Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15997 грн. 64 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.05.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Відповідач не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушила умови договору. Станом на 31.03.2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 15997 грн. 64 коп., вказану заборгованість в добровільному порядку не погашає, а тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Однак направила до суду заперечення, в якому вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом, оскільки строк дії кредитної картки закінчився в 2011 році, а позивач звернувся до суду в 2017 році, тобто зі спливом строку позовної давності. Доказів продовження чи поновлення картки чи кредитного договору позивачем не надано. Крім цього, у позивача відсутні докази надання їй кредиту, оскільки дане не підтверджується відповідними платіжними документами, а тому вважає розрахунок боргу за кредитним договором необгрунтованим. Просить в позові відмовити. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін з ухваленням заочного рішення, в порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.05.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 1000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Укладення вищезазначеного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 22.04.2007 року, Умовами і правилами надання банківських послуг, (а.с.8-14), що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. На виконання умов кредитного договору відповідачу була видана кредитна карта № 4149605338989205, що підтверджується довідкою виданною ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.50). Згідно заяви відповідача та п. 3.2., п. 3.3. Умов і правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач надала свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і відповідач (Клієнт) надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Згідно наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] вбачається, що 21.05.2008 року Банком було збільшено кредитний ліміт та встановлено в розмірі 4000 грн. В подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався, останній раз 19.03.2012 року такий встановлено у розмірі 2000 грн. (а.с.52) З розрахунку наданого позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, вбачається, що станом на 31.03.2017 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед позивачем за кредитним договором, в загальній сумі 15997 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 1890 грн. 28 коп. - заборгованість за кредитом; 13107 грн. 47 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 749 грн. 89 коп. - штраф (процентна складова). (а.с.4-7). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти) і прийняття пропозиції ( акцепту) другою стороною. Згідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. У відповідності із ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє напротязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. В заяві-анкеті відповідач вказала, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами Приватбанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі (а.с.8). Відповідно до розділу ІІ п. 3 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. За закінченням строку дії відповідна Картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Банком клієнту нової картки з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку а також за умови наявності грошових коштів на Картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором. (а.с. 13). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не зверталася до банку з заявою про закриття картрахунку. Крім цього, з виписки по картрахунку [PERSON] вбачається, що остання користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже погоджувалась із отриманням картки «Універсальна». (а.с.53-61). Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав умови кредитного договору надавши грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідачу, а відповідач їх отримала та користувалася кредитними коштами. Але у подальшому вона порушила умови укладеного договору, так як належним чином не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором та кошти за кредитом не повернула. У зв`язку з чим, станом на 31.03.2017 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму: 15997 грн. 64 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо застосування позовної давності, судом встановлено наступне. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць і рік), і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Судом встановлено, що строк дії перевипущеної картки № 4149605338989205, яка була видана [PERSON] при укладенні кредитного договору, становить до квітня 2015 року включно (а.с.50). Крім цього, як вбачається із вказаного розрахунку заборгованості, останній раз сума погашення заборгованості за наданим кредитом здійснена 28.04.2015 року. (а.с.4-7). В правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року під час розгляду справи №6-167цс14 вбачається, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. В правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач звертаючись до суду із позовом 26.04.2017 року, не пропустив строк позовної давності для захисту порушеного права, який становить три роки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено понесені витрати у виді судового збору в розмірі 1600 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved