Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 03 вересня 2005 року, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких просить визначити разом з нею. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Під час підготовчого провадження від 19.02.2020 у зв`язку з частковим визнанням відповідачем позовних вимог, зокрема в частині розлучення та залишення сина на вихованні матері, судом був залучений до участі у справі орган опіки та піклування з метою розв`язання спору щодо визначення місця проживання дітей. Відповідач під час судового розгляду справи по суті визнав повністю позовні вимоги, не заперечив щодо розірвання шлюбу та залишення обох дітей на утриманні матері. Просив розглядати справу без представника органу опіки та піклування, оскільки наразі спір щодо дітей між ним та позивачем відсутній. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітніх дітей суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у сторін немає. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved