Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до ТзДВ «СТзДВ «Глобус» про стягнення штрафних санкцій, мотивуючи тим, що 15 вересня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER], та позивача [PERSON], який керував автомобілем Ауді, номерний знак [NUMBER]. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER], була застрахована в ТзДВ «СТзДВ «Глобус», то позивач звернувся із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування. Враховуючи те, що страховик порушив строки виплати страхового відшкодування (виплатив 24 липня 2014 року), то позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача пеню за невиплату страхового відшкодування у передбачений законом строк у розмірі 7 331 грн. 51 коп., інфляційні витрати у розмірі 6 399 грн. 22 коп. та 3% річних у розмірі 1 500 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, зазначивши, що положення ст. 625 ЦК України до правовідносин, що виникли між сторонами не застосовуються. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 вересня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER], та позивача [PERSON], який керував автомобілем Ауді, номерний знак [NUMBER] (а.с. 12-13). Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 20123 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТзДВ «СТзДВ «Глобус» (а.с. 6). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням наведеного та положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 7-8). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року стягнуто з ТзДВ «СТзДВ «Глобус» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. (а.с. 9). Вказані кошти відповідачем були виплачені позивачу 24 липня 2014 року. Відповідно до п. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З урахуванням вказаних положень закону, положень ст. 258 ЦК України та розрахунку позивача пені, зазначеного у позовній заяві, суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 7 331 грн. 51 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних на підставі положень ст. 625 ЦК України, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань (абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову частково на суму 7 331 грн. 51 коп., що становить 48,14% від суми задоволених вимог, то з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 117 грн. 27 коп. (48,14% від 243 грн. 60 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial