Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 24.12.1988 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1858. В обґрунтування позовних вимог вказано, що за час спільного проживання сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Між сторонами зникло взаєморозуміння і взаємоповага, вони припинили спільне ведення господарства та спільне проживання ще в березні 2020 року. Фактично сім`я припинила існування, примирення неможливе, а перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. 28.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 30.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 16.11.2021 року від позивача поштою до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони, в якій позов підтримує. 23.11.2021 року на адресу суду поштою надійшла заява відповідача про розгляд справи без участі відповідача, в якій позовні вимоги остання визнає, прізвище просить залишити незмінним « [PERSON] ». В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.12.1988 року сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1858, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження останньої. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved