Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, без самостійних вимог [PERSON] про поділ майна подружжя. До початку розгляду справи по суті, змінивши позовні вимоги, зазначила, що 13.08.1994р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Однак, спільне життя з відповідачем не складається, домовленості про добровільний поділ майна між нею та [PERSON] не досягнуто у звязку з чим просила суд поділити майно, що нажите під час шлюбу з відповідачем, а саме: виділити відповідачу автомобіль Mercedes-BENZ Sprinter 211 CDI, 2001 р.в., д/н [NUMBER], шасі (кузов) WDB9026621R336605, білого кольору, обєм двигуна 2148 куб.см., вартістю 147\~000 грн. 00 коп.; автомобіль [NUMBER], шасі (кузов) Y6D11021740390991, 2004 р.в., синього кольору, обєм двигуна 1198 куб. см. вартістю 16\~800 грн. 00 коп.; мотоцикл [NUMBER], шасі (кузов) LBPRE04400051110, червоного кольору, обєм двигуна 124 куб.см., вартістю 19\~500 грн. 00 коп.; мотоцикл KAWASAKI KLZ 1000 CF, 2012р.в., д/н [NUMBER], білого кольору, обєм двигуна 1043 куб.см., шасі (кузов) JKALZT00AAA002421, вартістю 134 100 грн. 00 коп.; виділити їй та визнати за нею право власності на будинок №16 по вулиці Лобачевського у м. Краматорську Донецької області з господарськими будівлями, загальною площею 380,3 кв.м., житловою площею 112,6 кв.м., а також визнати її особистою приватною власністю грошові заощадження у сумі 20\~650 доларів США та 950 євро, що у гривневому еквіваленті становить 457 400 грн. 00 коп. Позивачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги у частині виділення йому транспортних засобів, а відповідачці житлового будинку визнав, але заперечував проти визнання особистою приватною власністю відповідачки грошових коштів у сумі 20\~650 доларів США та 950 євро, що у гривневому еквіваленті становить 457 400 грн. 00 коп. Свої заперечення мотивував тим, що зазначені грошові кошти є їхньою спільною сумісною власністю, так як нажиті під час подружнього життя. Третя особа у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 серпня 1994 року відділом РАГСУ м. Краматорська Донецької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]) [PERSON], про що зроблено актовий запис №766 та видане відповідне свідоцтво. (а.с.8) Під час шлюбу подружжям [PERSON] було придбане наступне майно: автомобіль [NUMBER], шасі (кузов) Y6D11021740390991, 2004 р.в., синього кольору, обєм двигуна 1198 куб. см., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію САЕ179862 (а.с.17); автомобіль Mercedes-BENZ Sprinter 211 CDI, 2001 р.в., д/н [NUMBER], шасі (кузов) WDB9026621R336605, білого кольору, обєм двигуна 2148 куб.см., вартістю 147\~000 грн. 00 коп., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію СХХ504076 (а.с.17); мотоцикл [NUMBER], шасі (кузов) LBPRE04400051110, червоного кольору, обєм двигуна 124 куб.см., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію САТ714973 (а.с.17); мотоцикл KAWASAKI KLZ 1000 CF, 2012р.в., д/н [NUMBER], білого кольору, обєм двигуна 1043 куб.см., шасі (кузов) JKALZT00AAA002421, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію САТ715027 (а.с.17); житловий будинок з надвірними побудовами №16 по вул. Лобачевського у м. Краматорську Донецької області (договір купівлі-продажу від 09.10.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за № 5736, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.11.2007р.) (а.с. 6-7) З правовстановлюючих документів на зазначене майно випливає, що воно зареєстроване на імя [PERSON] Приписами ст.60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, оскільки спірне майно придбане [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на імя [PERSON] не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, оскільки зазначені транспортні засоби та житловий будинок, були придбані сторонами у період шлюбу, суд приходить до висновку, що вони є спільним майном подружжя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від\~\~21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна\~\~враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ст.69 СК України) Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.369,372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що\~\~є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до роз'яснень , наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної її вартості на час розгляду справи. Звертаючись до суду з позовом про поділ майна позивачка зазначила, що транспортні засоби були придбані сторонами у 2010 та 2014 році відповідно, а будинок у 2007р., сторонами вартість спільного майна погоджена. Так, спільне майно оцінено сторонами наступним чином - автомобіль [NUMBER], - 16\~800 грн. 00 коп.; автомобіль [NUMBER], - 147\~000 грн. 00 коп.; мотоцикл [NUMBER], - 19\~500 грн. 00 коп.; мотоцикл [NUMBER], - 134 100 грн. 00 коп.; житловий будинок з надвірними побудовами №16 по вул. Лобачевського у м. Краматорську Донецької області 429\~250 грн. 00 коп. У судовому засіданні відповідач погодився з зазначеною грошовою оцінкою майна. Виходячи з рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя згідно ч.1 ст.70 СК України, вищевказане майно підлягає поділу наступним чином: [PERSON] виділити та визнати за нею право власності на жилий будинок №16 по вулиці Лобачевського у м. Краматорську Донецької області з господарськими будівлями, загальною площею 380,3 кв.м., житловою площею 112,6 кв.м., вартістю 429\~250 грн. 00 коп., стягнувши з неї на користь [PERSON] різницю у вартості майна у сумі 55 925 грн.\~00 коп. [PERSON] виділити та визнати за ним право власності на автомобіль Mercedes-BENZ Sprinter 211 CDI, 2001 р.в., д/н [NUMBER], шасі (кузов) WDB9026621R336605, білого кольору, обєм двигуна 2148 куб.см., вартістю 147\~000 грн. 00 коп.; автомобіль [NUMBER], шасі (кузов) Y6D11021740390991, 2004 р.в., синього кольору, обєм двигуна 1198 куб. см. вартістю 16\~800 грн. 00 коп.; мотоцикл [NUMBER], шасі (кузов) LBPRE04400051110, червоного кольору, обєм двигуна 124 куб.см., вартістю 19\~500 грн. 00 коп.; мотоцикл KAWASAKI KLZ 1000 CF, 2012р.в., д/н [NUMBER], білого кольору, обєм двигуна 1043 куб.см., шасі (кузов) JKALZT00AAA002421, вартістю 134 100 грн. 00 коп.. Між сторонами також існує спір щодо належності до спільного майна подружжя грошових коштів у сумі 20\~650 доларів США та 950 євро, що у гривневому еквіваленті становить 457 400 грн. 00 коп. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Позивачкою на підтвердження того, що зазначені грошові кошти є її особистою приватною власністю надано договір дарування від 21.08.2005р. укладений у простій письмовій формі, відповідно до якого [PERSON] подарувала їй 150\~000 грн. 00 коп. (а.с.39) Однак, суд приходить до висновку, що зазначений договір є неналежним доказом вимог позивачки, так як відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» №15-93 від 19.02.1992р. валютні цінності валюта України грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України. Приписами ст.719 ЦК України встановлено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятидесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, відповідно до ст.220 ЦК України наданий позивачкою договір дарування грошових коштів є нікчемним та не створює юридичних наслідків. Щодо договорів банківських вкладів від 22.09.2005р., 07.09.2006р., 27.09.2007р. (а.с.18-20), які надані позивачкою у якості доказів, то суд приходить до висновку, що вони не доводять наявність у сторін на момент розгляду справи грошових коштів у сумі 20\~650 доларів США та 950 євро, що у гривневому еквіваленті становить 457 400 грн. 00 коп., так як усі депозитні вклади за цими договорами були отримані [PERSON] у 2006-2008р. відповідно. Таким чином, у судовому засіданні достовірно не встановлена наявність грошових коштів, питання про поділ яких порушує позивачка, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВС України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові від позову, а при задоволенні позову - з відповідача. \~З матеріалів справи судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1). Отже, з [PERSON] у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2\~801 грн. 40 коп., а з [PERSON] у сумі 3\~045 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial