Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] пред'явила у суд позов про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 15 серпня 2008 року по 27 березня 2012 року сторони знаходились у шлюбі. У 2009 році за спільні кошти подружжя вони придбали у [PERSON] за 26000 грн. розташований на земельній ділянці у садово-городньому товаристві «Гірник» за адресою: [ADDRESS], - недобудований садовий будинок готовністю 61%, тобто будівельні матеріали, що використовувались при його будівництві. Після розірвання шлюбу вона продовжувала користуватися земельною ділянкою та недобудованим садовим будинком. Проте наприкінці 2014 року відповідач став чинити перешкоди у користуванні спільним майном подружжя. У зв'язку з цим з урахуванням уточнення позовних вимог [PERSON] просила визнати спільною сумісною власністю подружжя будівельні матеріали та обладнання, які були використані при будівництві садового будинку та сараю, розташованих на земельній ділянці садово-городнього товариства «Гірник» за адресою: [ADDRESS], - яка виділена у користування члену садово-городнього товариства «Гірник» [PERSON] Здійснити виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та обладнання, які були використані при будівництві садового будинку та сараю, розташованих на земельній ділянці садово-городнього товариства «Гірник» за адресою: [ADDRESS], - яка виділена у користування члену садово-городнього товариства «Гірник» [PERSON], в розмірі 24286 грн. 12 коп., а також стягнути понесені нею судові витрати. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року позовні вимоги задоволені. Не погоджуючись з рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не застосував до спірних відносин положення ст.ст. 57, 72 СК України. Зокрема, суд безпідставно не застосував позовну давність і не врахував, що спірне майно набуте [PERSON] до шлюбу за особисті кошти. Крім того, суд не дав оцінки його доводам, надавши перевагу доводам [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (ас. 143,144). Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, керувався ст.ст. 60, 70, 71, 72 СК України й виходив з того, що сторони у справі 22 червня 2009 року, тобто за час шлюбу, за спільні кошти подружжя придбали незавершений будівництвом садовий будинок, розташований у садово-городньому товаристві «Гірник». Використані при будівництві двоповерхового будинку та сараю будівельні матеріали вважаються неподільною річчю та є невід'ємною частиною незавершеного будівництва. Позовна давність обчислюється з 2014 року, тобто від дня, коли [PERSON] дізналась про порушення свого права власності. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд зробив наступний висновок. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч.1 ст.70 СК України). Згідно з пунктом першим частини 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу. Судом першої інстанції встановлено, що з 15 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 19 від 27 березня 2012 року (ас. 12, 13). 26 червня 2009 року [PERSON] був прийнятий до членів садово-городнього товариства «Гірник» та йому виділена у користування земельна ділянка [NUMBER], на якій розташовані незавершений будівництвом садовий будинок і сарай (ас. 73). У матеріалах справи міститься копія розписки [PERSON], попереднього користувача земельної ділянки, про отримання за об'єкт незавершеного будівництва грошових коштів у сумі 26000 грн. (ас. 25). Установлено, що ступінь будівельної готовності незавершеного садового будинку і сараю станом на час розгляду справи становить 61%. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18 січня 2016 року № 690, вартість матеріалів, використаних при будівництві двоповерхового будинку та сараю, становить 48572 грн. 24 коп.; виділ у натурі ? частки використаних при будівництві будівельних матеріалів неможливий, оскільки є невід'ємною частиною незавершеного будівництва і вважаються неподільною річчю (ас. 22-24, 91-97). За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу). Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України). До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Відповідно до вимог статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів на час придбання спірного майна визначався постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534, яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15. Суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин і наданих сторонами доказів дійшов правильного висновку, що спірне майно придбано за спільні кошти подружжя у період шлюбу, отже є спільною сумісною власністю подружжя. Такий висновок суду підтверджується показаннями свідків і письмовими доказами (заявами [PERSON] та [PERSON] від 25 червня 2009 року; протоколом № 2 від 26 червня 2009 року про прийом [PERSON] до членів товариства і виділення йому земельної ділянки; розпискою [PERSON] - ас. 25, 72, 73) і не спростовується доводами скаргами щодо набуття майна до шлюбу за власні кошти відповідача. Надані сторонами докази оцінені судом у сукупності з додержанням вимог ст. 212 ЦПК України, підстави для їх переоцінки у апеляційного суду відсутні. Проте всупереч наведеним нормам матеріального права, суд визнав спільною сумісною власністю подружжя і залишив [PERSON] конструктивні елементи, будівельні матеріали, обладнання та інше майно, використане в процесі будівництва садового будинку і сараю, зі стягненням на користь позивача грошової компенсації без зазначення їх найменувань. Крім того, погоджуючись з висновком експерта щодо вартості будівельних матеріалів у розмірі 48572 грн. 24 коп., суд не зважив, що до поточної ціни за одиницю будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, включено, крім відпускної ціни, транспортна складова і заготівельно-складські витрати. З наведених підстав оскаржуване судове рішення не можна визнати законним й обґрунтованим, що є підставою для його зміни. Так, суд визнає спільною сумісною подружжя [PERSON] та [PERSON] будівельні матеріали та обладнання: листи азбестоцементні хвилясті середнього профілю 40/150, товщина 5,8 мм, у кількості 38,4 кв.м вартістю 850 грн. 56 коп.; деталі до листів азбестоцементних хвилястих уніфікованого профілю, гребенева пара КУ-1 і КУ-2, у кількості 6 штук вартістю 288 грн. 73 коп.; болти із шестигранною головкою, діаметр різьби 12-[14] мм у кількості 0,01722 т вартістю 237 грн. 45 коп.; цвяхи дротяні оцинковані для азбестоцементної покрівлі 4,0х100 мм у кількості 0,000573 т вартістю 9 грн. 32 коп.; цвяхи дротяні оцинковані для азбестоцементної покрівлі 4,5х120 мм у кількості 0,001701 т вартістю 26 грн. 40 коп.; цвяхи будівельні з плоскою головкою 1,8х60 мм у кількості 0,000450496 т вартістю 4 грн. 42 коп.; гіпсові в'яжучі Г-3 у кількості 0,000583488 т вартістю 0 грн. 34 коп.; поковки з квадратних заготовок, маса 1,8 кг, у кількості 0,0302 т вартістю 336 грн. 39 коп.; поковки з квадратних заготовок оцинковані, маса 2,825 кг, у кількості 0,003 т вартістю 45 грн. 10 коп.; пластина гумова рулонна вулканізована у кількості 0,78 кг вартістю 48 грн. 39 коп.; шурупи з напівкруглою головкою, діаметр стрижня 8 мм, довжина 100 мм, у кількості 0,00383664 т вартістю 50 грн. 04 коп.; клоччя у кількості 3,871872 кг вартістю 72 грн. 56 коп.; толь з крупнозернистою посилкою гідроізоляційна, марка ТГ-350, у кількості 10,1988 кв. м вартістю 98 грн. 42 коп.; сталь листова оцинкована, товщина 0,7 мм у кількості 0,012 т вартістю 323 грн. 63 коп.; цвяхи будівельні 3,0х80 мм у кількості 0,00264 т вартістю 23 грн. 35 коп.; глухарі металеві у кількості 0,00217 т вартістю 24 грн. 17 коп.; бруски обрізні з хвойних порід, довжина 4-6,5 м, ширина 75-150 мм, товщина 40-75 мм, Ш сорт, у кількості 0,07 куб. м вартістю 137 грн. 26 коп.; бруски обрізні з хвойних порід, довжина 4-6,5 м, ширина 75-150 мм, товщина 40-75 мм, ІУ сорт, у кількості 0,162 куб. м вартістю 231 грн. 33 коп.; дошки обрізні з хвойних порід, довжина 4-6,5 м, ширина 75-150 мм, товщина 25 мм, П сорт, у кількості 1,5 куб. м вартістю 2121 грн. 63 коп.; дошки обрізні з хвойних порід, довжина 4-6,5 м, ширина 75-150 мм, товщина 44 мм і більше, ІУ сорт, у кількості 0,15 куб. м вартістю 188 грн. 55 коп.; блоки віконні з подвійним склінням із роздільними стулками для малоповерхових житлових будинків одностулчасті, ОРМ 15-6А, площа 0,83 кв. м у кількості 5,76 кв. м вартістю 2571 грн. 03 коп.; балки із суцільної деревини без черепних брусків, переріз 150х50 мм, довжина від 3000 до 4600 мм, БЦО 30-46.15.5у кількості 1,33 куб. м вартістю 4071 грн. 13 коп.; паста антисептична у кількості 0,00189 т вартістю 56 грн. 50 коп.; суміші бетонні готові важкі, клас бетону В3,5[М50], крупність заповнювача більше 20 до 40 мм у кількості 30,6 куб. м вартістю 16083 грн. 97 коп.; розчин готовий кладковий важкий цементний, марка М100 у кількості 0,024 куб. м вартістю 10 грн. 07 коп.; розчин готовий кладковий важкий цементно-вапняковий, марка М25, у кількості 3,536 куб. м вартістю 1334 грн. 27 коп.; розчин готовий кладковий важкий цементно-вапняковий, марка М50, у кількості 0,0079488 куб. м вартістю 3 грн. 31 коп.; блоки із ніздрюватих бетонів В1,5 стінові дрібні для кладки на розчині, щільність 500 кг/куб. м, у кількості 20,8 куб. м вартістю 11159 грн. 20 коп.; очіс льняний у кількості 0,00012 т вартістю 1 грн. 16 коп., усього вартістю 40408 грн. 68 коп., які були використані при будівництві садового будинку та сараю, розташованих на земельній ділянці садово-городнього товариства «Гірник» за адресою: [ADDRESS], - яка виділена у користування члену садово-городнього товариства «Гірник» [PERSON] Перелічені будівельні матеріали та обладнання залишити [PERSON], з якого стягнути на користь [PERSON] компенсацію ? частини в розмірі 20204 грн. 34 коп. Апеляційний суд відхиляє доводи скарги про порушення судом ст. 72 СК України, оскільки при вирішенні питання перебігу позовної давності суд при визначені початку перебігу позовної давності правильно виходив не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, тобто з кінця 2014 року, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15. Крім того, підстави закриття провадження у справі передбачені статтею 205 ЦПК України і мають вичерпний характер. Даною нормою не передбачено закриття провадження у справі, якщо пропущений встановлений законом строк звернення до суду. Ураховуючи, що позовні вимоги в частині визначення розміру компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача, задоволені частково, апеляційний суд змінює рішення і в частині вирішення питання про судові витрати. Так, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України [PERSON] присуджуються з [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі 3269 грн. 37 коп., які складаються з витрат по сплаті судового збору 202 грн. 65 коп. та витрат, пов'язаних з проведенням експертизи 3066 грн. 72 коп.

Outcome: partial