Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У січні 2020\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] борг у розмірі 57\~102,42\~грн., який складається з 1\~100,00 доларів США, що за курсом Національного банк України на час подання позову становить 26\~683,80\~грн., та пені у розмірі 30\~418,62\~грн., посилаючись на те, що 28.06.2019\~р. він передав [PERSON] у борг 1\~100,00 доларів США, що на час подання позову становить 26\~683,80\~грн. за офіційним курсом Національного банку України, про що було складено розписку від 28.06.2019\~р., які [PERSON] зобов`язався повернути до 01.10.2019\~р., а вразі прострочення зобов`язався сплатити пеню у розмірі 1% від суми отриманих коштів за кожен день прострочення, однак кошти у зазначений строк [PERSON] не повернув. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що відповідно до розписки від 28.06.2019\~р. [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 1\~100,00 доларів США та зобов`язався повернути їх до 01.10.2019\~р., у разі недотримання зобов`язань за розпискою зобов`язався сплачувати пеню у розмірі 1% від суми за кожен день прострочення (а.\~с.\~10). Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 546 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на момент складення розписки від 28.06.2019\~р., визначалось, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частини першої статті 547 Цивільного процесуального кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Згідно зі статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином між [PERSON] та [PERSON] 28.06.2019\~р. було укладено договір позики, на підставі якого перший передав у власність другого грошові кошти у розмірі 1\~100,00\~доларів США, при цьому другий зобов`язався повернути ці грошові кошти першому до 01.10.2019\~р., при цьому виконання цього зобов`язання забезпечувалось неустойкою у виді пені у розмірі 1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Доказів, які б вказували на повернення [PERSON] грошових коштів у розмірі 1\~100,00\~доларів США [PERSON] не подав. За таких обставин Суд виходить з того, що цих грошових коштів повернуто не було. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України. Разом з тим, Суд зазначає, що на день подання позову 23.01.2020\~р. курс Національного банка України становив 24,3310 гривень за долар США, тобто розмір заборгованості за розпискою від 28.06.2019\~р. у гривнях становив 26\~764,10\~грн., а не 26\~683,80\~грн., як це вказує [PERSON] у позовній заяві, а відтак розмір пені становив 30\~778,72\~грн. (період прострочення: 01.10.2019\~р. 23.01.2020\~р., кількість днів прострочення 115), а не 30\~418,62\~грн., як про це вказує [PERSON] у позовній заяві. Однак, Суд,

Outcome: approved