Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 23.04.2013 між сторонами виникли договірні відносини щодо отримання відповідачем кредиту в розмірі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач отримав кредитні кошти, але не виконує зобовязань з його повернення в результаті чого станом на 30.11.2016 виникла заборгованість в розмірі 42 230,35 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 2 496,54 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 33 296,65 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 950,00 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 1 987,16 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку через засоби масової інформації, про причини неявки в суд не повідомив в звязку з чим, суд приходить до висновку, що останній не зявляється без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч.1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 23.04.2013 звернувся до позивача з заявою, в якій просив надати послуги, а саме платіжну картку «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 2 000,00 грн. з базовою відсотковою ставкою 2,5 % у місяць. У своїй заяві відповідач підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка. Відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка є договором між сторонами про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 30.11.2016 заборгованість відповідача перед позивачем складає 42 230,35 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 2 496,54 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 33 296,65 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 950,00 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 1 987,16 грн. (процентна складова). Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3); позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених вказаним договором (п. 2.1.1.5.5); у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в т.ч. простроченого кредиту та овердрафта), сплату винагород банку (п. 2.1.1.5.6); банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому чи у визначеній банком частці у випадку невиконання держателем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором (п. 2.1.1.12.11); при порушенні клієнтом строкових платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором понад 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (п. 2.1.1.7.6); договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (п. 1.1.7.12). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оцінивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 42 230,35 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору та витрат на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved