Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення та виселення, яку 04.12.2015 року уточнив та остаточно просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року в розмірі 98282,13 доларів США, що за курсом НБУ складає 1160222 грн. 25 коп. та звернути стягнення на квартиру загальною площею 33,10 кв.м., житловою площею 17,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежності від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В обґрунтування позову вказав, що відповідно до укладеного договору № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 36600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.06.2027 року. У порушення умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконувала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обовязкових платежів з цих коштів. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 07.07.2014 року має заборгованість 98282,13 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 30684,08 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 21138,79 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 4087 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 37834, 88 доларів США; а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 21,21 долари США; штраф (процентна ставка) 4687,24 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 08.06.2007 року було укладено договір іпотеки № DNG0GK00002212, відповідно до умов якого, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 33,10 кв.м.,, житловою площею 17.10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 192531 грн. 25 коп. З метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобовязанням, відповідачу було надіслано повідомлення про порушення основного зобовязання та іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок у разі продовження порушення. Відповідач до теперішнього часу належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що предметом позовних вимог є звернення стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 33,10 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., яка є предметом іпотеки. Разом з тим, на дату звернення позивача до суду набув чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого на даний час не може бути примусово стягнене, відчужене без згоди власника нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позивальника або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме майно, загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Вважає, що даний Закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склалися між сторонами спору. Позивачем не надано доказів того, що вказане нерухоме майно не використовується як місце постійного проживання відповідача та що у відповідача у власності знаходиться інше нерухоме майно. конкретний термін дії мораторію не визначений, протягом дії закону рішення судів про задоволення позовних вимог шляхом звернення стягнення на нерухоме майно будуть не виконуваними, що суперечить ч. 5 ст. 124 Конституції України. Також вважає, що сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно наданого розрахунку позивачем нарахована пеня в сумі 37\~686, 47 доларів США, але розрахунок зроблений невірно, тому що позивач нарахував пеню, по перше за період з 23.01.2008 року по 07.07.2015 року, порушуючи строки позовної давності, по-друге, нарахував пеню на всю суму заборгованості, як по кредиту, так і по процентам, не розділяючи такі суми, не зазначивши дати погашень позичальником кредитної заборгованості, тощо, що унеможливлює перевірку його дійсності. Більш того, розрахунок не містить відомостей щодо розрахунку штрафу, з якої суми він обчислений та на підставі чого взагалі. Крім того, сума пені перевищує суму кредитної заборгованості, що не відповідає нормам Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що до розміру пені слід застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNG0GK00002212, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок на строк з 08 червня 2007 року по 08 червня 2027 року включно у вигляді непоновленої лінії у розмірі 36\~600 доларів США на наступні цілі: 30\~500 доларів США на придбання нерухомості, а також в розмірі 6\~100 доларів США на страхові платежі. Зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту (а.с.12-14). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 08.06.2007 року між КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири № DNG0GK00002212, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1159 (а.с.15-16). Предметом іпотеки за вказаним договором є квартира загальною площею 33,10 кв.м., житловою площею 17.10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1157. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 192 531 грн. 25 коп. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч.1\~ст. 527 ЦК України,\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. При цьому, згідно\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплати неустойки. Згідно частини першої ст. 631 ЦК України,\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У відповідності до ч. 1, 3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У звязку із тим, що зобов'язання за вказаним вище кредитним договором належним чином [PERSON] не виконувала, станом на 07.07.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 98282,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2014 року складає 1160222 грн. 25 коп., та складається з наступного: заборгованість за тілом кредита 30684,08 доларів США, що за курсом НБУ складає 361596 грн.69 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 21138,79 доларів США, що за курсом НБУ складає 249110 грн. 18 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 4087 доларів США, що за курсом НБУ 48163 грн. 27 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 37834, 88 доларів США, що за курсом НБУ 445865 грн. 33 коп.; а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 21,21 долари США, що за курсом НБУ 250 грн. 00 коп.; штраф (процентна ставка) 4687,24 доларів США, що за курсом НБУ 55236 грн. 77 коп. З розрахунку заборгованості наданого представником позивача вбачається, що за несвоєчасне виконання зобовязань за договором за період починаючи з 08.06.2007 року нарахована пеня у розмірі 37 834, 88 доларів США, проте, суд вважає, що в даній частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки представник відповідача просила зостосувати до нарахованої пені строки позовної давності. Відповідно до ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто\~пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність\~до вимог про її стягнення\~обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою 15.08.2014 року, тому розрахунок пені слід розраховувати за період з 13.08.2013 року, та з урахуванням періода розмір пені буде складати 11 490,34 доларів США, що з урахуванням курсу НБУ складає 135 407 грн. 92 коп. Тому, заборгованість відповідача перед позивачем, яка утворилася в порушення зобовязань за кредитним договором становить 849 764 грн. 83 коп., та складається: з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 361 596 грн. 69 коп., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 249\~110 грн. 18 коп., з заборгованості з комісії у розмірі 48\~163 грн. 27 коп., пені у розмірі 135\~407 грн. 92 коп., штраф (фіксована частина) у розмірі 250 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 55\~236 грн. 77 коп. Згідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно зі змістом ч.1 та ч.3 ст. 33 Закону України\~«Про іпотеку»,\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі\~ст. 35 вказаного Закону\~у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. За нормами ст.ст. 38, 39 Закону України\~«Про іпотеку»\~передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема: спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону, за якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Листом від 31.05.2014 року за № 30.1.0.0/2-573 ПриватБанк надіслав [PERSON] письмове повідомлення про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій в тридцятиденний строк з дня отримання даної вимоги. Дана вимога була надіслана [PERSON] 04 червня 2014 року, що підтверджується реєстром № 2467 (а.с.10-11). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека\~- забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також право на відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. У звязку з порушенням відповідачем умов від кредитного договору № DNG0GK00002212 від 08.06. 2007 року щодо виконання зобовязання належним чином та відповідно до вимог\~ст. 589 ЦК України\~позивач\~набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Що стосується посилань представника відповідача про відсутність підстав звернення стягнення на предмет іпотеки під час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то суд вважає дані посилання безпідставними та необгрунтованими виходячи з наступного. Згідно п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року,\~протягом дії цього\~Закону\~не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 закону України „Про заставу\~та/або предметом іпотеки\~згідно із статтею 5 Закону України „Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами\~резидентами України в іноземній валюті, та за умовами, що: \~таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умовами, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; \~загальна площа такого нерухомого житлового майна\~не перевищує 140 кв.м для квартири. Так, квартира, загальною площею 33,10 кв.м., житловою площею 17.10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1157. Дана квартира використовується відповідачем як місце її постійного проживання та реєстрації. Загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м. та у відповідача не знаходиться інше нерухоме майно. Однак, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє проводити примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника) на стадії виконання рішення суду. Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Тому, враховуючи те, що відповідач всупереч вимогам кредитного договору не повертає позивачу кредит, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08.06.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 08.06.2007 року, реєстровий № 133, а саме - квартиру [ADDRESS] способом реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 217 ЦПК України\~не підлягає виконанню на час дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ. В той же час, позовні вимоги в частині виселення зі спірної квартири відповідача не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що на даний час відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотеко держателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі у розмірі 3 654 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial