Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що 17 травня 2004 року померла її мати [PERSON], яка за життя разом з батьком [PERSON], який помер 21 квітня 1991 року, збудували житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані у м. Камені-Каширському по вул. Торгова, 39, Волинської області. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 13 травня 2002 року за її матірю [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, як на майно, що набуте в шлюбі і являється спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках. Після смерті матері вона прийняла у спадщину 1/2 частину цього спадкового майна шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті, і 17 грудня 2004 року отримала у Камінь-Каширській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Оскільки її матері [PERSON] на час смерті чоловіка [PERSON] було 58 років, то відповідно до вимог ст. ст. 529, 535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), мати як спадкоємець першої черги, яка на час смерті спадкодавця була непрацездатною, незалежно від змісту заповіту успадкувала 2/3 частки, яка належала б матері по закону після смерті чоловіка. Після смерті батька [PERSON] спадкоємцями першої черги були його непрацездатна дружина та троє повнолітніх працездатних дітей (двоє з яких є відповідачами у справі) і за законом частка кожного спадкоємця у спадковому майні спадкодавця (батька) становила б 1/8 частину (1/2:4), отже обовязкова частка матері в спадщині після смерті чоловіка [PERSON] склала 1/12 частину (2/3 від 1/8), яку вона прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті, однак правовстановлюючих документів на цю частку за свого життя не оформила. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті батька. Отже, з часу смерті батька, тобто з 21.04.1991 року, мати [PERSON] була власником не тільки 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями як обєкта спільної сумісної власності подружжя, а й власником 1/12 частини цього ж будинку внаслідок прийняття обовязкової частки у спадщині після смерті чоловіка. На випадок своєї смерті мати залишила заповіт, згідно з яким усе належне їй майно заповіла їй, своїй дочці [PERSON] Після смерті матері вона прийняла спадщину шляхом фактичного проживання з останньою на момент смерті та оформила свої спадкові права на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у м. Камені-Каширському по вул. Торгова, 39, Волинської області. Через відсутність правовстановлюючих документів про належність її покійній матері 1/12 частки цього будинку, яка є обовязковою часткою матері в спадщині після смерті чоловіка [PERSON], вона не може оформити своє право на цю частку в нотаріальному порядку. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/12 частину житлового будинку, що належала матері, їй нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності спадкодавця на цю частку будинковолодіння. На сьогоднішній день вона є власником не тільки 1/2 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Торгова, 39 в м. Камені-Каширському Волинської області, після смерті матері, але є власником ще й 1/12 частки цього ж будинку, тобто власником 7/12 часток житлового будинку, проте зареєструвати право власності на 1/12 частку цього будинку, як того вимагає закон, не може у звязку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів, а тому просить визнати за нею право власності на 1/12 частку вищевказаного будинковолодіння. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю і не заперечили щодо визнання за позивачкою права власності на 1/12 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Камені-Каширському по вул. Торгова, 39, Волинської області. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено судам, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з підстав набуття права власності є спадкування (ст. 1216 ЦК України) - перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов визнали повністю і таке визнання ними позову є безумовним та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачам розяснені, суд приймає визнання відповідачами позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. За згодою позивачки суд не стягує з відповідачів судові витрати.

Outcome: approved