Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У серпні 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON] (прізвище відповідача у зв'язку з укладенням шлюбу змінене з «[PERSON]» на «[PERSON]») та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором на загальну суму 111 358,73 доларів США., що станом на 30.03.2016 року еквівалентно 2 944 232, 61 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 22.02.2008 року між [PERSON] (надалі Відповідач 1) та Закритим Акціонерним товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № МL-301/077/2008 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 99 900,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49%, а Відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між Закритим Акціонерним товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] (надалі - Відповідач-2) було укладено договір поруки № SR-301/077/2008 від 22.08.2008 року (надалі - Договір поруки), відповідно до умов якого Відповідач-2 поручився перед Банком за виконання Відповідачем-1 кредитного договору. Відповідно до положень ст.ст. 554, 610 ЦК України боржник і поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач-1 в свою чергу не виконав умови кредитного договору та не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, чим порушив умови вищезазначеного договору. Таким чином станом на 30.03.2016 року у Відповідача виникла заборгованість у розмірі 111 358,73 доларів США, що станом на 30.03.2016 року еквівалентно 2 944 232,61 грн., та яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 98 235,00 доларів США, що еквівалентно 2 597 252,06 грн.; відсотків за користування кредитом у розмірі 13 123,73 доларів США, що еквівалентно 346 980,55 грн. 29 червня 2010 року згідно умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю та Акту приймання передачі кредитного портфелю Публічне Акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право на грошові вимоги за кредитним договором № МL-301/077/2008 від 22.02.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та Відповідачем 1 та договором поруки № SR-301/077/2008 від 22.02.2008 року укладеного між Відповідачем 2 та ЗАТ «ОТП Банк». Таким чином до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідача 1 за кредитним договором та договором поруки до Відповідача 2. Враховуючи наведене позивач був вимушений звернутися до суду та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У лютому 2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, в якій просила визнати припиненим правовідношення (поруку) за договором поруки № SR-301/077/2008 від 22.02.2008 року, що був укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк». В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 22 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ML-301/077/2008. За умовами даного договору [PERSON] отримала від ЗАТ «ОТП Банк» кредитні кошти у розмірі 99 900,00 доларів США на строк до 22.02.2033 року, зі сплатою відсотків, у розмірі визначеному договором. 22.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-301/077/2008, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі зобов'язань. Але, в подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON], без погодження із поручителем - [PERSON], та без укладання відповідних додаткових умов до Договору поруки, 27.02.2014 року було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного Договору № ML-301/077/2008 від 22.02.2008 року та Угоду про порядок врегулювання відносин, що пов'язані з Кредитним договором № ML-301/077/2008 від 22.02.2008 року, якими було внесено зміни до Кредитного договору, внаслідок чого було збільшено обсяг відповідальності поручителя. Так, відповідно до п. 2.1.2.1. зазначеного Додаткового договору № 1, без погодження із поручителем було скорочено строк та змінено підстави повернення кредиту, а також п. 2.1.5.3 Додаткового договору № 1 було збільшено строк позовної давності до 5 років. Також ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було внесено умови щодо продажу предмету іпотеки за ціною встановленою кредитором (п. 3 Угоди про порядок врегулювання відносин, що пов'язані з Кредитним договором від 22.02.2008 року № ML-301/077/2008). Аналіз внесених змін до умов Кредитного договору дозволяє стверджувати про значне збільшення обсягу відповідальності поручителя. Згідно умов Договору поруки від 22.02.2008 року Позивач поручався за виконання зобов'язання, що були встановленні редакцією Кредитного договору від 22.02.2008 року. Зазначені зміни до Кредитного договору вносились без згоди поручителя та без внесення відповідних змін до Договору поруки. Крім того, в Договорі відсутні будь-які вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя. [PERSON] не був ознайомлений зі змінами умов Кредитного договору, повідомлення чи пропозиції щодо внесення відповідних змін до договору поруки йому не направлялись. Вищезазначені зміни значно збільшують обсяг прав поручителя, що є підставою для припинення договору поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. Крім того зазначив, що позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з вимогами до [PERSON] після закінчення строку існування поруки. Згідно п. 4.1. Договору поруки, сторони договору встановили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, договором поруки № SR-301/077/2008 від 22.02.2008 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою пов'язується таке припинення) не дає підстав не застосовувати ч. 4 ст. 559 ЦК України. При цьому, посилався на ст.ст. 251, 252, 559 ЦК України. Вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (шість місяців). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не сплачує кошти за кредитним договором з 2009 року, у зв'язку з чим, раніше Кредитор вже звертався до виконавчої служби із вимогою звернення стягнення на нерухоме майно, що належить [PERSON], за виконавчим написом. Крім того, після підписання Додаткового договору № 1 до кредитного договору від 27.02.2014 року, [PERSON], відповідно до п. 2.1.2.1 повинна погасити боргові зобов'язання в повному обсязі та в строки згідно п. 2.1.5.2 цього Додаткового договору. Кредитор мав право на звернення до суду з позовом до поручителя, але не скористався ним. У зв'язку з викладеним просив в повному обсязі задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим та об'єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 13 квітня 2017 року первісного відповідача [PERSON] замінено на [PERSON] у зв'язку з укладенням відповідачем шлюбу та зміною прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 25 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 857 (а.с. 164), а також копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER], виданого Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області 21 грудня 2011 року (а.с. 165). Представник позивача за первісним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (відповідач за зустрічною позовною заявою) в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Проти зустрічної позовної заяви заперечував, просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] (представник позивача за зустрічною позовною заявою) в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині вимог до [PERSON] та просив суд відмовити у їх задоволенні. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON], було укладено кредитний договір № ML-301/077/2008, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 99 900,00 доларів США на термін до 22.02.2033 року (а.с. 6-16). Також, 27 лютого 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено угоду про порядок врегулювання відносин, що пов'язані з Кредитним договором від 22.02.2008 року № ML-301/077/2008, згідно пункту 1 якого сторони прийшли згоди про добровільну реалізацію Предмету іпотеки з метою погашення боргових зобов'язань за Кредитним договором, з урахуванням положень цієї угоди (а.с. 98). Відповідно до ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Відповідно до ст. 516 ЦК України - заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 29 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором № ML-301/077/2008 від 22 лютого 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», що підтверджується статутом ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 33-35) та [PERSON] (а.с. 23-31). Відповідач [PERSON] скористалась наданим кредитом, проте зобов'язання належним чином за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно з розрахунку заборгованості станом на 30.03.2016 року заборгованість становить 111 358,73 доларів США, що станом на 30.03.2016 року еквівалентно 2 944 232,61 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 98 235,00 доларів США, що еквівалентно 2 597 252,06 гривень та відсотків за користування кредитом у розмірі 13 123,73 доларів США, що еквівалентно 346 980,55 гривень (а.с. 5). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-301/077/2008 від 22.02.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] поручився перед банком за виконання [PERSON], зобов'язань за кредитним договором № ML-301/077/2008 від 22.02.2008 року. Сторони договору поруки обумовили, що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Поручитель і Боржник відповідають як солідарні боржники (п.п. 1.1, 1.2 Договору поруки) (а.с. 17). За змістом ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом встановлено, що 27 лютого 2014 року між ПАТ «ОТП Банк», який діє на підставі договору комісії укладеного 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML-301/077/2008 від 22 лютого 2008 року (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору. П. 3 частини № 1 Кредитного договору викладено в наступній редакції: п. 3 Сторони наступним домовились: 3.1.3 27 лютого 2014 року та до повного погашення Боргових зобов'язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка у розмірі 0,00 %. Згідно п. 2.1.2.1 У випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань понад 92 календарних днів чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та/чи між кредитором та позичальником та/чи між банком та третіми особами, та/чи між кредитором та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно предмета іпотеки на суму, що складає більш ніж 10% від ринкової вартості предмета іпотеки, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно позичальника на суму (ціну), що складає більш ніж 10 % від розміру (суми) кредиту, та/або у випадку пред'явлення позичальником та/або третіми особами, будь-яких позовів до банку/кредитора на суму (ціну), що складає більш ніж 10 % від розміру (суми) кредиту, сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору у зв'язку з чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному обсязі та в строки відповідно до п.п. 2.1.5.2 цього додаткового договору. Відповідно до п. 2.1.5.3. сторони домовились, що до будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватись позовна давність у 5 років (а.с. 99-100). Також, 27 лютого 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено угоду про порядок врегулювання відносин, що пов'язані з Кредитним договором від 22.02.2008 року № ML-301/077/2008, згідно пункту 1 якого сторони прийшли згоди про добровільну реалізацію Предмету іпотеки з метою погашення боргових зобов'язань за Кредитним договором, з урахуванням положень цієї угоди (а.с. 98). Проаналізувавши вказані Додатковий договір № 1 від 27.02.2014 року та угоду про порядок врегулювання відносин від 27.02.2014 року, суд прийшов до висновку, що згідно змісту вказаних угод відбулося зменшення відповідальності позичальника та було встановлено нульову процентну ставку, у зв'язку з чим доводи представника відповідача про те, що внаслідок укладення зазначених угод збільшилася відповідальність поручителя без його на те згоди, суд відхиляє та до уваги не бере. Згідно п. 4.1 договору поруки № SR-301/077/2008 від 22.02.2008 року сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № ML-301/077/2008 від 22.02.2008 року (а.с. 17). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як вже зазначалося сторони в кредитному договорі № ML-301/077/2008 від 22.02.2008 року обумовили, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів встановлено до 22 лютого 2033 року. Судом встановлено, що умовами договору поруки № SR-301/077/2008 від 22.02.2008 року, не визначено строк дії договору поруки. Суд зазначає, що вимога до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання повинна бути пред'явлена в межах строку дії поруки (шести місяців, чи будь-якого іншого строку, який установлений сторонами в договорі), тому кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами зазначеного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право кредитора. Згідно відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 0314/3741/17 від 14 березня 2017 року встановлено, що 31 серпня 2009 року до відділу на примусове виконання надійшов виконавчий напис № 7903 від 25 серпня 2009 року, виданий НДМНО Вдовіною Л.Л., про звернення стягнення на майно [PERSON], а саме на домоволодіння [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості в розмірі 897 019,08 грн. на користь ПАТ «ОТП Банк». 02 вересня 2009 року за вищевказаним виконавчим документом було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 01 лютого 2010 року,

Outcome: partial