Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У серпні 2015 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційна контора 1 та Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційна контора 2 (далі КП\~ЖЕК-1 і КП\~ЖЕК-2 відповідно) звернулися до суду з позовом, у якому просили виселити на підставі ч. 1 ст. 116 ЖК України [PERSON] і [PERSON] із займаної ними кімнати №\~4 гуртожитку, що розташований за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Металургів, буд. 9, без надання іншого житла, посилаючись на те, що вони систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, зокрема: ведуть аморальний спосіб життя, вживають спиртні напої, роблять з кімнати гуртожитку притулок для безхатченків, поводяться агресивно, погрожують життю та здоровю мешканців гуртожитку. Неодноразові заходи впливу на відповідачів позитивних результатів не дали. Крім того, 31 липня 2014 року закінчився термін дії договору найму службового жилого приміщення, укладений між КП\~ЖЕК-1 і [PERSON], тому відповідачі підлягають виселенню й згідно із ст. 124 ЖК України. Добровільно звільнити кімнату гуртожитку вони відмовляються. Представник позивача КП\~ЖЕК-1 [PERSON] у суді позов підтримала та пояснила, що гуртожиток за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Металургів, буд. 9, перебуває на балансі КП\~ЖЕК-1. За час проживання у гуртожитку відповідачі [PERSON] і [PERSON] постійно зловживають спиртними напоями, порушують громадський спокій, вчиняють сварки і бійки, у звязку з чим на їхню поведінку неодноразово надходили усні та письмові скарги від сусідів. Заходи впливу на них виявилися безрезультатними, тому вони підлягають виселенню із кімнати №\~4 гуртожитку відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЖК України. На даний час відповідачі безпідставно проживають у гуртожитку, оскільки строк дії договору найму жилого приміщення закінчився та на новий термін він не продовжувався. Крім того, [PERSON] звільнена з роботи у КП\~ЖЕК-2. Просила суд позов задовольнити. Представник позивача КП\~ЖЕК-2 [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що у звязку із незаконним зайняттям відповідачами [PERSON] і [PERSON] кімнати №\~4 гуртожитку, яка закріплена за КП\~ЖЕК-2 як службове жиле приміщення, підприємство не може заселити у дану кімнату працівників, які перебувають з ним у трудових відносинах, чим порушуються його права. Також вказувала на те, що укладений із [PERSON] договір найму кімнати гуртожитку закінчився, підстави для подальшого проживання відповідачів у кімнаті №\~4 гуртожитку відсутні, тому вони підлягають виселенню із цієї кімнати на підставі ст. 124 ЖК України. Просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнала та пояснила, що у кімнаті №\~4 гуртожитку вона із чоловіком [PERSON] постійно проживають з березня 2011 року. Дану кімнату їм для проживання було виділено Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області Служба замовника (далі КП\~Служба замовника), де вона з 2009 року працювала прибиральницею. У квітні 2013 року у звязку з ліквідацією цього підприємства її було переведено на роботу у КП\~ЖЕК-2. У наданій їм кімнаті гуртожитку вони зробили ремонт, так як ця кімната гуртожитку не була придатною до проживання, оскільки використовувалась як підсобне приміщення. Умов проживання у гуртожитку вони не порушують. Заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг не мають. Вважає, що причиною позову є неприязне відношення до них з боку сусідів подружжя [PERSON]. Звільнення її з роботи за власним бажанням та закінчення договору найму жилого приміщення не можуть бути достатніми підставами для їх виселення із кімнати №\~4 гуртожитку, якій незаконно, під час їхнього постійного там проживання, надано статус службового житла. При ухваленні рішення просила суд врахувати, що вона є сиротою, іншого житла не має, та відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що із змісту позовних вимог вбачається, що позивачі просять виселити відповідачів із незаконно займаного ними жилого приміщення у гуртожитку, вказуючи на те, що до спірної кімнати гуртожитку вони вселилися як до службового житла, що дійсності не відповідає. Фактично у березні 2011 року [PERSON] і [PERSON] для проживання було надано саме кімнату гуртожитку, а не службове житло. Включаючи кімнату №\~4 гуртожитку до службового житла, виконком Броварської міської ради Київської області порушив вимоги законодавства та не врахував, що на той час кімната №\~4 гуртожитку вільною не була, тому вона до службового житла включатися не могла. Між відповідачами та їхніми сусідами подружжям [PERSON], які проживають у кімнаті №\~5 гуртожитку, склалися особисті неприязні стосунки, останні постійно подають на них різні безпідставні скарги, бажаючи виселити їх з кімнати №\~4 гуртожитку, щоб зайняти цю сусідню з ними кімнату. Іншого житла ні [PERSON], ні його дружина [PERSON], яка є сиротою, не мають, вони є соціально незахищеними особами, перебувають на квартирному обліку, придбати чи побудувати власне житло змоги не мають. Просили суд у задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON] у суді позов підтримала, оскільки підстави для подальшого проживання [PERSON] і [PERSON] у кімнаті №\~4 гуртожитку у місті Бровари по вулиці Металургів, 9, яка є службовим житлом, відсутні. Строк дії договору найму цього житлового приміщення, укладений між КП\~ЖЕК-1 і [PERSON], закінчився ще 31 липня 2014 року. Остання звільнена з роботи у КП\~ЖЕК-2 за власним бажанням, трудові відносини між [PERSON] і цим підприємством припинені. На імя міського голови та балансоутримувача гуртожитку КП\~ЖЕК-1 неодноразово надходили скарги від мешканців гуртожитку з проханням посприяти у виселенні відповідачів, оскільки вони, будучи в стані алкогольного спяніння, постійно порушують громадський порядок у нічний час, порушують тишу, чим заважають спокійному проживанню у гуртожитку. Заходи громадського впливу щодо відповідачів позитивних результатів не дали, тому є всі підстави для виселення відповідачів із кімнати №\~4 гуртожитку відповідно до ст. ст. 116, 124 ЖК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участі у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із рішеннями Броварської міської ради Київської області від 04 вересня 2008 року №\~859-43-05 та 18 вересня 2008 року №\~880-45-05 гуртожиток у місті Бровари Київської області по вулиці Металургів, буд. 9 безоплатно прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Бровари, балансоутримувачем цього гуртожитку було визначено КП\~Служба замовника (т. 1 а.\~с. 208, 209). Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 14 червня 2011 року №\~344 приміщенням гуртожитку за зазначеною адресою надано адреси та визначено номери кімнат (т. 1 а.\~с. 210). Із трудової книжки відповідача [PERSON] видно, що 16 листопада 2009 року її було прийнято на роботу у КП\~Служба замовника на посаді робітника комплексного прибирання ЖЕК-2 (т. 1 а.\~с. 61-62). Судом встановлено, що у кімнату №\~4 гуртожитку у місті Бровари Київської області по вулиці Металургів, буд. 9, відповідачі [PERSON] і [PERSON] вселилися у березні 2011 року. Дану кімнату гуртожитку для проживання їм надано КП\~Служба замовника під час роботи [PERSON] на даному підприємстві. З того часу відповідачі постійно проживають у цій кімнаті гуртожитку, заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг вони не мають. До вселення відповідачів у даній житловій кімнаті гуртожитку, що розташована на першому поверсі, ніхто не проживав, використовувалась вона як підсобне приміщення для збереження господарського інвентарю. Після вселення відповідачами зроблено ремонт у цій кімнаті гуртожитку, приведено її у відповідний, придатний для проживання стан. Будь-яких доказів того, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] незаконно вселилися та проживають у зазначеній кімнаті №\~4 гуртожитку, судом не здобуто. На підставі рішення Броварської міської ради Київської області від 20 грудня 2012 року №\~781-27-06 гуртожиток у місті Бровари Київської області по вулиці Металургів, буд. 9 було передано з балансу КП\~Служба замовника на баланс КП\~ЖЕК-1 (т. 1 а. с. 211-213). 16 квітня 2013 року [PERSON] прийнято прибиральником у КП\~ЖЕК-2 по переводу із КП\~Служба замовника. Із витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 16 липня 2013 року №\~308 вбачається, що виконком міської ради вирішив включити до числа службового житла кімнату №\~4 гуртожитку у місті Бровари по вулиці Металургів, буд. 9 та закріпити цю кімнату гуртожитку як службове житло за позивачем КП\~ЖЕК-2 (т. 1 а.\~с. 6). Зазначене рішення виконкомом міської ради прийнято на підставі клопотання позивача КП\~ЖЕК-2 про видачу [PERSON] ордера на житло, яка на той час працювала на підприємстві двірником (т. 1 а.\~с. 88). У п. 4 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №\~37, встановлено, що до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі. Суд встановив, що на момент прийняття 16 липня 2013 року виконкомом Броварської міської ради Київської області рішення за №\~308 та включення кімнати №\~4 гуртожитку до службового житла, дана кімната гуртожитку вільною не була, оскільки у цій кімнаті на той час уже більше двох років проживали відповідачі. Представник третьої особи виконкому Броварської міської ради Київської області у суді пояснила, що на час прийняття зазначеного рішення №\~308 щодо віднесення кімнати №\~4 гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари до службового житла їм не було відомо про те, що дана кімната гуртожитку не є вільною та в ній з березня 2011 року проживає подружжя [PERSON]. Про наявність у цій кімнаті гуртожитку мешканців КП\~ЖЕК-2, за клопотанням якого було прийнято це рішення, виконком міської ради не повідомляло. Виходячи з наведеного, суд вважає, що виконком Броварської міської ради Київської області при прийнятті рішення щодо включення кімнати №\~4 гуртожитку до числа службового житла належним чином усіх обставин щодо цієї кімнати не перевірив і не зясував та включив до службового житла кімнату гуртожитку, яка на той час вільною не була, що суперечить вимогам законодавства. 31 липня 2013 року на підставі вказаного рішення виконкому міської ради від 16 липня 2013 року №\~308 та листа КП\~ЖЕК-2 від 23 липня 2013 року між КП\~ЖЕК-1, на балансі якого знаходився зазначений гуртожиток, і відповідачем [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення №\~02, за умовами якого відповідачу [PERSON] для проживання із чоловіком [PERSON] у платне тимчасове користування строком до 31 липня 2014 року надано кімнату №\~4 у гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари Київської області (т. 1 а.\~с. 9). Будь-яких даних про те, що відповідачам для тимчасового проживання надавалося саме службове житло, у договорі найму кімнати №\~4 гуртожитку нічого не зазначено. 13 червня 2014 року наказом директора КП\~ЖЕК-2 відповідача [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Із витягу з протоколу №\~11 від 25 липня 2014 року засідання наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій видно, що на цьому засіданні було прийнято рішення про доручення КП\~ЖЕК-1 попередити [PERSON] та її чоловіка [PERSON] про виселення їх із кімнати №\~4 гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари в добровільному порядку та не продовження з ними договору найму цього жилого приміщення (т. 1 а.\~с. 18-19). Заявляючи вимоги про виселення відповідачів [PERSON] і [PERSON] із кімнати №\~4 гуртожитку у місті Бровари по вулиці Металургів, 9 позивач КП\~ЖЕК-1 посилалося на положення ч. 1 ст. 116 ЖК України, а саме на те, що відповідачі постійно порушують правила співжиття, що робить неможливим проживання з ними в одному будинку. Також як на підставу виселення відповідачів позивач КП\~ЖЕК-2 вказувало на те, що відповідач [PERSON] припинила із ним трудові відносини за власним бажанням, тому згідно із ст. 124 ЖК України вона підлягає виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з нею проживають. У ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 116 ЖК України необхідна наявність кількох умов, зокрема: систематичного порушення особою правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які позитивних результатів не дали, та особа продовжує порушувати правила співжиття. За змістом положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 124 ЖК України передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи встановлені обставини щодо порушення виконкомом міської ради вимог законодавства при віднесенні кімнати №\~4 гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари до службового житла, суд вважає, що положення ст. 124 ЖК України для виселення відповідачів [PERSON] і [PERSON] із займаної ними кімнати гуртожитку застосуванню не підлягають. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Свідок [PERSON], яка проживає у кімнаті №\~7 гуртожитку за адресою: місто Бровари, вулиця Металургів, 9, у суді показала, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] проживають у напівпідвальному приміщенні кімнаті №\~4 цього гуртожитку тривалий час. До їх вселення у даному приміщенні ніхто не проживав. Інколи вони порушували режим тиші в гуртожитку, голосно слухали музику після 23.00 год., вживали спиртні напої, вчиняли між собою сварки у кімнаті, чим заважали нормальному проживанню в гуртожитку інших осіб. Останнім часом зауваження щодо їхньої поведінки відсутні. Свідки [PERSON] і [PERSON], які проживають у кімнаті №\~5 вказаного вище гуртожитку у суді показали, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] постійно порушують умови проживання в гуртожитку. Будучи в стані алкогольного спяніння, вони вчиняють у себе в кімнаті сварки, порядку тиші в гуртожитку у вечірній час не дотримуються. У звязку з порушенням ними умов спільного проживання вони (свідки) неодноразово зверталися із заявами та скаргами до КП\~ЖЕК-1, Броварської міської ради Київської області та міліції про виселення відповідачів із кімнати №\~4 гуртожитку через неможливість спільного з ними проживання. Також свідки [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні підтвердили обставини щодо проживання відповідачів у кімнаті №\~4 гуртожитку з 2011 року, проведення останніми ремонту в кімнаті, яка раніше використовувалась як підсобне приміщення, а також виділення [PERSON] кімнати гуртожитку у звязку з її роботою двірником у КП\~Служба замовника. Свідок [PERSON], дільничний інспектор, у суді показав, що неодноразово від сусідів відповідачів подружжя [PERSON] у 2014 році надходили скарги на їхню поведінку. За вживання спиртних напоїв та куріння в неустановлених місцях [PERSON] і [PERSON] притягувалися до адміністративної відповідальності. Про недопущення вчинення неправомірних дій з відповідачами проводилися профілактичні бесіди та виносились попередження. Зазначені обставини щодо притягнення у листопаді 2014 року відповідачів [PERSON] і [PERSON] до адміністративної відповідальності за вживання спиртних напоїв та куріння в неустановлених місцях гуртожитку знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. За порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях постановами адміністративної комісії виконкому Броварської міської ради Київської області від 24 березня 2015 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] притягувалися також до адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185 КУпАП у виді попередження. Інші заходи впливу до відповідачів після цього не застосовувалися. Доказів повторного порушення ними порядку проживання в гуртожитку та притягнення їх до адміністративної відповідальності позивачами суду не надано. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови №\~2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України розяснив, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Враховуючи викладене, суд вважає, що виселення особи згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення допускається лише у випадку протиправної винної поведінки особи, яка своїми діями створює неможливість спільного проживання з нею в одній квартирі чи будинку, зокрема ігнорування нею встановлених правил користування житловими приміщеннями, невиконання вимог дотримання тиші в квартирах, систематичного характеру таких дій, безрезультатності заходів попередження або суспільного впливу та продовження нею у подальшому такої протиправної поведінки. Належних доказів систематичного порушення відповідачами правил користування кімнатою гуртожитку, що унеможливлює спільне з ними проживання інших осіб у гуртожитку, а також безрезультатності вжитих щодо них заходів попередження або суспільного впливу, що лише в сукупності може бути підставою для виселення їх відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, позивачами суду не надано. Судом встановлено наявність особистих неприязних стосунків між [PERSON] та їхніми сусідами [PERSON], у звязку з чим останні неодноразово подавали скарги на поведінку відповідачів у гуртожитку, які не завжди були обґрунтованими. Оцінивши досліджені у суді докази в їх сукупності, враховуючи обставини надання та проживання протягом тривалого часу [PERSON] і [PERSON] у кімнаті №\~4 гуртожитку та приведення ними цієї кімнати у придатний для проживання стан, відсутність належних доказів систематичного порушення ними правил і порядку проживання в гуртожитку, безрезультатності застосованих до відповідачів офіційних заходів впливу, а також відсутність у них іншого житла, суд дійшов висновку, що вимога про виселення [PERSON] і [PERSON] на підставі положень ч. 1 ст. 116 ЖК України із займаної кімнати гуртожитку задоволенню не підлягає. Суд не погоджується з доводами позивачів про безрезультатність вжитих до відповідачів заходів впливу, так як доказів продовження протиправної поведінки та порушення ними правил і порядку проживання в гуртожитку за час розгляду справи суду позивачами теж не надано. Не може бути підставою для виселення відповідачів із кімнати №\~4 гуртожитку згідно із ст. 124 ЖК України припинення [PERSON] трудових відносин із КП\~ЖЕК-2, оскільки до службового житла дану кімнату гуртожитку віднесено з порушенням вимог законодавства. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed