Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] й [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 червня 2017 року він придбав вищевказану квартиру. Після укладення договору купівля-продажу стало відомо, що зареєстрованими у належному йому на праві власності житловому приміщенні значаться: [PERSON] й [PERSON], які не є членами його родини та понад три роки не проживають у квартирі. З підстав визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням позивач змушений звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. 12 жовтня 2017 року надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] й [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Третя особа Калитянська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила. 12 вересня 2017 року до суду найшло клопотання від селищного голови Христинченка О.В. про розгляд даної справи без участі представника цієї селищної ради. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрованого у реєстрі № 270 позивачу належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 20 червня 2017 року № 1319, виданої виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані дві особи: [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO]. З акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Калитянської селищної ради Федоровською Л.Т., вбачається, що [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], більше трьох років у квартирі [ADDRESS] не проживають. Факт не проживання відповідачів підтверджений сусідами, про що зазначено у акті. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У правовій позиції у згаданій справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив про те, що власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, при розгляд справи по суті встановлено, що відповідачі не проживають й не користуються житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Не є членами сім'ї теперішнього власника житлового приміщення. З переходом права власності до іншої особи, яка не є членом сім'ї, відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у згаданому житловому приміщенні на підставі частини першої статті 391 ЦК України, так як право користування у даному випадку є похідним від права власності. Сервітут на користування спірним нерухомим майном не встановлений. Посилання позивача на норми частини другої статті 405 ЦК України, суд вважає необґрунтованими. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial