Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У січні 2019 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25.04.2016 року між ним, як замовником (споживач), та відповідачем, як виконавцем, було укладено договір (замовлення) № 108 на встановлення 12 вікон Steko в будинку за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 49 520,00 грн. В той же день, 25.04.2016 року, позивач сплатив відповідачу грошові кошти в сумі 49 520,00 грн. за виконання замовлення № 108. 25.06.2016 року відповідач надав позивачу власноручно написане письмове зобов`язання про те, що він зобов`язується до 13.07.2016 р. встановити вікна згідно із замовленням № 108 від 25.04.2018 р. або повернути кошти в сумі 49 520,00 грн. Однак, станом на 13.07.2016 р. і до теперішнього часу вікна згідно із замовленням № 108 від 25.04.2018 р. не встановлені, гроші в сумі 49 520,00 грн. йому не повернуті. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати договір на встановлення вікон від 25.04.2016 р., укладений між ним, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] ; стягнути з відповідача на його користь борг за договором на встановлення вікон від 25.04.2016 р. в сумі 68 221,51 грн., з яких 49 520,00 грн. - сума коштів, які були сплачені, 15 205,51 грн. - інфляційне збільшення та 3 496,00 грн. - три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. 05.02.2019 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Відповідачу [PERSON] була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у її відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 25.04.2016 року між позивачем, як замовником (споживач), та відповідачем, як виконавцем, було укладено договір (замовлення) № 108 на встановлення 12 вікон Steko в будинку за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 49 520,00 грн. 25.06.2016 року відповідач надав позивачу власноручно написане письмове зобов`язання про те, що він зобов`язується до 13.07.2016 р. встановити вікна згідно із замовленням № 108 від 25.04.2018 р. або повернути кошти в сумі 49 520,00 грн. Однак, станом на 13.07.2016 р. і до теперішнього часу вікна згідно із замовленням № 108 від 25.04.2018 р. не встановлені, гроші в сумі 49 520,00 грн. позивачу не повернуті. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За нормою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За нормами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За таких обставин, розглядаючи спір виключно в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору та повернення сплачених позивачем за договором (замовленням) коштів на загальну суму 68 221,51 грн. підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено порушення умов договору з боку відповідача, і належних, достатніх та допустимих доказів зворотного суду не представлено. З огляду на те, що позивач відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч.6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved