Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовними вимогами до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обрунтовувала тим, що [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкодавець був батьком позивачки, а тому вона є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого. Після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, оскільки проживали разом з померлим на день його смерті. 23 червня 2009 року вона звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої була заведена спадкова справа №248/2009 до майна померлого [PERSON] Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачці було відмовлено, у зв'язку з тим, що мною не було надано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий будинок. 23 листопада 1986 року спадковий будинок було введено в експлуатацію, що підтверджується відміткою в будинковій книзі, зробленою Київським міжміським бюро технічної інвентаризації від 03 грудня 1992 року. Однак, за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на спадковий будинок, а тому позивачці відмовлено в оформленні свідоцтва про право власності на спадщину. Просила суд, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 99,9 кв.м., житловою площею - 61,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про час, день та місце слухання справи повідомлений. Направив до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Направив заяву №480 від 09.09.2014 року про слухання справи без участі представника сільської ради, за наявними матералами та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Малютянською сільською радою Києво-Святошинського району Киїської області [INFO] року, актовий запис №17. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №20308056 від 23 червня 2009 року. [PERSON] був батьком позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 листопада 1953 року, виданим Малютянською сільською радою Васильківського району, Київської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 серпня 1981 року, виданим Малютянською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №248 за 2009 рік до майна померлого [INFO] року [PERSON] інших спадкоємців першої черги немає, а тому позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого. Після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, оскільки проживали разом з померлим на день його смерті. 23 червня 2009 року позивачка звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою №617 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої була заведена спадкова справа №248/2009 до майна померлого [PERSON] Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачці було відмовлено, у зв'язку з тим, що нею не надано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий будинок, що підтверджуються постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. від 28 травня 2014 року за №1715/02-31. Cпадкові правовідносини на час відкриття спадщини, в силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, регулювались Цивільним Кодексом УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно статті 529 Цивільного кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до статей 548, 549 Цивільного Кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та/або подав до державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 560 Цивільного кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Разом з цим, статтею 1297 Цивільного кодексу України (який діє на даний час) встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно положень статті 548 Цивільного Кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на даний будинок за померлим [PERSON] Відсутність реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області підтверджується довідкою КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 02 вересня 2014 року за №566, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26227340 від 01 вересня 2014 року. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спадкового житлового будинку (1955 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Відповідно до пункту 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності, яка передбачала обов'язкову реєстрацію права власності на будинки лише в містах і селищах. Обов'язку реєстрації будинків в сільській місцевості встановлено не було. При цьому, пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Таким чином, з аналізу вищезазначених нормативних документів вбачається, що на період під час якого здійснювалось будівництво та введення в експлуатацію спадкового житлового будинку, виникнення права власності на житлові будинки в сільській міцевості не залежало від державної реєстрації цього права. Крім цього, пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95, встановлено, що єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Статею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Належність житлового будинку померлому [PERSON] підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим станом на 25 липня 2014 року, будинковою книгою та довідкою виконавчого комітету Малютянської сільської ради від 04 червня 2014 року за №170. З технічного паспорту вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] збудований побудовано в 1955 році. Будівництво здійснювалось на земельній ділянці площею 0,14 га, закріпленій за [PERSON] згідно запису в в земельно-шнурованій книзі за №98 від 05 серпня 1986 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Малютянської сільської ради від 04 червня 2014 року за №170. 23 листопада 1986 року спадковий будинок було введено в експлуатацію, що підтверджується відміткою в будинковій книзі, зробленою Київським міжміським бюро технічної інвентаризації від 03 грудня 1992 року. Отже, враховуючи вищевикладені норми, [PERSON] набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], однак, з незалежних від нього обставин [PERSON] за життя не встиг або не зміг зареєструвати право власності на вказаний спадковий будинок. Оскільки, оформити право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в позасудовому порядку позивачка не має можливості через відсутність реєстрації права власності на будинок за померлим [PERSON], тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі статей 524, 548, 549, 560 ЦК УРСР (1963 року), статтей 392, 1218, 1297 ЦК України та

Outcome: approved