Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, залишити проживати з нею неповнолітню дочку, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 липня 2016 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Сімейні стосунки погіршились після народження дитини. Постійні сварки та скандали, що виникали між ними, призвели до розпаду сім'ї. На даний час вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Сторони у судове засідання не з»явилися. Позивачка направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач також, направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Згідно змісту ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження дитини (а. с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітню дочку слід залишити на проживання з позивачкою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору та на правову допомогу, які з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача у зв'язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved