Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Ленінська районна рада у м.Полтаві про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди, в якому просить зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію про нього, а саме характеристику надану відповідачкою до органів МВС, шляхом направлення листа про її скасування до Ленінського РВ УМВС України в Полтавській області та стягнути з відповідача на його користь компенсацію нанесеної моральної шкоди в сумі 2000 (дві тисячі) гривень. Стягнути з відповідача на його користь судовий збір. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позові вимоги підтримали та просила їх задовольнити, виходячи із наданих по справі доказів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі. Представник третьої особи виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради Вовк В.Ф. в судовому засіданні при вирішенні поклався на розсуд суду надавши суду документи про створення селищного комітету та пояснивши при цьому що існує практика надання головою селищного комітету характеристик на жителів селища. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.2013 року головою селищного комітету с. Рогізна Ленінського району м. Полтави [PERSON], дійсно на вимогу ДІМ СДІМ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, в зв'язку з проведенням перевірки, видана характеристика на позивача [PERSON] Як зазначив в судовому засіданні позивач, вказана характеристика не відповідає дійсності та ставить під сумнів його ділову та громадську репутацію. Оскільки відповідачка його не знає, з ним ніколи не зустрічалась, ніяких громадських, виробничих та інших справ з ним не вела. Він також ніколи її не бачив та не знайомий з нею особисто. А тому позивач вважає, що характеристика, яка була видана відповідачкою є незаконною, оскільки відповідачка не мала права надавати на нього характеристику, це суперечить її посадовим повноваженням, законодавству України та моральним засадам суспільства. З листа виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради № 02-32/107 від 13.02.2014 р. вбачається, що [PERSON] є керівником органу самоорганізації населення селища Рогізна. Позивач проживає в м. Полтаві, до вказаного органу ніякого відношення не має. Крім того, до повноважень керівника ОСН визначених ст. 22 ЗУ «Про органи самоорганізації населення» не входить надання характеристик на громадян. При цьому судом встановлено, що [PERSON], як керівника ОСН селища Рогізна мала право надати відомості про [PERSON], як жителя вказаного селища лише у вигляді довідки з місця проживання, а не характеристику. Крім того, позивач вважає, що своїми незаконними діями відповідачка нанесла йому моральну шкоду, яку він оцінює в 2000,00 (дві тисячі) грн. Вказана шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з наданням недостовірної інформації про нього до Ленінського РВ ПМУ УМВС яка використовується для загального оприлюднення, приниженням честі та гідності. Вказаною поведінкою відповідачка спричинила йому тяжкий психологічний шок, який можна порівняти зі втратою близької людини, значної суми грошових коштів. Він знаходиться у стані постійного психологічного напруження. Ці обставини значно підсилюють його психологічні страждання та розчарування. У відповідності до ст. 277 Цивільного кодексу України позивач має право на спростування недостовірної інформації, поширення якої порушує його особисті немайнові права. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Так, у ст. 297 ЦК України закріплено право на повагу до гідності та честі, кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є : недоторканними; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Частиною 3 ст. 277 ЦК закріплено презумпцію, згідно з якою вважається, що якщо про особу поширено негативну інформацію, то така інформація є недостовірною. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширені відомості не відповідають дійсності, покладається на відповідача. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Проте, на підтвердження вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь компенсації нанесеної моральної шкоди суду не було надано доказів, які свідчили б про завдання такої шкоди. У відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по справі у разі задоволення позову частково, підлягають до стягнення із відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial