Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У серпні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 18 жовтня 1971 року вона стала членом кооперативу ЖБК № 148 «Связист», сплативши вступний внесок за квартиру [ADDRESS], у подальшому сплачувала пайові внески, і у березні 1988 року виплатила пай в повному обсязі. Разом з нею у вказану квартиру згідно ордера № 258 від 28 березня 1973 року, виданого на підставі списків кооперативу № 148, затверджених виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів 21 березня 1973 року, поселився і проживав її син [PERSON], [INFO], якому на момент вселення було 13 років. [INFO] року [PERSON] помер, під час оформлення спадщини, у травні 2008 року, вона дізналась, що 09 березня 1993 року голова ЖБК № 148 «Связист» видав довідку № 86 про сплату [PERSON] пайових внесків за квартиру, а бюро технічної інвентаризації в 1993 році видало реєстраційне посвідчення, згідно якого квартира [ADDRESS] в цілому зареєстрована за [PERSON]. 26 березня 2008 року голова ЖБК № 148 «Связист», видав [PERSON] (дочці померлого), довідку № 230 про те, що [PERSON] був членом ЖБК № 148 і повністю сплатив вартість квартири. 08 травня 2008 року Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON]. Посилаючись на те, що членом кооперативу була саме вона, [PERSON], саме вона повністю виплатила пайові внески, позивачка просила визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно серія CAB № 083891 від 08 травня 2008 pоку, видане виконкомом Дніпропетровської міської ради на ім'я [PERSON] та визнати за нею право власності на спірну квартиру (том 1, а.с.6-8, 19-21) У квітні 2009 року [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, належну йому на підставі реєстраційного посвідчення від 11 березня 1993 року, виданого КП «ДМБТІ» м. Дніпропетровська, свідоцтва про право власності на квартиру від 08 травня 2008 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради. Спадкоємцями першої черги за законом є дочка померлого - [PERSON] та його мати [PERSON]. [PERSON] у встановлений законом строк звернулася з заявою до нотаріальної контори, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири не має можливості, оскільки не має правовстановлюючих документів на квартиру та [PERSON] не визнає її право власності на спадкове майно, і вважає, що після смерті [PERSON] взагалі спадщина відсутня. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька; зобов'язати відповідача надати правовстановлюючі документи на вказану квартиру (том 1, а.с. 108-110). У червні 2009 року [PERSON] звернулась із зустрічним позовом про визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення та свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частину квартири. В обґрунтування вимог зазначила, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 1982 року по 24 лютого 1997 року. Після реєстрації шлюбу вона, [PERSON] переїхала у квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, у якій проживала разом з чоловіком та дочкою до 26 листопада 1991 року. У 1982 році [PERSON] передала пайові внески на спірну квартиру [PERSON], у зв'язку з тим, що вона вийшла з членів ЖБК № 148 «Связист» і стала членом ЖБК, що розташоване в будинку [ADDRESS]. Це було пов'язано з тим, що [PERSON] в 1980 році уклала шлюб з [PERSON], та в травні 1981 року їй, як члену ЖБК ([ADDRESS]) була виділена кооперативна квартира. Передача пайових накопичень була зроблена [PERSON] з власної волі, оскільки вона не могла бути членом одразу двох ЖБК. Спільно з чоловіком [PERSON] [PERSON] виплатили останню частину пайових внесків. Таким чином, [PERSON] законно отримав у КП «ДМБТІ» 11 березня 1993 року реєстраційне посвідчення на спірну квартиру і з цього часу він був титульним власником квартири. Після смерті колишнього чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири, а оскільки [PERSON] має право на 1/2 частину спільного майна набутого за час шлюбу, за нею має бути визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Просила визнати частково недійсним реєстраційне посвідчення від 11 березня 1993 року, видане КП «ДМБТІ», а також свідоцтво про право власності на квартиру від 08 травня 2008 року, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири; зобов'язати відповідача надати правовстановлюючі документи на спірну квартиру (том 1, а.с. 139-141). [INFO] року [PERSON] померла (том 1, а.с.231); ухвалою суду від 25 липня 2011 року до участі в справі в якості її правонаступника залучена [PERSON] (том 1, а.с.241), яка звернулась до суду із позовною заявою, і посилаючись на обставини, викладені у позовних заявах [PERSON], просила визнати довідку ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26 березня 2008 року на ім'я [PERSON] такою, що помилково видана; скасувати свідоцтво на право власності на нерухоме майно серія CAB № 083891 від 08 травня 2008 pоку, видане виконкомом Дніпропетровської міської ради на ім'я [PERSON] згідно довідки ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26 березня 2008 року, рішень виконкому Дніпропетровської міської ради від 21 жовтня 1999 року № 2091 та від 21 жовтня 2004 року № 3060 на ім'я [PERSON]; припинити право власності [PERSON] на спірну квартиру, внести зміни та/або виключити з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, реєстраційний номер 23173703 від 19 травня 2008 року, номера витягу 18864471; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2008 року, видане на ім'я [PERSON] недійсним; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2008 року, видане на ім'я [PERSON] в частині спадкування нерухомого майна, недійсним; внести зміни та/або виключити із спадкового реєстру реєстраційні номери реєстрації спадкових справ (том 1, а.с.6-8, 19-21, 217-221). Ухвалою суду від 24 вересня 2013 року до участі в справі у якості співвідповідача за позовом [PERSON] залучена Дніпропетровська міська рада (том 2, а.с.57). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2013 року в задоволенні позову [PERSON] про визнання довідки такою, як помилково видана, скасування свідоцтва, припинення права власності, внесення змін та виключення з реєстру, визнання свідоцтва недійсним - відмолено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. В задоволенні іншої частини зустрічного позову [PERSON] - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 180,65 грн. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. В задоволенні іншої частини зустрічного позову [PERSON] - відмовлено. Стягнуто в рівних частках з [PERSON], [PERSON] судові витрати в розмірі 150,65 грн. (том 2, а.с. 71-78). В апеляційній скарзі [PERSON] посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення: визнати свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 08.05.2008 року недійсним (том 2, а.с.109-115). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання довідки ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26.03.2008 року на ім'я [PERSON], такою, що помилково видана, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії САВ № 083891 від 08.05.2008 р., виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради згідно довідки ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26.03.2008 р., рішень Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 року № 2091 та від 21.10.2004 р. № 3060 на ім'я [PERSON], суд першої інстанції посилався на їх безпідставність і недоведеність, та виходив із того, що на момент виплати пайових внесків за спірну квартиру [PERSON] була членом іншого кооперативу, а саме, Житлово-будівельного кооперативу № 310, а відтак відсутні підстави для задоволення вказаних вимог. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] та визнаючи за нею право власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] в порядку ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO] року, а відтак успадкувала половину майна, належного її батьку після смерті. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції посилався ст.ст. 22,28 КпШС України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин та виходив із того, що пай, внесений подружжям [PERSON] в ЖБК 148 «Связист» у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, являється їх спільним майном. А тому, [PERSON] мала право на ? частину квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, оскільки квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу. Оскільки відповідачами не заявлялось клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, питання про пропуск строку позовної давності та його поновлення згідно із ст. 256, 257 ЦК України 2003 року судом не розглядалось. Однак із вказаним висновками суду погодитись не можна, оскільки судом застосовано закон, який не підлягав застосуванню (ст. 256, 257 ЦК України 2003 року), і не застосовано закон, який підлягав застосуванню (ст. 15 Закону України «Про власність»), що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що ЖБК «Связист» був утворений у 1970 році, і [PERSON] була його членом з моменту утворення. Згідно квитанцій № 337 від 30 липня 1971 року та № 87 [PERSON] сплатила ЖБК № 148 пайовий внесок у сумі 2500 рублів та здійснила доплату пайового внеску у сумі 69 рублів. Вартість квартири складала 6417 рублів, і була повністю сплачена [PERSON] у березні 1988 року (том 1, а.с.9, 10, 154-155). Із довідки голови правління ЖБК № 148 вбачається, що з 11 березня 1993 року членом ЖБК став [PERSON], який 27 грудня 1993 року власноручно написав заяву про виключення його із членів кооперативу та переведення паю на матір, [PERSON] (том 1, а.с.102, 152). Згідно заяви [PERSON] від 29.01.2009 року вона була прийнята у члени ЖБК № 148 на загальних зборах 11 лютого 2009 року; із паспорту [PERSON] вбачається, що з 30 грудня 1993 року до дня смерті вона була зареєстрована у спірній квартирі (том 1, а.с.13). Відповідно до п. 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону України «Про власність» від 26 березня 1991 року, положення статті 15 Закону України «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. У пункті 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» зазначено, що згідно із ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК , який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд: продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше житлове приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Якщо квартира, пай за яку був повністю сплачений членом ЖБК, що помер до 1 липня 1990 року, не була заселена кооперативом, право на неї визнається і за спадкоємцем, який не проживав зі спадкодавцем. Положення ст.15 Закону України «Про власність» діяли до прийняття Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27 квітня 2005 року. За таких обставин [PERSON], сплативши у повному обсязі пайові внески на квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, набула право власності на це майно, тому її позовні вимоги, а подальшому, позовні вимоги [PERSON] про визнання довідки ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26 березня 2008 року на ім'я [PERSON] такою, що помилково видана; скасування свідоцтво на право власності на нерухоме майно серія CAB № 083891 від 08 травня 2008 pоку, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради згідно довідки ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26 березня 2008 pоку, рішень Дніпропетровської міської ради від 21 жовтня 1999 року № 2091 та від 21 жовтня 2004 року № 3060 на ім'я [PERSON]; припинення права власності [PERSON] на спірну квартиру, виключення із реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності [PERSON] на спірну квартиру, - підлягають задоволенню. При цьому посилання на те, що пайові внески були сплачені подружжям [PERSON] і [PERSON] - не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки у матеріалах справи не має жодної квитанції, довідки ЖБК чи іншого документа про сплату пайових внесків [PERSON] чи [PERSON], а само по собі членство [PERSON] у кооперативі у період з березня по грудень 1993 року не являється підставою для набуття права власності на спірну квартиру, а членство [PERSON] у період з 24 листопада 1981 по 20 грудня 1993 року у ЖБК № 310 (том 2, а.с.9) не являється підставою для висновку про те, що вона, сплативши у повному обсязі пайові внески, не набула права власності на спірну квартиру. Крім того, [PERSON] була прописана у спірній квартирі з 16 квітня 1988 по 26 листопада 1991 року (том 1, а.с.147), тобто уже після виплати останньої частини пайових внесків (березень 1988 року). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Аналогічна норма мається і в Сімейному Кодексі України (ч.2 ст. 72). Згідно зі ст. 11 КпШС України у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (аналогічно - ч.2 ст. 72 СК України). З 03 квітня 1982 року по 24 лютого 1997 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (том 1, а.с.146), мають дочку [PERSON], [INFO] (том 1, а.с.113). Таким чином, з моменту отримання свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] у 1997 році, до звернення [PERSON] з позовом до суду у червні 2009 року, минуло більше 12 років, що уже само по собі є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки згідно із ст. 75 ЦК УРСР, який діяв на момент розірвання шлюбу, позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Тим більше, що 24 листопада 1991 року [PERSON] власноручно написала заяву про те, що не має претензій на спірну квартиру (том 1, а.с.205), а 3 грудня 1991 року - розписку, що претензій по поділу майна до [PERSON] вона не має (том 1, а.с.204). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення та свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частину квартири, - задоволенню не підлягають. [INFO] року помер [PERSON] (том 1, а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги за законом є мати - [PERSON] та дочка [PERSON] (том 1, а.с.22, 113)., які своєчасно звернулися до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, і 11 жовтня 2008 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частині кожна на автомобіль ДЕУ Ланос (том 1, а.с.89-90). У задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] та [PERSON] недійсними; внесення змін та/або виключення із спадкового реєстру реєстраційні номери реєстрації спадкових справ судом було відмовлено за безпідставністю, і ці висновки суду в апеляційній скарзі не оскаржуються. Оскільки спірна квартира не входить до складу спадщини, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та зобов'язати надати правовстановлюючі документи на вказану квартиру - слід відмовити. [INFO] року померла [PERSON], яка за життя 11 липня 2008 року склала заповіт, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] (том 1, а.с.235, 240). Згідно відповіді Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулася внучка померлої [PERSON] та за заповітом [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (том 2, а.с.2). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2013 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним - відмовлено (том 2, а.с.42-49) За таких обставин позовні вимоги [PERSON] як правонаступника [PERSON], у частині визнання довідки ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26 березня 2008 року на ім'я [PERSON] такою, що помилково видана; скасування свідоцтво на право власності на нерухоме майно серія CAB № 083891 від 08 травня 2008 pоку, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради згідно довідки ЖБК № 148 «Связист» № 86 від 26 березня 2008 pоку, рішень Дніпропетровської міської ради від 21 жовтня 1999 року № 2091 та від 21 жовтня 2004 року № 3060 на ім'я [PERSON]; припинення права власності [PERSON] на спірну квартиру, виключення із реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності [PERSON] на спірну квартиру, - підлягають задоволенню.

Outcome: partial