Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилався на те, що відповідно до кредитного договору № 11272182000 від 21 грудня 2007 року, який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON], останній було надано кредит у сумі 97200 доларів США із остаточним терміном повернення кредиту до 21 грудня 2032 року зі сплатою 12,4 % річних. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. У забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 11272182000 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 73292 від 21 грудня 2007 року, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Заборгованість за кредитним договором відповідачем у встановлений строк сплачена не була. Станом на 09 липня 2015 року заборгованість відповідача складає 4168798 гривень 68 копійок, з яких: -2011659 гривень 95 копійок - заборгованість за кредитом; -1788440 гривень 26 копійок - заборгованість за відсотками; -344936 гривень 47 копійок - пеня; -2261 гривня 31 копійка - 3 % від простроченої заборгованості по тілу; -21500 гривень 68 копійок - 3 % від простроченої заборгованості по відсотках. Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 73292 від 21 грудня 2007 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 11272182000 від 21 грудня 2007 року в розмірі 4168798 гривень 68 копійок шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» на квартиру [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явилась, через канцелярію суду подала клопотання (а.с. 67), в якому просить розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 66). Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 11272182000 від 21 грудня 2007 року, який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], останній було надано кредит у сумі 97200 доларів США із остаточним терміном повернення кредиту до 21 грудня 2032 року зі сплатою 12,4 % річних (а.с. 6-11). АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКІБ «УкрСиббанк». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 41-42). У забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 11272182000 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 73292 від 21 грудня 2007 року, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 28-31). Відповідач свої зобов'язання за умовами укладеного кредитного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 09 липня 2015 року заборгованість відповідача складає 4168798 гривень 68 копійок, з яких: -2011659 гривень 95 копійок - заборгованість за кредитом; -1788440 гривень 26 копійок - заборгованість за відсотками; -344936 гривень 47 копійок - пеня; -2261 гривня 31 копійка - 3 % від простроченої заборгованості по тілу; -21500 гривень 68 копійок - 3 % від простроченої заборгованості по відсотках. Розрахунок суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 09 липня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved