Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивував тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В належному позивачу житловому будинку на підставі типового договору, з серпня 2009 року по травень 2018 року, проживала відповідач [PERSON] .. В червні 2018 року відповідач залишила будинок та виїхала за межі України, місце фактичного її перебування та проживання позивачу невідомо. Представник зазначає, що факт реєстрації відповідачки в належному позивачці житловому будинку порушує право останньої вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 06 грудня 2021 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Між тим, представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено Договором дарування жилого будинку від 6 серпня 2004 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06 вересня 2004 року (а.с.10-11). 17 серпня 2009 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено Типовий договір піднайму (найму) житлового приміщення, дачі, садового будинку, на підставі якого відповідачка була зареєстрована в належному позивачці житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 20). Як вбачається із будинкової книги будинку [ADDRESS] , в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-16). Між тим, як вбачається із наявних в матеріалах справи Актів обстеження від 28 лютого 2021 року, 10 червня 2021 року та 29 липня 2021 року, а також Довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 904 від 30 липня 2021 року, [PERSON] яка не являється співвласником будинку [ADDRESS] , зареєстрована в даному будинку, одна з червня 2018 року не проживає в ньому, її особисті речі в будинку відсутні (а.с. 21-22, 23) Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved