Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 2580 грн. 45 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «КБ «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] 06.01.2008 року було укладено кредитний договір №002-09220-060108, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5235 грн. 10 коп. строком до 05.01.2010 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом, крім того відповідач зобов'язувався сплачувати 1% від суми кредиту за кожен місяць користування кредитом. Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером від №502846 від 08.01.2008 року та рахунком-фактурою №В3-53 від 06.01.2008 року. Разом з тим, відповідач умови договору належним чином не виконує і станом на 13.02.2014 року заборгував позивачу кошти у сумі 2580 грн. 45 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання з'явився, позовних вимог не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на пропуск строку позовної давності, про що подав відповідну письмову заяву. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «КБ «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] 06.01.2008 року було укладено кредитний договір №002-09220-060108, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5235 грн. 10 коп. строком до 05.01.2010 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом, крім того відповідач зобов'язувався сплачувати 1% від суми кредиту за кожен місяць користування кредитом (а.с.8-10). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 5235 грн. 10 коп., що підтверджується меморіальним ордером від №502846 від 08.01.2008 року та рахунком-фактурою №В3-53 від 06.01.2008 року (а.с.7, 15). ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «КБ «Дельта», відповідно до витягу зі статуту в редакції, затвердженій рішенням позочергових Загальних зборів акціонерів АТ «Дельта Банк» №2 від 30.01.2012 року (а.с.18). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року заборгував позивачу кошти у сумі 2580 грн. 45 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 1962 грн. 68 коп., заборгованості по відсотках у сумі 0 грн. 07 коп., заборгованості за комісією у сумі 617 грн. 70 коп. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. Таким чином, з умов укладеного між ТОВ «КБ «Дельта» та [PERSON] кредитного договору №002-09220-060108 та зі змісту наведених правових норм вбачається, що вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості заявлені відповідно до чинного законодавства та є обґрунтованими. Наявність заборгованості у сумі 2580 грн. 45 коп. підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.5-6), який перевірено судом. Разом з тим, з огляду на заяву відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з приписами ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку ціни позову з 07.01.2008 року по 16.06.2010 року останній платіж за згаданим договором у сумі 1400 грн. 00 коп. [PERSON] здійснив на користь банку 06.03.2009 року (а.с.5). Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредитним договором №002-09220-060108 передбачено строк повернення кредиту - 05.01.2010 року, тоді як позовну заяву до суду банком пред'явлено лише 07.05.2014 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду та є поза межами трирічного строку позовної давності. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивач не просив суд поновити строк позовної давності, поважних причин його пропуску не наводив, тому у зв'язку із заявою відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed