Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У серпні 2015 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Сафір О.Ф. звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 01.09.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] кошти отримав, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконав, що надає банку право стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 11532,54 грн., яка складається з: 3717,10 грн. - заборгованості за кредитом, 5154,38 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1635,70 грн. - заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом, а також штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина, 525,36 грн. - процентна складова, а також покласти на відповідача судові витрати. ПАТ КБ «Приватбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про місце та час розгляду справи повідомлялося належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПАТ КБ «Приватбанк» та про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд відповідно до положень ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.09.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н (а.с.8-34). Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2015 року за розрахунками позивача становить 11532,54 грн. та складається з: 3717,10 грн. - заборгованість за кредитом, 5154,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1635,70 грн. - заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом (а.с.6-7). Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 355 цього кодексу. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року зі змінами станом на 07.02.2014 року, вимога про повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту. ЦПК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, при цьому враховуються положення ЦК про позовну давність. За правовою позицією у справі № 6-738 цс 15 Верховного суду України від 24.06.2015 року щодо застосування позовної давності без заяви сторони у справі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони. Пунктом 1.1.5.20 умов та правил надання банківських послуг з якими [PERSON] був ознайомлений передбачено, що при порушенні клієнтом банку строків платежів за будь-якими грошовими зобов'язаннями, що передбачені договором більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5 % від суми заборгованості. На підставі викладеного позивач нарахував відповідачу штраф в розмірі 500,00 (фіксована частина) та 525,36 грн. (процентна складова), що відповідає умовам договору, дійсним розмірам заборгованості та не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved