overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебували з 20.04.2001 року по 19.08.2013 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3 500,00 грн. а кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у повідомленні про виклик до суду просив розглядати справу у його відсутність, що свідчить про наявність підстав для розгляду даної справи у його відсутність у заочному порядку. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд частково задовольняє позовні вимоги з таких підстав. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2001 року по 19.08.2013 року, від якого мають двох дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки відповідач є батьком дитини, і зобов'язаний її утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, стягує з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2014 року і продовжуючи до досягнення дітьми повноліття, задовольняючи вимоги позивача частково. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві він посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 21 травня 2010 року і мають доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, просив слухати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 21 травня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, сторони не проживають разом. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне призначити аліменти в розмірі у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини, починаючи з дня подання позову - 08.12.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебували з 04 червня 2011 року по 23 вересня 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення ( ст. 185 СК України ). Оскільки відповідач є батьком дитини, і зобов'язаний її утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, стягує з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.08.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243,60 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 18 628 грн. та судові витрати. При цьому, свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2011 року ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ВLаЖГА00035744. ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» змінило назву на ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Згідно Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 14 500,00 грн., за плату в розмірі 10 % річних, терміном до 19.05.2014 року. Відповідно до умов Кредитного договору та Графіку погашення заборгованості по Кредиту і процентів, наведеному в додатку № 1 до Кредитного договору, Позичальник зобов'язувався щомісячно в дату зазначену у Графіку поповнювати свій поточний рахунок у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не менших сум чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів, а також плати за обслуговування Кредиту. Проте Відповідач порушив свої зобов'язання, в зв'язку з чим, відповідно до Розрахунку станом на 29.07.2014 року заборгованість відповідача становить 18 628,95 грн, яку просив стягнути. Представник позивача в судові засідання не з'являвся, однак надсилав на адресу суду заяви, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач з'явився в судове засідання 14.11.2014 року, проти позовних вимог заперечував та просив відкласти розгляд справи для підготовки заперечень. В подальшому в судові засідання не з'являвся, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. В зв'язку з цим суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що від сумісного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON],ю, [INFO], на утримання якої відповідач за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно. Просив зменшити розмір аліментів які стягнуті з нього на утримання неповнолітньої дитини, та сплачувати їх з 1/4 частини щомісячно до 1/6 частини з усіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] у письмовій заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини щомісячно до 1/6 частини з усіх видів заробітку та розглянути справу без її участі. Відповідачка [PERSON] у письмовій заяві підтримала позовні вимоги, згодна на зменшення розміру аліментів з 1/4 частини щомісячно до 1/6 частини на утримання неповнолітньої доньки. Просила розглянути справу без її участі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок рівною мірою покладений як на мати так і на батька дитини. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Судом встановлено, що за свідоцтвом про народження, позивач [PERSON] є батьком [PERSON],ї Олександрівни, яка народилась 19 квітня 2004 року. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів, наявність в нього інших дітей або непрацездатних членів сімї та інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вимог ст. ст. 184, 192 Сімейного кодексу України (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 2801-4 від 22.09.2005 року), враховуючи, що він в даний час не в змозі виплачувати 1/4 частину аліментів від свого заробітку щомісяця на першу дитину, тим самим погіршуючи положення другої дитини, що не відповідає фактичним обставинам справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у вихованні, матеріальному утриманні і належному вихованні дитини, не піклується про навчання сина та не сплачує аліменти, стягнуті з неї рішенням суду. Позивач та представник третьої оосби в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, представник третьої особи позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась в установлено законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Син проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Рішення суду від 09.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини. Згідно інформації [PERSON] навчається в ЗНЗ №29 з першого класу, зараз переведений до 7-В класу, мати [PERSON] протягом останнього навчального року школу не відвідувала, на батьківських зборах не була присутня, успіхами та станом здоров'я дитини не цікавиться, вихованням дитини займається батько [PERSON]. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 22.09.2014 року за № 170 виконком районної у місті ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не цікавиться станом її здоров'я, фактично усунулась від виконання своїх обов'язків, суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 06 вересня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, вони різні люди з різними поглядами на життя, що призводило до сварок та скандалів та призвело до втрати почуття поваги та любові. З листопада 2012 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №828. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з листопада 2012 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 22 квітня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, вони різні люди з різними поглядами на життя, що призводило до сварок та скандалів та до втрати почуття поваги та любові. З березня 2012 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №184. Від шлюбу сторони мають [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з березня 2012 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 23 серпня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відповідач деспотично відноситься до позивача, що призводило до сварок та скандалів та призвело до втрати почуття поваги та любові. Між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Разом з тим, в наданій заяві зазначив, що не погоджується з причинами визначеними позивачем як причина розлучення, оскільки він завжди піклувався про неї та спільну дитину сторін, ніколи не провокував першим скандали. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №220. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved