Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

У серпні 2019 року позивач ТОВ «Рада 7» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок, є позивач ТОВ «Рада 7». 14 липня 2003 р. між сторонами укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно вносити платежі за надані комунальні послуги не пізніше 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем даного зобов`язання за період з 01.03.2017 р. по 31.03.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 6 156,12 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. При цьому зауважує, що комунальні послуги надаються позивачем та, відповідно, споживаються відповідачем безперервно, жодних претензій щодо якості наданих комунальних послуг з боку відповідача не надходило. Окрім того, з урахуванням положень ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути заборгованість з відповідача з урахуванням інфляційної складової боргу 655,90 грн., 3% річних - 279,57 грн. Ухвалою суду від 29 серпня 2019 р. у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. 02 жовтня 2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов заперечення на позов, в якому вказує, що аналогічний спір розглядався судом та рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 р. у справі № 757/27178/15-ц, що набрало законної сили, ТОВ «Рада 7» відмовлено у задоволенні позовних вимог до нього про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини. Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 14 липня 2003 р. укладався ним з Корпорацією «Позняки-жил-буд», а не з позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про задоволення позов, виходячи з такого. Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства. Відповідачем [PERSON] не заперечується, що він є власником квартири [ADDRESS] , а тому, даний факт суд вважає встановленим. За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З аналізу статті 526 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним тапідлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Згідно з доводами позивача, які відповідачем у встановленому законом порядку не спростовані, квартира відповідача облаштована усіма зручностями, відповідач користується та отримує в повному обсязі житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. З наданого позивачем договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 14 липня 2003 р. вбачається, що його укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Рада» Корпорації «Позняки-жил-буд». При цьому, даних, що позивач є правонаступником ТОВ «Рада» Корпорації «Позняки-жил-буд» матеріали справи не містять. Факт відсутності між сторонами договору щодо надання житлово-комунальних послуг також підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 р. у справі № 757/27178/15-ц, що набрало законної сили. Разом з тим, відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта від 20.03.2007 року - будинку по [ADDRESS] експлуатуючою організацією цього будинку є ТОВ «Рада-7». Відповідно до Статуту ТОВ «Рада 7», затвердженого рішенням загальних зборів учасників, протокол № 01/19 від 21.02.2019 р., ТОВ «Рада 7» створено з метою здійснення підприємницької діяльності шляхом задоволення потреб юридичних і фізичних осіб в його продукції, роботах (послугах, товарах) та реалізації на основі отриманого прибутку інтересів учасників та працівників товариства. Предметом діяльності товариства є, зокрема, комплексне обслуговування об`єктів: загальне прибирання будинків; інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів; Інші види діяльності із прибирання: надання ландшафтних послуг; постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря; виробництво електроенергії; передача електроенергії; розподілення електроенергії; торгівля електроенергією; виробництво газу; розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення й очищення стічних вод; збирання, оброблення й видалення відходів; відновлення матеріалів; збирання відходів; збирання безпечних відходів; збирання небезпечних відходів; оброблення та видалення відходів; оброблення та видалення безпечних відходів; оброблення та видалення небезпечних відходів; інша діяльність щодо поводження з відходами. У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у належне відповідачу житло, надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалися позивачем відповідно до виставлених рахунків, які відповідачем не оспорені. Тарифи на послуги з утримання будинку затверджені розпорядженням КМДА від 03.04.2017 р. № 386. При цьому, розмір тарифів за комунальні послуги відповідачем в установленому законом порядку не оскаржувався. Таким чином, позивач у справі є належною стороною та має право вимоги до відповідача щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги. При цьому, доказів того, що позивачем в спірний період надавались послуги неналежної якості матеріали справи не містять. Більше того, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Таким чином, суд вважає встановленим факт наявності у відповідача заборгованості з оплати за надані позивачем житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2017 р. по 31.03.2018 р. у розмірі 6 156,12 грн. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідача становить 1 893,03 грн., що в свою чергу, свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, тому наявні підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних судом перевірена, відповідачем не заперечується та не спростовується. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на загальну суму 7 901,59 грн., що складається з заборгованості у розмірі 6 156 грн. 12 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 655 грн. 90 коп., 3% річних у розмірі 279 грн. 57 коп. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 921 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved