Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Дніпропетровської міської ради, територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, де третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування позову зазначила, що на підставі акту від 13 січня 1995 року про встановлення прав володіння, а також на підставі плану забудованого кварталу №138 домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON]. Позивачка здійснювала догляд за [PERSON], 1946 року народження до її смерті. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON]. В установлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння [ADDRESS] нотаріус відмовив позивачу, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. На підставі викладеного позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, надала пояснення аналогічні викиданим у позовній заяві. У судове засідання 07.08.2014 представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради Борсук Ю.В. проти задоволення позову заперечувала, оскільки відсутній спір між сторонами. Відповідачі [PERSON] та територіальна громада в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради не з'явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 07.08.2014 всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що на підставі акту від 13 січня 1995 року встановлення прав володіння, а також на підставі плану забудованого кварталу [ADDRESS] належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1712 від 09 листопада 2012 року, наявним в матеріалах справи. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала усе належні їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належать на день смерті, і на що вона за законом матиме право [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцем згідно з заповітом є [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння [ADDRESS] нотаріус відмовив, оскільки [PERSON] не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують, що вказане домоволодіння належить спадкодавцю [PERSON]. Крім того в матеріалах спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] є заява про прийняття спадщини від [PERSON], яка є рідною сестрою померлої, однак остання більше не зверталася до нотаріуса з питання прийняття спадщини. Таким чином, за життя [PERSON] набула право власності на домоволодіння [ADDRESS], відповідач [PERSON] не є спадкоємицею першої черги, що давало би право на обов'язкову долю у спадщині, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку - судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлена.

Outcome: approved