Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України та просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,0 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , 1962 року народження. На момент смерті мати позивача постійно проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на все належне їй майно, та приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Колядою Ю.С. заведена спадкова справа № 11/2012. Спадщину, позивач як спадкоємець [PERSON] , прийняв у встановленому законом порядку шляхом подання відповідної заяви приватному нотаріусу Коляді Ю.С. 20.07.2012 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадщину, а саме на грошові вклади в ПАТ «Укркомунбанк». На іншу частину спадкового майна, а саме а квартиру [ADDRESS] , що належала на праві власності матері позивача, він оформити не встиг, у зв`язку з чим, свідоцтво про право на спадщину на квартиру не отримав. Місто Луганськ, де було відкрито спадкову справу, на даний час є окупованою територією України, у зв`язку з чим приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Коляда Ю.С., яка відкрила спадкову справу № 11/2012, на даний час здійснює свою нотаріальну діяльність на території Харківського міського нотаріального округу та є приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. А тому, позивач позбавлений можливості звернутись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка була ним прийнята, однак не оформлена. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.01.1991 року Артемівським відділом РАГС м. Луганська, [PERSON] народився [INFO] у місті Луганськ, про що складено відповідний актовий запис № 24. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 02.02.2005 року, Артемівською адміністрацією Луганської міської ради на підставі наказу від 01.02.2005 № 13/8, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (1/1 частка) (а.с. 14). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.11.2011 Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 1419. 12 липня 2012 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Колядою Ю.С., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з двох грошових вкладів, які зберігаються у Луганському відділені № 9 ПАТ «Укркомунбанк». Згідно з копією листа Міністерства юстиції України від 10.12.2019 року № 674/М-22010/8.3.2 від 10.12.2019 року, позивача проінформовано, що за інформацією наданою Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області документи нотаріального діловодства та нотаріального архіву приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. не було вивезено з тимчасово окупованої території та не передано до відповідного нотаріального архіву. З огляду на вказане, у відповідача не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину у спадкових справах, які відкрились на тимчасово окупованій території. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом квартири після смерті матері. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК україни, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ч. 2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно з абз. 6 ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил. Відповідно до чстини першої статті 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно з п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерстваюстиції України03.03.2004за №20/5 (далі Інструкції), письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно з п. 209 Інструкції при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Положеннями п. 231 Інструкції передбачено, що нотаріусом ведеться книга обліку спадкових справ та алфавітна книга спадкових справ. У книзі обліку спадкових справ реєструються: заяви про прийняття спадщини; заява про відкликання заяви про прийняття спадщини; заява про видачу свідоцтв про право на спадщину, про відмову від спадщини; заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини; заява спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); претензії кредиторів, а також заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, за якими були вжиті ці заходи; заяви про відкриття спадщини та укладання договору на управління спадщиною; заява про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; заява виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; заява відказоодержувача про відмову від заповідального відказування тощо. На підставі однієї із перерахованих заяв, зареєстрованої першою, заводиться спадкова справа на ім`я померлого. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження цього факту нотаріус відмовляє у прийнятті заяви (іншого документа), рекомендуючи заявнику подати її за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби вимагає цю справу для подальшого провадження. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців і кредиторів) також реєструються в книзі обліку спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються час їх надходження та номер спадкової справи. У спадкову справу підшиваються документи, які були витребувані від спадкоємців, юридичних осіб, подані іншими, крім спадкоємців, фізичними особами, а також примірник договору на управління спадщиною, договору про зміну черговості одержання права на спадкування, примірник договору про зміну розміру частки у спадщині, свідоцтва виконавця заповіту, свідоцтва про право на спадщину тощо. Як вбачається з письмових доказів наведених судом вище, право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , на квартиру за адресою: [ADDRESS] , має син померлої - [PERSON] . Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ними права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, у зв`язку з тим, що після смерті [PERSON] його матері позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, спадщина на яку видано вказане свідоцтво, складається з грошових коштів з відсотками та усіма належними до них компенсаціями та індексаціями, які зберігаються у Луганському відділенні № 9 ПАТ «Укркомунбанк» на карткових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , зареєстровано в реєстрі за № 8729, спадкова справа № 11/2012. На іншу частину спадкового майна, а саме, квартиру за адресою: [ADDRESS] , позивач оформити не встиг, у зв`язку з чим, свідоцтво про право на спадщину на квартиру не отримав. Водночас за інформацією вказаною у листі Міністерства юстиції України, та наданою Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області документи нотаріального діловодства та нотаріального архіву приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Коляди Юлії Сергіївни не було вивезено з тимчасово окупованої території та не передано до відповідного нотаріального архіву. За таких обставин суд доходить до висновку, що у зв`язку з неможливістю вивезення архіву приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. та видачі свідоцтва про право на спадщину у спадкових справах, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері, та позивач прийняв належну йому спадщину за законом, оскільки у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріаса Луганського міського нотаріального округу Коляди Ю.С., із заявою про прийняття спадщини за законом. За таких обставин суд вважає, що право власності позивача дійсно порушене і підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Отже, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Міністерства юстиції України про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню.

Outcome: approved