Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Сіті-Девелопмент» про визнання майнових прав. Свої вимоги мотивував тим, що 20 листопада 2014 року між ним та ТОВ «Сіті-Девелопмент» був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти та належним чином оплатити її вартість. Плановий строк введення будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2015 року. Сторони визначили, що на підтвердження зобов`язань щодо укладення основного договору позивач повинен укласти з відповідачем договір про забезпечення зобов`язань, за яким майже всі кошти (97 %), що будуть вноситись позивачем на рахунок відповідача, будуть зараховані у рахунок вартості квартири за основним договором. Відповідно до договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/83-351/Н від 20 листопада 2014 року на підтвердження зобов`язань за попереднім договором та виконання основного договору позивач повинен сплатити на користь відповідача суму коштів, що становить 428787 гривень 04 копійок, як оплату 41,4287 кв.м. Ним було повністю виконано умови договору, а саме сплачено грошові кошти в сумі 428787 гривень 04 копійок. Відповідач основний договір з ним не уклав та не передав йому квартиру. Станом на день звернення до суду будинок в експлуатацію не введений. За таких обставин, його позбавлено можливості реалізувати свої права на об`єкт інвестування, тому він просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним майнове право на фактично оплачені ним 41,4287 кв.м., що складає 97 % від загальної площі квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що пред`явлений позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі (а.с. 54). Відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Сіті-Девелопмент» був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти та належним чином оплатити її вартість (а.с. 61-62). Відповідно до п. 1.3. попереднього договору плановий строк введення будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2015 року. Пунктом 1.2. попереднього договору визначено, що вид та порядок забезпечення виконання зобов`язання сторони визначають в окремому договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/83-351/Н від 20 листопада 2014 року (а.с. 56-60). Відповідно до п. 2.2.1. договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/83-351/Н від 20 листопада 2014 року позивач зобов`язується у строк до 21 листопада 2014 року сплатити відповідачу 97 % вартості об`єкту, що у національній валюті України на день укладення цього договору становить 428787 гривень 04 копійок, у тому числі податок на додану вартість 71464 гривні 51 копійки. [PERSON] було сплачено грошові кошти в сумі 428787 гривень 04 копійок, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 636 від 21 листопада 2014 року (а.с. 16) та квитанцією № 3210035 від 21 листопада 2014 року (а.с. 17). З позову вбачається, що відповідач основний договір з [PERSON] не уклав та не передав останньому квартиру. Станом на день звернення до суду будинок в експлуатацію не введений. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 цієї статті визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вбачається, що майновими правами, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Статтею 190 ЦК України визначено, що майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визначаються речовими правами. У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Відповідно до ч. 2 ст. 10 цього Закону в договорі має бути передбачене зобов`язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов`язань перед управителем. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за попереднім договором та договором про забезпечення виконання зобов`язань, а саме оплатив 97 % вартості об`єкту в сумі 428787 гривень 04 копійок (а.с. 16, 17). Житловий будинок у визначений попереднім договором строк введено в експлуатацію не було, будівництво об`єкту не здійснюється, відповідно право власності позивача не зареєстроване, чим порушені його права. За таких обставин, ґрунтується на законі вимога позивача про визнання за ним майнових прав на закріплений за ним об`єкт незавершеного будівництва. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved