Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки про відшкодування шкоди, завданої залиттям його квартири, який у грудні 2014 року уточнив та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь кошти на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям та пошкодженням квартири в загальній сумі 3 200,00 грн, на відшкодування моральної шкоди суму 3 000,00 грн, на відшкодування судових витрат на судовий збір суму 243,60 грн і 121,80 грн та на правову допомогу адвоката суму 430,00 грн (а.с. 2-3, 82). Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року, ухваленому у справі №623/2389/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування завданої майнової шкоди суму 3200 гривень (три тисячі двісті грн. 00 коп.), на відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди суму 1000 гривень (одна тисяча грн. 00 коп.), та понесені судові витрати в сумі 673 гривні 60 копійок (шістсот сімдесят три грн. 60 коп.). У задоволенні в іншій частині позову відмовлено. (а.с. 44-48) Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 листопада 2014 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року по справі №623/2389/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди та справу призначено до розгляду в загальному порядку. (а.с. 69-70) Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області (а.с. 86-87). В обґрунтуванні позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він мешкає в квартирі [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2004 року. У цьому ж будинку поверхом вище у квартирі № 12 мешкає відповідачка [PERSON], яка внаслідок власного недбальства та неналежного догляду за системою водопостачання, що знаходиться в її квартирі, допустила 14 червня 2014 року залиття водою його квартири та меблів, та їх пошкодження, а саме: пошкодженні покриття стіни та поверхні арочного пройому між коридором та житловою кімнатою № 2, пошкоджено покриття полу ламінату, який розшарувався, розійшлися шви між його плитками, а також зазнали пошкоджень й його меблі на кухні, а саме: понабухали та розшарувались кромки, відшарувався шпон, відшарувалось ДВП полиць та стінок навісних шаф, столешниці. Вказані обставини підтверджені актом, що складався співробітниками КЖРЕП-1 від 15.07.2014р. та описом обєкту оцінки від 25.07.2014р.. Для встановлення дійсного розміру нанесених збитків він вимушений був звернутись до спеціалістів з оцінки, та 16.07.2014р. він уклав договір на проведення незалежної оцінки із ФОП [PERSON] та сплатив за її послуги 1000,00 грн. Згідно висновку спеціаліста оцінювача ФОП [PERSON] від 16.07.2014р. вартість відновлювального ремонту після залиття квартири водою квартири [ADDRESS], а також відновлювального ремонту кухонної меблі разом складає 2 200,00 грн. Таким чином розмір матеріальних збитків, завданих залиттям його квартири становить 3 200,00 грн. Крім майнової шкоди внаслідок протиправних дій відповідачки йому була нанесена моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які він відчував у зв'язку із знищенням та пошкодженням його майна. Також стражданням додавала й поведінка відповідачки, яка спочатку обіцяла добровільно здійснити відновлення його прав, відшкодувати його збитки, але потім не проявила ніякого співчуття та не запропонувала будь-якої допомоги, навпаки сказала, що вона нічого робити не буде. Така поведінка відповідачки додала йому страждань, він вимушений був змінювати власний спосіб життя, вживати додаткових заходів на відновлення своїх прав, порушених протиправною бездіяльністю відповідачки, - витрачати час на звернення до КЖРЕП-1, оцінювача, адвоката. Тому в цілому розмір грошового відшкодування моральної шкоди оцінює у сумі 3 000,00 грн, виходячи із справедливого співвідношення його страждань. На його усні претензії відшкодувати завдану шкоду відповідачка ігнорує, тому позивач звернувся з позовом до суду. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просить суд позов задовольнити та стягнути на його користь судові витрати. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення на позов в особі її представника [PERSON], просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 77). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в обґрунтуванні заперечень на позов вказали, що вважає вимоги позивача необґрунтованими, так як 14.06.2014 року вона не допускала залиття водою квартири та меблів [PERSON], вважають складений ЖРЕП-1 акт недійсним. Враховуючи вищенаведене, вважає, що позивачем не надано жодних доказів на ствердження того, що її дії, стосовно залиття квартири, були неправомірними, що в залитті квартири є безпосередньо її вина. Відповідачка та її представник просили суд у задоволенні позовних вимог позивача до неї про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі, підтвердила суду факт залиття квартири [PERSON] відповідачкою [PERSON], підтвердила дійсність Акту від 15.07.2014 року, складеного працівниками Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 щодо залиття квартири. В подальшому представник третьої особи Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце судового засідання належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 122, 130). Вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], пояснення відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], пояснення свідків, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 1, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Як встановлено судом і не заперечується сторонами, позивач [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2004р. (а.с. 4-5, 6, 7), а відповідачка [PERSON] мешкає і є власником квартири № 12 у цьому ж будинку № 8 по вул. Котовського в м. Ізюмі згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.12.2008 року (а.с. 152, 153). Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумп\-цію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, та вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У відповідності до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, у разі залиття квартири складається відповідний акт, у якому зазначається причина залиття та його наслідки. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник або наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач надав суду акт від 15.07.2014 року, складеного комісією Комунального житлове ремонтно-експлуатаційного підприємства 1 у складі: інженера [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON], скріпленого підписом та печаткою директора Комунального житлове ремонтно-експлуатаційного підприємства 1, яким при обстеженні квартири № 9 [PERSON] за адресою: м. Ізюм, вул. Котовського, № 8, встановлено, що внаслідок течі води через плити перекриття з вище поверхом квартири № 12, сталося залиття його квартири (а.с. 8); звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] спеціаліста оцінювача ФОП [PERSON] від 16.07.2014 року (а.с. 37, та матеріали звіту). Свідок [PERSON], інженер по о/т Коммунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1, підтвердив суду, що за зверненням до КЖРЕП-1 позивача [PERSON] 14.07.2014 року ним і слюсарем-сантехником [PERSON] було обстежено квартиру № 9 будинку по вул. Котовського, 8, щодо залиття квартири, факт підтвердився, про що було складено Акт про залиття від 15.07.2014 року. Підтвердився також факт залиття квартири позивача із квартири поверхом вище № 12, сама відповідачка [PERSON] підтвердила цей факт, але відмовилася підписувати Акт. Покази свідка [PERSON] підтверджуються довідкою Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 (а.с. 150). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду факт залиття квартири [ADDRESS], власника [PERSON] у вечірній час 14.06.2014 року саме із квартири поверхом вище № 12 цього будинку власником [PERSON], яка сама підтверджувала факт залиття з її вини забула закрити кран. До показів свідків [PERSON] і [PERSON] щодо заперечення факту залиття квартири позивача з вини [PERSON] суд ставиться критично, так як вказані свідки є близькими родичами відповідачки та є заінтересованими особами з боку відповідачки. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до наданого суду звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] спеціаліста оцінювача ФОП [PERSON] від 16.07.2014 року встановлено залиття водою квартири, меблів, та їх пошкодження, а саме: пошкодженні покриття стіни та поверхні арочного пройому між коридором та житловою кімнатою № 2, пошкоджено покриття полу ламінату, який розшарувався, розійшлися шви між його плитками, а також зазнали пошкоджень й його меблі на кухні, а саме: понабухали та розшарувались кромки, відшарувався шпон, відшарувалось ДВП полиць та стінок навісних шаф, столешниці кухонних меблів. Вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] складає 1200,00 грн. вартість відновлювального ремонту кухонної меблі складають суму 1000 грн.. Вартість послуг по виконанню робіт по оцінці складають суму 1000 грн. (а.с. 9, 10, та матеріали звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту квартири). Позивач на вимогу закону надав суду належні докази того, що діями відповідачки йому завдана майнова шкода на загальну суму 3 200 грн, у тому числі: 1200 грн матеріальні збитки, завданих залиттям квартири, 1 000 грн матеріальні збитки, завданих пошкодженням кухонної меблі, 1 000 грн витрати на оцінку послуг спеціаліста. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з противоправною поведінкою щодо неї самої. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до скоєного злочину. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана із розміром цього відшкодування. Позивач вказує, що крім майнової шкоди внаслідок протиправних дій відповідачки йому була нанесена моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які він відчував у зв'язку із знищенням та пошкодженням його майна. Також стражданням додавала й поведінка відповідачки, яка спочатку обіцяла добровільно здійснити відновлення його прав, відшкодувати його збитки, але потім не проявила ніякого співчуття та не запропонувала будь-якої допомоги, навпаки сказала, що вона нічого робити не буде. Така поведінка відповідачки додала йому страждань, він вимушений був змінювати власний спосіб життя, вживати додаткових заходів на відновлення своїх прав, порушених протиправною бездіяльністю відповідачки, - витрачати час на звернення до КЖРЕП-1, оцінювача, адвоката. Він тимчасово втратив нормальні життєві зв'язки, на відновлення яких необхідні час і здоров'я (а.с. 2-3). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON] по відшкодуванню моральної шкоди з урахуванням положень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року зі змінами, та у відповідності статей 23, 1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин стану його здоровя, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд приходить до висновку, що моральну шкоду необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] винними діями якої її заподіяно, розмір якої на користь позивача суд встановлює із засад розумності, виваженості та справедливості в розмірі 1 000 гривень. Оскільки внаслідок противоправних дій відповідачки [PERSON] позивачу [PERSON] завдана майнова і моральна шкода, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача в частині майнової шкоди в розмірі 3 200 гривень, та частково задовольняє позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 000 гривень. Наведене узгоджується із положеннями ст. 386 ЦК України, за якою власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд на користь позивача присуджує з відповідача на відшкодування судові витрати, що документально підтверджується оригіналами квитанцій на загальну суму 795 грн 40 коп, у тому числі: на судовий збір суму 243,60 грн + 121,80 грн (а.с. 1, 102), на правову допомогу адвоката суму 430,00 грн (а.с. 38-40).

Outcome: partial