Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У серпні 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] підприємства Словянське тролейбусне управління Словянської міської ради, за участю третьої особи [PERSON] про збільшення розміру відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням здоровя у звязку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 19.09.2001 року за провиною працівника відповідача [PERSON], що керувала тролейбусом, сталося ДТП, [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, у звязку з чим, йому було встановлено інвалідність 3 групи безстроково. До отримання травми [PERSON] працював електромонтером 5 розряду Словянської ТЄС, та у звязку з отриманням травми в подальшому виконувати роботу не може, йому призначено пенсію за інвалідністю. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 08.12.2005 року з відповідача на його користь з 01.11.2005 року, стягнуто у рахунок втраченого заробітку щомісячно по 822 грн. 71 коп. Враховуючи, що починаючи з 01 січня 2006 року мінімальна заробітна плата постійно зростала, просить суд стягнути, відповідно до зростання мінімальної заробітної плати, з відповідача на свою користь 165\~562 грн. 12 коп. в рахунок недоплаченого відшкодування шкоди спричиненої йому ушкодженням здоровя за період з 01 січня 2006 року по 01 серпня 2016 року, а з 01 серпня 2016 року по 01 грудня 2016 року щомісячно по 3376 грн. 52 коп. та з 01 грудня 2016 року щомісячно по 3714 грн. 17 коп., стягнути з відповідача судовий збір. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив заявлені вимоги, навів доводи аналогічні доводам викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі витягу з договору на представництво інтересів у суді від 22.08.2016 року (а.с.1), в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с.37), про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі третьої особи, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України Представник відповідача [PERSON] підприємства Словянське тролейбусне управління Словянської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності №01/01-16 в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, надав заперечення від 02.09.2016 року (а.с.23), з яких вбачається, що рішенням суду від 08.12.2005 року по справі 2-46-05 на користь позивача [PERSON] з відповідача було стягнуто у рахунок втраченого заробітку щомісячно 822 грн. 71 коп. із розрахунку середньої заробітної плати електромонтера 5 розряду Словянської ТЕС. Виходячи із змісту ч. 2 ст. 1208 ЦК України, необхідно встановити як потерпілому вперше було визначено розмірі відшкодування: виходячи із з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час заподіяння шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати і залежно від встановлених обставин, необхідно зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом. У звязку з чим, у позивача відсутні підстави для звернення з даним позовом, так як вперше йому було визначено розмір відшкодування виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, а не з мінімальної заробітної плати. Дослідивши подані позивачем докази, вислухавши сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що, відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2005 року (а.с.11-12), з відповідача на корить позивача було стягнуто шкоду, спричинену внаслідок пошкодження здоровя позивача у рахунок втраченого заробітку щомісячно з 01.11.2005 року щомісячно у розмірі 822 грн. 71 коп. Цим же Рішенням суду було встановлено, що 19.09.2001 року від джерела підвищеної небезпеки , власником якого був відповідач, позивач [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. [PERSON] встановлено інвалідність 3 групи безстроково. До отримання травми [PERSON] працював електромонтером 5 розряду Словянської ТЄС, та у звязку з отриманням травми в подальшому виконувати роботу не може, йому призначено пенсію за інвалідністю. Відповідно до ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення\~розміру мінімальної заробітної плати\~розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Зазначена норма закону спрямована на забезпечення реального захисту інтересів потерпілого. Таким чином, у відповідності до ст. 1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: - підвищення вартості життя; - збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору суду належить встановити у зв'язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а саме: чи у зв'язку зі збільшенням вартості життя, чи у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. У разі з'явлення такої вимоги на підставі ч. 2\~ст. 1208 ЦК України, підлягає з'ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і в залежності від встановлених обставин, суд повинен зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. В позовній заяві та в судовому засіданні позивач ставить питання про збільшення розміру відшкодування шкоди у звязку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, у позивача відсутні підстави для задоволення позову, так як вперше позивачу було визначено розмір відшкодування, виходячи з середньої заробітної плати згідно займаної посади на час завдання шкоди, а не з мінімальної заробітної плати. Аналогічна позиція закріплені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду Україні з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-42620св13 від 25.12.2013 року та № 6-742св12 від 23.05.2012 року. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то на підставі ст. 88 ЦПК України, також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed