Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Тєлли І.Ю., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказувала, що 20 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди №20/10/2019 квартири [ADDRESS] строком до 20 листопада 2020 року зі сплатою 2 300 доларів США на місяць. Починаючи з 25 березня 2020 року, орендар не виконує взятих на себе зобов`язань з орендної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 11 500 доларів США за період з 26 березня до 10 серпня 2020 року, що є порушенням пункту 2.2.3 та розділу 3 зазначеного договору оренди. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань, згідно з частиною першою статті 625 ЦК України відповідач повинен сплатити три проценти річних, що складає 2 552,31 доларів США, а всього 14 052,31 долари США. На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, згідно із заявою від 18 лютого 2021 року, позивач просив стягнути з відповідача 11500 доларів США заборгованості з орендної плати, 2552,31 доларів США як три проценти річних, та 3878,44 грн витрат по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 лютого 2021 року разом із заявою про уточнення позовних вимог, представник позивача надав докази, що підтверджують укладення між сторонами договору оренди та часткове виконання умов зазначеного договору. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати - задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати в сумі 11500 доларів США, три процент річних в розмірі 2552, 31 долари США та 3978,44 грн витрат по сплаті судового збору. 03 червня 2021 року [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року заяву відповідача - задоволено, заочне рішення від 24 лютого 2021 року - скасовано, та призначено справу до судового розгляду. 02 серпня 2021 року від представника позивача адвоката Машкова К.Є. надійшли письмові пояснення, в яких останній просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 16 листопада 2021 року представник позивача адвокат Машков К.Є. подав клопотання, в якому просив прийняти нову редакцію позовної заяви, з урахуванням якої здійснювати розгляд справи. Так, представник позивача вказував на те, що 20 листопада 2019 року сторони уклали договір оренди №20/10/2019 квартири [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди станом на дату подання вказаної позовної заяви за договором утворилась заборгованість в сумі 13 800 доларів США із сплати орендної плати за 6 місяців, а саме: з березня до серпня 2020 року, що є порушенням п. 2.2.3 та розділу 3 договору. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних в розмірі 590 доларів США. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 3765,35 грн. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача та відповідач повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, прийшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд установив, що 20 грудня 2016 року [PERSON] видав довіреність на ім`я [PERSON] , згідно з якою уповноважив її бути його представником, зокрема з питань, пов`язаних з експлуатацією та користуванням належним йому на праві власності нерухомим майном. 20 листопада 2019 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] , уклала із [PERSON] договір оренди №20/10/2019 квартири [ADDRESS] строком до 20 листопада 2020 року зі сплатою 2300 доларів США на місяць (пункт 3.1 договору). Відповідно до пункту 1.1 договору позивач передав відповідачу за плату в тимчасове користування (оренду) для проживання квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом передачі квартири та майна, 20 листопада 2019 року орендодавець передав, а орендар прийняв зазначену квартиру. Відповідно до пункту 2.23 договору, орендар зобов`язаний своєчасно проводити плату за оренду та інші платежі. Починаючи з березня 2020 року, орендар не виконує взятих на себе зобов`язань по сплаті оренди, у зв`язку з чим, виникла заборгованість в сумі 13800 доларів США за шість місяців з березня до серпня 2020 року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частиною першою ст. 628 ЦК України передбачено, що, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Разом з тим, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст.ст. 810, 811 ЦК України зазначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Відповідно до частини третьої ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. В силу вимог ст. 820 ЦК України наймач зобов`язаний вносити плату за користування житлом у розмірі, що визначено договором. Всупереч вимогам зазначених правових норм закону відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань зі сплати оренди, а, відтак, заборгованість, що утворилася у [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача, за шість місяців з березня до серпня 2020 року (у межах заявлених позовних вимог). Доказів сплати орендної плати за вказаний період відповідач не надав. Ураховуючи те, що чинним законодавством відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за квартиру в сумі 13800доларів США. Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди, позивач має право на стягнення з відповідача трьох процентів річних у порядку ст. 625 ЦК України згідно з розрахунком, наданим позивачем. Ураховуючи те, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема договору оренди, не суперечить чинному законодавству, належним виконанням зобов`язання є сплата суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язання, тому и нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, тому стягнення з відповідача трьох процентів річних має відбуватись в іноземній валюті. Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 590доларів США як трьох процентів річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3765,25 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved