Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У серпі 2021 до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] (надалі також позивач) до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24.07.2018 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Шлюбно - сімейні стосунки позивача та відповідача не склалися внаслідок різних поглядів на життя. Збереження сім`ї на думку позивача неможливе. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та її захисник позовні миоги підтримали, на задоволенні позову наполягали. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви [PERSON] заявлений позов визнав, вважав його таким, що підлягає задоволенню. Захисник в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Романівська селищна рада свого представника для участі в судовому засіданні не направляла, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Баранівська міська рада свого представника для участі в судовому засіданні не направляла, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.07.2018 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] (а.с. 7). Із висновку органу опіки та піклування Романівської селищної ради вважає за доцільне на даний час, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с. 68). Із постанови Баранівського районного суду від 12.10.2020 по справі №273/2089/20 вбачається, що [PERSON] була притягнена до адміністративної відповідальності за ч 2 ст 184 КУпАП (а.с. 34, 35). Із повідомлення Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області на [PERSON] було складено адміністративні протоколи за ст 183, ч 1 ст 184, ч 2 ст 184, ч 1 ст 175-1, ч 1, 2 ст 178, ч 2 ст 44-3 КУпАП (а.с. 32) Із акту обстеження умов проживання вбачається, що за адресою: [ADDRESS] створено задовільні умови для виховання дитини (а.с. 31). Згідно характеристики Романівської селищної ради [PERSON] характеризується, позитивно, громадський порядок не порушує (а.с. 33). На теперішній час подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач та відповідач не бажають зберігати шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Під час прийняття рішення суд враховує те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, а також те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів про визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Із висновку органу опіки та піклування Романівської селищної ради вважає за доцільне на даний час, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с. 68). Згідно ч 4, 5 ст 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У Конвенції про права дитини реалізовано принцип примату інтересів дитини понад усім. Ця Конвенція ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, її правові норми є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України. З огляду на викладене, зважаючи на вік дитини, думку позивача та відповідача, останній який визнав заявлений позов, суд вважає за необхідне відступити від висновку органу опіки та піклування Романіської селищної ради та визначити місце проживання дитини з матір`ю [PERSON] . Таке рішення суду буде найбільше доцільним, адже залишення її на проживання з батьком, який на цьому не наполягав не відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved