Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, у вказаній квартирі зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, комунальні послуги не оплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження та користування квартирою, вона позбавлена можливості оформити договір купівлі-продажу квартири. Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою та створює їй перешкоду у користуванні власністю, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та справу слухати без її участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності 5854373 від 08.07.2013 року. Згідно з довідкою № 14479 про склад сім`ї від 11 вересня 2019 року, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, що підтверджується актами про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 18.01.2018 року, 15.07.2018 року, 22.01.2019 року та 26.07.2019 року. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає більше одного року у квартирі [ADDRESS] , а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved