overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 26.02.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують більше року, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного, постійно виникають сварки, скандали із-за різних поглядів на життя. Спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати. Позивач до судового засідання не зявилася, просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 05.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 29 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються з травня 2014 року, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила строк для примирення не надавати, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.09.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 29. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 06.10.2001 року Відділом реєстрації актів гормадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 924 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються з січня 2014 року, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, протии задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.10.2001 року у Відділі реєстрації актів гормадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 924. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 28 у будинку 39/1 по вул. Чайковського в м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником вказаної квартири в якій крім неї зареєстровані її чоловік [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] У 2014 році відповідач добровільно виїхав за межі країни до Ізраїлю і в квартирі не проживає та участі в її утриманні не приймає. Так як відповідач понад рік квартирі не проживає, просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. До суду надав письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Зоря-6» № 459 від 05.08.2015 в квартирі позивача зареєстровані чоловік [PERSON], діти [PERSON] та [PERSON] Представник позивача пояснила, що відповідач в квартирі не проживає більше року без поважної причини та власних речей не має і утриманням квартири не займається. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із статтею 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За встановлених вище обставин та враховуючи, що відповідач будучи зареєстрованим в квартирі в ній не проживає без поважних причин більше одного року, участі в утриманні квартири не приймає, вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн., витрати на сплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 27 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 173. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки.\~Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони разом не проживають, неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору \~у сторін не має, неповнолітніх дітей від шлюбу також.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 04.03.2009. Одночасно позивач просила змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». У обґрунтування позовних вимог вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки та втрати почуття любові і поваги. Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений неодноразово. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 04.03.2009 між сторонами Відділом реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 36, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), який проживає разом з позивачем. Позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки та втрату почуття любові і поваги, внаслідок чого шлюбні відносини припинено з травня 2015 року та вони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, із зміною прізвища позивача на дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 16.05.1997. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися. До суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких просили шлюб розірвати. позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 16.05.1997 між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Миколаєва Миколаївської області зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 268. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а/з № 10). Із змісту позову видно, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн., сплачених при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01.06.2002 року, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], 14.11.2002 року та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, відмінності в поглядах на права та обовязки подружжя, ведення спільного господарства, через що між ними виникають сварки. Збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснивши, що відповідач не забезпечує сімю матеріально. У судовому засіданні відповідач позов визнав та пояснив, що шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2015 року і вони проживають окремо. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу (ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01.06.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], 14.11.2002 року та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, мір для примирення не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, і згідно 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини чи чоловіка на особисту свободу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13.03.2014 року і від спільного проживання вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями та відсутність з його сторони піклування про матеріальне забезпечення сім'ї. Вона втратила почуття любові, поваги та довіри до нього і важає збереження шлюбу неможливим. Тому просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивача вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 13.03.2014 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб за актовим записом № 349. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.10.1991 року, від якого вони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 26.10.1991 року між позивачем та відповідачем Рогачівською сільською Радою народних депутатів Баранівського району Житомирської області зареєстровано шлюб за актовим записом № 15 і вони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та копіями свідоцтв про народження дітей. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved