overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з [PERSON] розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого вони з 21 травня 2011р. проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їх спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мають істотне значення. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, від строку на примирення відмовилась, а тому просить розірвати шлюб. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував та просить розірвати шлюбні відносини між сторонами. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2007 р. Від цього шлюбу подружжя мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З травня 2011 р. сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, не підтримують шлюбних стосунків. Заперечують можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з [PERSON] розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось через численні сварки, відповідач систематично зловживає спиртними напоями,чим було спричено позивачці та їх дитині душевних і фізичних страждань. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їх спільньої малолітньої дитини [PERSON], які мають істотне значення. [PERSON] у судовому засіданні заявні вимоги підтримала в повному обсязі, від строку на примирення відмовилась та просить розірвати шлюб. [PERSON]у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, строк на примирення не потребує у зв'язку з чим надав суду письмову заяву . Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.07.1993 р. від цього шлюбу подружжя мають дітей - мають сина [PERSON], [INFO], який в подальшому проживатиме разом із матір'ю. Сторони проживають окремо спільного господарства ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують. Майнового спору між подружжям немає. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд, стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свого сина та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 30.03.2013р. у відділі РАЦС Святошинського РУЮ в м. Києві між сторонами було укладено шлюб згідно свідоцтва серії [NUMBER], актовий запис № 3256. Від даного шлюбу в них є спільний син [PERSON], [INFO], про свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 1601. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд, стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свого сина та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, але пояснив, що він не має стабільного заробітку, постійного житла та даний час не може надавати матеріальну допомогу у тому обсязі в якому просить позивачка. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 12.12.2003 р. між сторонами було укладено шлюб у відділі РАЦС Святошинського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 2057. Від даного шлюбу у них є спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження , актовий запис № 2595. (а.с.4-5). Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, а також погодження сторін щодо розміру аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що з березня 2008 року шлюбні відносини між ними припинені та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя. На даний час позивач вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем не можливе, бажає шлюб з відповідачем розірвати. Зазначила, що спору з приводу утримання та виховання доньки не має та відповідач не заперечує проти подальшого проживання спільної доньки із позивачем. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2005 року (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спору про утримання, виховання та місце проживання доньки немає. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, які підтверджені документально, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] вказує, що спільне життя у них не склалося з причин різних поглядів на життя та виховання дитини. З березня 2013 р. вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Окрім того вона проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком, від якого має народити дитину, і з яким хоче створити нову сім'ю, а тому вважає неможливим збереження шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] позов визнав не заперечуючи, що їх спільне життя не склалося, у зв'язку з чим з березня 2013 р. вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2008 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові, спільність інтересів та поглядів на сім'ю та шлюб. З березня 2013 р. сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. На даний час позивач [PERSON] вагітна, і батьківство дитини, яку вона має народити, визнається [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченою заявою останнього. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який рік існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам сторін та їх малолітнього сина, що є підставою для його розірвання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У січні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки та потребують матеріальної допомоги. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000,00 грн. на кожного щомісячно, до повноліття дітей. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, а також про те. Що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 2482 від 05.12.2000р.), доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 1642 від 02.08.2002 року), які знаходяться на утриманні позивачки та потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітніх дітей. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Враховуючи все вищевказане, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У січні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки відмовляється. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до повноліття дитини. Від позивача надійшло клопотання про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 2752 від 02.10.2006р.), яка проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при призначені аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У січні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 340,00 грн.. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а/з № 4118 від 09.12.2008р.), який проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Судом встановлено, що відповідач по справі на даний час не працює, з минулого місяця з роботи звільнився, на облік до служби зайнятості не перебуває. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при призначені аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.. На підставі ст. ст. 180-184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У січні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку, до повноліття дитини. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а/з № 3505 від 22.10.2008р.), який проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при призначені аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. [PERSON] офіційно працює юристом в банку «Райфайзен банк Аваль», середньомісячний заробіток складає біля 6000грн.. У судовому засіданні встановлено, що відповідач регулярно надає допомогу дитині, оплачує дитячий садок, про що свідчать відповідні квитанції, багато часу дитина мешкає разом з батьком. На даний час позивачка знаходиться на лікуванні, тому дитина мешкає з відповідачем, та знаходиться на його повному утриманні. Вказане підтверджено сторонами у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Враховуючі те, що відповідач несе витрати на утримання своєї дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку, до повноліття дитини. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: partial