Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У серні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить: - визнати недійсним пункт 1.5 договору № 01762/04733LССВ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, укладеного між ним та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк»); - визначити наслідком недійсності пункту 1.5 договору № 01762/04733LССВ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, укладеного між ним та ПАТ «Платинум Банк» обов'язок відповідача зарахувати надмірно сплачені кошти в сумі - 570 грн. 00 коп. щомісячно на дострокове погашення тіла кредиту за відповідний період; - стягнути із ПАТ «Платинум Банк» на його користь надмірно сплачені кошти в розмірі - 5 821 грн. 83 коп.; - визнати припиненим з 20 квітня 2015 року правовідношення між ним та ПАТ «Платинум Банк», що виникли із договору № 01762/04733LССВ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 04 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено договір № 01762/04733LССВ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. Згідно з умовами договору банком надано [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в рамках ліміту в розмірі - 20 000 грн. 00 коп., зі сплатою 20% річних. До кредитного договору банком був внесений пункт 1.5, за яким позичальник зобов'язаний щомісяця сплачувати комісію за кредитне обслуговування рахунку в розмірі - 570 грн. 00 коп., що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» та положенням Цивільного кодексу України, а тому є нікчемним. Оскільки позивачем умови договору виконувалися належним чином та у повному обсязі, здійснювалося погашення кредиту та відсотків, банком в свою чергу, на підставі нікчемної умови кредитного договору безпідставно списано у свій дохід - 13 680 грн. 00 коп. (570 грн. 00 коп. х 24 місяці) комісії, а тому ПАТ «Платинум Банк» слід скоригувати зобов'язання позичальника у бік зменшення шляхом зарахування сплаченої суми за кожний відповідний місяць. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність та вказав, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач ПАТ «Платинум Банк» у судове засідання представника не направив. На адресу суду 15 жовтня 2015 року були надані письмові заперечення проти позову, а також в заяві про перегляд заочного рішення суду викладена думка представника позивача стосовно позову, де вказується, що 04 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та позивачем укладено кредитний договір № 01762/04733LССВ. Наявність підписів [PERSON] в заяві/анкеті в кредитному договорі та невід'ємних його додатках свідчить про те, що позивач отримав всю необхідну інформацію та погодився з нею, а отже було досягнуто згоди на укладання кредитного договору та всіх його істотних умов. Кредитний договір є дійсним в розумінні положень, визначених статтею 203 ЦК України, а вимоги позивача безпідставними, що не ґрунтуються на вимогах закону. Дослідивши письмові докази й матеріали справи, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З копії договору № 01762/04733LССВ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 04 червня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] вбачається, що банк надав останньому кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії, з метою проведення платежів за товари та послуги. Розмір кредитного ліміту - 20 000 грн. 00 коп., зі сплатою 20,00 % річних (а.с.5-8). Відповідно до пункту 1.5 договору про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 570 грн. 00 коп. За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 206 цього Кодексу. Згідно із пунктом 6 частиною першою статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та додержання регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання споживчого кредиту повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Частинами першої, третьою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За змістом частини четвертої, п'ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладання кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладання кредитного договору тощо). Згідно із частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України). За змістом частини восьмої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. З урахуванням викладеного вище, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved