Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

У серпні 2018 року до суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], третя особа: Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що малолітня [PERSON], матір'ю якої є [PERSON], є дитиною, яка опинилися в складних життєвих обставинах. Батько дитини, [PERSON], [INFO] помер, мати, [PERSON], самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини, веде аморальний спосіб життя, не піклується про дитину, дитина позбавлена мінімальних життєвих благ. У зв'язку з чим, посилаючись на ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 152 СК України, ст. 180 СК України, просили: позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в сумі 779 грн. 50 коп. щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на користь державного закладу, або особи яка буде опікуватися дитиною. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання з'явилася, просила позов задовольнити. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд, згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 02.07.2014 року. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 березня 2016 року. Згідно з Наказом Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті ради №28 від 20 липня 2017 року взято на облік дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, [PERSON], [INFO] та яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 24.05.2018, Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради спільно з працівником ювенальної превенції Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції здійснений вихід за адресою мешкання [PERSON] з малолітньою [PERSON] [ADDRESS]. Під час виходу мати дитини [PERSON] перебула з наслідками алкогольного сп'яніння, дитина брудна (тривалий час не купана). Згідно з письмовими поясненнями сусідів, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, кидає свою доньку одну вдома, до дитячого садочку не водить, дитина голодна і брудна, часто ходить по сусідах в пошуках їжі. Траплялись випадки, що дівчинка ночувала у сусідів по 2-3 дні. Відповідно до отриманої інформації від Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 31.07.2018 вих. № 4/249, з метою проходження курсу лікування від алкогольної залежності за сприянням Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради [PERSON] направлена до Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, але лікування матір малолітньої дитини не пройшла, відмовилась від відвідування соціального психолога. Також, Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проводилась робота стосовно працевлаштування, але на другий робочий день [PERSON] не вийшла на роботу, у зв'язку зі зловживанням алкогольними напоями. 3 30.06.2018 матір малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради не з'являлась, на дзвінки не відповідала. Згідно з отриманою інформацією від Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 219» Дніпровської міської ради від 23.07.2018 вих. № 106, малолітня дитина [PERSON], [INFO], відвідувала дошкільний навчальний заклад не систематично, причиною відсутності дитини не була хвороба, довідки від лікаря не надавалися. До дошкільного навчального закладу дитину приводила і забирала тільки матір, дитина була доглянута, охайна, чиста, але іноді у [PERSON] спостерігалися признаки вживання алкоголю. З матір'ю дитини постійно проводились бесіди щодо необхідності відвідування дитиною закладу, вона погоджувалась, але діяла на свій розсуд. Відповідно до висновку виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 15.08.2018 року за № 18/5-419 «Про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON]», зробленого за результатом розгляду документів, що підтверджують обставини з приводу того, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO], Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини її матір'ю підтверджено в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази винної поведінки відповідача, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення матері від виконання своїх обов'язків, вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачем не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів з відповідача, та вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 серпня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття на користь державного закладу, або особи яка буде опікуватися дитиною. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Outcome: approved