Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 25 квітня 2015 року виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~9. В обґрунтування позову зазначала, що 25 квітня 2015 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, у звязку з відсутністю між ними взаєморозуміння, несумісністю характерів, втрати любові та поваги один до одного. Їхній шлюб фактично розпався. Із березня 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спору про поділ майна подружжя немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, строк для примирення подружжя не надавати. Також просила суд згідно із ст. 113 СК України відновити їй дошлюбне прізвище Губська. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, оскільки з березня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують та проживають окремо. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~9. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Суд встановив, що з березня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища Губська ґрунтується на вимогах закону, тому воно теж підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved