Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Уточнивши позовні вимоги остаточно просив суд поновити йому строк із зверненням до суду, визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, укладеного на біржі, та визнати за ним право власності. Свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2000 р. він придбав у відповідачів [PERSON] та [PERSON] 1/20 частину житлового будинку [ADDRESS] Договір купівлі - продажу нерухомого майна було зареєстровано у представництві товарної біржі «Українська» за № 71136. Згідно договору купівлі-продажу в подальшому останній нотаріальному посвідченню не підлягав. Оскільки умови вказаного договору купівлі-продажу було виконано сторонами, позивач просив визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним, визнати за ним право власності на 1/20 житлового будинку за вказаною адресою та поновити строк позовної давності, як пропущений ним з поважних причин. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] придбав у відповідачів [PERSON] та [PERSON] 1/20 частину житлового будинку [ADDRESS] Договір купівлі - продажу нерухомого майна було зареєстровано у представництві товарної біржі «Українська» за № 71136. Згідно технічному паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 29.12.2016 р., об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] згідно змінам у записах, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2000 року. Згідно ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст. 47 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі договору купівлі-продажу - на ім'я [PERSON] внесено зміни у технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Проте до теперішнього часу договір нотаріально не посвідчено. Згідно ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст. 80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, а позивач про порушення свого права дізнався нещодавно, суд приходить до висновку про можливість визнання причини пропуску строку позовної давності поважною. На підставі викладеного,

Outcome: approved