Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. На теперішній час відносини між ними припинені. Під час шлюбу сторонами було придбано в кредит за 80 тисяч гривень автомобіль «ЗАЗ TF69Y0». Перший внесок за кредитним договором склав 29 080,00 грн. Зазначена сума, а також подальші щомісячні платежі за кредитним договором проводились з грошових коштів, які були набуті сторонами під час шлюбу. Позивач зазначає, що подружні стосунки між нею та відповідачем давно припинені. Відповідач одноособово володіє і користується автомобілем. Спілкування уникає, що унеможливило досягнення будь-яких домовленостей між ними відносно способу сумісного володіння і користування транспортним засобом, а також обговорення варіантів належної їй частки майна, чи грошової компенсації її вартості. Шлюбний договір не укладали. Будь-які рішення суду щодо поділу їх спільного майна відсутні. Посилаючи на висновок експертного автотоварознавчого дослідження позивач зазначає, що середня ринкова вартість колісного транспортного засобу становить 90 260,00 грн. Оскільки належний їм автомобіль є неподільним, у зв`язку з чим неможливо виділити її частку в натурі, просить присудити на її користь грошову компенсацію Ѕ вартості автомобіля, а саме 45 130,00 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву якою просить позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Також просить не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме: згоден з розділом майна на дві рівні частки, але не готовий сплачувати судові витрати позивача у сумі 768,40, а також витрати на проведення експертного дослідження автомобіля у сумі 800,00 грн. з причини того, що він на даний час є офіційно не працюючим та задовольняється нестабільними заробітками. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 70 (а.с. 10). З інформації наданої ТСЦ 5144 РСЦ МВС в Одеській області № 31/15/514-18аз від 27.07.2019 року на запит адвоката Погорілого О.В. вбачається, що згідно ЄДР ТЗ на ім`я [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 17.09.2011 року транспортний засіб «ЗАЗ TF69Y0», н/з [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , 2011 року випуску (а.с. 13). Відповідно до висновку № 163/19 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 08.08.2019 року, середня ринкова вартість колісного транспортного засобу Daewoo Lanos (ЗАЗ TF69Y0) (2011 року випуску; тип палива - бензин), номер кузова (VIN) - [NUMBER] , двигун № [NUMBER] в Україні на 08.08.2019 року, становить 90 260,00 грн. (15-16). Тобто, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано транспортний засіб «ЗАЗ TF69Y0», тому слід визнати зазначене рухоме майно спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, позивач спільно з відповідачем по справі не проживає, не веде спільного господарство, а автомобіль знаходиться в одноособовому володінні та користуванні відповідача, на даний час виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов є обґрунтованим, відповідає вимогам Закону і підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Outcome: approved