Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось, вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх доходів відповідача. Після прийняття рішення відбулось значне знецінення національної валюти, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг та інші побутові потреби. У добровільному порядку відповідач не бажає сплачувати аліменти у більшому розмірі. Враховуючи чинне законодавство, інтереси дитини вказала, що розмір аліментів має бути на рівні прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Просила суд змінити спосіб стягуваних аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно відповідно до абз.3 ч.2 ст. 182СК України з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет України» та з урахуванням індексації з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання [PERSON] не зявилась. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. У судовому засіданні [PERSON] проти позову заперечував. Підтримав поданий відзив. Вказав, що після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з позивакою. Через чинення перешкод в спілкуванні, через створення постійних конфліктних ситуацій з боку позивача, всі його подарунки викидувались, тому він був вимушений припинити спілкування з дитиною задля її психічного здоровя. Разом з тим, він продовжує виконувати рішення суду, а сплачені аліменти перевищують 50% від прожиткового мінімуму. Також просив суд врахувати його доходи та наявність у нього на утриманні ще однієї малолітньої дитини. Просив суд відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ? частини. Дана обставина не оспорювалась сторонами при розгляді справи. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишалась проживати з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього зявився додатковий обовязок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З роз'яснень, викладених у пункті 17 вищевказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в ході розгляду справи, при визначенні розміру аліментів Києво-Святошинським районним судом було враховано стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, тому вирішено стягнути аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов'язок батьків. Відповідно до ст. 179 Сімейного Кодексу України ( в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року) аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.2,3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Посилання позивача, що законом встановлений мінімальний розмір аліментів прожитковий мінімум доходу платник аліментів, суд до уваги не бере. Так, цією нормою встановлений рекомендований мінімальний розмір аліментів, але суд призначає лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підтвердження власного доходу відповідач [PERSON] надав суду довідку про доходи ТОВ «ІБІС» №29/10 від 29 жовтня 2018 року. Згідно даної довідки [PERSON] працює на посаді інструктора. За період з квітня 2018 року по вересень 2018 року отримав дохід в розмірі 27\~191,07 грн., при цьому аліментів відраховано на суму 5\~617,96 грн., тобто приблизно 900 грн. щомісячно. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] як на зміну способу стягуваних аліментів посилалась на зростання цін на речі першої необхідності, зростання потреб дитини. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження зростання потреб дитини, відсутні докази того, скільки кошті позивач витрачає на утримання дитини щомісячно, саме як аліменти, а не додаткові потреби дитини. До позову позивач додав лише копії паспорту, свідоцтва про народження та розірвання шлюбу. Не заявлено позивачем будь-яких клопотань про витребування доказів, у разі складнощів в їх отриманні, не повідомлено суд про причини неможливості подання таких доказів або заявлення відповідних клопотань. Відсутні в матеріалах справи докази того, що позивач не мав можливості надати суду дані докази, а в разі складнощів в їх отриманні заявити клопотання про їх витребування. Також встановлено, що [PERSON] має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-БК №382714, виданого ВДРАЦС Дарницького районного управління юстиції в м.Києві). Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні відомості, що після ухваленого судового рішення суттєво змінився сімейний або матеріальний стан позивача [PERSON] Але встановлено, що відповідач по справі після ухвалення судового рішення має на утриманні ще одну дитину. Позивач не надала суду доказів того, що дохід відповідача є достатнім для стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не надала доказів на спростування доказів відповідача щодо його доходу. Лише посилання в позові, без подання належних та допустимих доказів, не може підтверджувати позовні вимоги, враховуючи те, що до позову позивач зобовязаний подати всі докази. Відповідно до частин другої і третьої статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, враховуючи потреби неповнолітньої дитини для всебічного її розвитку, відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимоги, вартість продуктів харчування та речей першої необхідності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 України суд здійснює розподіл судових витрат. Враховуючи, що у задоволенні позову суд відмовляє, представником відповідача не надано суду доказів витрат на правову допомогу, тому у задоволенні відповідних заяв суд відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved