Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У серпні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про усунення перешкод з боку відповідача у спілкуванні з їх малолітньою донькою [PERSON] А саме, позивач просив суд встановити систематичні побачення батька з дитиною без участі матері [PERSON], визначивши їх наступним чином: - встановити побачення у будні дні щопонеділка та щочетверга з 15:30 год. до 19:30 год.; у вихідні дні щосуботи з 11:00 год. до 19:30 год. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем, коли їх спільна дитина залишилася проживати разом з матір'ю, остання перешкоджає йому, як батьку дитини, приймати активну участь у вихованні доньки, та перешкоджає його побаченням з дитиною, що зумовило звернення до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позов та вказав на те, що оскільки після розірвання шлюбу між сторонами існують неприязні стосунки, на його прохання бачитися та приймати активну участь у вихованні дитини, відповідач згоди не дає, та свавільно перешкоджає йому в реалізації батьківських прав та обов'язку, це стало підставою для звернення до суду з позовом за захистом порушеного права. Представник відповідача частково заперечувала проти задоволення позовних вимог. З посиланням на вікові потреби та інтереси дитини, зазначала, що мати категорично заперечувала проти особистих побаченнях батька та доньки без участі матері поки дитина маленька. З урахуванням графіку відвідин дитиною розвиваючих занять, графіку роботи відповідача, просила встановитипозивачеві для спілкування з дитиною два вихідних дні на місяць, а саме: першу та третю суботи місяця з 13:30 год. до 15:30 год. Представник Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації підтримав позовні вимоги. Зазначив, що враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини від 10.07.2014 р. та у зв'язку зі зверненням [PERSON] з проханням визначити способи участі у вихованні малолітньої доньки, яка проживає з матір'ю, було прийнято розпорядження №437 від 23.07.2014 р., визначено такі способи участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON]: щосуботи з 11:00 год. до 19:30 год., та щопонеділка і щочетверга з 15:30 год. до 19:30 год. Вислухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідача, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши докази зібрані в справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 вищевказаної норми встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08.06.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2014 року. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] [INFO]. В свідоцтві про народження дитини, сторони записані відповідно батьком та матір'ю. Дитина проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно висновку від 09.10.2014 р. Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки і піклування, останній підтримав розпорядження Святошинської в м.Києві РДА від 23.07.2014 р. №437 «Про вирішення питання щодо участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною», в якому визначено участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою шляхом відвідин: щосуботи з 11:00 год. до 19:30 год., та щопонеділка і щочетверга з 15:30 год. до 19:30 год. А також, батькам дитини (позивачу та відповідачу у справі) було рекомендовано звернутися до Святошинського районного в м.Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для отримання відповідних консультацій спеціаліста-психолога з метою налагодження стосунків між ними. Судовим розглядом установлено, що сторони не скористалися зазначеною пропозицією, та консультацій спеціалістів з питань владнання взаємовідносин не відвідували. Сторони проживають за різними адресами, у їх відносинах мають непоодинокі випадки перешкоджання відповідачкою батьку дитини приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, що підтверджується висновками, затвердженими начальником Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві з приводу відпрацювання повідомлень позивача правоохоронних органів стосовно конфлікту з відповідачем з приводу позбавлення можливості спілкування з дитиною. Таким чином, судом з пояснень сторін, показів свідків, а також наданих сторонами письмових доказів, беззаперечно встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, в результаті, яких у сторін виникає спір з приводу визначення порядку спілкування та приймання участі у вихованні дитини позивачем. Суд вважає, що мати дитини не повинна чинити перешкоди батьку у спілкуванні з дочкою, а тому відповідач не повинна перешкоджати позивачеві брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з дочкою. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, оскільки сторони в добровільному порядку не можуть врегулювати питання виховання дитини та спілкування з нею, суд на підставі ст. 159 СК України приймає рішення, яким визначає певний порядок участі батька у вихованні дитини. Вирішуючи питання про встановлення способу участі батька у вихованні дитини та порядку спілкування з дитиною, судом враховано стать дитини, малий вік дівчинки (станом на час прийняття рішення дитина не має 4-х років), зайнятість батьків, їх суб'єктивне ставлення до дитини, характеризуючи дані сторін, присвячення ними свого часу дитині, її розвитку, й дійшов висновку за необхідне визначити спосіб спілкування батька з дочкою, визначаючи його з урахуванням вікових особливостей дитини, тому дійшов висновку що на даний час побачення мають відбуватися в присутності матері (відповідача у справі). При цьому, суд враховує також і норми міжнародного матеріального права, а саме п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно з яким встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таким чином, визначаючи графік побачень, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд виходить з того, що необхідно встановити порядок спілкування батька з дитиною шляхом встановлення побачень в присутності матері [PERSON] в наступні дні: кожний вівторок та четвер місця в період з 17:00 год. до 19:30 год. та у вихідні дні - кожної першої та третьої неділі місяця в період з 10:00 год. до 13:00 год. з можливістю спільного відпочинку у виді прогулянок та відвідування дитячих розважальних та виховних закладів.

Outcome: partial