Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в інтересах малолітнього [PERSON] , про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , стягнення аліментів, який підтримала у судовому засіданні. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина майже з народження проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Усі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно, скільки батьки фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Ініціативи у спілкуванні, матеріальному утриманні та у вихованні дитини відповідачі не виявляють з того часу, коли дитині виповнилося 6 місяців. Своєю бездіяльністю відповідачі утворюють перешкоди у забезпечення прав і інтересів дитини. Дитина, незважаючи на свій малий вік, вже забула свою біологічних батьків, вважає бабусю і дідуся своїми батьками. З наміром виїхати з міста Бердянська відповідачі уклали нотаріально завірену заяву на передачу малолітньої дитини на виховання бабусі на період до 10.07.2020 року. Після закінчення дії документу відповідачі не повернулися до міста, місце їх знаходження наразі нікому не відомо. Вони не дзвонять, не цікавляться фізичним і духовним станом дитини, не забезпечують дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Відповідачі зовсім не спілкуються із дитиною, не забезпечують дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для її дошкільної освіти. Навіть не намагаються створити належні матеріально-побутові умови для сина. Позивач наразі не маю статусу законного представника дитини та не може вирішувати нагальні потреби дитини, а саме лікування і профілактичні огляди в медичних закладах, влаштування у дошкільний заклад освіти тощо. У дитини наявні особливості психічного розвитку: затримка мовного розвитку, порушення комунікації та емоційна нестабільність. Однак батьки взагалі дитиною не цікавляться, вони самоусунулися від здійснення своїх батьківських обов`язків і тривалий час їх не виконують. Посилаючись на п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав на сина [PERSON] , стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, з кожного з відповідачів, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримали повністю. У сьогоднішнє судове засідання не з`явилися, подали заяви про закінчення розгляду справи без їх участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Оскільки відповідачі за зареєстрованим місцем проживання не проживають, їх місце перебування наразі не відоме, відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідачів у судове засідання був здійснений шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Бердянського міськрайонного суду (а.с.115). Відповідачі про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали. Представник органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Калініченко Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суду пояснила, що відповідачі на комісію з питань захисту прав дитини, яка відбулася 01.02.2021 року не з`явилися, їх місцезнаходження чи контактні дані встановити не видалося можливим. Тому у комісії відсутня можливість провести бесіду з відповідачами та скласти акт обстеження умов їх проживання. За таких підстав орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок, в якому зазначив, що залишає питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON] на розсуд суду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів в заочному порядку, за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд встановив таке. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Батьки дитини 29.05.2019 року склали нотаріально засвідчену заяву, якою тимчасово передали малолітнього сина [PERSON] на виховання його бабусі [PERSON] на період з 10.07.2019 року по 10.07.2020 року (а.с.14). Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом з бабусею і дідусем за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). З декларації про вибір лікаря від 29.05.2019р. ( а.с.19) і довідки [PERSON] від 07.07.2020 року (а.с.20) встановлено, що дитина з 2018 року перебуває під спостереженням лікаря КНП «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» БМР [PERSON] , законним представником дитини записана [PERSON] . Дитина до медичного закладу завжди приходить у супроводі бабусі, батьки дитини участі у спостереженні і лікування дитини не приймають. 29.05.2017 року дитині встановлено діагноз: « нарушение речового развития. Часто болеющий ребенок». У липні 2019 року дитина у супроводі дідуся [PERSON] проходила медичне обстеження і отримала консультаційні послуги лікаря невролога в м. Києві. З характеристики КЗ « Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат 1-ІІІ ступенів» ЗОР (а.с.16) встановлено, що дитина [PERSON] з 01.09.2019 року відвідує корекційну дошкільну групу, як дитина, що потребує корекції мовлення. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , донька позивача, суду показала, що відповідач [PERSON] є її рідним братом. Брат перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . Після народження дитини відповідачі проживали з позивачем в м. Харкові. Потім відповідачка [PERSON] з дитиною пішла жити до своєї матері. А через деякий час привела сина до бабусі [PERSON] і з того часу дитина проживає з бабусею. Наприкінці жовтня 2016 року [PERSON] із сім`єю переїхала на проживання до с. Азовське Бердянського району. Відповідачі також деякий час проживали у с. Азовське. Потім поїхали на заробітки. Дитиною відповідачі взагалі не переймаються, не займаються вихованням, не цікавляться здоров`ям дитини, матеріально дитину не утримують. [PERSON] має аутистичний розлад здоров`я, потребує медичного лікування. Але через відсутність згоди батьків дитина не отримує необхідного лікування. Де наразі перебувають відповідачі нікому не відомо, на зв`язок вони не виходять. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивачки. Їй відомо, що позивач з чоловіком і онуком [PERSON] проживають в с. Азовське з кінця 2016 року. Влітку 2019 року вона бачила батька дитини [PERSON] в с. Азовське, він казав, що їде на заробітки до м. Харкова. Дитина весь час проживає з бабусею і дідусем, які займаються його вихованням, лікуванням і утримують дитину матеріально. Батьки сином не цікавляться взагалі. До дитини не приїжджають. Дитина хворіє, має відхилення в розвитку, потребує медичної допомоги. У лікарні з дитиною лежала бабуся, батьки взагалі здоров`ям дитини не цікавляться. У грудні у [PERSON] був День народження, але батьки навіть не привітали дитину. Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок №01-0321/47-1 від 04.02.2021, у якому орган опіки та піклування залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав відповідачів на розсуд суду, оскільки відповідачі на засідання комісії не з`явилися і своїх пояснень не надали. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] тривалий час свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вони не займається вихованням сина, не цікавиться його здоров`ям, розвитком дитини, матеріально дитину не утримують, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачів, то суд приходить до такого. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з кожного відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду. Судом встановлено, що час подачі позову до суду і на час розгляду справи в суді дитина фактично проживає і знаходиться на утриманні своєї бабусі [PERSON] , яка опікується онуком. Даних про місце роботи і про доходи відповідачів відсутні. Разом з цим, суд приймає до уваги те, що відповідачі є працездатними особами, інших утриманців не мають, а тому мають можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі, який просить позивачка. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) з кожного відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позову, тобто з 14.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (за ставкам, що діяли на час подачі позову до суду: з вимог немайнового характеру про позбавлення батьківських прав - 840,80 грн., майнового характеру про стягнення аліментів - 840,80 грн.) з кожного.

Outcome: approved