Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, інвалідом 2 групи та перебуває на обліку в УПФУ України в Києво-Святошинського району Київської області. Постановою суду відповідача було зобовязано здійснити перерахунок та виплатити пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, перерахунок додаткової пенсії за шкоду здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 18 лютого 2009 оку з врахуванням раніше зроблених виплат. На виконання постанови відповідачем було проведено перерахунок пенсії та нараховано до виплати 137 025,97 грн. Починаючи з 2011 року дана сума коштів невиплачена йому. На його звернення відповідачем повідомлено, що в бюджеті відсутні кошти для даних виплат. Вважає своє право грубо порушеним через тривале невиконання судового рішення, значною інфляцією та подальшим знеціненням грошових коштів. Просив суд стягнути з УПФУ України в Києво-Святошинського району Київської області на його користь заборгованість по невиплаченій пенсії в розмірі 137 025,97 грн.; допустити негайне виконання судового рішення. У судовому засіданні позивач та його представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення проти позову. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник Державної казначейської служби України не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2010 року у справі № 2-а-925/2010 позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області задоволено частково, а саме: визнано дії Управління ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області при нарахуванні та виплаті пенсії [PERSON] з 18 лютого 2009 року неправомірними та визнано право позивача та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити [PERSON] перерахунок і виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 18 лютого 2009 року і до змін в законодавстві щомісячно, а також зробити перерахунок та виплатити додаткову пенсію [PERSON] в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 18 лютого 2009 року, з урахуванням раніше здійснених виплат. На виконання рішення суду 09 червня 2011 року видано виконавчий лист. З пояснень сторін встановлено, що на виконання постанови суду 10 квітня 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснено перерахунок пенсії. Сума перерахунку складає 137 025, 97 грн. Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області 10 листопада 2014 року на адресу УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області направлено повідомлення про необхідність виконання рішення суду щодо перерахунку коштів позивачу протягом 10 днів з дня отримання вказаного листа. Листом від 12 жовтня 2016 року № 5-13/1161-17081 Державна казначейська служба України повідомила позивача про наявність обєктивних обставин, що перешкоджають здійснити перерахування коштів у поточному році, а саме: Державним бюджетом України на 2016 рік передбачено коштів на заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою, у сумі 144,757 млн. грн., а виплати здійснюються в порядку черговості їх надходження до Казначейства. Відповідно до статті 3 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (у редакції на час надходження акту приймання-передачі до відповідача) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно з частиною четвертою наведеної норми перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Разом з тим, 16.10.2013 набрав чинності Закон України від 19.09.2013 року № 583-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень», яким доповнено Розділ II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» пунктом 3, відповідно до якого виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Також, цим пунктом Закону встановлено черговість погашення заборгованості. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року зобовязано Державну казначейську службу України вчинити дії щодо списання коштів з рахунків Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі на користь [PERSON] у розмірі 137 025 (сто тридцять сім тисяч двадцять пять) грн. 97 коп. з метою виконання рішення № 2-а-925/2010 Києво-Святошинського районного суду Київської області. При цьому судом вказано, що рішення суду відносно позову [PERSON] відноситься до першої черги погашення заборгованості та було передано на виконання відповідачу на початку січня 2015 року. Доказів щодо обліку справи позивача у першій черзі та його порядковий номер суду не предявлено. Доказів щодо неможливості стягнення коштів з рахунків УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області, як це і передбачено статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суду не предявлено також. При розгляді даної справи суд враховує принцип верховенства права, що вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine), заява № 11932/02, зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155). Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи, що дані правовідносини виникли не щодо нарахування пенсійних виплат, а спір виник щодо стягнення вже нарахованої пенсії, причому суму нарахування жодна з сторін не оспорює, тобто спір виник в сфері приватного права щодо стягнення заборгованості. Оскільки судове рішення з 2011 року не виконане у повному обсязі, позивачу нарахована пенсія на виконання саме судового рішення в розмірі 137 025.97 грн., тому дані кошти фактично є заборгованістю відповідача перед позивачем, зважаючи на що позовні вимоги про стягнення даних коштів підлягають задоволенню. За ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 і 3 частини першої цієї статті. Позивач також просив при задоволенні його позовних вимог допустити негайне виконання судового рішення. Разом з тим, стягнення заборгованості по нарахованим виплатам по пенсії не передбачено негайне виконання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved