overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб зареєстрований сторонами 22 травня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 246. Спільна дитина згідно доданої копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позов обгрунтовує тим, що відповідач є колишньою дружиною його сина та за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з серпня 2012 року, не сплачує нарахування по квартирній платі та комунальним послугам. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку надійшла заява з проханням справу розглядати у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду сповіщалась в установленому законом порядку через оголошення у пресі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом поярдку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до затвердженого керуючим ОЖБК м. Чернігова Семешко Р.О. акту від 28.12.2016 року, [PERSON] зареєстрована, але не мешкає з серпня 2012 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 27 лютого 1998 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №11. Від цього шлюбу мають двух дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у 2015 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне і тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. \~Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами\~ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 27 лютого 1998 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №11. Від цього шлюбу мають двух дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4, 14-15). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2015 році, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до цього майна, а також визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою. В обгрунтування позовних вимог посилався на укладення кредитного договору між ПАТ «Укрссибанк» та [PERSON], на укладення в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON] договору іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS]. 12.12.2011р. ПАТ «Укрсиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект», відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги за зобов»язаннями по кредитному та іпотечному договорами. У зв»язку з грубим порушенням [PERSON] умов кредитного договору, зокрема неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом, ТОВ «Кей-Колект» в позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку». Зокрема, 11.12. 2015 року ТОВ «Кей-Колект» набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності на предмет іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 12.12. 2016 року ТОВ «Кей-Колект» була здійснена спроба потрапити у власне майно - квартиру, однак ним було виявлено, що в квартирі проживають відповідачі. ТОВ «Кей-Колект » були складені акти обстеження майна, відповідно до яких майно знаходиться у житловому стані, немає жодних видимих пошкоджень. 19.12.2016року повторного складено акт обстеження в якому зазначено, що стан цього майна встановити не можна, не надано доступ до лічильників газу, води, електричної енергії, внаслідок чого неможливо встановити їх справність та використання відповідно норм. Позивач вважає, що з моменту набуття права власності на майно, відповідачі втратили право користування цим майном. Просить позов задовольнити

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою [PERSON] 07 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №147. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON]»ю Іванівну, [INFO]. Спільне життя не склалося, оскільки постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені, між ним та відповідачкою втрачено почуття взаєморозуміння та любові, шлюбні стосунки не підтримують, не досягли згоди на спільне проживання, виховання дітей, а тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №147. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON]»ю Іванівну, [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття взаєморозуміння та любові, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Враховуючи той факт, що шлюб ґрунтується на принципі добровільності, зокрема на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до укладення, розірвання та збереження шлюбу не допускається. (ч.1 ст.24 СК України). Згода, щодо місця проживання неповнолітніх дітей та їх утримання між сторонами досягнута. Неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітня донька [PERSON]»я Іванівна, [INFO] залишається проживати з матір»ю [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 14 серпня 1998 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Маріупольському Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №588. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що їхнє спільне життя не склалося, в наслідок різних поглядів на життя. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивач просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Романькова». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 1998 року між позивачем та [PERSON] у Маріупольському Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №588. 05 вересня 1999 року народився син [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 26 листопада 2003 року між сторонами у Відділі реєстрації актів громадського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис №1980. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони дійшли до згоди про те, що не бажають продовжувати спільне подружне життя, вести спільне господарство, дбати один про одного як про чоловіка та дружину, наміру перебувати у шлюбі та зберігати шлюб не мають. До судового засідання сторони не з'явились, представники сторін надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що наміру перебувати у шлюбі та зберігати шлюб сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: з січня 2016 року проживає окремо, не приймає участі у належному вихованні дитини, не дбає про фізичний і моральний розвиток дитини. Позивач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, представник третьої особи позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась через оголошення у пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 08.07.2016 року, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом зі своєю малолітньою дочкою [PERSON], [INFO] (житло винаймають). [PERSON], [PERSON], [INFO] з дитиною не проживає. Вихованням дитини займаються батько та бабуся [PERSON]. У [PERSON] є всі необхідні речі: іграшки, коляски, ліжко, одяг, взуття (а.с. 4). Згідно інформації дитячої поліклініки №2 від 16.01.2017 року, мати дитини - [PERSON] про дитину не пілується та не виконує батьківські обов'язки (а.с. 25). Відповідно до висновку, затвердженим рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 27.02.2017 року за № 36 виконком районної у місті ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 17.05.2008 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через різницю характерів, відсутність поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинені, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не з'явились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2008 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 26.11.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем на даний час не підтримують, оскільки мають різні погляди на життя, що унеможливлює подальше перебування у шлюбі. Спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна не виникає. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб він просить розірвати. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16065,95 грн., посилаючись на невиконання останнім договірних зобов'язань щодо повернення коштів. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 18.05.2012 між сторонами було укладено договір за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не повертає позивачу кредитні кошти, внаслідок чого станом на 30.11.2015 має прострочену заборгованість в розмірі 16065,95 грн., з яких: 2134,18 грн. - заборгованість за кредитом; 10040,53 грн. - по процентам за користування кредитом; 2650 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 741,24 грн. - штраф (процентна складова), а тому з урахуванням вищезазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved