Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У серпні 2016 року, позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт № б/н від 21.10.2013 року, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 10\~655 гривень 37 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком є договір. У відповідності до п. 2.2. Генеральної угоди, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 31 день, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 3\~500 гривень 52 копійки. На протязі строку дії договору кредиту відповідач постійно порушувала умови договору, кредит та проценти за користування кредитом сплачувала не в строк і не повністю. Оскільки відповідач допустила однобічну відмову від виконання зобов'язань, чим істотно порушила умови кредитної угоди, то станом на 09.08.2016 року заборгованість по кредитному договору № б/н від 21.10.2013 року в загальному розмірі становить 20\~113 гривень 44 копійки. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 20\~113 гривень 44 копійки, з них: заборгованість за кредитом 8\~835 гривень 40 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 02 гривні 50 копійок; заборгованість за пенею та комісією 7\~775 гривень 02 копійки; штраф 3\~500 гривень 52 копійки та, крім того, судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1\~378 гривень 00 копійок. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2013 року станом на 09.08.2016 року в загальному розмірі 20\~113 гривень 44 копійки, з них: заборгованість за кредитом 8\~835 гривень 40 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 02 гривні 50 копійок, заборгованість за пенею та комісією 7\~775 гривень 02 копійки, штраф 3\~500 гривень 52 копійки та, крім того, судовий збір в розмірі 1378 гривень 00 копійок. У грудні 2016 року до суду надійшла заява\~від відповідача [PERSON] про скасування вищезазначеного заочного рішення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2017 року заяву [PERSON] заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку. У судове засідання представник позивача не зявився, але з п. 3 прохальної частини позовної заяви вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, але до суду від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував в повному обсязі та просив суд відмовити в його задоволенні, застосувавши строки позовної давності. Тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідача та його представника, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, взявши до уваги заяви сторін по справі, їх письмові заперечення та пояснення, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 21.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк та [PERSON] було укладено генеральну кредитну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт № б/н шляхом її підписання [PERSON], яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Так, відповідно до умов генеральної кредитної угоди № б/н від 21.10.2013 року [PERSON] отримала терміновий кредит у розмірі 10 655 гривень 38 копійок (що підтверджується видачею платіжної картки у відповідності до п. 2.3. договору) строком на шість місяців з 21.10.2013 року по 30.04.2014 року у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Отримання коштів в сумі 10\~655 гривень 38 копійок підтверджується випискою по картрахунку, що міститься в матеріалах справи. Даний кредит був виданий з метою забезпечення виконання зобовязань по договорам (відповідно до п. 1.2. даної кредитної угоди). У відповідності до п. 2.5. [PERSON] зобовязалася повернути суму кредиту та процентів, а у разі порушення зобовязань по поверненню кредиту сплатити пеню, розмір якої передбачений Умовами та правилами надання кредитних карт за кожен день прострочки (відповідно до п. 2.8. генеральної угоди № б/н від 21.10.2013 року). Як визначено ст.. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямований на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В Анкеті-заяві, наявній в матеріалах справи, зазначені анкетні дані [PERSON], реквізити її паспорту, та вона підписана особисто відповідачем, що не оспорювала остання в долучених до справи письмових запереченнях проти позову. У відповідоності до Анкети, [PERSON] ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, а також отримала Памятку клієнта, яка містить в тому числі Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування. Також в анкеті зазначено, що заявник згоден з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявником зазначено, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з усіма його умовами. Він обізнаний, що Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку та вона зобовязується регулярно ознайомлюватись з усіма змінами через цей сайт. Отже, вказані документи та дії самого відповідача свідчать про те, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» маються вказані договірні відносини.\~ За умовами п. 2.1.1.5.5 Умов клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, по процентам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії. У відповідності до п. 2.1.1.7.5 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. У відповідності до п. 2.2. генеральної угоди № б/н від 21.10.2013 року [PERSON] зобовязалася при порушенні строків погашення заборгованості зобовязалася сплатити також штраф в розмірі 3\~500 гривень 52 копійки.\~ У відповідності до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання, внаслідок чого склалася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8 835 гривень 40 копійок, сума якої підтверджена розрахунком, що доданий до матеріалів справи. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойка є грошова сума, яку божник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно зі ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В порушення вимог закону, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобовязань, в установленні строки заборговані суми не сплатила, чим спричинила банку збитки. З розрахунку, що міститься в матеріалах справи вбачається, що внаслідок невиконання кредитних зобовязань заборгованість [PERSON] за генеральною кредитною угодою № б/н від 21.10.2013 року станом на 09.08.2016 року в загальному розмірі становить 20\~113 гривень 44 копійки, з них: заборгованість за кредитом 8\~835 гривень 40 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 02 гривні 50 копійок; заборгованість за пенею та комісією 7\~775 гривень 02 копійки; штраф 3\~500 гривень 52 копійки. Разом з тим, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача одночасно нарахованої пені та комісії (у відповідності до розрахунку сума заборгованості по комісії та пені не розмежовувалася) відповідно до умов Тарифів у розмірі 7 775 гривень 02 копійки та штрафу в розмірі 3\~500 гривень 52 копійки, відповідно до п. 2.2. генеральної угоди № б/н від 21.10.2013 року, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.. 61 КУ щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15, яка згідно ст.. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. В письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача просив застосувати строк позовної давності щодо заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії та спеціальну позовну давність щодо неустойки. За змістом ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов»язковість для сторін актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, можна зробити висновок про те, що якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам ст. 6 і ч. 1 ст. 259 ЦК України, то розрахунок заборгованості слід проводити за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.\~ За положеннями п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності відносно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагородження, неустойки (пені та штрафів) витрат банку становить 50 років.\~ У звязку із зазначеним заява [PERSON] про застосування позовної давності, встановленої нормами цивільного кодексу, до вимог банку про стягнення з неї заборгованості за договором від 21.10.2013 року не підлягає задоволенню, оскільки сторонами визначена збільшена позовна давність, в межі якої вкладається період з 21.10.2013 року по 09.08.2016 року, за який банк просив стягнути заборгованість. Враховуючи, що строк позовної давності був збільшений сторонами до 50 років, питання стосовно як строку дії договору, так і строку дії платіжної картки у даному випадку правового значення для вирішення заявлених у березні 2017 року вимог банку не мають.\~ Відтак, стягненню з відповідача на користь банку підлягає: вся заборгованість за кредитом у сумі 8\~835 гривень 40 копійок, проценти - 02 гривні 50 копійок; заборгованість за пенею та комісією 7\~775 гривень 02 копійки (у відповідності до розрахунку сума заборгованості по комісії та пені не розмежовувалася). Аналізуючи зазначені представником відповідача підстави заперечень проти позову, які не підтверджені належними та допустимими доказами, а навпаки спростовані наданими стороною позивача доказами та встановленими в судовому засіданні фактами, суд приходить до висновку, що вони є не спроможними та до уваги їх не приймаються. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.10.213 року. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 1378 гривень 00 копійка, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial