Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У січні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у якому посилається на те, що 12 грудня 1998 року виконавчим комітетом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 24, від якого вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем не склався і шлюбні відносини, по рішенню суду були розірвані та видане свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідач з нею і дітьми не проживає, ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти, тому для захисту прав малолітньої дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надійшла заява (а. с. 9), згідно якої вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, до суду надійшла заява (а. с. 10), згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони - 12 грудня 1998 року виконавчим комітетом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області між [PERSON], [INFO] (а. с. 2) та [PERSON] був зареєстрований шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 24, від якого вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] (а. с. 3), доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Шлюб з відповідачем не склався і шлюбні відносини рішенням суду були розірвані та видане свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідач з нею і дітьми не проживає, ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, має постійне місце роботи СФГ «Ткач» - механізатор (а. с. 11), отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти (а. с. 12), тому для захисту прав малолітньої дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а. с. 1). В силу ст.ст. 180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, однак мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини вказані у ст. 182 СК України, а саме враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а також положення ст. 191 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в судовому порядку, починаючи стягнення з 23 січня 2015 року, тобто з моменту звернення позивачки до суду. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним і інших осіб на його утримані не має. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Згідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved