Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 лютого 2015 року в загальній сумі 12 058 грн. 13 коп., а також понесені судові витрати в розмірі 1 762 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 26 лютого 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк»), надало [PERSON] кредит в розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобовязання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач [PERSON] належним чином не виконав, тому станом на 30 листопада 2017 року утворилася заборгованість перед банком у розмірі 12 058 грн. 13 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У визначеному законом порядку відповідачу [PERSON] направлялася копія ухвали про відкриття спрощеного провадження й копія позовної заяви з додатками. Станом на 29 березня 2018 року відповідачем не подано відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень частини першої статті 278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини пятої статті 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. 26 лютого 2015 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за яким останній надано кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до положення пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»). Згідно із розрахунком заборгованості за договором б/н від 26 лютого 2015 року, станом на 30 листопада 2017, утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, що становить 12 058 грн. 13 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 205 грн. 34 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 7\~802 грн. 40 коп.; заборгованість за пенею та комісією 3\~000 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) у розмірі 550 грн. 39 коп. (а.с.3). За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Зміст частини першої статті 1054, частини першої статті 1055 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Оскільки умови кредитного договору № б/н від 26 лютого 2015 року виконані не були та відповідач порушив свої договірні зобовязання щодо належного та вчасного погашення кредиту і нарахованих процентів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 12 058 грн. 13 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Outcome: approved