Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У серпні 2014р. позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що посилаючись на те, що Рішенням Комунарського районого суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 812/10247/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання незаконним розпорядження про приватизацію квартири, про визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про витребування квартири з чужого незаконного володіння позовні вимоги задоволені частково: розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради № 395р від 27.02.2008 року про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON] визнано незаконним; свідоцтво про право власності на житло № 28677 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на імя [PERSON] визнано незаконним; договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] від 07.03.2008 р. визнано недійсним; у витребуванні у [PERSON] квартири суд відмовив. Під час розгляду зазначеної справи зясувалось, що [PERSON] стала на шлях обману, вирішила за участю декількох довірених осіб укласти низку договорів купівлі-продажу квартири з метою приховати незаконне заволодіння квартирою за адресою: [ADDRESS] та унеможливити її повернення мені, як законному її володільцю та користувачу. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири з гр. [PERSON], який у свою чергу 15.12.2011 року продав вказану квартиру [PERSON]. Продаж квартири [PERSON] весь час розгляду справи у суді приховувала і не довела до відома суду, що квартиру вже продала і в неї нема чого витребувати. 19.04.2013 р. [PERSON] продав квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON], яка на даний час є власником квартири. Підтверджується вказане копією договору купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 19.04.2013 р. Посилаючись на ст. 387, 388, 1212, 1213 ЦК України, вважає відповідачку [PERSON] недобросовісним набувачем спірної квартири та просить суд витребувати у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS], вилучити її у [PERSON] і передати її у володіння та користування позивачці. Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру на імя [PERSON], здійснену на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2013р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що після укладення договору купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON], під час знаходження справи у провадженні суду, [PERSON] здійснила відчуження зазначеної квартири, уклала договір купівлі-продажу квартири з гр. [PERSON], який у свою чергу 15.12.2011 року продав вказану квартиру [PERSON]. Продаж квартири [PERSON] весь час розгляду справи у суді приховувала і не довела до відома суду, що квартира нею відчужена. Оскільки на час ухвалення рішення [PERSON] не була власницею квартири, суд відмовив у витребуванні квартири у [PERSON] 19.04.2013 р. [PERSON] продав квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON], яка є на теперішній час власником квартири на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 19.04.2013р. Далі представник позивача [PERSON] зазначила, що відповідачка [PERSON] набула право власності на майно від осіб, які не мали права його відчужувати, відповідачка [PERSON] є недобросовісним набувачем і тому є законні підстави витребувати у останньої квартиру за адресою: [ADDRESS]; квартира вибула з законного володіння [PERSON] не з її волі, а внаслідок протиправних дій [PERSON] та [PERSON], які незаконно отримали рішення суду про позбавлення її права користування жилим приміщенням у квартирі, приватизували квартиру без участі [PERSON] та здійснили відчуження квартири, тому квартира підлягає витребуванню навіть у разі визнання [PERSON] добросовісним набувачем, просить суд витребувати квартиру за адресою: [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, в обгрунтування своїх заперечень зазначили, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що позивачка [PERSON] ніколи не була власником квартири, проміжні договори відчуження квартири недійсними не визнані, реєстрація права власності на [PERSON] та [PERSON] не скасовані. Крім того, [PERSON] не знала про наявність спору щодо квартири, а [PERSON] на час відчуження був законним власником квартири. Представник третьої особи [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачка не є власником спірної квартири, а є на теперішній час лише користувачем, з позовом до суду про витребування майна із чужого незаконного володіння може звернутися лише власник майна. Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: Рішенням Комунарського районого суду м. Запоріжжя від 17.02.2014р. у цивільній справі за позовом [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], до [PERSON], Виконавчого комітету Запорізької міської ради, [PERSON], треті особи: ТОВ „ЗМБТІ, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконним розпорядження про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, позовні вимоги задоволені частково. Визнано незаконним розпорядження Комунарської районної адміністрації ЗМР № 395р від 27.02.2008 року про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Визнано незаконним свідоцтво про право власності на житло № 28677 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією ЗМР на ім'я [PERSON]. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS], укладений 07.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В судовому засіданні встановлено, що після визнаного вищезазначеним рішенням суду від 17.02.2014р. недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 07.03.2008р. була укладена низка договорів відчуження вказаної квартири. Так, [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири з гр. [PERSON], який 15.12.2011 року продав вказану квартиру [PERSON] Відповідачка [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 19.04.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 1845., укладеного між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Анатолієвною.