Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №273, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами шлюбно-сімейні відносини припинено з середини травня 2011 року, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними тощо. Позивач у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем утримання Південна виправна колонія управління ДПтС України в Одеській області (№ 51), заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 26.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області 26.06.2010 р., актовий запис № 273 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають доньку: Вікторію, [INFO] (а.с. 10). Відповідно до листа директора департаменту Південної виправної колонії управляння ДПтС України в Одеській області (№51) №2/3/1-6619/25-15 від 23.11.2015 р. засуджений [PERSON], [INFO], 3 02.06.2014 року до цього часу відбуває покарання в установі на підставі вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2014 року. Згідно наведених в позовній заяві пояснень позивача причиною розладу між сторонами стало відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь та гідність. Відповідач постійно перебуває в стані алкогольного спяніння та веде блудне життя, постійно ганьбить та ображає її. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з середини травня 2011 року. Вважає, що збереження сімї неможливе і суперечить її інтересам. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved