету щодо підтвердження наявності у відповідача нерухомого майна (арк.с.34,35). Відповідно до ст.137 ЦПК України, Витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~ За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг матеріалів справи, суд вважає, що зазначений позивачем розрахунок понесених судових витрат є обґрунтованим та може покладатися в основу здійснюваного судом розрахунку судових витрат на правничу допомогу.\~\~Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 4023 грн. 00 коп. З огляду на наведені беззаперечні докази позивача, заперечення відповідача, судом не беруться до уваги, оскільки є безпідставними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved