Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 255900 гривень. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24 жовтня 2015 року він позичив відповідачу 10000 доларів США під розписку. Відповідач у свою чергу зобовязувався повернути йому гроші у строк до 31 жовтня 2016 року. Позика відбулася у Російській Федерації, де вони разом з відповідачем займалися заготівлею лісоматеріалів. Гроші, що стали предметом позики, були необхідні відповідачу щоб розрахуватися з бригадою найнятих робітників за виконану роботу та для закупівлі запчастин до лісозаготівельної техніки. Він неодноразово в усній формі нагадував відповідачу про необхідність повернення боргу. Відповідач обіцяв повернути гроші в найближчий час, проте у зазначений у розписці термін борг не повернув та на даний час ухиляється від виконання своїх зобовязань. Такі обставини дають йому підстави вважати, що відповідач не поверне борг у добровільному порядку. Тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. Сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку через повідомлення в газеті «Галичина» від 19 січня 2017 року. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 24 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів США, які зобовязався повернути до 31 жовтня 2016 року, що підтверджується розпискою (а. с. 15). Свої зобовязання перед позивачем [PERSON] не виконав та у визначений розпискою термін кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України \~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно змісту ч. 2 ст. 1047 названого кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання за перед [PERSON] належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому суму богу, що становить 10000 доларів США слід стягнути з нього на користь позивача за рішенням суду. Відповідно ч.1 ст. 433 ЦК України грошове зобовязання має бути виконано у гривнях, а згідно ч. 2 цієї ж норми, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Згідно офіційних даних НБУ, на час подачі даного позову до суду курс долара США до гривні становив 25 гривень 59 копійок за один долар США, що підтверджується роздруківкою із сайту НБУ про офіційний курс гривні до іноземних валют станом на час подачі позову (а. с. 31, 32 ). Отже сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики, у гривневому еквіваленті становить 255900 гривень. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 2560 гривень, та витрати за публікацію оголошення у газеті у розмірі 150 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у звязку із повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved