Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У серпні \~2017 \~року [PERSON]\~предявила \~в суді позов у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред»явлення позову до суду і досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обгрунотовує тим, що з 25 квітня 2015 року \~\~вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, через те, що він зловживає спиртними напоями, застосовує відносно неї фізичне насильство, ображає, принижує в присутності дитини. Примирення між ними не можливе. Позивачка не працює, а тому їй самостійно важко утримувати сина та забезпечити його всім необхідним для створення належних умов життя, навчання та розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, він працює та має стабільний дохід. Інших утриманців не має, має задовільний стан здоров»я, аліменти нікому не сплачує. Тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі у якому вона просить. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до п. 9 Перехідих положень\~ЦПК України\~(в редакції\~Закону України № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що 25 квітня 2015 року Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою, виданою ОСББ «Роза -18»(а.с. 11, 12). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Частинами першою та третьою статті 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача утриманні дитини. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки за вих. № 106 від 14 лютого 2017 року, виданої СТ у формі ТзОВ «РІФ» [PERSON] з 29 грудня 2015 року по 15 жовтня 2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с. 9). З довідки № 472 від 15 лютого 2017 року, виданої Обласним центром з нарахування, виплати, пенсій та допомоги вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку у Бердичівському МУПСЗН, її дохід з серпня 2016 року по січень 2017 року складає, 5\~160, 00 грн (а.с. 10). Зважаючи на визнання відповідачем позову, виходячи з обовязку кожного з батьків утримувати дітей матеріально, діючи в інтересах дитини, суд стягує з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у в розмірі у якому просить позивачка, а саме 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дитини, а також відповідає вимогам Сімейного Кодексу України. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 430 ЦПК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 640 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved