Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У серпні 2021 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт свого постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявник є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців окрім заявника не має. На час відкриття спадщини заявник проживав разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , однак адреса реєстрації його місця проживання була інша: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належить померлій на праві власності. Інша1/2 частка цієї квартири належить заявнику. 06.08.2021р. заявник звернувся до Сьомої ХМДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Державним нотаріусом була заведена спадкова справа. 06.08.2021р. заявник отримав від державного нотаріуса Сьомої ХМДНК постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки адреса реєстрація його місця проживання відрізняється від адреси реєстрації спадкодавця [PERSON] . У той же час нотаріус позбавлений можливості перевіряти фактичну адресу проживання осіб закликаних до спадкування. Проте заявник на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , оскільки його матір потребувала постійного догляду на протязі останніх 6ти місяців життя. Окрім того, квартира заявника, в якій він був зареєстрований на час відкриття спадщини знаходилась у тимчасовому володінні та користуванні іншої особи згідно договору оренди житла, що підтверджує факт непроживання заявника за адресою реєстрації місця проживання на час відкриття спадщини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.09.2021 року відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання. Заявника через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Харківської міської ради надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника Харківської міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права заінтересованої особи та інших осіб. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо і змагальності та меж судового розгляду з урахуванням особливостей, встановлених розділом IV ЦПК України. Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту п`ятого частини другої ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.1981р. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 06.01.2021р. Після смерті [PERSON] . Сьомою ХМДНК була заведена спадкова справа № 68106456 (номер у нотаріуса 606/2021). Згідно довідки Сьомої ХМДНК №1982/02-14 від 13.08.2021 р. до складу спадкоємців [PERSON] входять син - [PERSON] , [INFO] . Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1982/02-31 від 06.08.2021 р. виданої Сьомою ХМДНК на час відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявник на час відкриття спадщини зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.1997р. №414/97 [PERSON] успадкувала Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.1997р. №104/96 [PERSON] успадкував Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Згідно договору оренди квартири від 21.05.2020р. заявник передав в оренду гр. [PERSON] квартиру [ADDRESS] строком з 21.05.2020р. по 21.05.2021р. Згідно акту приймання-передачі від 21.05.2020р. [PERSON] прийняв в тимчасове володіння та користування зазначену квартиру. Згідно акту про спільне проживання осіб на день смерті від 18.08.2021 р. мешканці квартири [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання заявника разом з його матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України: спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Протягом шести місяців з дня смерті матері, заявник не заявляв про свою відмову від спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Частиною 1 статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. В порядку ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. На підставі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких установив цей факт. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного і

Outcome: approved