overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, з жовтня 2005 року шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти можливості примирення заперечувала наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 15). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 08.12.1995 укладено шлюб у Солом'янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №810 (а.с. 3). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спільних дітей у вказаному шлюбі у сторін немає, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У січні 2017 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 08 жовтня 2010 р., та мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Оскільки між ними склалися неприязнені стосунки і вони припинили подружнє життя, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Сіренко». У судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує. Відповідач також у судове засідання не зявився по заяві про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 жовтня 2010 р. сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить актовий запис № 267 в Книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а. с. 3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою (а. с. 4, 5). Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязнені стосунки, що призвело до припинення подружнього життя, примирення між ними не досягнуто. З урахуванням наведеного, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачці шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У січні 2017 р. позивачка звернулась до суду із позовом, яким просив визнати відповідачку такою, що втратив право користування квартирою № 15 в будинку № 244-А по вул. Пограничній в м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрований за даною адресою, однак не проживає, з 2000 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Ордером № 24, виданим 24 січня 1986 р. виконавчим комітетом Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва, надано право [PERSON] на зайняття для проживання [INFO] (теперішня назва Погранична), в м. Миколаєві, а також членам її сімї, в тому числі і її доньці, відповідачці по справі, [PERSON] У неприватизованій квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник особового рахунку [PERSON], та її донька [PERSON]. Актом про не проживання від 22 березня 2016 р., складеного та підписаного сусідами [PERSON], [PERSON], посвідченого паспортистом ЖКП «Південь», встановлено, що [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2000 року. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу УРСР, за наймачем при тимчасовій відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, наявні докази в сукупності дають підстави вважати, що відповідачка [PERSON] відсутня за місцем проживання більше, ніж 6 місяців, що є підставою визнати її такою, що втратила право користування квартирою. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.11.1998 Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 590. Подружжя має дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін виявилося невдалим. Тривалий час між ними виникали непорозуміння та суперечки, згодом спільне проживання та подружнє життя стало неможливим, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Відносини між сторонами зіпсовані, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з матір'ю. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.06.2000 Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганська, актовий запис № 169. Подружжя має сина [PERSON], [INFO] Після подій на сході України у 2015 р. за наполяганням позивача сім'я сторін переїхала з Луганська до Києва. Однак відповідач від самого початку не бажала покидати Луганськ, продовжувала і продовжує постійно повертатися та досить тривалий час знаходиться там, у зв'язку з чим між ними почалися постійні сварки, непорозуміння і суперечки, що врешті-решт призвело до неможливості подальшого спільного проживання та фактичного розірвання шлюбних стосунків. Фізичні та духовні зв'язки між сторонами втрачені, вже більше року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між сторонами давно припинені, відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах та поглядах на подальше життя, спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Син не хоче повертатися до Луганська і бажає проживати з позивачем у м. Києві. Позивач [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, у якій вона підтвердила, що за роки сімейного життя між нею та позивачем втрачені почуття взаємної поваги та любові, їх сім'я фактично розпалась, а відтак подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі та суперечать їх інтересам. Оскільки від обох сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життя сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. 08.08.2008 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2008. 03.10.2009 у подружжя народилася дочка [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося у зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя та різні інтереси, вони не можуть дійти згоди в питаннях виховання дитини, побудови відносин в сім'ї, внаслідок чого між ними систематично виникали конфлікти та сварки. З лютого 2016 р. сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Дитина проживає і буде проживати з позивачем з відвідуванням відповідача згідно графіку, який сторони погодять самостійно. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на сімейні відносини вони втратили взаєморозуміння та почуття взаємної любові і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.04.2011 Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 396. Подружжя має дочку [PERSON], [INFO] Впродовж останніх кількох років стосунки сторін розладились, зникли взаєморозуміння та повага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе своїм окремим життям та своїми інтересами. На даний час сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення і збереження шлюбу неможливе. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2003 року. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачкою разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до відкриття провадження надав до суду нотаріальну заяву щодо підтримки свого позову. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив, що 25.10.2003 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського РУЮ у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1629 (а.с. 4). Від даного шлюбу [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с. 15), і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с. 16), і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Як з'ясовано судом, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2007 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні з'явився та підтримав свій позов. Відповідач в судовому засіданні підтримала даний позов та вказала, що це розлучення потрібно тільки позивача, так як останній співмешкає з іншою жінкою з 2016 р. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 01.12.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №2287, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.(а.с. 11). Як з'ясував суд дослідивши матеріали справи, [INFO] р. народився [PERSON] (про дану дитину жоден учасник процесу так і не згадав) (а.с. 12), і батьками дитини є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, так як позивач зрадив відповідача, а тому не ведуть спільне господарство та не приймають участі у житті один одного. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що 23.11.2017 р. Оболонськими р/с м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» було задоволено. [PERSON] вважає ухвалене заочне рішення є незаконним та необґрунтованим, так як твердження в судовому рішенні щодо його відсутності чи відсутності його представника в судовому засіданні 23.11.2017 року не відповідають дійсності, оскільки в судовому засіданні 23.11.2017 року був присутній представник відповідача адвокат [PERSON], однак головуючим суддею Васалатієм К.А. з невідомих та незрозумілих причин не було допущено представника до участі у справі і представник відповідача [PERSON] був присутній в судовому засіданні як вільний слухач. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року та призначити справу до розгляду. Жодна сторона у судове засідання не з'явилась. Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тому дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві останній не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed