overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У січні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 4730грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у в жовтні 2015року за договором банк надав відповідачу 500грн кредиту терміном до 04.11.2015р. під 2% за кожен день користування кредитом; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі.\~ У судовому засіданні відповідач проти позову заперечила, посилалась на те, що позивачем не було надано суду підписаного нею кредитного договору, який би містив зазначені у позові обставини, зокрема, щодо суми кредиту та строків його повернення, щодо розміру відсотків та пені; за такого, позивачем не доведено відповідними допустимими доказами факту виникнення та порушення нею зобовязань за кредитним договором, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог; крім того, нарахована позивачем сума пені в розмірі 4120грн. значно перевищує суму кредиту і є явно не співрозмірною. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №151022-150833 від 22.10.2015р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 500грн, під 2% за кожен день користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту 04.11.2015р., що підтверджується копіями заяви-анкети для отримання кредиту та видаткового касового ордеру №39/47 від 22.10.2015р., що є у справі. За твердженнями кредитодавця умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 20.12.2016р. становить: за кредитом 500грн, за відсотками 110грн. Що стосується визначеної банком суми пені в розмірі 4120грн, то вимога про її стягнення не може бути задоволена у повному обсязі, оскільки пеня нарахована на суму заборгованості за весь період прострочення. А відповідно до положень ст.258 ЦК України щодо вимог про стягнення пені встановлена спеціальна скорочена позовна давність в один рік. Оскільки позов заявлено у січні 2017року, то в межах позовної давності може бути стягнута пеня за період прострочення з 27.12.2015р. по 20.12.2016р., що, беручи дані у розрахунку позивача, буде складати 3600грн. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, з січня 2016 року шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, просив слухати справу у його відсутності (а.с. 1, 27, 30). Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 07.03.2017 подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с. 21). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 28.02.2009 укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №87 (а.с. 5). У вказаному шлюбі у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У січні 2017р. позивач звернувся з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 02 жовтня 1981 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 543. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. У відповідності до частини 2 статті 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернувся з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 10 жовтня 2013 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 700. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулась до суду даним позовом та просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 24.03.2017 р. позов [PERSON] задоволено. 25.05.2017 р. позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання щодо зміни її прізвища з [PERSON] на [PERSON], про що просила позивачка в позовній заяві. Позивач в судове засідання не з'явилась. До початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Дійсно рішенням Оболонського р/с м. Києва від 24.03.2017 р. позов [PERSON] було задоволено. За вимогами ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та вирішити питання щодо зміни прізвища позивачки, яке під час винесення не було вирішено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дітей, які проживають з позивачем - їх матір'ю, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 7, 8, 9). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем матірю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4, 9). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Представник позивача надала до суду заяву про підтримку позову в частині стягнення аліментів, отримання від відповідача судових витрат у розмірі 700 грн. для передачі позивачу та розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову в частині стягнення аліментів, передачу представнику позивача 700 грн. судових витрат для передачі позивачу та розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів, оскільки відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем матірю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4, 9). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело втрати почуття поваги та любові один до одного. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач на останнє судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с. 21). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 14.01.2015 між сторонами зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Софіївісько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №1 (а.с. 5). У вказаному шлюбі у сторін є син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила Відповідач позов визнав Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05 жовтня 2013 р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №961. Мають доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

У січні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у домоволодінні №20 по вул.Новий інвалідний хутір в м.Миколаєві, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що є власником домоволодіння за вказаною адресою, в якій відповідач зареєстрований, але за вказаною адресою не проживає з вересня 2006року. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння №20 по вул.Новий інвалідний хутір у м.Миколаєві, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1996року, виданого виконкомом Заводської районної ради народних депутатів, реєстровий №20010, згідно наданої копії. Місце проживання у спірній квартирі також зареєстровано за відповідачем [PERSON] - з 2000р. Проте, відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає з вересня 2006року, мешкає за місцем проживання своєї дружини - [ADDRESS], що підтверджується актом від 22.12.2016р., складеним мешканцями будинків №33, №33а по вул.НІХ м.Миколаєва. Також, тривале не проживання відповідача підтверджується допитаними в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше 10 років. Відповідно до ст.156ЖК УРСР, ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача [PERSON] у спірному жилому приміщенні домоволодіння понад визначені строки, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У січні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач - батько дітей - коштів не надає. У судовому засіданні сторони були відсутні, надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечив. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Батьки дітей проживають окремо, діти проживають разом з матір'ю. Угоди щодо їх утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання двох дітей, що відповідач працездатного віку, має постійну роботу. За такого, доцільно визначити стягнення у вигляді 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved