Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення з нього. В обґрунтування позову, співпозивачі послались на те, що у даному житловому будинку проживає відповідач, яка вселялась у будинок як член сім'ї колишнього співвласника будинку - [PERSON] Разом із тим, у 2013 році останній на підставі договору дарування подарував свою частку будинку [PERSON] та припинив проживати у будинку. На підставі ст.. 16, 387, 391, 405 ЦК, ст.. 109 ЖК позивачі просять суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком та виселити відповідача з нього. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, тому що вважає, що правові підстави для виселення відповідача з житлового будинку відсутні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Також встановлено, що у вказаному житловому будинку зареєстрована та фактично проживає [PERSON], яка є колишньою дружиною [PERSON]. Як вбачається із змісту договору дарування ? частки житлового будинку від 14.06.2013 року [PERSON] до червня 2013 року був власником вказаного будинку та подарував свою частку [PERSON]. На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК обидві сторони визнати, що відповідач в свій час була вселена у житловий будинок правомірно. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 Житлового кодексу Української РСР, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Ураховуючи вищезазначені норми матеріального права, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим житлом. Право відповідача на проживання у квартирі похідне від прав колишнього власника квартири, членами сім'ї якого вона була та за згодою якого проживала у квартирі. Проте сьогоднішні власники на підставі ст. 391 ЦК України мають право вимагати від відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю, зокрема шляхом виселення такої особи (Аналогічна думка з цього приводу викладена в судових рішеннях ВССУ від 05.02.2014, від 21.05.2014, 16.07.2014). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення підлягають задоволенню.

Outcome: approved