Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У серпні 2017 року представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім», ЄДРПОУ 32483182, грошові кошти у сумі 22170,71 грн., а саме: 15946,89 грн. - основного боргу, 2881,35 грн. - пені, 324,32 грн. - 3% річних, 1423,47 грн. - інфляційних втрат та 1594,68 грн. штрафу. Вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] 22 серпня 2016 року було укладено договір поставки № 282/14. За умовами п.1.1. Договору постачальник зобовязався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити алкогольні та безалкогольні напої (товар), згідно замовлення за ціною, кількістю та за іншими умовами узгодженими сторонами. На виконання умов Договору ТзОВ «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» поставило відповідачеві товар згідно наступних товарно-транспортних накладних: №131913 від 22.11.2016 на суму 1415,86 грн; №133762 від 25.11.2016 на суму 1960,75 грн; №134758 від 29.11.2016 на суму 3341,40 грн; №134759 від 29.11.2016 на суму 1620,50 грн; №136425 від 02.12.2016 на суму 2991,26 грн; №137585 від 06.12.2016 на суму 2011,44 грн; №140442 від 13.12.2016 на суму 1603,90 грн; №142979 від 20.12.2016 на суму 1852,80 грн. Загальна вартість поставки за вказаними накладними склала 16797,91 грн. Заборгованість відповідача на момент звернення до суду із позовною заявою становить 15946,89 грн. основного боргу (згідно банківської виписки ТД-0000037 від 18.01.2017 відповідач перерахував на рахунок позивача 2000 грн., 1148, 98 грн. з яких зараховано в рахунок погашення заборгованості за раніше поставлений товар, а 861,02 грн. - в рахунок оплати коштів за товар, отриманий за накладною №131913 від 22.11.2016 року. Відповідно, заборгованість згідно ТТН №131913 від 22.11.2016 складає 564,84 грн. Своє зобовязання поставити товар за Договором ТзОВ «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» виконало у повному обсязі, тоді як відповідач своє зобовязання згідно п. 3.1. Договору щодо оплати отриманого товару протягом семи календарних днів з дати поставки товару не виконав. Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 січня 2017 року до Єдиного державного реєстру внесено запис №24190060002006666 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON]. У разі припинення субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки вона не перестає існувати. Фізособа-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що 22.08.2016 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір поставки № 282/14. На виконання умов Договору ТзОВ «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» поставило відповідачеві товар згідно наступних товарно-транспортних накладних: №131913 від 22.11.2016 на суму 1415,86 грн; №133762 від 25.11.2016 на суму 1960,75 грн; №134758 від 29.11.2016 на суму 3341,40 грн; №134759 від 29.11.2016 на суму 1620,50 грн; №136425 від 02.12.2016 на суму 2991,26 грн; №137585 від 06.12.2016 на суму 2011,44 грн; №140442 від 13.12.2016 на суму 1603,90 грн; №142979 від 20.12.2016 на суму 1852,80 грн., що підтверджується копіями даних накладних. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 15.08.2017 року заборгованість відповідача становить 22170,71 грн., а саме: 15946,89 грн. - основного боргу, 2881,35 грн. - пені, 324,32 грн. - 3% річних, 1423,47 грн. - інфляційних втрат та 1594,68 грн. штрафу. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком. Згідно повідомлення позивача, підприємницьку діяльність фізичною особою-підприємцем [PERSON] припинено. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно з п.п. 1.1, 3.1, 4.3 договору поставки № 282/14 від 22.028.2016 року, постачальник зобовязався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити алкогольні та безалкогольні напої (товар), згідно замовлення за ціною, кількістю та за іншими умовами узгодженими сторонами. Покупець здійснює оплату за Товар протягом 7 календарних днів з дати поставки Товару шляхом перерахування грошових коштів на вказаний у даному договорі банківський рахунок Постачальника. За порушення терміну розрахунку, передбаченого в п.3.1. даного Договору, постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування. У випадку протермінування покупцем сплати коштів більш ніж на 20 днів з моменту поставки, останній сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України). В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20576, 03 грн., з яких: 15946,89 грн. - основного боргу, 2881,35 грн. - пені, 324,32 грн. - 3% річних, 1423,47 грн. - інфляційних втрат. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи наведене, суд вважає що у задоволенні позову у частині стягнення 1594,68 грн. штрафу слід відмовити. Отже, позов задовольняється частково в зазначених вище межах.

Outcome: partial