Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У січні 2019 року заявник звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] . 11 червня 1994 року, між батьком заявника, [PERSON] , та [PERSON] , був укладений шлюб. [INFO] [PERSON] помер. З моменту укладання шлюбу та до смерті [PERSON] , останній, разом із [PERSON] , проживали та вели спільне господарство, як подружжя, за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після своєї смерті, [PERSON] , залишила у спадок нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи даний факт, будучи пасинком померлої, а також особою, яка з січня 2011 року (з моменту смерті свого батька) до моменту смерті спадкодавця [PERSON] , фактично проживала з нею однією сім`єю, приймаючи до уваги ту обставину, що інших спадкоємців за законом у [PERSON] не має, в грудні 2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Балтакси Ірини Вячеславівни з заявою про оформлення на нього спадкових прав, як спадкоємця за законом, оскільки спадкодавець за своє життя не склала (не залишила) заповіту. Постановою нотаріуса від 11 січня 2019 рок [PERSON] в одержані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки [PERSON] не підтвердив родинні чи інші відносини із спадкодавцем, які б наділяли його статусом спадкоємця за законом, а також заявнику було роз`яснено нотаріусом, що для належного оформлення спадкових прав, йому необхідно звернутися до суду з метою встановлення юридичного факту родинних чи інших відносин із спадкодавцем [PERSON] , передбачених ст. 1264 ЦК України. Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] (спадкодавцем) необхідно заявнику для прийняття спадщини. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в ній та доказів, наявних в матеріалах справи. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса І.В. у судове засідання не з`явилась, направила до суду копію спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В матеріалах справи міститься заява заінтересованої особи, в якій остання просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 33). Вислухавши пояснення представника заявника, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 липня 1967 року (а.с. 9). 11 червня 1994 року, між батьком заявника, [PERSON] , та [PERSON] , був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 11 червня 1994 року (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.01.2011 року (а.с. 11). З моменту укладання шлюбу та до смерті [PERSON] , останній, разом із [PERSON] , проживали та вели спільне господарство, як подружжя, за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать, зокрема, Акт Комунального виробничого ЖРЕ підприємства Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради від 15 липня 2015 року та довідка даного КП ЖРЕ № 118 від 17 липня 2015 року, які надавалися [PERSON] для отримання нею пільг та соціальних виплат, як вдові ветерана військової служби, про що свідчить довідка Міністерства оборони України військового комісаріату Автономної Республіки Крим №502/ВС3 від 17 лютого 2016 року (а.с. 12 - 15). [PERSON] , після смерті свого батька [PERSON] [INFO] , на прохання своєї мачухи [PERSON] , в січні 2011 року переїхав жити із м. Чернігів до неї та фактично проживав до її смерті і проживає по сьогоднішній день за адресою: [ADDRESS] . Таке прохання [PERSON] було вмотивоване тим, що вона залишилась самотньою, оскільки близьких та інших родичів у неї не залишилось, а єдиною близькою людиною в неї залишився [PERSON] , який за часи подружнього життя свого батька (чоловіка спадкодавця) разом з [PERSON] систематично до них навідувався, здійснював допомогу по домашньому господарству та піклувався за стан здоров`я подружжя (а.с. 85 90). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 липня 2018 року (а.с. 16). Після своєї смерті, [PERSON] , залишила у спадок нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48 50, 55 - 56). В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Балтакси Ірини Вячеславівни з заявою про оформлення на нього спадкових прав, як спадкоємця за законом, оскільки спадкодавець за своє життя не склала (не залишила) заповіту та не мала інших спадкоємців за законом (а.с. 59). Постановою нотаріуса від 11 січня 2019 року [PERSON] в одержані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки [PERSON] не підтвердив родинні чи інші відносини із спадкодавцем, які б наділяли його статусом спадкоємця за законом, а також заявнику нотаріусом було роз`яснено, що для належного оформлення спадкових прав, йому необхідно звернутися до суду з метою встановлення юридичного факту родинних чи інших відносин із спадкодавцем [PERSON] , передбачених ст. 1264 ЦК України (а.с. 17). Згідно з п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є, зокрема, свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів. За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Аналіз викладених норм права свідчить про те, що за відсутності документів, що підтверджують родинні зв`язки між спадкоємцем та спадкодавцем, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій. За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суди можуть встановлювати юридичні факти, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у заявника відсутні документи, що підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем, тому він позбавлений можливості, в нотаріальному порядку, оформити свої спадкові права. За положеннями статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Той факт, що [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживав однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується наданими до суду письмовими поясненнями свідків, довідкою ОСББ «Новорічна 75» від 14 січня 2019 року (а.с. 8, 85 90). З показань свідків встановлено, що за своїм характером відносини, які існували між [PERSON] та заявником відповідають розумінню сімейних, оскільки вони вели спільне господарство, [PERSON] піклувався про померлу як про рідну особу, між ними склались родинні відносини, як між мачухою та пасинком. До того ж, у свідків, які доволі часто бували у квартирі [PERSON] , ніколи не виникало сумнівів у тому, що між останньою та [PERSON] існують саме сімейні взаємовідносини. З матеріалів спадкової справи, копію якої на запит суду було надано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. вбачається, що [PERSON] за своє життя заповіту не складала та окрім [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої до нотаріуса інші особи не зверталися (а.с. 36 59). У відповідності до п. 2 Постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. П. 5.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання однією сім`єю до набрання чинності ЦК. Згідно частини 2 пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, касаційна судова інстанція визначила та роз`яснила, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Враховуючи наявні у справі докази, а також показання свідків, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] проживав однією сім`єю разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Оскільки в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved