Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд визнати за ним право приватної власності на цілий житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., підсобною площею 19,5 кв.м, який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Нові Біляри, вул. Мала, буд № 23, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої 18.06.2002 року, та після смерті [PERSON], померлого 18.12.2004 року. Представник позивача адвокат [PERSON], яка діяла на підстав ордеру серії ОД № 095361 від 10.07.2015 року, подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області подав заяву від 09.07.2015 року № СР-02-18-457 про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного: За життя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Новобілярської селищної ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 31.03.1997 року № 2, на праві власності належав житловий будинок який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Нові Біляри, вул. Мала, буд № 23. Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок підтверджено також дублікатом, виданого 02.07.2007 року [PERSON], секретарем виконкому Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, замість втраченого оригіналу свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 09 червня 1997 року № 20. Зі змісту довідки № СР-02-21-67 від 19.03.2012 року Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, згідно запису в погосподарській книзі № 4 Новобілярської селищної ради по смт. Нові Біляри, на сторінці 25, особовий рахунок № 298, рахується житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Нові Біляри, вул. Мала, буд № 23, який значиться за [PERSON]. [PERSON] померла 18.06.2002 року, що вбачається зі змісту свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 290745, виданого 19.06.2002 року виконкомом Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про смерть № 15. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] фактично прийняв [PERSON], який є сином померлої (св-во про народження ІV-VP № 1184512, видане 10.11.1964 року Григорівською сільрадою Комінтернівського району). Факт фактичного прийняття спадщини підтверджується довідкою Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 19.03.2012 року № СР-02-21-66, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] на день смерті матері фактично проживав з нею. [PERSON] своїх спадкових справ не оформив. 18.12.2004 року [PERSON] помер, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 402670, виданого 24.12.2004 року виконкомом Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про смерть № 22. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку прийняв його син [PERSON] 27.01.2015 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі [PERSON] свідоцтва про право на вищевказане спадкове майно, за відсутності правовстановлюючого документу. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.11.2013 року № 504/2837/13-ц встановлений факт належності свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року № 20 [PERSON], померлій 18.06.2002 року. В теперішній час [PERSON] не має можливості оформити право на спадщину за законом, оскільки на спірний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. До правовідносин спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] суд застосовує положення ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу положення ст. 529 ЦК УРСР [PERSON] відносився до спадкоємців першої черги до майна [PERSON]. В силу положення ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином в силу закону [PERSON] за життя вважався таким, що фактично прийняв спадщину. До правовідносин спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] суд застосовує положення ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Це право в належний спосіб успадковано її сином- Непомящим В.Г., і, відповідно, після смерті останнього, за законом має бути успадковано [PERSON] на загальних підставах. Отже суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими, заснованими на законі, і тому позов підлягає задоволенню. З цих же правових підстав суд приймає визнання позову відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved