Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою №6 в будинку №50 по вул. Січових Стрільців в селищі Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області та зняти їх з реєстраційного обілку у квартирі. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12.02.2019 між ним як покупцем та громадянами США [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як продавцями був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу кватири №6, яка знаходиться у селищі Перегінське, по вул. Січових Стрільців, 50. Згідно п. 10 вищезгаданого договору купівлі-продажу, відповідачі зобовязались знятись з реєстраційного обліку та зняти всіх зареєстрованих осіб у вищезазначеній квартирі протягом пяти днів з дня підписання даного договору, проте зробити це в позасудовому порядку виявилось неможливим через те, що відповідачі є громадянами США і їхні паспорти громадян України є недійсними. Він являється власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані, але фактично не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є колишніми власниками квартири. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житлом. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися повторно, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за їх відсутності не надали, відзиву на позов не подавали. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Позивач [PERSON] є власником кватири № 6, яка знаходиться у селищі Перегінське, по вул. Січових Стрільців, 50, Рожнятівського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого 12 лютого 2019 року приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу, зареєстровано у реєстрі за №273 та копією витягу з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11-12). У належній позивачу квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] - які є колишніми власниками квартири, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.8-10). У відповідності\~до ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сімї права користування житлом. Право користування житлом для членів сімї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сімї якої вона є, сама володіє правом власності на житло. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобовязані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за адресою: селище Перегінське, [ADDRESS], є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно вони втратили право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинили користування вказаною квартирою та переселилися на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у належній позивачу квартирі, не є членами сімї позивача, їхня реєстрація у належній позивачу квартирі порушує його право на володіння, користування та розпорядження належною йому квартирою, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved