Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У своєму позові, у урахуванням збільшення розміру позовних вимог, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю відділу збуту, літера № «Е 2», загальною площею 231,7 кв.м., розташовану на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 2000 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Рівне, провулок Робітничий, буд. № 5, що належить на праві особистої приватної власності [PERSON] в рахунок погашення 1\~419\~347,83 грн. заборгованості за Кредитним договором № 1763/07 від 12 грудня 2007 року, яка станом на 31 травня 2015 року складається з заборгованості: 566\~134,16 грн. за кредитом; 550\~953,34 грн. за процентами; 302\~260,33 грн. пеня, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати у справі, а саме 3\~654 грн. судового збору. У позові зазначається, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» було укладеного Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та фізичними особами, в тому числі права вимоги за Договором про іпотечний кредит № 1763/07 від 12 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та [PERSON] (далі така ж назва або кредитний договір) Відповідно до умов кредитного договору, останній отримав кредит у розмірі 30\~000 доларів США, та зобовязувався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 12 грудня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та [PERSON]Т. було укладено Іпотечний договір № 1764/07 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (далі така ж назва або іпотечний договір), відповідно до якого остання передала банку в іпотеку майно будівлю відділу збуту, загальною площею 231,7 кв.м., розташовану на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 2000 кв.м., що знаходиться за адресою Рівненська область, м. Рівне, провулок Робітничий, буд. № 5. Також, 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» відступив свої права вимоги за іпотечним договором № 1764/07 від 12 грудня 2007 року на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» .У звязку з порушенням умов кредитного договору, утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2015 року становить: 26\~897 доларів США заборгованість за кредитом, що офіційним курсом НБУ еквівалентно 566\~134,16 грн.; 26\~175,76 доларів США заборгованість по процентам, що за офіційним курсом НБУ становить 550\~953,34 грн. та 14\~360,37 доларів США пені, , що офіційним курсом НБК еквівалентно 302\~260,33 грн. У звязку з невиконанням боржником кредитного зобовязання, відповідно до п.5.1 іпотечного договору, іпотекодержатель набув право стягнення на предмет іпотеки. На виконання умов кредитного та іпотечного договорів, відповідачу було надіслана вимога «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки», яка на момент звернення до суду не виконана. Таким чином, на підставі викладених обставин, у відповідності до ст.ст. 12,33 Закону України «Про іпотеку», позивач набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] у своєму позові просить розірвати іпотечний договір 1764/07 із застереженням вимог іпотекодержателя від 12 грудня 2007 року між АК «Промінвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3857. Позов обґрунтовує тим, що в порушення п.8.3 іпотечного договору, згідно якого сторони погодили, що зміни та доповнення до договору здійснюється за взаємною згодою сторін шляхом укладення договорів про внесення змін і доповнень до цього договору, які підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються невідємною частиною цього договору та ст. 19 Закону України «Про іпотеку», 21 серпня 2008 року між АК «Промінвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 810/08 до кредитного договору № 1763/07, за яким було збільшено розмір відсоткової ставки, який повинен сплачувати позичальник з 12% до 14 % річних. Жодної додаткової угоди (нотаріально посвідченої) чи договору, які б сторони погодили таке збільшення не було укладено. В судовому засіданні [PERSON] позов ТОВ «Кредитні ініціативи» підтримав повністю, просив його задоволити. Позов [PERSON] заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Також просив застосувати до позову [PERSON] строк позовної давності (Т.2, а.с.25 28). Представник [PERSON], [PERSON] [PERSON] позов ТОВ «Кредитні ініціативи» заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Позов довірительки підтримала з викладених у ньому підстав, просила його задоволити, додатково вказавши, що майновий поручитель забезпечує виконання зобовязання боржника в повному обсязі, тим самим відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, що визначено законодавством як поручительство. Підвищення процентів за кредитним договором (п.3.1.10), треба розуміти як збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя, і будь яке збільшення відсотків за користування кредитом повинно бути погоджено з майновим поручителем. Таким чином, згідно ст. 559 ЦК України, така порука має бути припинена. Також, у своїх відзивах на позов ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] звертала увагу суду на те, що має місце розбіжність у сумі заборгованості по кредиту, відсотках та пені. Крім цього, вважає незаконним відступлення прав вимоги за кредитним договором у звязку з відсутністю доказів щодо переходу до позивача прав вимоги. Представник [PERSON] [PERSON] висловила аналогічну думку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 1763/07, за умовами якого останній отримав кредит 30\~000 доларів США (еквівалент 151\~500 гривень відповідно до офіційного курсу Національного банку України), зі строком повернення до 11 грудня 2017 року згідно з графіком погашення заборгованості та сплативши за використання кредитних коштів проценти у розмірі 12,5 % річних (Т.1, а.с.24-27). 12 грудня 2007 року для забезпечення вимоги що випливають з договору про іпотечний кредит, між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] укладено іпотечний договір № 1764/07 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3857 (Т.1, а.с. 33-34). Предметом іпотеки, відповідно до п.1.2 іпотечного договору є будівля відділу збуту, загальною площею 231,7 кв.м., розташована на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 2000 кв.м., що знаходиться за адресою Рівненська область, м. Рівне, провулок Робітничий, буд. № 5, яка належить [PERSON] на праві (особистої приватної) власності. 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК промислово інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» відступив свої права вимоги за кредитом до [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (Т.1, а.с.14-19). Також, 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» відступив свої права вимоги за іпотечним договором № 1764/07 від 12 грудня 2007 року на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (Т.1, а.с.21-22). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 33,35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. 19 лютого 2015 року (вих..№PD 15.02/2) на адресу позичальника за кредитним договором [PERSON], та іпотекодавця за іпотечним договором [PERSON] рекомендованими листами ТОВ «Кредитні ініціативи» були надіслані повідомлення про усунення порушень, вимога про добровільне виселення (Т.1, а.с.39,40). При цьому позивач цією ж вимогою попередив, що у разі невиконання цієї вимоги, буде розпочато процедуру звернення стягнення на майно, яке передано в іпотеку, чи вчинення виконавчого напису нотаріуса. Зазначені вимоги залишені без реагування. У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про іпотеку», п.5 іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, у випадках, якщо у момент настання строку виконання позичальником (та/або іпотекодавцем) зобовязань за договором про іпотечний кредит вони не будуть виконані повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Договору про іпотечний кредит строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Договором про іпотечний кредит строки сум процентів (сум комісійної винагороди за управління кредитом) (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Договором про іпотечний кредит; незалежно від настання терміну виконання позичальником (та/або іпотекодавцем) будь яких зобовязань за Договором про іпотечний кредит при виникненні підстав вказаних у п.п. 3.1.5, 3.1.6, 3.1.8 цього договору. Обставини неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором були встановлені апеляційним судом Рівненської області при розгляді справи за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Так, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року, із [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ТОВІ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 1763/07 від 12.12.2007 року у розмірі 846\~134, 16 грн., з яких 566\~134,16 грн. складають борг за тілом кредиту, 275\~000 грн. борг за процентами та 5\~000 грн. за пенею (Т.1, а.с.194 197 ). Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором та наявність заборгованості за кредитом, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, доказуванню не підлягають і суд визнає ці обставини встановленими. Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Оскільки [PERSON] порушив зобовязання перед банком, яке забезпечене іпотекою нерухомого майна іпотекодавця [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки проте у сумі 846\~134, 16 грн., що встановлено згаданим рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року. У відповідності до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, поміж іншого, зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Оскільки сторонами не було запропоновано початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, і не досягнуто згоди, щодо цього питання, суд, відповідно до положення ст. 360-7 ЦПК України, з урахуванням висновку судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року № 6-1935цс15, приходить до висновку, що початкова ціна має визначатися відповідно до п.1.4 Іпотечного договору № 1764/07 від 12 грудня 2007 року 300\~000 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи», суд не приймає до уваги відзиви відповідача на позов (Т.1, а.с.103-104), зокрема твердження про розбіжність суми заборгованості, відсутність доказів набуття правонаступництва ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» Акціонерного промислово інвестиційного банку, а також ненабуття позивачем права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, оскільки такі твердження є безпідставними та недоведеними не впливають на характер спірних правовідносин сторін, не стосується матеріально правових вимог позивача (ТОВ «Кредитні ініціативи»). Не заслуговують на увагу посилання на існуючу практику апеляційних інстанцій, оскільки на відміну від прецедентного права в Україні діє нормативна система права, і ухвалені судові рішення в інших справах, крім постанов верховного Суду України, не є обовязковими для всіх національних судів. Щодо позову [PERSON] про розірвання договору іпотеки, суд приходить до такого висновку. З поміж згаданих кредитного та іпотечного договорів, про що зазначалось вище, 21 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 810/08 до Договору про іпотечний кредит № 1763/07 від 12 грудня 2007 року, за умовами якого внесено зміни до п.2.2 кредитного договору, який викладено в наступній редакції «2.2 за користування кредитом, починаючи з 21 серпня 2008 року, встановлюється процентна ставка в розмірі 14 % річних» (Т.2, а.с. 10). Отже, даним договором про внесення змін, збільшено розмір відсотків, які повинен сплачувати [PERSON] за користування кредитом. Збільшення процентної ставки, відповідає умовам кредитного договору (п.3.7) (Т.1, а.с. 7). Твердження [PERSON] що в порушення ст. 19 Закону України «Про іпотеку» та п.8.3 іпотечного договору, згідно якого, зміни та доповнення до договору здійснюється за взаємною згодою сторін шляхом укладення договорів про внесення змін і доповнень до цього договору, які підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються невідємною частиною цього договору, до іпотечного договору не було укладено жодної додаткової угоди чи договору, які б погодили таке збільшення, не заслуговують на увагу. Умови п.8.3 іпотечного договору, за своїм змістом, стосується умов лише цього (іпотечного) договору, а не кредитного договору. Укладення іпотечного договору, відповідно до якого забезпечувалось належне виконання вимог, що випливають з кредитного договору, в тому числі і додаткових угод, є результатом домовленості усіх сторін цих договорів (кредитного та іпотечного), у тому числі із визначеним обсягом відповідальності на майбутнє. Жодних застережень з приводу погодження сторонами кредитного договору, збільшення відсоткової ставки з обовязковим повідомленням іпотекодавця кредитний договір, які іпотечний договір не містить. Суд вважає, що додатковий договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит не суперечить вимогам цивільного законодавства України та відповідає умовам кредитного договору. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що підставою для розірвання іпотечного договору, з моменту укладення додаткової угоди до кредитного договору з 21 серпня 2008 року, є положення ст. 559 ЦК України, згідно ч.1 якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Однак, порука та іпотека є самостійними видами забезпечення зобовязань. Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про іпотеку», які не містять положень, які б передбачали застосування норм, що регулюють поруку, тому числі і ст. 559 ЦК України, до відносин іпотеки. За встановлених судом обставин, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Окрім того, [PERSON] було подано заяву про застосування до вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» строку позовної давності (Т.1, а.с.65). Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд приходить до висновку, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не пропущено строк позовної давності, оскільки право на позов у товариства виникло 17 грудня 2012 року, з моменту укладення згаданих договорів про відступлення прав вимоги та про передачу прав за договорами забезпечення, а з даним позовом до суду звернулось в 17 березня 2015 року. Крім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості наданих ТОВ «Кредитні ініціативи» (Т.1 а.с.38) остання проплата за кредитним договором здійснена в березні 2012 року, що також вказує, що з позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду в межах строку позовної давності. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, порушене представником ТОВ «Кредитні ініціативи» питання щодо застосування позовної давності до позову [PERSON] (Т.2, а.с.28) не вирішує. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3\~654 грн., що стверджується відповідно платіжним дорученням (Т.1 а.с.4).

Outcome: approved