Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми грошових коштів за договором позики в національній валюті України, що складає еквівалент 1100 доларів США станом на день прийняття судового рішення, у сумі 31\~290,28 грн., мотивуючи тим, що 25.08.2016 року [PERSON] під розписку позичив у неї грошові кошти у розмірі 28\~600 грн., що еквівалентно 1100 доларів США строком до 25.08.2017 року. На даний час відповідач боргові зобовязання у повному розмірі не виконав, від повернення боргу ухиляється, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 31\~290,28 грн. із розрахунку 28,445711 грн. (курс долара США на час складання позовної заяви) за 1 долар США, та судовій збір у розмірі 704,80 грн. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки та її представника. Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні встановлено, що 25.08.2016 року [PERSON] отримав у [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 1100 дол. США із зобовязанням повернути вказану суму за першою вимогою, але не пізніше 25.08.2017 року. Вказана сума видана строком на один рік відповідно досягнутих домовленостей, що підтверджується розпискою від 25.08.2016 року (а.с.3). Отже, відповідно до умов договору позики позивачка надала [PERSON] грошові кошти в сумі 28 600 грн., що еквівалентно 1100 дол. США, з остаточним строком повернення боргу 25.08.2017 року. Зазначений договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачем з позивачем договору позики. З урахуванням наявності розписки про отримання позики, суд також приходить до висновку щодо невиконання зобовязань за вказаним договором позики. Згідно довідки НБУ офіційний курс валют Нацбанку України станом на 19.03.2018 року становить 26,35391000 грн. за 1 дол. США. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України). Отже, оскільки відповідач свої грошові зобов'язання перед позивачем не виконав, з останнього на користь позивача підлягає стягненню 1100 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 19.03.2018 року складає 28989,30 грн. (1100,00 х 26,35391000 = 28989,30). Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. За таких обставин, оскільки 1100 дол. США в еквіваленті по курсу НБУ станом на 19.03.2018 року складає 28989,30 грн., а не 31 290,28 грн., як зазначає позивач, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 28989,30 грн. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial