Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

у серпні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 42 484,15 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. витрат з визначення вартості матеріального збитку завданого його автомобілю, 500 грн. витрат на правову допомогу, 550 грн. витрат по оплаті судового збору та 217,70 грн. на друк додатків до позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що згідно з протоколу серії АП2 № 177748, гр. [PERSON] 22.11.2015 року о 01:35 год., керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] в м. Львові на перехресті вул. Городоцької - Перова почав здійснювати поворот на перехресті, не зайнявши відповідне крайнє ліве положення, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілям завдано технічних пошкоджень. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року [PERSON] визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІІ, та на підставі ст. 38 КУпАП [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Стягнуто з [PERSON] витрати в сумі 2752 грн. 50 коп. за проведення експертизи. На дану постанову суду [PERSON] 01 червня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12.05.2016 року, та справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2016 року [PERSON] відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. При зіткненні його автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно висновку №288 експертного автотоварознавчого дослідження від 15 грудня 2015 року величина матеріальних збитків, завданих його автомобілю становить 42 484 гривень 15 копійок, вартість проведення цієї експертизи становить 1 000 гривень, витрати на правову допомогу складають 500 гривень. Внаслідок цього ДТП йому та його сестрі [PERSON], яка була пасажиром під час вказаного ДТП, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, стресі, яких вони зазнали у зв'язку з ушкодженням автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв'язків. У зв'язку з тим, що власником автомобіля є його мати [PERSON], яка має проблеми зі здоров'ям, а саме хворіє на гіпертонію, не обійшлось без її стресу. Більше того, його батько [PERSON], який має право керування автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з [NUMBER] працює водієм, у зв'язку з тим, що автомобіль в його сім'ї лише один, його батько був змушений орендувати інший автомобіль, що призвело до значних витрат в його сім'ї. Також він був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин, на які щоразу відкладав кошти, так як ніде не працює, тому що являється студентом. Розмір відшкодування моральної шкоди визначив у розмірі 10 000 гривень. У процесі розгляду справи до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено [PERSON], яка є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з [NUMBER]. 22 листопада 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просив суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь 37 343,88 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 2012 грн., сплачених ним за проведення судової експертизи, 3025 грн. витрат на правову допомогу, 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору, а всього 42932,08 грн. Як на підставу таких вимог відповідач [PERSON], зокрема, покликався на висновки судової автотехнічної експертизи №275 від 20.04.2016 року, з яких можна було зробити висновки, що вина у скоєнні ДТП була обох водіїв. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в первісному позові. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити у зв'язку з їх безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав, зіславшись на викладені в ньому обставини. Залучена до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] первісний позов підтримала, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що вона є матір'ю позивача [PERSON] та є власником автомобіля марки марки «Volkswagen Passat», д.н.з [NUMBER]. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], третю особу [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2015 року о 01.35 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER], в м. Львові на перехресті вулиць Городоцької - Перова почав здійснювати поворот на перехресті, не зайнявши відповідне крайнє ліве положення, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого зазначеним автомобілям були спричинені пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, звільнено його від адміністративної у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито (а.с.5). Постановою Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2016 року [PERSON] відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.7). Згідно з положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку №288 від 15 грудня 2015 року експертного авто товарознавчого дослідження вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з [NUMBER] після його пошкодження в ДТП 21 листопада 2015 року, з врахуванням пошкоджень, які виявлені на момент огляду 03 грудня 2015 року, в цінах станом на час проведення дослідження становить 42 484,15 грн. (а.с. 9-20). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, третьою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] 42 484,15 грн. у відшкодування майнової школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до задоволення. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1000 грн. за проведення експертизи, що підтверджується квитанцією № 205311000054041449585291 від 08.12.2015 року. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі, на думку суду, підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З пояснень позивача вбачається, що його моральна шкода полягає у суттєвому пошкодженні автомобіля, що унеможливило користування ним протягом тривалого часу, затрата часу для відновлення транспортного засобу, ускладнення для сім'ї, оскільки позбавлено єдиного засобу пересування. Також він змушений був неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], позивачу було завдано моральної шкоди. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 5 000 грн. моральної шкоди. Положеннями п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Стосовно вимог, заявлених [PERSON] у зустрічній позовній заяві, суд вважає, що такі є безпідставними та задоволенню не підлягають зважаючи на наступне. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, звільнено його від адміністративної у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито (а.с.5). Постановою Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2016 року [PERSON] відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.7). Згідно з положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Таким чином, за загальним правилом, закон закріплює обов'язок особи відшкодувати заподіяну шкоду за наявності вини такої особи. Згідно з приписами частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Позивачем за зустрічним позовом не надано суду належних та допустимих доказів які б вказували на наявність вини чи інших випадків, передбачених законом, за наявності яких б виникав обов'язок [PERSON] відшкодувати йому, [PERSON], матеріальну та моральну шкоди.

Outcome: partial