Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 17 квітня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність між сторонами взаєморозуміння, що ставало причинами суперечок між ними та призвело до втрати почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2011 року, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та інтересам їх спільної дитини. Зазначила, що після розірвання шлюбу спільна дитина сторін залишиться проживати з матір'ю - позивачем по справі. Також, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Також зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2011 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Також зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 27 квітня 2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 квітня 2010 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17 квітня 2010 року (а.с. 7). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 27 липня 2010 року, актовий запис № 940 (а.с. 8). Причиною розпаду сім'ї стала відсутність між сторонами взаєморозуміння, що ставало причинами суперечок між ними та призвело до втрати почуття любові та поваги, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved