Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У серпні 2014 року до суду із позовом про стягнення заборгованості по квартирній платі та за надані комунальні послуги звернулося КП «Спецжитлофонд». Свої вимоги обґрунтувало тим, що у кв. [ADDRESS] проживав відповідач, який являвся її власником. За період з 21 березня 2011 року по 06 вересня 2011 року утворилася заборгованість по квартирній платі та платі за надані комунальні послуги у розмірі 695 гривень 07 коп. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість. До суду позивач не з'явився, направивши заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за відсутності свого представника за наявними у справі матеріалами. Також зазначав, що позов підтримує в повному обсязі (а.с. 23). Відповідач проти задоволення позову заперечував, пославшись на довідку про відсутність заборгованості, яку видав сам позивач 23 серпня 2011 року. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 66, ст. 67 ЖК України плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що між сторонами 08 грудня 2010 року був укладений договір № 05/01-571 про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території по квартирі [ADDRESS], в якому були обумовлені тарифи на послуги та їх загальна вартість (а.с. 9-10). З 21 вересня 2011 року власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу № 3741 від 07 вересня 2011 року стала [PERSON] З копії довідки, наданої відповідачем в судовому засіданні, вбачається, що за підписами заступника директора КП «Спецжитлофонд», паспортиста та бухгалтера з відтиском печатки позивача, [PERSON] 23 серпня 2011 року була видана довідка по кв. [ADDRESS] про те, що заборгованості по квартплаті та комунальних послугах станом на зазначену дату немає (а.с. 35). Така ж інформації підтверджується у рахунку-попередженні, що заборгованість на кінець квітня 2012 року становить 0.00 гривень (а.с. 12). З цього ж розрахунку вбачається, що станом на червень 2012 року було зроблено перерахунок за минулий період, який склав 695 гривень 07 коп. Судом була досліджена копія довідки від 14 жовтня 2013 року (а.с. 13), у якій позивач навів розрахунок донарахованої вартості послуг з березня 2011 року по вересень 2011 року. Суд оцінює критично вказаний доказ, оскільки копія довідки належним чином завірена не була, оригінал в судовому засіданні не досліджувався. Окрім цього, позивач не надав суду документів, на підставі яких було проведено донарахування, не послався на ці документи. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, за що саме позивач нарахував відповідачеві заборгованість. Разом з цим, отримавши 12 вересня 2014 року заперечення відповідача, до яких була долучена копія довідки аналогічна тій, яка міститься в матеріалах справи на а.с. 28, позивач не спростував її та жодним чином не відреагував на вказаний доказ. Таким чином, аналізуючи у сукупності здобуті в ході судового розгляду і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. На підставі ст. 66, 67 ЖК України,

Outcome: dismissed