Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що додатковий договір від 13 листопада 2006 року до договору оренди землі від 1 лютого 2004 року, укладеного між сторонами, є самостійним договором, яким сторони узгодили істотні умови договору оренди: кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки, строк дії договору. Посилаючись на те, що договір оренди землі від 1 лютого 2004 року не є розірваним, до нього не були застосовані наслідки недійсності за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року, додатковий договір від 13 листопада 2006 року до договору оренди землі від 1 лютого 2004 року є діючим, прохав визнати право користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON] на підставі Державного акта від 31 січня 2005 року за № 066014 за позивачем терміном на 49 років, починаючи з 13 листопада 2006 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та прохав суд їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року основний договір оренди землі від 1 лютого 2004 року, укладений між сторонами, визнано недійсним, тому використання відповідачем земельної ділянки за додатковою угодою є неможливим, оскільки останньою тільки визначено новий строк дії договору. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] є власником земельною ділянки площею 15.98 га, розташованої на території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 066014, виданого 31 січня 2005 року Арбузинською райдержадміністрацією. 1 лютого 2004 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, належної позивачу строком на 10 років. 13 листопада 2006 року сторонами було укладено додатковий договір до договору оренди землі від 1 лютого 2004 року. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року по цивільній справі № 467/2332/14-ц визнано недійсним договір оренди земельної частки(паю) площею 15.98 га, розташованої в межах території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, укладений між [PERSON] і аграрним підприємством «Благодатненський птахопром» 1 лютого 2004 року. Вказане рішення набрало законної сили 30 квітня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, договір оренди землі від 1 лютого 2004 року є недійсним з моменту його вчинення. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Разом з тим, за умовами додаткового договору було змінено п.1.3 основного договору, за яким змінено строк дії договору з 10 років на 49 років. Крім того, договір був доповнений п.п. 8.1 та 8.3, згідно до яких було визначено переважне право орендаря на придбання предмету оренди у разі його продажу, а також зазначено, що невідємними додатками до договору є копія доручення № 1411 від 27 квітня 2004 року, копії паспорту та коду [PERSON], копія Державного акту на земельну ділянку. Із наведеного випливає, що додатковий договір фактично містить тільки умову щодо строку дії договору і інших умов не містить, тому він не може вважатися окремим самостійно укладеним і діючим договором. У звязку з чим підстав для користування земельною ділянкою, належною відповідачу [PERSON] на праві власності, відповідач не має. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed