Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

у серпні 2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на сина, [PERSON] у розмірі 11710 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2005 по 22.10.2012, який був розірваний рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2012, у вказаному шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який є дитиною-інвалідом, проживає разом з матір`ю, та з народження хворіє та має ряд особливостей у розвитку і поведінці, внаслідок захворювання є ослабленою, спілкування з дитиною на вербальному рівні неможливе, а також захворювання дитини обумовлює додаткові витрати, пов`язані з лікуванням і доглядом, крім цього дитині внаслідок особливостей захворювання не вбачалося можливим здійснити вкрай необхідне стоматологічне лікування постійних зубів без застосування наркозу, тому після звернення 12.07.2019 до клініки Дубнової, консультації лікаря-стоматолога, анестезіолога, згоди лікарів прийняти таку складну дитину та лікування і отримання плану лікування, позивач зверталася до відповідача, аби він допоміг з лікуванням сина, однак він навіть слухати нічого не хотів з цього приводу, вважає, що стягнення у примусовому порядку з нього аліментів у закріпленому законодавством розмірі повинно повною мірою забезпечити усі потреби дитини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 відкрито підготовче провадження по справі (а.с. 21). Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 06.02.2020 подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності учасника справи (а.с. 23, 24). Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 19.02.2005 розірвано, а також [PERSON] змінила після розірвання шлюбу прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). У сторін по справі є спільний син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] згідно посвідчення Серія [NUMBER] є дитина-інвалід, опікуном якого є [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). На підставі розпорядження №662 від 12.11.2012 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] із матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Згідно даних логопедичного обстеження від 23.11.2018 у [PERSON] , [INFO] загальний недорозвиток мовлення (ЗНМ-І рівень) по типу затримки психо-мовного розвитку (ЗПМР), алалія (а.с. 9). Також згідно довідки КНП «Консультативно-діагностичного центру» від 30.10.2018 лікаря невролога у дитини [PERSON] , [INFO] зі слів мами порушений сон, з`явилася емоційна слабість, плаксивість, боязнь нових людей, приміщень (а.с. 10). Згідно довідки від 12.08.2019 клініки Дубної про виконане лікування клієнта [PERSON] , загальна сума виконаної роботи складає 23420 грн 00 коп., сплата яких підтверджується копіям квитанції від 12.08.2019 (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 78912 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пунктом 18 Постанови визначено, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Отже, документально підтверджені додаткові витрати позивача на лікування сина складають 23420 грн 00 коп. Таким чином, враховуючи що батьки мають рівні обов`язки щодо дітей, у тому числі й щодо витрат на їх розвиток та лікування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина витрачених нею коштів, підтверджених документально, в розмірі 11710 грн 00 коп. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в загальному розмірі 11710 грн 00 коп. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved