Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з відповідача Державного підприємства Завод порошкової металургії (далі ДП Завод порошкової металургії або Підприємство) заборгованість по нарахованій, але не виплаченій їй заробітній платі в загальному розмірі 18726 грн. 86 коп. В обґрунтування позову зазначав, що з 20 січня 1981 року вона працює у ДП Завод порошкової металургії, на даний час вона обіймає посаду апаратника очищення стічних вод. У порушення вимог ст. 43 Конституції України, ст. 115 КЗпП України Підприємством заробітна плата виплачується їй несвоєчасно, станом на 13 грудня 2017 року відповідач має перед нею заборгованість по виплаті заробітної плати в загальному розмірі 18726 грн. 86 коп., тому вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач ДП Завод порошкової металургії, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилося, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавало. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці, умов п. п. 15.1, 19.1 колективного договору ДП Завод порошкової металургії заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За першу половину місяця заробітна плата виплачується у період з 16 по 22 число поточного місяця, за другу половину місяця з 1 по 7 число місяця. Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд встановив, що з 20 січня 1981 року позивач [PERSON] працює у ДП Завод порошкової металургії, на даний час вона обіймає посаду апаратника очищення стічних вод. У визначені законом строки Підприємство заробітну плату [PERSON] не виплачувало, внаслідок чого відповідач має перед позивачем заборгованість по нарахованій, але невиплаченій їй заробітній платі за період з квітня по жовтень 2017 року в загальному розмірі 18726 грн. 86 коп., що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та виданою відповідачем довідкою № 282 від 13 грудня 2017 року про заборгованість з виплати заробітної плати, з якої вбачається, що за зазначені вище місяці [PERSON] було нараховано всього 23717 грн. 05 коп., утримано 4856 грн. 19 коп., лікарняний листок 134 грн. 00 коп., до видачі 18726 грн. 86 коп., дата видачі не виплачено (а. с. 3, 7). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, тому на її користь із ДП Завод порошкової металургії підлягає стягненню заборгованість по нарахованій, але не виплаченій їй заробітній платі за період з квітня по жовтень 2017 року в загальному розмірі 18726 грн. 86 коп. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved