Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу у відповідних органах. Від таких відносин у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . На теперішній час відносини між ними припинені. Дитина після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Фактично же, одразу після народження дитини, відповідач самоусунувся від виховання та матеріального утримання дитини, він просто зник. Жодних контактів з ним наразі немає. Жодної допомоги на утримання дитини він не надає та ніколи не надавав. Дитина ніколи не бачила батька, навіть не знає як він виглядає. Рішенням суду з відповідача були стягнуті на користь позивача аліменти на утримання дитини, але, не дивлячись на це, аліменти він все одно не платить. Таким чином, відповідач фактично відмовився від доньки, вже більше 7 років не бачив її, не приймав участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини без будь-яких об`єктивних причин, а відтак, є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду позивача у даній справі - [PERSON] було уточнено на належного позивача - [PERSON] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив закінчити розгляд справи без участі позивача та її представника, а також вказав, що підтримує позовні вимоги позивача і просить їх задовольнити. Раніше, в судовому засіданні, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила закінчити розгляд справи за її відсутності у зв`язку з службовою завантаженістю. При цьому, вказала, що підтримує позовні вимоги позивача і просила їх задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження Серії [NUMBER] , виданим 09.11.2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис про народження № 1196 від 09.11.2011 року (а.с.7). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, відповідач вихованням дитини не займається, не спілкується з нею, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами і життям дитини, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю матір`ю, позивачем у даній справі, за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), яка й займається вихованням дитини, а також її (дитини) матеріальним і духовним забезпеченням. Зокрема згідно характеристики на малолітню [PERSON] , складеної її класним керівником і директором Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 258 м. Києва, яку відвідує дитина, дитиною опікується мама, яка регулярно відвідує школу, спілкується з вчителем, прислуховується до порад, підтримує і допомагає дитині. Також вказано, що за час навчання дитини батько жодного разу не навідувався до школи, долею дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідував (а.с.9). При цьому, оскільки відповідач добровільно не надавав матеріальну допомогу своїй дитині, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2012 року у цивільній справі № 419/3148/12, яке скасоване не було і набрало законної сили, з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 10 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Вищевказані обставини, зокрема щодо невиконання батьком дитини своїх батьківських обов`язків, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] . Крім того, відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 09.04.2019 року за № 347, долученого до матеріалів даної справи, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка батька є винною, він злісно ухиляється від виховання дитини, матеріально її не забезпечує, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з вищевказаним, позивач в інтересах своєї малолітньої дитини просив припинити особисті немайнові права та обов`язки відповідача у відношенні його дочки. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (від 15 травня 2003 року, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. А згідно із ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Тобто, саме на батьків покладено обов`язок встановити та підтримувати контакт з дітьми і участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. В свою чергу, судом було встановлено, що батько не спілкується з дитиною, вихованням не займається, матеріально не забезпечує, а також не цікавиться успіхами і життям дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім`ї батько не створив своїй дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечує дочку належними житлово-побутовими умовами і не намагається дбати про потреби дитини. Всім цим, як було встановлено судом, займається мати дитини. Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем [PERSON] в її позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими її позовні вимоги про припинення особистих немайнових прав і обов`язків відповідача по відношенню до його малолітньої дитини. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Зокрема згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням всього вищевказаного, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного і

Outcome: approved