Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] зі вимогою про стягнення аліментів на утримання їх спільних малолітніх дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 04.07.2008 року по 31.10.2014 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дітей - [PERSON], 2008 р.н., [PERSON], 2010 р.н. Вказував, що рішенням Київського району м. Харкова від 31.10.2014 року їх шлюб було розірвано та визначено місце проживання малолітніх дітей з батьком. Зазначив, що відповідач ухиляється від покладеного на неї обов'язку утримувати дітей, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання позову про стягнення аліментів і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час проведення засідання повідомлявсяя належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час проведення засідання повідомлялась належним чином, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності (а.с.20). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 245, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, відповідач є матір'ю, а позивач батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до наданої копії Свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 190, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, відповідач є матір'ю, а позивач батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є особою молодого віку, працездатною і має можливість надавати щомісяця матеріальну допомогу своїм дітям до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, заявленому позивачем.. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved