Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У серпні 2019 року до суду надійшов вищевказаний позов, який обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Позивачі є спадкоємцями першої черги, як діти померлої. Заповіту [PERSON] не залишала. Протягом шестимісячного строку позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак Постановою державного нотаріусу Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.05.2019 їм відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вони не мають змоги, позивачі просили суд визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачі до суду не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Надали до суду заяви, відповідно до яких позов підтримують, просять розгляд справи проводити за їх відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої позов визнає, просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа до суду не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, заперечень проти позову не має. Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 01 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 486 (а.с. 5). Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] і померлою підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 05 вересня 1994 року Лисогірською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 19, де матір`ю вказано [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 червня 2012 року Виконавчим комітетом Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 05, [PERSON] після реєстрації шлюбу має прізвище « [PERSON] » (а.с. 9). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] і померлою підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 10 серпня 1989 року Лисогірською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 15, де матір`ю вказано [PERSON] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Вказане спадкове майно мати позивачів - [PERSON] прийняла після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] , але за життя не встигла оформити свої спадкові права, лише звернулась з заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори (а.с. 6, 12, 55). В свою чергу померла [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але за життя не встигла оформити свої спадкові права, лише звернулась з заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори (а.с. 7, 11, 19, 36-37). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 265(2015), наданої суду державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , прийняли [PERSON] та [PERSON] , про що ними складені заяви, зареєстровані 27.07.2015 за № 817 та 818 відповідно (а.с. 42, 43). Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, як діти померлої. Спадщину, відкриту після смерті матері, прийняли у встановленому законодавством порядку, а саме: протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Окрім позивачів, спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] також є її чоловік - [PERSON] . Згідно з заявою, зареєстрованої 30.07.2015 за № 832, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його дружини - [PERSON] , яка померла [INFO] , на користь його дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 44). При оформленні позивачами своїх спадкових прав на вищевказаний житловий будинок з`ясувалось, що у них відсутній правовстановлюючий документ на зазначений будинок. Так, відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріусу Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. від 30.05.2019 вих. № 504/02-31, позивачам було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок (а.с. 21). Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, до першої черги право на спадкування мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] , є єдиними спадкоємцями за законом після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] , які в установленому законом порядку прийняли спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24 753/0/04 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК». Згідно з п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Право власності померлого [PERSON] на житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданим Виконавчим комітетом районної ради депутатів трудящих; копією технічного паспорту на житловий будинок від 28.01.1988, виданим на ім`я [PERSON] ; копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 13-17). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved