Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління охорони здоровя виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2014 року вона поступила до міського пологового будинку м. Кременчука з діагнозом: «Вагітність 40-41 тиждень. Обвиття пуповини навколо шиї плоду» для родорозрішення. Після її обстеження лікарі вибрали очікувальну тактику. З 24.04.2014 року до 28.04.2014 року вона відчувала погіршення самопочуття та збільшену рухову активність плоду, про що неодноразово скаржилася лікарям під час обходів. 28.04.2014 року під час чергового огляду їй зробили амніотомію, а через 2 години поставили крапельницю з окситоцином для штучного родозбудження. Ці дії з нею не узгоджувалися, а діяли на власний розсуд. Після встановлення діагнозу дистрес плоду їй запропонували зробити Кесарів розтин, на що вона та її чоловік дали згоду. Дитину дістали вже нежиттєздатною. На 7 день життя її дитина померла від гіпоксично-ішемічних вражень головного мозку, які вона здобула під час пологів. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року у справі №537/4429/15-ц за позовом [PERSON] до Кременчуцького міського пологового будинку про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконної стимуляції пологової діяльності, що призвела до інтранатальної загибелі дитини встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані, проте у звязку з тим, що згідно статуту міського пологового будинку, затвердженого рішенням міської ради від 28.10.2014 року, міський пологовий будинок є неприбутковою бюджетною установою, що заснована на комунальній власності територіальної громади м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради і підпорядкована управлінню охорони здоровя виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Фінансування установи проводиться за рахунок коштів місцевого бюджету (фінансується головним розпорядником - управлінням охорони здоровя виконавчого комітету Кременчуцької міської ради). Таким чином, Кременчуцький міський пологовий будинок не може вважатися належним відповідачем у справі в частині відшкодування шкоди, оскільки не є розпорядником коштів, не є зобов'язаною особою в даних матеріальних правовідносинах. Оскільки розпорядником коштів фактично є Управління охорони здоровя виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, просила стягнути з відповідача на її користь завдану моральну шкоду у сумі 74412 грн. Позивач та її представник у судове засідання не прибули, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2014 року позивач поступила до міського пологового будинку м. Кременчука з діагнозом: «Вагітність 40-41 тиждень. Обвиття пуповини навколо шиї плоду» для родорозрішення. Після її обстеження лікарі вибрали очікувальну тактику. З 24.04.2014 року до 28.04.2014 року вона відчувала погіршення самопочуття та збільшену рухову активність плоду, про що неодноразово скаржилася лікарям під час обходів. 28.04.2014 року під час чергового огляду їй зробили амніотомію, а через 2 години поставили крапельницю з окситоцином для штучного родозбудження. Ці дії з нею не узгоджувалися, а діяли на власний розсуд. Після встановлення діагнозу дистрес плоду їй запропонували зробити Кесарів розтин, на що вона та її чоловік дали згоду. Дитину дістали вже нежиттєздатною. На 7 день життя її дитина померла від гіпоксично-ішемічних вражень головного мозку, які вона здобула під час пологів. Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно\~ст. 23 ЦК України\~- моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких\~\~фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру\~\~ відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пп. 3, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру\~\~внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно\~\~від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),\~\~яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності,\~\~виваженості та справедливості. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року у справі №537/4429/15-ц за позовом [PERSON] до Кременчуцького міського пологового будинку про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконної стимуляції пологової діяльності, що призвела до інтранатальної загибелі дитини встановлено, що оскільки позивач зазнала фізичного болю внаслідок введення в організм позивачки окситоцину для підсилення пологової діяльності, моральних переживань у зв'язку з самовільним вибором лікарем способу пришвидшення пологів та прийняття рішення у вигляді внутрішньовенного введення препарату окситоцину без її дозволу та з відчуттям страху за майбутній стан здоров'я народженої дитини; душевних переживань, у звязку із самою втратою новонародженої дитини, виходячи з розумності, виваженості, справедливості, надавши оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, врахувавши зміни у її життєвих і громадських стосунках, погіршення самопочуття, необхідність звернення за кваліфікованою допомогою до лікаря-психіатра, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі встановлених обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved