Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Київської міської ради, третя особа: [PERSON], про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2014 року помер чоловік позивача - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшов гаражний бокс [ADDRESS] Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на гаражний бокс. За таких обставин, позивач просить визнати за собою право власності в порядку спадкування на гаражний бокс [ADDRESS] Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій остання зазначає, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у її відсутність. Від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в якій Київська міська рада просить відмовити у задоволенні позовних вимог та слухати справу за відсутності її представника. Від представника третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 04 серпня 1979 року. На підставі договору дарування, укладеного 27 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом 11 Київської державної нотаріальної контори Адаменком О.І., [PERSON] прийняв в дар гараж [ADDRESS] Згідно з п. 8 вказаного договору дарування право власності на гараж, що є предметом цього договору, виникає у обдарованого з моменту нотаріального посвідчення договору. У відповідності до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 Цивільного кодексу України) За приписами ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1258 ЦК України встановлена черговість спадкування за законом, а саме: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (стаття 1297 Цивільного кодексу України) Як убачається з матеріалів справи, спадщина щодо майна померлого [PERSON] відкрилася [INFO] року. Після смерті [PERSON] до Чотирнадцятої Київської державної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON], її заява надійшла 02 червня 2014 року. [PERSON] є спадкоємицею першої черги, дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, зареєстрованого 04 серпня 1979 року. Також до нотаріальної контори звернулися діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], датованими [INFO] Матір спадкодавця [PERSON], яка також є спадкоємицею першої черги, проживала окремо від [PERSON], заяви про прийняття спадщини після його смерті у встановлений строк не подавала. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] До складу спадкового майна, зокрема, увійшов гаражний бокс [ADDRESS], який належав спадкодавцеві на підставі договору дарування від 27 листопада 2001 року. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За приписами ст. 128 Цивільного кодексу УРСР, який був чинний на момент укладення договору дарування, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відтак, право власності [PERSON] на гаражний бокс виникло з моменту нотаріального посвідчення договору дарування, а саме з 27 листопада 2001 року. Згідно з інформаційною довідкою Київського МБТІ від 30 вересня 2014 року за даними бюро право власності за спадкодавцем на гаражний бокс [ADDRESS] не зареєстровано. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. від 14 січня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на гаражний бокс [ADDRESS] Отже, позивач у позасудовому порядку позбавлена можливості вирішити питання про визнання за собою право власності на спірне майно. Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом щодо майна померлого [PERSON], та такою, що прийняла спадщину протягом шести місяців з дня її відкриття. Діти спадкодавця заявили про відмову від прийняття спадщини протягом аналогічного періоду, матір спадкодавця із заявою про прийняття спадщини не зверталася. [PERSON] за своє життя набув право власності на гаражний бокс, визнання права власності на який за позивачем прав та інтересів третіх осіб не порушує. За таких підстав, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на гаражний бокс [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: approved