overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 31.03.2009 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №177, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та находиться на її утриманні. При цьому позивачка посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинились унаслідок розбіжностей у характерах, відсутності взаємопорозуміння, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо і просить розірвати шлюб. При цьому, зауважує, що спору відносно місця мешкання дитини та розподілу майна не має. Також просить стягнути судові витрати по справі з відповідача. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 31.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №177. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та находиться на її утриманні. Відповідно до ч.1,2 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 28.09.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим, за згодою позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 28.09.2013 року сторони в справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21.01.2016 року.\~ Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК Українисуд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК Україниз відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 275 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що 03 серпня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 30 січня 2015 року було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання малолітнього сина не надає. Позивачка знаходить у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але від його представника до суду надійшла заява в якій він проти задоволення позову не заперечував, просив слухати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вони з відповідачем з 19 грудня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Ленінському відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №312. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини припинили, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, оскільки перестали розуміти один одного і це призводить до частих сварок та скандалів, а тому позивачка вважає, що сім»ю зберегти не можливо та наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 19 грудня 2014 року у Ленінському відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №312. Шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки їхня сім»я розпалася. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя під час розгляду справи не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 17 листопада 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Виконкомі Сартанської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №16. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2014 року однією сім'єю вони з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка зазначає, що між нею та відповідачем відсутні взаєморозуміння та немає спільних інтересів. Відповідач зловживає спиртними напоями та поводить себе агресивно. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Дронова». Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2008 року між позивачкою та [PERSON] у Виконкомі Сартанської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №16 (а.с. 6). 20 лютого 2009 року народився [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с. 6). Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не надав заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 28 серпня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №242. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З 2014 року однією сім'єю вони з відповідачем не проживають. Зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, немає взаєморозуміння у сім'ї, а також відповідач не бажає жити разом. На цьому ґрунті виникають сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Зазначені причини призвели до розпаду сім'ї, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2012 року сторони уклали шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис №242 (а.с. 3). [INFO] року народилась спільна дитина [PERSON] (а.с. 4). Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 07.12.2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 375. Від шлюбу [INFO] року народилась донька [PERSON] та [INFO] року народилась [PERSON]. З вересня 2015 року однією сім'єю не проживають. Діти мешкають з нею. Зазначила, що спору щодо поділу майна не має. Спору щодо місця мешкання дітей не має. Просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Після розірвання шлюбуу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 19 серпня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 182. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 23 жовтня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №631. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою і перебуває на її утримані. Зазначає, що з грудня 2015 року відповідач влаштовує безпідставні сварки у присутності дитини, а з початку 2016 року вигнав її разом із дитиною з будинку. На прохання позивачки добровільно вирішити відносини, відповідач не реагує. На теперішній час з відповідачем не можливо порозумітись та продовжувати сімейні відносини, оскільки відповідач подав позов про розірвання шлюбу. За цей час відповідач двічі оказував матеріальну допомогу. На підставі викладеного позивачка просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ході судового розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с. 7). Відповідно до довідки №294 від 29 січня 2016 року, [PERSON], проживає у [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] (а.с. 8) Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Позивачкою заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved