Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У січні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна Ініціативна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Хіллс» про визнання права власності на частину в об`єкті незавершеного будівництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.01.2015 між позивачем та ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціативна» було укладено договір №СМІ/03/477 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, розташованою за адресою : [ADDRESS] », будівельний №477, загальною площею 35,63 кв.м. на 15 поверсі 3 секції. Позивач сплатив 100 % вартості квартири, а ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціативна» відповідно до п. 5.2.4 зобов`язана забезпечити будівництво об`єкту та ввести його в експлуатацію, а також згідно п.5.2.5 за рахунок покупця здійснити оформлення на покупця права власності на об`єкт нерухомості шляхом отримання свідоцтва про право власності. До теперішнього часу будівництво будинку не завершене, будинок не введений в експлуатацію, будь-які будівельні роботи припинені і не ведуться вже декілька років і це порушує умови договору. Також позивачу стало відомо, що ділянка на якій проводиться будівництво будинку без відома та без згоди інвесторів була відчужена ТОВ «Парк Хіллс», а ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціативна» втратило право користування земельною ділянкою і в свою чергу функції замовника будівництва. Новим замовником будівництва ТОВ «Парк Хіллс» було отримано дозвіл на право проведення будівельних робіт. Будь-яких договірних відносин з ТОВ «Парк Хіллс» позивач не має. Внаслідок цієї ситуації позивач не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (майновими правами) на власний розсуд та отримати квартиру у власність. Тому позивач просив суд визнати за [PERSON] майнові права на однокімнатну квартиру за будівельним номером 477, загальною площею 35,63 кв.м., розташовану у секції №3 на 15 поверсі в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером : 8000000000:91:050:0053 та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді від 16.01.2019 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна Ініціативна», в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Хіллс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2015 між позивачем та ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціативна» було укладено договір №СМІ/03/477 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, розташованою за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 35,63 кв.м. на 15 поверсі 3 секції. Позивач сплатив 100 % вартості квартири, що підтверджується довідкою від 20.01.2015 року. Відповідно до п.п. 5.2.4, 5.2.5 договору №СМІ/03/477 ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціативна» відповідно зобов`язана забезпечити будівництво об`єкту та ввести його в експлуатацію, а також за рахунок покупця здійснити оформлення на покупця права власності на об`єкт нерухомості шляхом отримання свідоцтва про право власності. Проте, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка на якій проводиться будівництво будинку кадастровий номер 8000000000:91:050:0053 06.12.2017 відчужена ТОВ «Парк Хіллс». ТОВ «Парк Хіллс» 30.11.2018 року було отримано дозвіл на право проведення будівельних робіт. Як встановлено під час розгляду справи, будь-яких договірних відносин з ТОВ «Парк Хіллс» позивач не має. Відповідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів. Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь - яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів) цільові грошові вклади, науково - технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Згідно ст. 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно з ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації, а в разі, коли право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно з п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І -ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-50-2309 від 22.06.2007 року квартира є об`єктом інвестування в об`єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об`єкта нерухомого майна (квартири) та прийняття його до експлуатації Інвестору належать майнові права на нього. Таким чином, до завершення будівництва проінвестованого позивачем об`єкту нерухомого майна та прийняття його в експлуатацію, позивачу, як інвестору, належать майнові права на цей об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, даючи юридичну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за [PERSON] майнових прав на однокімнатну квартиру за будівельним номером 477, загальною площею 35,63 кв.м., розташовану у секції №3 на 15 поверсі в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером : 8000000000:91:050:0053. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, 29.10.2018 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Констрактів лойерз» укладено договір про надання правової допомоги, На підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 11 000,00 грн, позивачем надано квитанцію від 27.12.2018року, отримувач АО «Констрактів лойерз». Надані позивачем документи не є належними та допустимими документами, в розумінні статей 137-138 ЦПК України, на підтвердження надання професійної правничої допомоги. Тому підстав для стягнення на користь позивача з відповідача витрат на правову допомогу немає.

Outcome: partial