Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У серпні 2016 року Правобережний районний центр зайнятості м. Запоріжжя звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на навчання, посилаючись на те, що [PERSON] як безробітна була направлена на професійне навчання до ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.. [PERSON] за професією «машиніст крана металургійного виробництва», строк навчання з 10.08.2015р. по 10.11.2015р., згідно договору від 04.08.2015р. навчання було продовжено. З 11.05.2016р. [PERSON] було відраховано зі складу слухачів у звязку з відсутністю на заняттях без поважних причин. За таких обставин, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», [PERSON] зобовязана повернути суму витрат на навчання у розмірі 2288,30 грн. У добровільному порядку вказані кошти відповідач не повертає. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму витрат на навчання у розмірі 2288,30 грн. та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у заяві до суду просив справу розглядати у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні 16.11.2016 року проти позову заперечувала, посилаючись на неправомірне відрахування її з навчального закладу. Вказує, що вона не відвідувала заняття з поважних причин, оскільки під час навчальної практики з нею стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого вона отримала травму і перебувала на лікуванні. Має намір після повного одужання поновити навчання та отримати диплом за обраною спеціальністю. Підприємство не взяло на себе відповідальність оформити травму як виробничу, однак це не виключає поважності причин її відсутності на заняттях через стан здоровя. У судове засідання 02.02.2017 року [PERSON] не зявилася, причини неявки суду не повідомила , про час і місце судового розгляду була повідомлена. У судове засідання 20.03.2017 року [PERSON] також не зявилася. Судова повістка, направлена за адресою реєстрації повернута до суду без вручення з відміткою відділення поштового звязку у ф.20 «за закінченням терміну зберігання». Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Отже, суд вважає, що [PERSON] повідомлена про час і місце судового розгляду, і відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників процесу за наявними у справі доказами і матеріалами. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом установлено, що наказом Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя від 22.07.2015р. №НТ150722 [PERSON] був наданий статус безробітного, наказом №НТ150729 від 29.07.2015р. їй призначено допомогу по безробіттю. Згідно договору №085915080400001 від 04.08.2015р. Правобережний районний центр зайнятості м. Запоріжжя направив безробітну [PERSON] в ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна на професійне навчання за професією «машиніст крана металургійного виробництва», строк навчання з 10.08.2015р. по 10.11.2015р., згідно додаткової угоди №01 від 09.11.2016р. строк дії договору встановлено відповідно до строку професійного навчання з 10.08.2015р. та до повного виконання зобовязань. Розпорядженням в.о. директора з персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» від 11.05.2016р. №2053-К [PERSON] з 11.05.2016р. відрахована з курсів по перепідготовці робочих на підприємстві на професію «машиніст крана металургійного виробництва» у звязку з невідвідуванням учбових занять з неповажних причин з 20.04.2016р., необхідних для завершення практичного навчання і здачі кваліфікаційної атестації. У звязку з припиненням без поважних причин професійного навчання за направленням територіального органу наказом Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя від 18.05.2016р. №НТ160518 припинено реєстрацію [PERSON] як безробітної, припинено виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до виконавчого кошторису, загальна вартість навчання [PERSON] склала 2288,30 гривень. Позивачем на адресу відповідача листом від 05.07.2016р. №01-19/1686 направлялася вимога сплатити суму за навчання у розмірі 2288,30 гривень. До теперішнього часу відповідачем дана сума не сплачена. Згідно з абз.2 ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Відповідно до п.2.10. Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 року №318/655, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.06.2013 року за №1029/23561, у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. За п. 3.1.1 Договору про професійне навчання безробітного від 04.08.2015р., у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) Безробітний відшкодовує Центру, який уклав договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. На підтвердження заперечень проти позову відповідачем надано [PERSON] проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався 05.10.2015р. в ПАТ «Дніпроспецсталь», згідно якого нещасний випадок з [PERSON] стався під час прямування на роботу, за територією підприємства. Як вбачається зі службового листа від 27.04.2016р. №125-36, адресованого [PERSON] і Запорізькому обласному центру зайнятості, на час захворювання [PERSON] її навчання було призупинено. У звязку з надходженням у відділ кадрів і розвитку персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» 25.04.2016р. довідки КУ «Запорізька багатопрофільна клінічна лікарня №9», відповідно до якої [PERSON] з 25.04.2016р. є працездатною, [PERSON] запропоновано зявитися до 06.05.2016р. у відділ кадрів і розвитку персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» для завершення практичного навчання згідно навчального плану і для здачі кваліфікаційної атестації. Попереджено, що у разі неявки навчання буде припинено. Підтверджені документально доводи відповідача, що невиконання нею вимоги зявитися у відділ кадрів і розвитку персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» до 06.05.2016р. було повязано з тим, що вказаний лист від 27.04.2016р. №125-36 нею отримано лише 24.05.2016р., свідчать про поважність причини, з якої відповідач не зявилася для продовження навчання у зазначений термін, однак, Розпорядження від 11.05.2016р. №2053-К про відрахування відповідача з курсів у звязку з невідвідуванням учбових занять з неповажних причин з 20.04.2016р. ніким не оскаржено і не скасовано. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням №988 від 12.08.2016 року.

Outcome: approved