Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

УПФ України в м. Луцьку звернулось до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум пенсії. Вказує, що відповідач перебувала на обліку в УПФ України в м. Луцьку як одержувач соціальної пенсії ІІ групи інвалідності загального захворювання з 16.02.2004 року по 01.04.2011 року. Виплату пенсії припинено із 01.05.2011 року в зв'язку із переходом на державну соціальну допомогу в Департамент соціальної політики. В ході перевірки пенсійної справи було виявлено, що відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець із 07.07.1993 року, про ще не повідомила Пенсійний фонд. Таким чином вважає, що виплата соціальної пенсії відповідачу протягом періоду з 16.02.2004 року по 30.04.2011 року була незаконною, а тому просить стягнути з відповідача в свою користь надміру виплачені суми пенсії в розмірі 38382,04 грн. Представник позивача Господарук І.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечила, вказала що не має можливості повернути такі кошти, факт реєстрації підприємцем заперечила. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що із 16 лютого 2004 року по 30 квітня 2011 року відповідач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку як одержувач соціальної пенсії ІІ групи інвалідності загального захворювання, призначеної відповідно до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с.5-8) На підставі заяви відповідача від 09.06.2011 року, останній було припинено виплату пенсії у зв'язку із переходом в Департамент соціальної політики (а.с.10). При проведенні перевірки матеріалів пенсійної справи позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець із 07.07.1993 року, що підтверджується копією виписки серії ААБ №589833 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.06.2011 року (а.с.9). 12.01.2012 року позивач звернувся до відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області із адміністративним позовом про стягнення із відповідача сум надміру виплаченої пенсії. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2012 року позов задоволено. Однак, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2014 року вказана постанова була скасована, а провадження у справі закрито, у зв'язку із тим, що позовні вимоги у даній справі належить розглядати в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства (а.с.11-13). Так, у відповідності до ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на соціальну пенсію мають усі непрацездатні громадяни на умовах, що визначаються цим Законом. У відповідності до ст. 93 цього ж Закону соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію: інвалідам І і II груп, у тому числі інвалідам з дитинства, а також інвалідам III групи. Пунктом 28 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №1566/11846 від 27 грудня 2005 року, що за документ, який підтверджує, що особа не працює, приймаються: трудова книжка та довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа підприємець. Як вбачається із копії заяви відповідача [PERSON] про призначення соціальної пенсії по інвалідності від 16 лютого 2004 року (а.с.5) вона була зобов'язана повідомити Пенсійний фонд України про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії, а також була поставлена до відома про те, що у разі невиконання цього обов'язку і одержанням в зв'язку з цим зайвих сум пенсії повинна відшкодувати в Пенсійний фонд України заподіяну шкоду. Із заяви відповідача довільної форми від 16 лютого 2004 року про те, що [PERSON] ніде не працювала, а трудова книжка - відсутня (а.с.6). Із ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідач [PERSON] відомостей про реєстрацію підприємницької діяльності остання позивачу не подала. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру, внаслідок зловживань з боку пенсіонера, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивачем відповідачу було виплачено пенсії за період з 16.02.2004 року по 30.04.2011 року в сумі 38382,04 грн. (а.с.3-4). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, а тому із відповідача [PERSON] слід стягнути переплату пенсії в розмірі 38382,04 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 383,82 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений.

Outcome: approved