Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

У серпні 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Посилаючись на вимоги ст.ст.16, 526, 530, 549-551, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умови кредитного договору № 502423009 від 14.08.2018 року, за позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17 326 грн. 51 коп. та судові витрати. Ухвалою від 12.08.2020 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню. З наданих позивачем письмових документів судом встановлено, що 14.08.2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено заяву про приєднання № 502423009 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО). Шляхом підписання Заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови банківського рахунку. Відповідно до п. 3.4.1 даної Заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України, на умовах тарифного пакету «Мій конфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ банку. На виконання умов ДКБО банк надав відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви про приєднання до ДКБО, відповідачу встановлено кредит у розмірі 15 000 грн. Строк кредитування (користування ним) встановлюється на 60 місяців. Відповідно до п. 1.7 розділу ХХІІ ДКБО датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) уповноваженим представником (працівником) банку; датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредиту (кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту/встановлення ліміту кредитування. Згідно з п.1.20 розділу ХХІІ ДКБО, сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала стягненню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості. Відповідно до п. 1.27, п.1.29 розділу ХХІІ ДКБО будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором. Якщо банк на підставі договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких не настав, або повернення кредиту, такі внески (платежі) або неповернення кредиту мають бути здійснені клієнтом протягом 30 календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Якщо протягом цього періоду клієнт усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. Станом на 20.07.2020 року розмір заборгованість відповідача перед банком становить 17 326 грн. 50 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 14 431,46 грн.; заборгованість за відсотками - 2 153,73 грн.; пеня - 302,20 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 32,55 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту -165,74 грн., витрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 3832, грн., витрат на інфляції на суму простроченого кредиту 202,51 грн. Вищевикладене підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, наданими позивачем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та також самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абз.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ст.ст. 549-551 ЦК України передбачена відповідальність боржника перед кредитором у вигляді неустойки, розмір якої встановлюється договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Аналізуючи наведені вище положення діючого законодавства, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved