Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У серпні 2019 року заявник Дороган І.Г. в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилалась на те, що її довіритель [PERSON] з 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 29 серпня 2018 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON] 05 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Однак незважаючи на це, вони продовжували проживати однією сім`єю та вести спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS] . 13 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Половинської О.Б. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак [PERSON] було відмовлено у відкритті спадкової справи, оскільки ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, у зв`язку із чим ніхто із відповідними заявами до нотаріуса не звертався. Оскільки [PERSON] проживав разом із [PERSON] на час її смерті (відкриття спадщини), вважає, що він фактично прийняв спадщину. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, її довіритель змушений звернутися до суду із вказаною заявою. Просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час її смерті. Під час розгляду справи представник [PERSON] - адвокат Дороган І.Г. заяву підтримала та просила її задовольнити. Додатково пояснила, що зі слів довірителя, їй відомо про те, що шлюб між ним та [PERSON] було розірвано фіктивно, для оформлення субсидії. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сімє`ю у квартирі [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Дітей у [PERSON] не було, інших спадкоємців немає, а отже, у випадку задоволення заяви судом, права інших осіб не буде порушено. 14 листопада 2019 року через канцелярію суду від представника заінтересованої особи Чернівецької міської ради Осовської М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Просила ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 29 серпня 2018 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, за умовами якого, заповіла чоловіку [PERSON] все належне їй майно (а.с.6). 05 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.31). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 22 жовтня 2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області(а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно - квартиру [ADDRESS] (а.с.13). Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - день смерті особи. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного Кодексу України не подав заяву про прийняття спадщини, то згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України, він вважається таким, що не прийняв її. Як було встановлено судом, [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини за заповітом та звернувся із вказаною заявою до нотаріуса тільки 13 серпня 2019 року (а.с.46). У зв`язку із цим, приватним нотаріусам Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. відмовлено заявнику у прийнятті його заяви та враховуючи те, що місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] є відмінними між собою, рекомендовано звернутися до суду із відповідним позовом (а.с.49). Таким, що прийняв спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із;заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини,яка відкрилась до 01 січня 2004 року, тощо. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29 та ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька, місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини (п.п.2, 3 і 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Пунктом 5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із матеріалів заяви вбачається, що місце реєстрації заявника та покійної [PERSON] відмінні між собою: [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7 зворот), а [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.29). Втім, під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом, у тому числі і на час смерті останньої, за адресою [ADDRESS] . Так, із копії паспорта громадянина України спадкодавця [PERSON] вбачається, що в період з 2002р. по 2016р. вона була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.26,30). 21 червня 2016р. після придбання квартири по [ADDRESS] [PERSON] зареєструвала місце свого проживання за вказаною адресою (а.с.10-11). Однак [PERSON] продовжувала проживати разом із заявником по [ADDRESS] . Вказаний факт підтвердив під час розгляду справи свідок [PERSON] , який пояснив, що вони з [PERSON] проживають у будинку [ADDRESS] ( [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ). Також із [PERSON] проживала його дружина [PERSON] , яка минулого року померла. Йому відомо, що подружжя з часу придбання квартири [ADDRESS] (90-ті роки) до часу смерті [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство. [PERSON] померла в квартирі [ADDRESS] та похороном займався саме її чоловік [PERSON] . Також суд враховує те, що у [PERSON] було волевиявлення залишити все належне їй майно [PERSON] , оскільки заповіт вчинений нею скасований не був. При цьому судом встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, так як ніхто із відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, у зв`язку із чим спадкова справа заведена не була. Проаналізувавши вказані вище письмові докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час її смерті.

Outcome: approved