Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просила розірвати шлюб із [PERSON] Позов обґрунтовано тим, що 28 серпня 2004 року між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 77. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], а також сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки в останні роки спільного життя у них постійно виникали суперечки щодо моральних засад сімейного життя. Протягом останнього року відповідач не проживає з нею та дітьми. Вказані обставини призвели до того, що шлюб має формальний характер без надії на примирення та його збереження. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що спір розпався дійсно через суперечки щодо моральних засад сімейного життя, майнових спорів між сторонами немає. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем, а він, як батько, братиме активну участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 77. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], а також сина - [PERSON], [INFO], які проживають із матір'ю. Оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони більше року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, то суд робить висновок про те, що сім'я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню із урахуванням встановленої законодавством заборони примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Судом обговорювалось питання щодо можливості надання сторонам строку на примирення, проти чого як позивач, так і відповідач заперечили, оскільки більше року не проживають разом та втратили почуття любові один до одного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved