Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.2012 р. він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 298 016 грн., що було еквівалентно 37 200 дол. США, під умовою повернення суми боргу в строк до 01.01.2014 р. в сумі, еквівалентній 37 200 дол. США, про що була складена відповідна розписка. 24.09.2013 р. у забезпечення виконання боргових зобов'язань було укладено договір поруки із [PERSON] Проте, у встановлені строки гроші повернуті не були, від виконання свого обов'язку щодо повернення суми позики відповідачі ухиляються. Уточнивши розмір позовних вимог, остаточно просив суд стягнути з останніх грошові кошти у гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ долара США до гривні станом на день ухвалення рішення, судові витрати, зокрема, витрати на правову допомогу в розмірі 3 300 грн., та у відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. (а.с.57). В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні обставини справи визнали, позовні вимоги визнали частково, заперечували проти сплати суми боргу по курсу на день ухвалення рішення та сплати витрат на правову допомогу більше 1000 грн. Заслухавши позивача, представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, згідно поясненням позивача 28.12.2012 р. [PERSON] отримав від нього в позику грошові кошти в сумі 298 016 грн., що було в еквівалентно 37 200 дол. США, під умовою повернення суми боргу в строк до 01.01.2014 р. в сумі, еквівалентній 37 200 дол. США, про що була складена відповідна розписка, тобто між ними фактично були укладені договори позики (а.с.29). Крім того, 24.09.2013 р. у забезпечення виконання боргових зобов'язань із [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.30). Згідно з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з положеннями ст. 627 цього Кодексу, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки позичальник та поручитель грошові зобов'язання перед позивачем не виконали, на користь позивача солідарно з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 482 744,40 грн. (37 200 дол. США х 1 297,70 грн. /100). Разом з цим, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Так, за правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики й спеціальною нормою - ст. 1050 ЦК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача та на користь держави відповідно до ст.88 ЦПК України з урахуванням норм Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно ст.1 якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні (з 01.12.2013 р. мінімальна заробітна плата складає 1 218 грн.) Отже, за час надання правової допомоги позивачу фахівцем в галузі права, з урахування вищевикладеного та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 1 147,62 грн.: по 573,81 грн. - з кожного та судовий збір на користь держави - 3 654 грн.: по 1 827 грн. - з кожного (а.с. 31, 32, 58).

Outcome: partial