Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

у серпні 2021 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2014, мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які на даний момент проживають з нею, водночас відповідач ухиляється від обов`язку утримувати своїх дітей. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 09.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить позовні вимоги задовольнити частково та призначити сплату аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що на даний час він працює за строковим трудовим договором у ПП [PERSON] , а саме, різноробочим по догляду та вирощуванню роз. Робота носить сезонний характер, заробітна плата складає 8050 грн, а отже у разі задоволення позову, після відрахування аліментів, йому залишиться сума коштів 4025 грн, яка є не достатньою для задоволення найнеобхідніших повсякденних потреб, зокрема, придбання продуктів харчування, оплати житлово-комунальних послуг, тощо. Стверджує, що інших видів доходів не має, так само, як і будь-якого нерухомого майна, транспортних засобів чи заощаджень. Вважає, що в разі прийняття судом рішення про сплату аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, сума коштів не буде меншою 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що відповідає вимогам с. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Також позивач наголошує, що не відмовляється від утримання своїх дітей, однак вважає, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про його матеріальне становище та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі (а.с. 17-19). У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, посилаючись на те, що вона перебуває в декретній відпустці, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач допомоги в добровільному порядку не надає. Син має інвалідність, затримку розвитку, хворіє на діабет та з понеділка по п`ятницю навчається в Микільському реабілітаційному центрі, вона забирає дитину на вихідні, на що також потрібні кошти. Відповідач позов визнає частково, а саме погоджується сплачувати 1/3 частку від заробітку та пояснив, що він працює посезонно та повинен сплачувати комунальні послуги, проживає в батьковій квартирі, після розлучення допомоги на дітей не надавав та сина не встиг відвідати, оскільки позивач повідомила, що його не пустять до школи, проте має намір відвідувати дітей та придбавати їм речі та продукти. Суд, заслухавши сторони та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3,4). За поясненнями сторін шлюб між ними розірваний. Згідно з відміткою у паспорті, позивачка зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 5). Як убачається з довідки Машівського житлово-комунального господарства від 28.09.2021 № 194 (а.с.47), позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.02.2020 по даний час. За довідками Машівського УСЗН [PERSON] отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю в розмірі 2552,00 грн та допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн (а.с.49,50). Син позивачки та відповідача [PERSON] навчається в 1 класі Микільського навчально-реабілітаційного центру та знаходиться на неповному державному утриманні у зв`язку з тим, що у вихідні, святуові та канікулярні дні перебуває вдома, про що свідчить довідка вказаного навчального закладу, видана 04.10.2021 (а.с.48). Відповідач зареєстрований за цією ж адресою, що вбачається з повідомлення виконавчого комітету Машівської селищної ради № 240 від 20.08.2021 (а.с. 10). Як убачається з довідки, виданої ПП [PERSON] та копії трудової книжки на ім`я [PERSON] , позивач працює в ПП [PERSON] на посаді підсобного працівника з 01.04.2021 і його заробітна плата становить 10 000,00 грн (а.с.29,35-45). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання та виховання дітей, діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, та вона знаходиться у відпустці по догляду за меншою дитиною та отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та при народженні дитини, натомість відповідач доказів надання допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надав, інших неповнолітніх дітей не має та аліменти не сплачує, водночас працює на сезонній роботі, а враховуючи що син сторін знаходиться на неповному державному утриманні, суд уважає що з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір яких відповідає положенням ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України. Саме такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітніх дітей сторін, обов`язок по утриманню яких покладений також і на відповідача, та захистом прав останнього. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial