Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області на підставі розпорядження голови Карлівського районного суду від 06.08.2018 року за № 373 надійшла вказана цивільна справа, за позовом [PERSON], в якому він посилається на те, що 30.09.2017 р. відповідач [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою запропонував позивачу роботу через інтернет та здійснив оформлення кредиту через компанію «Готівочка» та повідомив позивача про те, що отримані позивачем кошти є авансом майбутнього місця роботи, але частину коштів на вимогу відповідача довелось йому повернути. 02.10.2017 року [PERSON] знову взяв повторно у нього його особисті документи, а саме паспорт та ідентифікаційний код, та як виявилося потім, здійснив оформлення кредиту через вільний вихід в інтернет з мобільного телефону у інтернет компанії «Манівео» з кредитуванням на суму 2300,00 грн та повідомив, що вказані кошти є авансом з майбутнього місця роботи. 1200,00 грн з отриманих коштів [PERSON] забрав собі. Вироком суду від 25.01.2018 р. відповідач був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч.1,2 ст.190 КК України, яким було встановлено, що позивач не оформляв кредит у фінансових установах. В той час, він отримав з ТОВ ФК «Довіра та гарантія» повідомлення про наявну суму заборгованості у розмірі 9066,60 грн. З приводу незаконного укладення кредитних договорів з використанням особистих документів позивач неодноразово звертався до відповідача, який запевняв про погашення існуючих боргів, але на даний час зобовязання перед інтернет-компанією «Готівочка» з кредитування населення відповідач виконав, а перед ТОВ ФК «Довіра та гарантія» існують. \~ \~ \~ \~У звязку з наведеним, позивач просить визнати кредитний договір №834482542 від 02.10.2017 р., укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та [PERSON] недійсним та стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ, вказану цивільну справу передано до провадження судді Косик С.М. 22 серпня 2018 року (а.с.59). \~ \~ \~ \~У судове засідання 16.01.2019 року сторони не зявилися повторно, натомість позивач направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.79). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про дату та час слухання справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с.15), натомість поштові повідомлення повернулися з відміткою «зміна місця проживання» (а.с.88,89,102,103), також викликався шляхом оголошення на веб-сайті суду (а.с.86,87,96,97), причини неявки не повідомив. Представник відповідача ТОВ ФК «Довіра та гарантія» просить розглянути справу за відсутності відповідача та в задоволенні позову відмовити, оскільки кредитний договір №834482542 від 02.10.2017 р. укладений між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто ТОВ ФК «Довіра та гарантія» на момент укладення договору не була стороною правочину, а тому є неналежним відповідачем (а.с.98,99). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2018 р. [PERSON] відповідача по справі, визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених чч.1,2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн. (а.с.4,5). За вказаним вироком [PERSON] 02.10.2017 року близько 13-50 год в районі будинку №1 по площі [PERSON] у м.Полтаві неподалік залізничного вокзалу зустрівся зі знайомими [PERSON], діючи шляхом обману та зловживання довірою, запропонував влаштувати його на роботу через інтернет, де нібито працює знайомий йому директор, тоді як фактично не мав наміру це робити. [PERSON], будучи впевненим в правдивості та щирості намірів [PERSON], на дану пропозицію погодився, під приводом працевлаштування через інтернет на роботу надав свої паспорт громадянина України, картку банку та ідентифікаційний номер [PERSON], який на підставі персональних даних потерпілого [PERSON] здійснив оформлення кредиту через вільний вихід в інтернет з мобільного телефону у інтернет компанії «Манівео» з кредитування населення на суму 2300,00 грн, повідомив [PERSON], що вказані кошти є авансом з майбутнього місця роботи. В цей же день [PERSON] зняв в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м.Полтава, площа [PERSON],4/2, грошові кошти в сумі 2300,00 грн, частину з них в сумі 1200,00 грн передав [PERSON] на вимогу останнього під приводом повернення їх директору підприємства за послугу з працевлаштування потерпілого. Отримані кошти [PERSON] використав на власні потреби. Частина 6 статті 82 ЦПК України вказує, що вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як убачається з матеріалів справи, на початку 2018 р. директором ТОВ «ФК»Довіра та Гарантія» на адресу [PERSON] позивача по справі направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості від 04.01.2018 р., повідомлення про візит від 17.01.2018 р. та попередження від 05.02.2018 р. у звязку з наявністю заборгованості перед новим кредитором ТОВ «ФК»Довіра та Гарантія» по укладеному кредитному договору № 834482542 від 02.10.2017 року з первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.6-8). Так, за положеннями частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (частина перша статті 5 ЦПК України). У статті 129\~Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. За ч. 1 ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а за частинами 1, 3 ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення позичальника, позивача по справі, при укладенні кредитного договору № 834482542 від 02.10.2017 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідно до визнання вказаного правочину недійсним та задоволення позову. Посилання відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на відсутність підстав для задоволення позову з тих підстав, що товариство на моменту кладення не було стороною правочину не заслуговують на увагу, оскільки спірний кредитний договір укладений за відсутності волевиявлення позичальника позивача по справі та наявність правонаступника іншої сторони не може бути підставою для відмови в позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 850,00 грн (а.с.9). На підставі викладеного,

Outcome: approved