Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у якому просили стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» заборгованість у розмірі 28 905,56 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.10.2010 року між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та ТОВ «Мегаполісстрой» було укладено договір на утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території №24/20-7-2/20.10.10. Згідно умов Договору, а саме п.п. 1.1,1.2 ТОВ «Мегаполісстрой» передав Позивачеві функції з утримання житлово-офісного комплексу з паркінгом у кварталі, обмеженому вулицями Кузьминською та Степана Руданського у Шевченківському районі м. Києва та прибудинковою територiєю, забезпечення надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахункiв з власниками житлових, офiсних примiщень та машино-мiсць у пiдземному паркiнгу. Також, вiдповiдно до умов цъоrо Договору Позивач взяв на себе зобов`язання виступати стороною по договорах з пiдприємствами та органiзацiями мiста щодо забезпечення будинку енергоресурсами та iншими комунальними послугами, якi надаються сторонi opraнiзaцii'; забезпечити якiсне утримання Об`єкту. [PERSON] (надалi «Вiдповiдач») є власником квартир [ADDRESS] у мiстi Києвi. Так, 12.06.2015 р. мiж Позивачем та Вiдповiдачем був укладеннй Договiр №182/1/3А про падання послуг з утримання будинкiв i споруд та прибудинкових територiй. Також, мiж сторонами 12.06.2015 р. був укладений договiр 33/2/3А про надання послуг з органiзацiї надання електроенергії, централiзованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовiдведення. Станом на 01.07.2019 р. р. сума заборгованостi за особовим рахунком Вiдповiдача складає 26 624, 14 грн. Це свiдчить про неналежне виконання Вiдповiдачем зобов`язань, а тому порушує права Позивача на одержання плати за наданi комунальнi послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової територiї в установлений законодавством строк. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 05 серпня 2019 року матеріали позову передані на розгляд судді Кондратенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24 жовтня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень. 04 листопада 2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. 17 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача про зміну в прохальній частині прізвища відповідача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 17 березня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. На підставі розпорядження №01-08-968 від 05.10.2020 року за підписом керівника апарату Зборщік А.О. призначено повторний автоматичний розподіл справи, у зв`язку із відпусткою по вагітності та пологам судді Кондратенко О.О. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 05 жовтня 2020 року матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 08 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14 грудня 2020 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила відмовити. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. 20 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» було укладено договір на утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території №24/20-7-2/20.10.10. Згідно умов Договору, а саме п.п. 1.1,1.2 ТОВ «Мегаполісстрой» передав Позивачеві функції з утримання житлово-офісного комплексу з паркінгом у кварталі, обмеженому вулицями Кузьминською та Степана Руданського у Шевченківському районі м. Києва та прибудинковою територiєю, забезпечення надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахункiв з власниками житлових, офiсних примiщень та машино-мiсць у пiдземному паркiнгу. Також, вiдповiдно до умов цього Договору Позивач взяв на себе зобов`язання виступати стороною по договорах з пiдприємствами та органiзацiями мiста щодо забезпечення будинку енергоресурсами та iншими комунальними послугами, якi надаються сторонi організації, забезпечити якiсне утримання Об`єкту. Відповідачка у справі - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №175476474 від 29.07.2019 року. 12 червня 2015 року між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та [PERSON] був укладений Договір №182/1/3A про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Предметом цього договору є забезпечення Позивачем, який є виконавцем, надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а Водповідачем, як споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Також між сторонами 12 червня 2015 року було укладено договір 33/2/3A пр. онадання послуг з організації надання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно умов цього договору Позивач як виконавець зобов`язується своєчасно здійснювати надання послуг з організації надання споживачеві відповідної якості послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електроенергії, а Відповідач як споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надання послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Для забезпечення надання зазначених послуг Позивачем були укладенi вiдповiднi договори з постачальниками/виробниками послуг, а саме, з ПАТ «Нацiональна акцiонерна компанiя «Нафтогаз Україна» щодо постачання природного газу, з ТОВ «Автоматизацiя Енергетики» про сервiсне обслуговування автоматики теплового пункту; з АК «Київенерго» щодо постачання електричної eнepгії; з ТОВ «Центр-Енергiя» про технiчне обслуговування обладнання котельної; з ТОВ «Техно Лiфт» щодо технiчного обслуговуванню лiфтового обладнання; з ТОВ «ТД Прiор», з ТОВ «Сатурн-К», з ПП «Експерт Секьюрiтi» щодо технiчного обслуговування системи автоматизованої пожежної сигналiзацiї системи оповiщення людей; з ТОВ «Київськi енергетичнi послуги» про постачання електричної eнepгії; з ПАТ «АК «Київводоканал» щодо постачання води; з ДП «Фiрма Альфатер Київ» щодо вивезення твердих побутових вiдходiв; з ТОВ «Tpioc Плюс» щодо технiчного обслуговування об`єкту газопостачання тощо. Як стверджує Позивач, станом на 01 липня 2019 року сума заборгованості за особовим рахунком Відповідача складає 26 624,14 грн. Також за період з лютого 2018 року по травень 2019 року по квартирі [ADDRESS] , інфляційна складова становить 2 281,42 грн., а відтак загальна заборгованість дорівнює 28 905,56 грн. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно укладеного між сторонами договору №182/1/3A про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 12.06.2015 року вбачається, що розмір щомісячної плати за надані послуги становить 1 373,85 грн. (п.3 зазначеного Договору). Однак Позивачем починаючи з липня 2018 року було застосовано іншу щомісячну плату без внесення сторонами змін до існуючого договору. Так згідно розрахунків на сплату комунальних послуг, надані Позивачем вбачається, що за період з липня 2018 року по квітень 2019 різниця по розрахунках та сумою згідно договору завищена на 12 461,13 грн. Суд зауважує, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання послуг утримання будинку, Позивач, як виконавець по договору має право вносити за погодженням зі споживачем зміни, що впливають на розмір плати за послуги (п.12 Договору), однак матеріали справи не містять доказів того, що така пропозиція була здійснена Позивачем. З 10 червня 2018 року виконавчий орган (Київська міська державна адміністрація) позбавлений повноваження щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Разом з тим, згідно з пунктом 3 розділу VI Закону раніше укладені договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зберігають чинність до дати набрання чинності договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно укладеного між Позивачем та Відповідачкою договору №182/2/3А про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 12.06.2015р. (надалі договір про надання послуг з опалення) опалювання площа квартири становить 282,2 кв.метрів (п.2. зазначеного договору). Згідно акту введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 25.01.2016р. у квартирі Відповідачки встановлений теплолічильник, що підтверджується копією акту. Згідно ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належить серед інших власних самоврядних повноважень таке повноваження як: встановлення в порядку і в межах, визначених законодавством тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію...., які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Згідно ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання серед іншого належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію. Відповідно до частин 13-14 ст.20 Закону України «Про теплопостачання» тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, що виробляється та постачається за допомогою систем автономного опалення, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного системою автономного опалення. Згідно з положеннями ст. 7 Закону України від 24.06.2004, № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції що була чинною під час існування правовідносин між Позивачем та Відповідачем) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг серед іншого належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Згідно пункту 1 частини 1 ст. 13 зазначеного закону централізоване опалення віднесене до комунальних послуг. Відповідно до положень частини 2 ст. 14 зазначеного закону ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються серед інших органів органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Згідно з положеннями частини 2 ст. 32 зазначеного закону розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку. Відповідно до Розпорядження №248 від 20.02.2018р. виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), що було зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 14 березня 2018р. за №76/1924 та оприлюднено у газеті «Хрещатик» №30 (5081) від 20 березня 2018р. Позивачу був встановлений тариф на послуги з централізованого опалення, який становив у випадку наявності квартирного засобу обліку теплової енергії у розмірі 1302.88 грн. за 1 Гкал. Відповідно до Розпорядження №291 від 20.02.2019р. виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), що було зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 11 березня 2019р. за №59/2236 та оприлюднено 13 березня 2019р., були внесені зміни в попереднє розпорядження та Позивачу був встановлений тариф на послуги з централізованого опалення, який становив у випадку наявності квартирного засобу обліку теплової енергії у розмірі 1528,67 грн. за 1 Гкал. Згідно до положень Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992р. №493/92, Постанови КМУ «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» нормативно правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян підлягають державній реєстрації та набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. При цьому державну реєстрацію нормативно-правових актів КМДА здійснює Київське міське управління юстиції. Також у Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 2003 року N 21-рп/2003 зазначено, що КМДА є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади. З питань, віднесених до відання^, місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київській міській раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - Кабінету Міністрів України. Згідно тексту зазначених розпоряджень, вони набувають чинності з дня їх оприлюднення, тобто розпорядження КМДА №248 від 20.02.2018р. - з 20 березня 2018р., а розпорядження КМДА №291 від 20.02.2019р. - з 13 березня 2019р. Однак, враховуючи положення зазначеного вище Указу Президента №493/92 зазначені розпорядження набули чинності відповідно 24 березня 2018р. та 21 березня 2019р. Окрім цього, відповідно до частини 6 ст. 32. Закону України від 24.06.2004, № 1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції що була чинною під час існування правовідносин між Позивачем та Відповідачем) у разі зміни цін/тарифів на житлово- комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Тобто введення в дію нових тарифів згідно вимог діючого на той час Закону України від 24.06.2004, № 1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги» повинно було відбутися не раніше ніж через 15 днів після повідомлення споживача про набрання чинності відповідного рішення КМДА про встановлення нових тарифів. Як би Позивач повідомив Відповідача про зміну тарифів одразу після оприлюднення відповідного рішення КМДА, то тарифи за розпорядженням КМДА №248 від 20.02.2018р. могли бути введені в дію з 4 квітня 2018р., а тарифи за розпорядженням КМДА №291 від 20.02.2019р. могли бути введені в дію з 28 березня 2019р. Однак Позивач всупереч діючому законодавству застосував ці тарифи до періодів коли вони не були ще затвердженні КМДА та не набули чинності, про введення їх в дію Відповідачку як споживача не повідомив. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed