Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж на ділянці [ADDRESS] (далі за текстом Гараж). Позов мотивовано тим, що він у 1982 році побудував гараж на земельній ділянці, право власності на яку зареєстрував у 2021 році, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. У зв`язку неможливістю оформити право власності на Гараж в позасудовому порядку, позбавлений можливості вільно володіти своєю власністю. Сторони в судове засідання не прибули, в заявах до суду просили розгляд справи провести без їх участі, позивач підтримав свій позов, представник відповідача при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0029 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гаражів. Зазначене підтверджується: витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1814591342020 від 22.12.2020; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.04.2021; витягом з рішення №119 Новоград-Волинської міської ради від 04.03.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва індивідуальних гаражів та передачу у власність [PERSON] ділянку [ADDRESS] в гаражному масиві на [ADDRESS] . 16.08.2008 Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської області на ім`я позивача було виготовлено технічний паспорт на Гараж. Згідно висновку №13 начальника управління - головного архітектора міста управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 21.05.2021 одноповерховий Гараж №5 побудований в межах відведеної земельної ділянки у відповідності до містобудівних вимог відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватись за призначенням. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №61127366 від 25.10.2021 розгляд заяви [PERSON] про державну реєстрацію права власності на Гараж був зупинений. Зазначене рішення мотивоване відсутністю документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. При цьому державний реєстратор послався на п.41 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, який передбачає подання наступних документів для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна: 1)\~документ,\~що відповідно\~до вимог\~законодавства засвідчує\~прийняття в\~експлуатацію закінченого\~будівництвом об`єкта; 2)\~технічний паспорт\~на об`єкт\~нерухомого майна; 3)\~документ,\~що підтверджує\~присвоєння об`єкту\~нерухомого майна\~адреси; 4)\~письмова заява\~або договір\~співвласників про\~розподіл часток\~у спільній\~власності на\~новозбудований об`єкт\~нерухомого майна\~(у\~разі,\~коли державна\~реєстрація проводиться\~щодо майна,\~що набувається\~у спільну\~часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Разом з тим, на момент звернення позивача з заявою до державного реєстратора даний пункт на підставі постанови КМУ №509 від 28.04.2021 був виключений. Таким чином, оскільки будівництво [PERSON] було проведено ще у 1982 році, і наданий час позивач не має відповідної документації, яка давала б йому право виконувати будівельні роботи та затвердженого в установленому порядку проекту, суд приходить до висновку, що Гараж має статус самочинно збудованого об`єкту. Окрім того, усі можливі заходи його узаконення у позасудовому порядку позивачем вичерпано. За змістом\~ст.331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію. Відповідно до статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, на які набуває право власності. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України. Згідно з вимогами Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ №466 від 13.04.2011, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. Пунктом 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд…», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91 від 24.06.2011 встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року, окрім інших, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 ЦК України). Частина 5 ст.376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що позивач самочинно побудував Гараж на належній йому на праві власності земельній ділянці, яка була виділена саме для цих цілей; він не порушує нормативних містобудівних вимог, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням; питання щодо прийняття Гаража в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, а іншого шляху оформлення права власності на Гараж, ніж звернення з відповідним позовом до суду, у позивача немає, суд приходить до висновку, що його вимоги про визнання права власності на Гараж є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн.

Outcome: approved