Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.10.2014 року помер її чоловік [PERSON] і вона, як спадкоємець першої черги за законом у передбачений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити своїх спадкових прав на квартиру [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на вказане майно. Оскільки її донька [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на її користь, а інших спадкоємців першої черги немає, позивач просила суд визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 24.10.2014 року, а також в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно, оскільки інша ? частини квартири належить їй на праві спільної сумісної власності іншого члена подружжя. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 22.10.2015 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] міську раду. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Третя особа, приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила. Заслухавши осіб, що зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.10.2014 року помер [PERSON], на час своєї смерті проживав із дружиною позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зазначену квартиру [PERSON] отримав будучи членом ЖЕК ЖБК №90 та повністю виплативши станом на 01.01.1993 року пайовий внесок, що підтверджується довідкою відповідного кооперативу №1 від 07.01.2015 року та в період шлюбу. Відповідно до ст.. 22 КпШС України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до статті 16. ЗУ «Про власність» Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України ( 2006-07 ). Відповідно статті 15. ЗУ «Про власність» Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до статті 17. ЗУ «Про власність» Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Відповідно до п.5-1 Постанови Верховного суду України» №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (із змінами, внесеними згідно з Постановами ВСУ №13 від 25.12.92р., №15 від 25.05.98р.) член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд. Так як вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності, відповідно позивач є власником ? частини вказаної квартири, з урахуванням відсутності правовстановлюючого документу за нею має бути визнано право власності на вказану частину майна з цих підстав. Разом з тим спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - позивач по справі [PERSON], так як була зареєстрована та проживала на день його смерті разом із ним у спірній квартирі. 22.01.2015 року інший спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] його дочка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини на користь своєї матері позивачки по справі. Відповідно до пояснень приватного нотаріуса та представника позивача, інші спадкоємці померлого [PERSON] відсутні. Після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак позивачці було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, про що свідчить відповідно постанова нотаріуса від 19.05.2015 року, з підстав відсутності правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно розяснень даних п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира.\~ На підтвердження права [PERSON] на спірну квартиру позивач надала до суду копію довідки управління обліку, розподілу та приватизації житла [PERSON] міської ради від 16.04.2015 року №67, копію довідки ЖЕК ЖБК №90 про повну сплату пайового внеску в рахунок виплати вартості квартири, копію технічного паспорту. Встановивши, що пайовий внесок в рахунок виплати вартості спірної квартири сплачений в повному обсязі, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], хто прийняв спадщину, є його дружина позивачка по справі [PERSON], суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та приходить до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності вцілому на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved