Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У січні 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Укржитлосервіс», в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за серпень, вересень 2018 р. в сумі 6 248,22 грн., середній заробіток за 3 місяці затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21 090 грн. та моральну шкоду розмірі 15 000 грн. Мотивуючи позовні вимоги, посилався на те, він перебував у трудових відносинах з ДП «Укржитлосервіс» та 28.09.2018 р. звільнився з посади майстра служби сантехнічних робіт за власним бажанням за угодою сторін на підставі ст. 38 КЗпП України. На день звільнення заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати становила 17 248,22 грн. Приблизно 10.12.2018 р. заборгованість частково погашена відповідачем на суму 11 000 грн. Таким чином, заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 6 248,22 грн. У зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні позивач на підставі ст. 117 КЗпП України просив стягнути на його користь середній заробіток за 3 місяці затримки розрахунку при звільненні, що складає 21 090 грн., а також у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн., що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу невчасного проведення розрахунку при звільненні, виплати заробітної плати. Ухвалою суду від 02.01.2019 р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме для надання копії позовної заяви, відповідно до кількості відповідачів (а.с. 21). Після усунення недоліків позовної заяви (а.с. 23) ухвалою суду від 18.01.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 25). 11.02.2019 р. представником відповідача ДП «Укржитлосервіс» - Погорелим М.А. надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на здійснення повного остаточного розрахунку по заробітній платі з позивачем 06.12.2018 р. (а.с. 30-33). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] до 28.09.2018 р. працював на посаді майстра служби сантехнічних робіт ДП «Укржитлосервіс» та звільнився з вказаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 9). За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки відповідача станом на день звільнення у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по заробітній платі у розмірі 17 248,22 грн. (а.с. 11). Згідно з доводами позивача у грудні 2018 р. заборгованість частково погашена відповідачем на суму 11 000 грн. Як вбачається з наданої представником відповідача довідки про виплату заробітної плати та лікарняних позивача [PERSON] станом на 06.12.2018 р. заборгованість погашена в повному обсязі, в тому числі за серпень у розмірі 5 882,29 грн. та за вересень у розмірі 4927,87 грн. (а.с. 33), тому в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 6 248,22 грн. позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., такий порядок застосовується, крім іншого, у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством (постанова судової плати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.03.2017 р. у справі № 6-2807цс16). Середньоденна заробітна плата за попередні два місяці, що передували серпню 2018 р., вираховується шляхом ділення сум нарахованої заробітної плати за червень 2018 р. (4118,00 грн.) та липень 2018 р. (5875,12 грн.) на кількість робочих днів у цих двох місяцях (20 робочих днів у червні 2018 р. + 22 робочих днів у липні 2018 р.), та становить 237,93 грн. (9993,12 грн. / 42 робочі дні). Період з часу звільнення позивача (28.09.2018 р.) по день повного розрахунку відповідача з позивачем по заборгованості по заробітній платі (06.12.2018 р.) становить 49 робочих днів. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку позивачу до моменту повного розрахунку по заборгованості з виплати заробітної плати складає 11 658,57 грн. (237,93 грн. х 49 робочих днів за вказаний період). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11 658,57 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн., що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу не виплати заробітної плати у строки, визначені трудовим законодавством, а також не проведення остаточного розрахунку при звільнення позивача. При визначення розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами розумності, справедливості та достатності цієї суми для відшкодування моральних страждань позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених вимог (11 658,57 грн. + 1 000 грн. = 12 658,57 грн.) в розмірі 126,59 грн., оскільки позивач при поданні позову звільнений від його сплати.

Outcome: partial