Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У серпні 2014 р. до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позивач вказує, що є наймачем жилого приміщення - квартири [ADDRESS], в якій також зареєстрований відповідач [PERSON] однак тривалий час за місцем своєї реєстрації не проживає. Посилаючись на норми ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю у ньому понад шість місяців. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги посилаючись на ті ж доводи, що й викладені в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись при цьому на ст. 47 Конституції України, ст. 71 ЖК УРСР та на свою тимчасову відсутність за зареєстрованим місцем проживання за характером роботи. Водночас, відповідач пояснив, що у вищевказаній квартирі він не проживає з 1989 р., оскільки після отримання [PERSON] (з якою він на той час перебував у шлюбі та проживав однією сім'єю) квартири за адресою [ADDRESS], він переїхав до даної квартири на постійне проживання, згодом, після розладу в сім'ї (приблизно у 1992-93 рр.), він винаймав інше житло, неодноразово виїздив з м. Шостка до інших населених пунктів на заробітки, однак, до квартири [ADDRESS] не повертався. Відповідач заперечує, що він постійно проживає за адресою [ADDRESS], вказуючи, що проживає в садовому (дачному) будиночку. Однак, відповідач не заперечував, що судову повістку /а.с. 22/ він отримав саме за цією адресою, а також те, що він часто навідує дану квартиру де проживає його дочка, саме в цій квартирі перебувають його речі, в т.ч. предмети особистої гігієни, не заперечував, що вигулює собаку поблизу цього будинку. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Як вбачається з довідки ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» позивач та відповідач зареєстровані у квартирі [ADDRESS] з квітня та березня 1989 р. відповідно /а.с. 44/, при цьому позивач вказана наймачем даного жилого приміщення. Позивач пояснила, що квартиру отримувала [PERSON], мати відповідача та її колишнього чоловіка [PERSON], який у листопаді 2010 р. знявся з реєстрації /а.с. 4, 45/. Допитана в судовому засіданні (23.09.2014 р.) [PERSON], яка є колишньою дружиною відповідача, пояснила, що після отримання нею квартири [ADDRESS] у 1989 р. її сім'я, в т.ч. чоловік [PERSON], проживали саме в цій квартирі. Свідок вказала, що на даний час відповідач навідується до квартири на вул. Леніна, де проживає їхня дочка, однак, чи проживає він ([PERSON]) в ній постійно не знає, оскільки вона сама лише декілька днів на місяць перебуває в даному житлі. Допитані свідки - [PERSON] та [PERSON]пояснили, що є сусідами позивача по будинку [ADDRESS]. Свідок [PERSON] вказала, що протягом часу проживання у даному будинку, а саме, одинадцять останніх років, не бачила відповідача, а свідок [PERSON] вказала, що проживає у будинку з 1989 р., а відповідача (якого вона вперше бачить у судовому засіданні) поблизу будинку та у будинку ніколи не бачила. Ст. 107 ЖК УРСР передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд вважає, що позивачем невірно було зазначено в якості підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням ст. 71 ЖК УРСР, оскільки, відсутність відповідача у квартирі [ADDRESS], як це було достовірно встановлено в судовому засіданні, не мала характер тимчасової, оскільки відповідач у 1989 р. добровільно вибув на постійне проживання до іншого жилого приміщення, а тому підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням є норма ст. 107 ЖК УРСР. Однак, дана помилка в обгрунтуванні позову не впливає на вирішення спору по суті. З урахуванням встановлених обставин та вищенаведених положень нормативно - правових актів суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], який свого часу вибув на постійне місце проживання до іншого жилого приміщення в м. Шостка, втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved