Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Святошинського районного суду м. Києва та просив стягнути на його користь за рахунок державного бюджету 500 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 грудня 2015 року відповідач відмовив позивачу у видачі процесуальних документів по справі, змушуючи сплатити судовий збір. Оскільки у справі не було судового рішення, [PERSON] звернувся з заявою-скаргою про повернення незаконно витребуваного судового збору у розмірі 3 грн. 47 коп. та матеріальну шкоду у розмірі 10 грн. (банківські послуги). Однак, відповідач так і не надав відповідь на скаргу та кошти не повернув. Позивач вважає дії адміністрації Святошинського суду м. Києва як напад на фізичну особу органів державної влади. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою-скаргою, в якій просив повернути незаконно витребуваний судом судовий збір у розмірі 3 грн. 47 коп. та матеріальну шкоду у розмірі 10 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у задоволенні заяви [PERSON] про повернення судового збору за повторну видачу копії рішення відмовлено. Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд у своїй ухвалі зазначив, що [PERSON] сплатив судовий збір за повторну видачу ухвали суду, яка є судовим рішенням. Відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок «незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян». Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що «Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом». Згідно вимог ст. 3 зазначеного Закону відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] не надав належних та допустимих доказів того, що діями суду йому було завдано моральну шкоду. З матеріалів справи вбачається, що суд відмовив у поверненні сплаченого судового збору, оскільки він був сплачений за повторну видачу копії ухвали. Крім того, позивач не звернув увагу на те, що чинним законодавством чітко визначено випадки, коли особі відшкодовується шкода, завдана діями суду. Неповернення суми судового збору, який було сплачено [PERSON] в силу вимог Закону України «Про судовий збір», не є підставою для відшкодування позивачу за спричинену моральну шкоду. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed