Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послався на те, що 10.07.2008 року між ПАТ Банк Форум (який є правонаступником АБК Форум) та [PERSON] був укладений кредитний договір №0526/05/19-ZN, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 50 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 09 липня 2018 року, що підтверджується меморіальним ордером №222584 від 10.07.2008 року. З метою забезпечення виконання за зазначеним кредитним договором 10 липня 2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки є 2-х кімнатна квартира, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконував в зв'язку з чим станом на 24 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 32 240,01 гривен, із них: заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 19 923 грн. 53 коп., заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 4 566 грн. 71 коп., суми пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом в сумі 1 549 грн. 66 коп. за період з 02.09.2014 року по 23.07.2015 року та пені за простроченими процентами 1 200 грн. 11 коп. за період з 23.09.2014 року по 23.07.2015 року, а також штрафу за порушення умов кредитного договору п.3.3.7 в сумі 5 000 грн. Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на нерухоме майно квартира [NUMBER] що складається з двох житлових кімнат загальною площею 49,2 кв.м, житл. площею 26,5 кв.м в будинку [ADDRESS] який належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві спільної приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.01.2013 року, виданого Слов'янською міською радою, згідно з розпорядженням Слов'янської міської ради №1092р від 05.12.2002 року, зареєстрованого 14.02.2003 року в КП Бюро технічної інвентаризації м. Слов'янська згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №72871 від 22.02.2003 року виданого Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Слов'янськ, реєстраційний номер №134715, номер запису №16607 в книзі 25. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку. Зазначити, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2015 року в задоволені позовних вимог ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки , відмовлено. З зазначеним рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України. Судом не прийнято до уваги, що заборгованість за кредитним договором у повному обсязі погашена не була, а відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Діюче законодавство не містить ніяких заборон, щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, коли вимога, забезпечена іпотекою, залишилась невиконаною. Судом не враховано, що відповідачам були направлені письмові вимоги про усунення порушення та погашення заборгованості за кредитним договором. Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ Банк Форум (який є правонаступником АБК Форум) (а.с.30) та [PERSON] був укладений кредитний договір №0526/05/19-ZN від 10.07.2008 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 22% річних, кінцевим терміном повернення 09 липня 2018 року (а.с.10-11). Факт отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 50 000 гривен, підтверджено меморіальним ордером №222584 від 10.07.2008 року (а.с.18). 11.10.2010 року між сторонами укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №0526/05/19-ZN від 10.07.2008 року (а.с.13), а 25.11.2008 року укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0526/05/19-ZN від 10.07.2008 року (а.с.12). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ Форум та [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір від 10.07.2008 року, відповідно до умов якого іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] передали іпотекодержателю АКБ Форум в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [NUMBER] що складається з двох житлових кімнат загальною площею 49,2 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м, в будинку [ADDRESS] яка належить іпотекодавцям в рівних долях на праві спільної приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.01.2003 року виданого Слов'янською міською радою, згідно з розпорядженням Слов'янської міської ради №1092р від 05.12.2002р., зареєстрованого 14.02.2003 року в КП Бюро технічної інвентаризації м. Слов'янськ згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №72871 від 22.02.2003р., виданого Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Слов'янськ, реєстраційний №134715, номер запису №16607 в книзі 25 (а.с14-17). Заборгованість за кредитним договором №0526/05/19-ZN, укладеним 10.07.2008 року між ПАТ Банк Форум (який є правонаступником АБК Форум) та [PERSON] станом на 24 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 32 240,01 гривен, із них: заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 19 923 грн. 53 коп., заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 4 566 грн. 71 коп., суми пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом в сумі 1 549 грн. 66 коп. за період з 02.09.2014 року по 23.07.2015 року та пені за простроченими процентами 1 200 грн. 11 коп. за період з 23.09.2014 року по 23.07.2015 року, а також штрафу за порушення умов кредитного договору п.3.3.7 в сумі 5 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю ( а.с. 199-200). Відповідачі та їх представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності ( а.с.201-202). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав. Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом саме до заставодавця позивач не обґрунтував підстави звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення строку договору, обмежуючись лише загальними нормами. Крім того, оцінюючи співмірність суми заборгованості за кредитом та вартість іпотечного майна, порушення які наявні іпотекодавцями перед іпотекодержателям, обумовлені тим, що останні не мали змоги сплатити заборгованість за кредитним договором у зв'язку з відсутністю реквізитів банку необхідних для сплати коштів, оскільки філія банку перебувала на тимчасово окупованій території, як наслідок після отримання реквізитів відповідачами, було сплачено кошти за кредитним договором у розмірі 5 923 грн. 16 коп., що підтверджується квитанцією №101 від 05.11.2015 року (а.с.122) та квитанцією № 389 від 01.12.2015 року (а.с.138). , тому зазначене, окрім вищевикладеного, є підставою у відмові в задоволенні позову. Суд прийшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги. Проте погодитись з такими висновком суду не можливо з наступних підстав. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції послався на вимоги ч.2 ст. 592 ЦК України, яка зазначає, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом заставив; в інших випадках, встановлених договором, та вважав, що відсутні підстави для достроково звернення стягнення. Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на умови Кредитного договору та умови Іпотечного договору , а саме: п.3.2.2 Кредитного договору №0526/05/19-ZN від 10.07.2008 року, передбачено, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позивальником своїх зобов'язань за цим Договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позивальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченими виконанням зобов'язань. Як вбачається із п.2.2 Іпотечного договору , у разі настання випадків, передбачених Кредитним договором та цим договором, які дають право звернути стягнення на предмет іпотеки,зокрема, повне чи часткове неповернення суми основної заборгованості, неустойки та ін., іпотекодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Пунктом 3.4.2. Іпотечного договору зазначено, що іпотекодавець має право задовольнити вимоги в тому обсязі, які \\є на момент фактичного задоволення, зокрема суми боргу, проценти, неустойку, збитки, завдані простроченим виконання, витрати, пов'язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.5.1. та п.5.2. Іпотечного договору Банк набуває право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредити та/або процентів за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строк, встановлені Кредитним договором, та інших випадках , передбачених кредитним договором, цим договором та чинним законодавством. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених договором, іпотекодавець має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки відшкодовується зобов'язань за кредитним договором, як ті, строк яких вже настав, так і ті, строк виконання яких наступить в майбутньому. Крім того, право Банка на дострокове повернення заборгованості за кредитним договором передбачено вимогами ч.2 ст. 12050 ЦПК України , де зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи станом на 24 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором №0526/05/19-ZN від 10.07.2008 року складає 32 240,01 гривен, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. Також невірним є висновок суду щодо відмови в задоволені позову з підстав оцінки співмірність суми заборгованості за кредитом та вартість іпотечного майна, та обумовленості наявності порушень іпотекодавцями перед іпотеко держателям і зв'язку з незмога сплатити заборгованість за кредитним договором у зв'язку з відсутністю реквізитів банку необхідних для сплати коштів, оскільки філія банку перебувала на тимчасово окупованій території, як наслідок після отримання реквізитів відповідачами, було сплачено кошти за кредитним договором у розмірі 5 923 грн. 16 коп., що підтверджується квитанцією №101 від 05.11.2015 року (а.с.122) та квитанцією № 389 від 01.12.2015 року (а.с.138). Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки. Як визначено частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимогами ст. .575 ЦК України передбачено, що іпотека є окремим видом застави. Згідно зі ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення , провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 589 ЦК України передбачено задоволення вимоги заставодержателя за рахунок предмета застави, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, у п.9 своє Постанова №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки за спірним кредитним договором заборгованість не погашені, Банк має всі правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Крім того, як зазначено у п.42 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року, згідно якого резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Outcome: approved