Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У серпня 2018 року заявниця звернулася до суду із заявою про визнання її рідної сестри - [PERSON], [INFO] недієздатною (обмежено дієздатною), оскільки вона через психічне захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, призначивши її опікуном (піклувальником) сестри. В обґрунтування заяви зазначає, що її сестра хворіє на психічну хворобу, у зв'язку з чим визнана інвалідом І групи безстроково. В наслідок захворювання сестра неадаптована в соціально-побутовому плані і не може самостійно здійснювати всі потреби своєї життєдіяльності, в зв'язку з цим потребує постійного піклування зі сторони іншої особи. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначив, що заяву підтримує та надав подання про доцільність призначення заявниці [PERSON] опікуном для сестри [PERSON]. [PERSON] у судове засідання не викликалась, оскільки згідно висновку експерта за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати нимим. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією свідоцтва про народження заявниці, а також копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.4,8). Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ч.1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. З довідки медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ-ЧНВ №251957 від 01.09.2011 року вбачається, що [PERSON] з 01.09.2011 року безстроково встановлено першу «Б» групу інвалідності з дитинства (а.с.5). За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №625 від 27.11.2018 року у [PERSON], [INFO], має місце хронічний, стійкий розлад психічної діяльності у вигляді вродженої розумової відсталості з системним недорозвиненням мови (F72- за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), який позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.27-29). Виконавчий комітет Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, як орган опіки і піклування, подав суду подання, в якому просить призначити опікуна [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим що їй необхідний постійний догляд - [PERSON]. Оскільки [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого розладу психічної діяльності не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому встановлені підстави для визнання її недієздатною. Також суд приходить до висновку, що над нею необхідно встановити опіку, а заявницю доцільно призначити її опікуном. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved