Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду. У позові позивач просив стягнути на його користь з відповідача: суму боргу за договором позики у розмірі 280 000 гривень, що еквівалентно 10000 доларів США, та судовий збір у розмірі 2800 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 листопада 2018 року відповідач отримала у позивача кошти в сумі 10 000 доларів США, зобов'язавшись повернути борг в строк до 15 січня 2019 року. На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано позивачу розписку. Відповідачем борг не повернуто, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача вказану у позові суму заборгованості за договором позики. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки вона немає можливості сплатити борг, при цьому визнала, що писала розписку у зв'язку з наявністю боргового зобов'язання на суму 10000 доларів США. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст.625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів. Згідно умов вказаного договору позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 10000 доларів США, що на день ухвалення рішення складає за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 26,762376 грн.) 267 623,76 грн., а відповідач їх прийняла та зобов'язалася повернути в строк до 15 січня 2019 року. На підтвердження укладення зазначеного договору позики відповідачем надано позивачу розписку від 13 листопада 2018 року, оригінал якої оглянутий у судовому засіданні. На момент ухвалення рішення основний борг склав 267 623,76 гривень. На момент розгляду справи судом борг відповідачем не повернутий. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем повністю не виконано взятих на себе зобов'язань за договором позики. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то суд вважає за необхідне відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved