Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У січні 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1238 га, яка розташована за адресою: м. Нова Одеса, вул.. Зої Космодемянської, 52 «А», з яких для обслуговування будинку 0,0662 га, для ведення підсобного господарства 0,0576 га. На обґрунтування позову послалася на те, що 14.04.1995 р. між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений нотаріально, за умовами якого [PERSON] передав їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудженнями, розташований на земельній ділянці. 25.05.2011 р. [PERSON] помер, у звязку із чим 05.12.2011 р. державним нотаріусом було знято заборону відчуження житлового будинку. Посилаючись на те, що набувши права власності на вказаний житловий будинок вона одночасно набула права власності і на земельну ділянку, на якій він розташований, спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина померлого [PERSON], просить про визнання права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок. Ухвалою суду за клопотанням представника позивача - адвоката [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача залучено Новоодеську міську раду Миколаївської області. У судове засідання позивач та її представник не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності із проханням про задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Представник Новоодеської міської ради Миколаївської області у судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Також вказали на те, що проти задоволення позову будь-яких заперечень не мають. Вивчивши доводи позову та матеріали справи судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.1995 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений нотаріально, за умовами якого [PERSON] в обмін на пожиттєве утримання передав у власність [PERSON] житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований у м. Нова Одеса по вул.. З.Космодемянської, 52 «А», розташований на земельній ділянці. Згідно з державним актом на право власності на землю, виданим 04.05.1993 р., [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1238 га, яка розташована на території Новоодеської міської ради народних депутатів, (згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки за адресою: м. Нова Одеса, вул.. Зої Космодемянської, 52 «А»), з яких для обслуговування будинку 0,0662 га, для ведення підсобного господарства 0,0576 га. 25.05.2011 р. [PERSON] помер у м. Нова Одеса (свідоцтво про смерть серія 1-ФП№143460, видане 01.06.2011 р. За даними Витягу про реєстрацію у ЄРЗВ нерухомого майна, 05.12.2011 р. державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори вилучено запис про заборону відчуження житлового будинку. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 19.12.2011 р. та з технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок № 52 «А» по вул. З.Космодемянської у м. Нова Одеса, виготовленим станом на 19.12.2011 р., його власником є [PERSON] Дружиною померлого [PERSON] є [PERSON] (свідоцтво про одруження ІІ-ЯР№313345), місце проживання якої зареєстровано разом з [PERSON] на момент його смерті. Згідно з листом Новоодеської державної нотаріальної контори від 20.02.2018 р. спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 25.05.2011 р., не заводилася. Згідно з ст.. 425 ЦК УРСР за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відповідно до ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на забудову і споруди, разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності чи користування земельною ділянкою без зміни цільового призначення. Право власності на майно, передане по договору довічного утримання, виходячи з визначення поняття цього договору та, враховуючи встановлену законодавством форму, виникає з моменту нотаріального посвідчення договору, а якщо договір підлягає державній реєстрації з моменту такої реєстрації. Враховуючи наведене, позивач набула право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі договору довічного утримання, а відтак, до неї перейшло і право власності на .земельну ділянку, на якій житловий будинок розташовано, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved