Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи : [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та треті особи є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач з 2001 року зареєстрована як колишня дружина третьої особи [PERSON], без права власності на житло. Відповідач не проживає в даній квартирі з 2007 року, не сплачує комунальні послуги. Тому позивач просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що може виписатись. Треті особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третіх осіб, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та треті особи є співвласниками квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1198 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2011 року. Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 20.01.2016 року в даній квартирі зареєстровані : з 1988 року [PERSON] як власник особового рахунку, а також відповідач з 2001 року, як колишня дружина, а також син [PERSON] з 2001 року. В актах КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 28.10.2015р., 28.08.2015р., 25.12.2015р. зазначено, що відповідач на момент перевірки була відсутня в квартирі [ADDRESS]. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України). Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Відповідно до ст. 11 цього ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, яким є Відділ ГУ ДМС України. Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] понад один рік, суд дійшов висновку, що відповідача слід визнати такою, що втратила право користування квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved