Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У січні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Листопадівської сільської ради Новомиргородського району, третя особа: Головне управління юстиції, Відділ Держземагенства про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Заявник вказав, що [INFO] помер [PERSON], який за ступенем родинного зв'язку є його рідним батьком. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки [NUMBER] площею 3,38 га, що знаходиться на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю, а також автомобіля ВАЗ-21063. Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (по заповіту та по спадковим справам) після смерті [PERSON] ніхто, окрім позивача, спадщину не прийняв та не отримував свідоцтво про право на спадщину, тобто позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого як за заповітом, так і за законом. У квітні 2009 року позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини та оформлення права на спадщину. 02 жовтня 2009 року заявник отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом, згідно якого отримав у спадщину автомобіль ВАЗ-21063. У подальшому 23 грудня 2014 р. позивач подав до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори документи для оформлення спадщини на земельну ділянку. Постановою державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори від 23.12.2014 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно на ім'я спадкодавця. З невідомих заявникові причин спадкодавцем був втрачений державний акт про право власності на землю. У грудні 2014 року позивач звернувся до Новомиргородського відділу Держземагенства про видачу дубліката, але йому було відмовлено, оскільки необхідно визнати втрачений державний акт недійсним. Посилаючись на ст. 319, 321, 1261 ЦК України, просить суд визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] за [PERSON] право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 3,38 га. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. У попередньому судовому засіданні представник відповідача КАРПЕНКО К.А. визнала позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, їй роз'яснені. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представники відповідача і третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Як вбачається з письмових заяв вище згаданих представників: представник відповідача визнає позов повністю, просить суд розглянути справу в її відсутність; представник третьої особи (Відділу Держземагенства) просить суд слухати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача і третіх осіб на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] помер [PERSON], який за ступенем родинного зв'язку є рідним батьком позивача. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки [NUMBER] площею 3,38 га, що знаходиться на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю, а також автомобіля ВАЗ-21063. Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (по заповіту та по спадковим справам) після смерті [PERSON] ніхто, окрім позивача, спадщину не прийняв та не отримував свідоцтво про право на спадщину, тобто позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого як за заповітом, так і за законом. У квітні 2009 року позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини та оформлення права на спадщину, обґрунтовано вважаючи, що він є єдиним спадкоємцем і йому буде видано свідоцтво про право на спадщину у будь-який час. 02 жовтня 2009 року позивач отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом, згідно якого отримав у спадщину автомобіль ВАЗ-21063, що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за заповітом, посвідченим Державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області. У подальшому 23 грудня 2014 р. позивач подав до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори документи для оформлення спадщини на земельну ділянку. Постановою державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори від 23.12.2014 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно на ім'я спадкодавця. З невідомих заявникові причин спадкодавцем був втрачений державний акт про право власності на землю. У грудні 2014 року позивач звернувся до Новомиргородського відділу Держземагенства про видачу дубліката, але йому було відмовлено, оскільки необхідно було визнати втрачений державний акт недійсним. Тому позивач у газеті «Новомиргородщина» помістив оголошення про визнання втраченого державного акта про право власності на землю серії ІІІ-КР № 014738 на ім'я [PERSON] недійсним, що підтверджується повідомленням у вказаній газеті. Після смерті [PERSON] позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.08.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 25.04.2002 р. член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин він не зміг отримати сертифікат на право на земельний пай. Таким чином, вичерпавши всі наявні правові можливості для захисту своїх цивільних прав, позивач змушена звернутися до суду. Окрім пояснень позивача, ці ж обставини підтверджуються письмовими доказами у справі: особистими документами заявника, копіями свідоцтв про смерть [PERSON], народження заявника, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON], іншими матеріалами справи. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 116, 121, 126, 131, 140, 158 ЗК України, ст. ст. 392, 1217, 1220-1223, 1225, 1233, 1235, 1248, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved