Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У січні 2015 року позивачі звернулися з позовом до суду, у якому просять зобовязати [PERSON] не перешкоджати їм вільно спілкуватися із їх онукою [PERSON] та брати участь у її вихованні. При цьому способом участі просили встановити систематичні побачення з онукою з 09-00 години по 13-00 годину кожної суботи за їх місцем проживання (м.Запоріжжя, вул.Чумаченко, 18/52), або у інших місцях, обраних на їх розсуд, без присутності батька. Крім того, надання одного тижня влітку для сумісного відпочинку з онукою. У подальшому відповідачі змінили позовні вимоги та просять визначити більш розширений спосіб участі, а саме: дозволити систематичні побачення позивачів з онукою з 09-00 години по 13-00 годину кожної суботи за їх місцем проживання (м.Запоріжжя, вул.Чумаченко, 18/52), або у інших місцях, обраних на їх розсуд, без присутності батька дитини, а також у будь-яку пятницю місяця за домовленістю сторін з 13-00 години з можливістю ночівлі дитини за їх місцем проживання, з правом забирати дитину зі школи та правом відводити дитину на заняття (гуртки та секції), які вона відвідує. Надання одного тижня влітку для сумісного відпочинку з онукою за наявності путівки, придбаної в спеціалізованій організації, за попередньою домовленістю сторін, не менш ніж за сім днів. На обґрунтування позову зазначають, що [PERSON], [INFO], є їхньою рідною онукою, народилася від шлюбу їх доньки [PERSON] з відповідачем [PERSON]. Між батьками дитини склалися неприязні стосунки і 18.09.2009 року шлюб було розірвано, дитина проживає із батьком за його місцем проживання (м.Запоріжжя, вул. Бочарова, 8/137). Відповідач позбавив поивачів можливості спілкуватися із онукою та брати участь у її вихованні, створивши штучні перешкоди, влаштовує сварки, чим завдає їм моральних страждань. Перешкоди, які чинить відповідач, полягають у тому, що відповідач заборонив дитині спілкуватися із позивачами, змінив телефонні номери, заборонив працівникам школи дозволяти побачення, не приймає подарунків для дитини, крім того, намагався позбавити мати дитини батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] заявлений ними позов підтримала та просила його задовольнити. Позивач [PERSON] згідно заяви від 26.02.2015 року позовні іимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] кожен окремо давали пояснення під час судового розгляду, стверджували, що колишній чоловік їхньої доньки [PERSON], маючи до них неприязне відношення, навмисно чинить їм перешкоди у спілкуванні із онукою, унеможливив їх участь у вихованні дитини. Не погоджуючись із такими діями відповідача вони звернулися до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району м.Запоріжжя задля розвязання спору у вихованні онуки. Висновком якої від 16.04.2015 року було рекомендовано визначити спосіб їх участі у вихованні дитини у зустрічах щотижня, за попередньою домовленістю сторін, у вихідний день протягом години та у присутності батька дитини з правом відвідування культурно розважальних закладів. Проте, позивачі з такою рекомендацією не згодні, вважають що однієї години у вихідний день недостатньо. Наполягають на тому, що вони здатні створити належні умови для виховання онуки, дуже її люблять, мають бажання проводити з онукою набагато більше часу, прагнуть забирати її самостійно із школи на вихідні, відпочивати разом із нею влітку. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснив при цьому, що з 2012 року донька проживає з ним, оскільки її мати [PERSON] постійно працює у м.Дубай ОАЕ. Він самостійно приклав великих зусиль для того, щоб створити дитині належні умови проживання, виховання, розвитку, тощо. [PERSON] зауважив на тому, що у родині склалися негативні відносини, дитиною ніхто, крім нього, не опікувався, він був вимушений взяти на себе весь тягар виховання, при цьому він дійсно захищає дитину від будь яких небажаних впливів, стресів, тощо. Батьки колишньої дружини виявляють зневагу до нього та вчиняли скандали у присутності дитини, намагалися створити у дитини негативний образ батька. Штучних перешкод для спілкування не створював, дитина сама не виявляє такого бажання. Примусове спілкування позивачів із дитиною вважає неприпустимим. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району м.Запоріжжя у судовому засіданні пояснила, що субєкт владних повноважень, який залучено до справи у якості третьої особи висновком від 16.04.2015 року вже висловився щодо спірних правовідносин у межах своєї компетенції, рекомендувавши визначити спосіб участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні онуки [PERSON] у зустрічах щотижня, за попередньою домовленістю сторін, у вихідний день протягом години та у присутності батька дитини з правом відвідування культурно розважальних закладів. Рішенню передувала ретельна фахова перевірка на підставі відповідного Порядку із залученням сторін. Третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином і тому суд розглядає справу на її відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про народження 1-ЖС №034642 від 13.05.2006 року, [PERSON] народилася 14.04.2006 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З свідоцтва про народження [PERSON] 1-ЖС №299793 від 09.09.1972 року, вбачається, що вона народилася 04.08.1972 року її батьками є [PERSON] та [PERSON] - позивачі по справі. Малолітня [PERSON] [INFO], проживає з своїм батьком [PERSON] за його місцем проживання: [INFO], без реєстрації, що визнають сторони. Мати дитини [PERSON] перебуває за межами держави у м. Дубай ОАЕ, що встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.09.2014 року, до цього часу не повернулася, що визнають сторони. Вирішуючи спір, суд, насамперед, виходить з правового змісту Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості. Крім того, суд керується тим, що статтею 257 Сімейного Кодексу України, закріплені особисті немайнові права діда та баби дитини, які мають право спілкуватися із своїми онуками, брати участь у їх вихованні. Батьки дітей з якими проживає дитина не мають права перешкоджати діду та бабі у реалізації цього права. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини діда та баби у випадку недосягнення ними обопільної згоди з батьками. У такому випадку рішення приймається компетентним органом опіки та піклування. Рішенню передує цілий комплекс дій, які у межах своєї компетенції вчиняють фахівці у справах опіки, при цьому вивчаються умови проживання заявників, їх відношення до дитини, стан здоровя, та інші обставини, які мають істотне значення, з сторонами проводиться співбесіда. Рішення прийняте компетентним органом є обовязковим для батьків (ст. 158 СК України). Лише у разі виникнення спору він вирішується судом, зокрема, і у разі невиконання рішення компетентного органу. В даному випадку, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківського району м.Запоріжжя в межах своєї компетенції вивчив усі обставини, які склалися стосовно [PERSON]. Висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківського району від 16.04.2015 року №08/01-29/0335, рекомендовано визначити спосіб участі [PERSON]І та [PERSON] у вихованні [PERSON] [INFO], яка мешкає із батьком [PERSON] за місцем його проживання: [INFO], у зустрічах щотижня, за попередньою домовленістю сторін, у вихідний день протягом години та у присутності батька дитини з правом відвідування культурно розважальних закладів (а.с. 52). Зазначений висновок відповідає п.п. 1.3 - 1.6 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сімї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України від 17 червня 1999 року №34/166/131/88. Рекомендації висновку сторонами не виконувалися, позивачі категорично не погоджуються з рекомендаціями висновку. Відповідач зазначив, що позивачі не зверталися до нього з вимогою виконання рекомендацій, а він, у свою чергу добровільно ініціативи не проявляв. Суд, встановивши наявність спору, виконує правила ст. ст. 158, 159 СК України а саме, також зясовує умови життя сторін, їхнє ставлення до дитини, поведінку, стан здоровя сторін та дитини, умови виховання, тощо. На підставі вивченого суд прийшов до висновку про те, що рекомендації районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківського району є фаховими, виваженими та обґрунтованими та відповідають інтересам дитини та забезпечують права [PERSON] та [PERSON] Суд впевнився, що між батьком дитини та позивачами склалися вкрай негативні стосунки, зокрема, з їх поведінки у судовому засіданні. Позивачі не опанували себе та не втрималися від агресивних нападок на відповідача та приниження його гідності, не зважаючи на обовязок дотримуватися порядку у судовому засіданні. Дитина повністю утримується та забезпечується батьком, кошти, які мати дитини надсилає з Арабських Еміратів своїм батькам на утримання дитини, - дитині не передаються. Свідок [PERSON], який є зведеним братом дитини, пояснив, що дід та баба сумують за онукою, раніше у родині були нормальні стосунки, але після розлучення спілкування перервалося. Як вбачається з пояснень представника органу опіки та піклування Шевченківського району, дитина виховується у комфортних умовах, має усе необхідне для всебічного розвитку, відвідує позашкільні спортивні секції, вивчає іноземні мови, все вищезазначене забезпечує батько. Статтею 12 Конвенції про права дитини закріплено право дитини вільно висловлювати свої погляди з усіх питань, що стосуються її, згідно ст. 171 СК України, дитина повинна бути вислухана, проте суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд забезпечив явку дитини у судове засідання та вислухав її у присутності класного керівника та штатного шкільного психолога. [PERSON] жвава та розумна дівчинка, вільно спілкувалася у судовому засіданні, водночас вона висловила категоричну незгоду зустрічатися та спілкуватися з дідом та бабою, налякана можливістю будь - якого примусу, з пересторогою відноситься до зміни звичного укладу життя, болісно переживає відсутність матері. При цьому зазначила, що має номери телефонів дідуся та бабусі, проте сама не телефонувала, при цьому їй ніхто не забороняє цього робити. Для дитини на цей час єдиною зоною комфорту є батько та середовище коло нього, штучне видалення з звичного кола може стати для дитини стресом, та потягти за собою психоемоційну травму. Вчителька та психолог зазначили, що дитина вільно, без стороннього впливу давала пояснення та висловлювала власну думку. Відповідач просить виключити спілкування своєї доньки з родичами колишньої дружини до досягнення дитиною більш старшого віку, проте, суд дійшов висновку, що повне усунення діда та баби від виховання дитини недоречне, оскільки вони здатні позитивно вплинути на розвиток дитини. Участь батька є бажаною, оскільки для дитини це буде забезпеченням від можливого стресу, крім того, зазначене сприяє досягненню порозуміння дорослих, дитина у комфортних для неї умовах, поступово звикне до розширення кола спілкування, усвідомить, що її люблять та бажають їй виключно добра. Сторонам слід себе опанувати заради дитини, любові та поваги до неї та не допускати приниження авторитету один одного у її присутності. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року, згідно яких, у разі якщо вимогу пропорційного розподілу судових витрат при частковому задоволенню позову немайнового характеру точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну( ст. 88 ЦПК України).

Outcome: partial