Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 28.08.2006 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством (ЗАТ) «ТАС-ІНВЕСТБАНК» було укладено кредитний договір №660-Ф на споживчі потреби на суму 75000,00 доларів США строком по 27.08.2009 року під 15% річних. З метою забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором, його сторонами був укладений договір іпотеки №660-ф/ІП-1 від 28.08.2006 року. Предметом даного договору стала належна позивачу на праві власності квартира [ADDRESS]. Позивач зазначає, що до нього почали надходити вимоги не від кредитора, а від відповідача, який не довів , що йому передано право вимоги. Вважає, що відповідно до вимог ст. 517 ЦК України позивач як боржник має право не виконувати свого обов»язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні. За таких обставин вважає, що його бездіяльність стосовно повернення кредиту на користь відповідача була формою реалізації свого права, передбаченого ст. 517 ЦК України та наявність у нього права на невиконання зобов»язань позбавляє відповідача права вимоги до боржника та , як наслідок, відповідач не мав права реалізувати механізм звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки останній є засобом захисту порушеного права. Крім того, з цих же підстав позивач вважає, що звернення стягнення на його квартиру [ADDRESS] здійснено в порушення вимог Закону України «Про іпотеку», оскільки відповідач не має право вимоги та в порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки норми даного акту розповсюджуються на правовідносини, що виникли. Позивач заявив позовну вимогу про визнання за ним права не виконувати зобов»язання по кредитному договору №660-Ф від 28.08.2006 року на користь відповідача, визнати незаконними вимоги відповідача по поверненню кредиту, визнати незаконним повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 12.11.2014 року та визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №20668994 від 14.04.2015 року щодо реєстрації права власності на квартиру за відповідачем. В судовому засіданні позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та заборони ТОВ «ФК «Вектор плюс» і будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо реалізації зазначеної житлової квартири. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про заебзпечення позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали надані позивачем, встановив наступні обставини. Відповіднодо вимог ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Позивачем не надано належних та допустимих доказів належності квартири [ADDRESS] відповідачеві. Крім того, зазначена вище квартира не є предметом даного спору та суду не надано доказів щодо намагання відповідача розпорядитися зазначеною квартирою та в суді відсутній позов щодо оспорювання права власності на зазначену квартиру. З врахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову.

Outcome: dismissed