Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру стягуваних з нього на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 серпня 2017 року аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до розміру в 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з тих підстав, що після ухвалення вказаного рішення у нього істотно змінилися стан здоров`я, сімейний стан та матеріальне становище платника аліментів, оскільки йому встановлено ІІ групу інвалідності по хворобі опорно-рухового апарату, через що він втратив роботу за фахом, у зв`язку з чим його доходи істотно зменшилися, обмежуються пенсією та мінімальним заробітком на некваліфікованій роботі на посаді охоронця, та, крім того, [INFO] у нього народилась друга дитина [PERSON] , на утримання якої за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), а тому загальний розмір стягнень став після зміни вказаних обставин для нього непомірно великим, з урахуванням також тих обставин, що він потребує тривалого лікування, на яке не вистачає коштів. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками, свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та 06 березня 2020 року направила засобами поштового зв`язку заяву про розгляд справи у її відсутності, не висловивши своєї позиції щодо позовних вимог. Третя особа, отримавши копію позовної заяви з додатками, пояснень на позов не подавала. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, додатково пояснивши, що наразі йому встановлено ІІ групу інвалідності довічно, його стан здоров`я стрімко погіршується, він потребує лікування, на яке іде значна частина коштів, проте не має можливості через втрату здоров`я знайти роботу, яка б могла забезпечити стабільний дохід на попередньому рівні, тому з метою недопущення заборгованості по сплаті аліментів на дитину [PERSON] , просив зменшити розмір аліментів, визнавши рівність обох дітей та їх утримання, у зв`язку з чим вважав за можливе зменшити розмір аліментів до 1/6 частки. Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули представників не направили; позивач клопотала про розгляд справи у її відсутності; третя особа причин неявки не повідомила та про відкладення розгляду не клопотала. Суд, заслухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши їх письмові пояснення та зібрані докази в межах заявлених вимог, в судовому засіданні дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступних мотивів. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 серпня 2017 року, що набрало законної сили 29 серпня 2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 грудня 2014 року Відділом ДРАЦС РС Сосницького РУЮ у Чернігівській області; вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 квітня 2017 року. Вказане рішення виконується на підставі виданого Деснянським районний судом м. Чернігів 22 серпня 2017 року виконавчого листа № 750/3493/17. На підставі даних трудової книжки позивача судом встановлено, що він з 22 липня 2019 року працює на посаді охоронця ТОВ «Фірма «Тріплекс». Згідно довідки про доходи позивача в ТОВ «Фірма «Тріплекс» за жовтень 2019 року нарахована заробітна плата без урахування податків та інших обов`язкових платежів склала 5500,00 грн. (а.с.20). Згідно довідки про доходи № [NUMBER] з Головного управління ПФУ в Дніпропетровській \~ \~ \~ \~ області пенсія по інвалідності позивача за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року склала 5558,16 грн. (а.с.12). Як встановлено в судовому засіданні позивач є пенсіонером по інвалідності 2 групи загального захворювання, про що свідчить пенсійне посвідчення Серії ААК №327693, видане 11 липня 2018 року (а.с.11). За даними довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 17 лютого 2020 року серії 12 ААБ №619692 [PERSON] з 01 лютого 2020 року встановлена безстроково друга група інвалідності загального захворювання по опорно-руховому апарату. Згідно даних консультативного висновку спеціаліста лікаря-невропатолога КЗ «ДМП №6» ДМР від 07 листопада 2019 року [PERSON] потребує лікування внаслідок повторних ЗЧМТ (анамнестичних), гіпоплазії області мозолистого тіла з окоруховими порушеннями (транзиторна диплопія), астенічний синдром (а.с.13). Також судом встановлено, що після вирішення судом питання про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , у позивача народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 28 листопада 2019 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 жовтня 2019 року до повноліття дитини (а.с.15-17). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або\~збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів\~за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведені належними, допустимими та достатніми доказами обставини згідно ст. 192 СК України істотного погіршення стану здоров`я (встановлення безстроково ІІ групи інвалідності з висновком про умови та характер праці стосовно можливості бути пристосованим лише до легкої господарчої праці без тривалого перебування на ногах, а також потреба у постійному лікуванні), зменшення доходу внаслідок зміни роботи на менш кваліфіковану та оплачувану на значно нижчому рівні через погіршення стану здоров`я, а також обставини зміни після присудження з 05 квітня 2017 року аліментів на дитину [PERSON] сімейного стану у зв`язку з народженням другої дитини [PERSON] 29 квітня 2018 року та стягнення на підставі рішення на її утримання аліментів з 04 жовтня 2019 року, а тому наявні підстави до зменшення розміру стягуваних на дочку [PERSON] аліментів. Разом з тим, вирішуючи спір по суті та визначаючи розмір аліментів на дитини [PERSON] , суд приймає до уваги, що усі діти є рівними між собою у своїх правах та відповідно і праві на матеріальне забезпечення, а тому приходить до висновку про неможливість надання за рівних умов переваг одній дитині над іншою у їх матеріальному забезпеченні, у зв`язку з чим визначає забезпечення при зменшенні розміру аліментів на дитину [PERSON] не менший ніж визначений на дитину [PERSON] , тобто у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку) позивача (батька), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитини у відповідного віку, що за підсумком при стягненню сукупно на двох дітей не буде перевищувати Ѕ частину доходу (заробітку) позивача та відповідатиме вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та буде співмірним, справедливим і достатнім. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України відноситься на рахунок держави.

Outcome: partial