в Державному реєстрі прав та їх обтяжень, індексний номер 1782638 від 19.04.2013р. [PERSON] із встановленими вищезазначеним судовим рішенням від 17.02.2014р. обставинами, квартира за адресою: [ADDRESS] вибула з користування [PERSON] поза її волею, без її відома та згоди. Вказане підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 812/10247/12 від 17.02.2014 р., яким встановлено, що під час приватизації та відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] права [PERSON] були порушені, у звязку з чим розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про приватизацію квартири на ім'я [PERSON] та свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] були визнані незаконними, а первісний договір купівлі - продажу квартири, укладений 07.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним. Як вбачається з пояснень відповідачки [PERSON] та її представника у судовому засіданні, відповідачка у будь-якому разі є добросовісним набувачем квартири, оскільки придбала останню за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, яку придбала у [PERSON], який продав квартиру, а відповідачка [PERSON] придбала останню, при цьому під час укладення договору купівлі-продажу квартири, право власності на останню було зареєстровано за [PERSON] і не містило будь-яких обтяжень, обмежень чи заборон, договір не був визнаний недійсним, отже [PERSON] мав право на відчуження майна чим і скористався. Про наявність будь-яких спорів по квартирі відповідачці відомо не було. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду,\~що вона була реєлтором при купівлі квартири [PERSON], допомогала їй у пошуках квартири для купівлі та у оформленні договору купівлі-продажу. Квартира за адресою [ADDRESS] на час її огляду потребувала ремонту, в квартирі знаходились деякі побутові речі, однак про їх принадежність їй невідомо. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду,\~що вона вселилась в квартиру [ADDRESS] у 2002 році. Позивача [PERSON] не знає. В квартирі проживав чоловік на імя [PERSON] із співмешканкою, які постійно пиячили. Матір [PERSON] вона не знає, зі слів [PERSON] його мати проживає у будинку поруч. Після продажу квартири [PERSON] нові власники квартири намагались робити ремонт, однак через деякий час знову починали в квартиру ходити нові покупці. До [PERSON] в квартиру ніхто з покупців не вселявся, стан квартири був поганий, квартира потребувала суттєвого ремонту. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив суду,\~що є чоловіком відповідача [PERSON] Він займався пошуком квартири для купівлі, його дружина продала іншу квартиру, щоб купити спірну квартиру. На час купівлі [PERSON] був власником квартири, їм ніхто не розповідав про спори щодо квартири. В квартирі ніхто не проживав та не був зареєстрований, квартира потребувала капітального ремонту. Те, що після приватизації квартири кілька разів змінились її власники не викликало у нього та дружини жодної підозри. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є матірю відповідача [PERSON] На час купівлі квартири вона була у поганому стані, потребувала капітального ремонту, на стінах навіть була цвіль. Про наявність будь-яких спорів по квартирі дочка з чоловіком не знали. Нею була продана 3-кімнатна квартира, щоб забезпечити дітей житлом. [PERSON] п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей\~387, 388 ЦК України. Відповідно ч. 1\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до\~ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати майно у добросовісного набувача у випадку, якщо воно вибуло з володіння власника не з його волі, а іншим шляхом. Відповідно частин 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого ) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб. Відповідно до ч 3 п. 2, п. 4 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.. Відповідно до п. 25 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до положень\~частини першої статті 388 ЦК\~власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив та обачність для зясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). [PERSON] із встановленими вищезазначеним судовим рішенням від 17.02.2014р. обставинами, квартира за адресою: [ADDRESS] вибула з користування [PERSON] поза її волею, без її відома та згоди. Вказане підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 812/10247/12 від 17.02.2014 р., яким встановлено, що під час приватизації та відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] права [PERSON] були порушені, у звязку з чим розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про приватизацію квартири на ім'я [PERSON] та свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] були визнані незаконними, а первісний договір купівлі - продажу квартири, укладений 07.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним. Проте, оцінуючи характер набуття у власність спірного майна відповідачем [PERSON], суд приходить до висновку, що за встановллених судом обставин, відповідачка не мала підстав сумніватися у правомірності дій відчужувача, при вчиненні правочину укладенні договору купівлі-продажу зазначеної квартири, відповідачка не знала і не могла знати що наявність правових вад під час набуття у власність спірного нерухомого майна, що з огляду на положення ст.ст.\~387, 388 ЦК України\~дає підстави для витребування від відповідача цього майна, відповідачка, як набувач, не лише не усвідомлювала і не бажала, а й не допускала можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника спірної квартири. Права особи, яка вважає себе власником майна підлягають захисту шляхом задоволення віндикаційного позову в разі, якщо існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Проте позивачка [PERSON] не є власником спірної квартири, а має лише право користування нею, в той час, як відповідно положень ст. 388 ЦК України, лише власник має право витребувати майно у добросовісного набувача. [PERSON] зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За встановлених судом обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed