overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В позовній заяві вказала, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововоронцовського районного управління юстиції Херсонської області (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.08.2012 р.). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] від 13.11.2012 року), який згідно довідки, виданої Нововоронцовською селичною радою Нововоронцовського району Херсонської області, проживає з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд вважає, доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 27.07.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №105. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з червня 2013 року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, її представник надала суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивачка підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та участі її представника, не заперечує проти заочного розгляду справи, бажає залишити своє прізвище. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що полягає в шлюбі з відповідачем з 25.09.2004 року зареєстрованому в Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №631. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачем та знаходиться на його утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем припинились унаслідок розбіжностей у характерах, різних поглядів на життя, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо і просить розірвати шлюб, зауважує, що спору відносно розподілу майна та місця мешкання дитини не має, просить та стягнути судові витрати з відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позивні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 25.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №631. Подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з вище вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона 24.10.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги не надає, аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Домовленості щодо утримання дітей між ними не досягнуто. Просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву в якій справу просила розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягала (а.с.22 ). Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі (а.с. 21). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони дійсно з 24.10.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач вказаний батьком (а.с.4,5). Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає. Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виданою Любимівською селищною радою від 27.08.2014 року (а.с.6). Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обов'язку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, за станом здоров'я і матеріальному становищу останній в змозі сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень щомісячно з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу в його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року, який розірваний рішенням Бородянського районного суду від 11 липня 2013 року, що підтверджується копією рішення (а.с.6). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), яка проживає разом з позивачкою [PERSON], що підтверджується копією довідки № 1316 виданої 14 липня 2014 року Пісківською селищною радою (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень щомісячно, починаючи з 14 липня 2014 року до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позивачка зазначає, що з відповідачем вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки не надає. Дитина проживає разом із позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Оскільки, коштів на утримання дитини не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити у повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітньої доньки відповідач не надає. Однак, жодної інформації стосовно заробітної плати відповідача, його місця роботи та доходів позивачка не надала. Враховуючи дану обставину, суд прийшов до висновку, що з відповідача не можливо стягувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, а необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій вказала, що 12.03.1991 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2012 року, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], оскільки вважає подальше життя з ним неможливим. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Просила суд залишити їй прізвище, набуте під час державної реєстрації шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному порядку розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 12 березня 1991 року Вільнянським райвідділом ЗАГС Запорізької області УРСР, актовий запис № 40 (арк.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують з 2012 року, примиритися наміру позивач не має, суд доходить висновку, про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб розриває. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно заяви позивача суд залишає їй після розірвання шлюбу прізвище, набуте під час реєстрації шлюбу - «Альокмінська». Судові витрати віднести на рахунок позивача згідно її заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 06 листопада 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 538. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з березня 2014 року. Шлюб має формальний характер, оскільки вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини, все це призводило до сварок та скандалів. Відповідач застосовував до неї фізичне насильство, що негативно впливало на психологічний розвиток дитини. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, просила розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до вимог ст.132 ЦПК України до Білозерського районного суду Херсонської області направлялось судове доручення про допит відповідача, проте воно було повернуто без виконання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 06 листопада 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 538. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила думку щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 11 березня 2005 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 85. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2014 року. Спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 11 березня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 85. Мають від шлюбу сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з липня 2014 року, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved