Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У січні 2017 року керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави - в особі [PERSON] міської клінічної лікарні № 12 звернувся до суду із даним позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] міської клінічної лікарні № 12 витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі - 1\~087 грн. 55 коп. В обґрунтування позову зазначається, що 11 вересня 2015 року близько 18 год. між [PERSON] та [PERSON] біля магазину «Любава», розташованого по вулиці 50-річчя Жовтня у селі Літочки Броварського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт, під час якого [PERSON] наніс йому ножове поранення. У цей час у [PERSON] виник злочинний умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження [PERSON] для реалізації якого, він розбив скляну пляшку та наніс удар в область обличчя останнього. У результаті протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено обширну різану рану обличчя та навколовушної області справа з пошкодженням мязів, артерій і вен, розвитком крововтрати, постгеморагічної анемії, геморагічного шоку ІІІ ступеню, що у сукупності відносить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився у період з 14 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 на стаціонарному лікуванні у щелепно-лицьовому відділенні № 1 [PERSON] міської клінічної лікарні № 12 витрати на його лікування складають 1\~087 грн. 55 коп. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України та призначено покарання. З підстав відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні прокурор Гармаш В.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] міська клінічна лікарня № 12 у судове засідання свого представника не направила. 09 березня 2017 року від головного лікаря надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника установи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення прокурора, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2015 року близько 18 год. між [PERSON] та [PERSON] біля магазину «Любава», розташованого по вулиці 50-річчя Жовтня у селі Літочки Броварського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт, під час якого [PERSON] наніс йому ножове поранення. У цей час у [PERSON] виник злочинний умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження [PERSON] для реалізації якого він розбив скляну пляшку та наніс удар в область обличчя останнього. У результаті протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено обширну різану рану обличчя та навколовушної області справа з пошкодженням мязів, артерій і вен, розвитком крововтрати, постгеморагічної анемії, геморагічного шоку ІІІ ступеню, що у сукупності відносить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України та призначено покарання у виді пяти років позбавлення волі. Відповідно до статті 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання із випробуванням та іспитовим строком 1 рік та покладено на засудженого обовязки, передбачені статтею 76 КК України Із довідки [PERSON] міської клінічної лікарні № 12 вбачається, що хворий [PERSON] перебував на лікуванні в щелепно-лицьовому відділенні № 1 у період з 14 по 28 вересня 2015 року. Загальна вартість лікування хворого складає 1\~087 грн. 55 коп. За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частин першої та третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом пункту 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №\~545 від 16 липня 1993 року, згідно із статтею 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. У пунктах 2 й 3 цього Порядку встановлено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день і стягується з обвинуваченого за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що вимоги про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на лікування потерпілого у кримінальному провадженні не заявлялися, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому на користь [PERSON] міської клінічної лікарні № 12 із [PERSON] підлягають стягненню витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] у розмірі 1 087 грн. 55 коп. Відповідно до вимог частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, згідно із частиною третьою статті 88 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~600 грн. 00 коп.

Outcome: approved