Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

у січні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 3589, 12 грн. борг; штраф у розмірі 1200 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1843, 37 грн.; 3 % річних у розмірі 305, 07 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 09.12.13 року між ТОВ «Економтеплеком» та [PERSON] укладено договір про надання послуг № 01 на виготовлення та встановлення корпусної меблі, згідно з яким відповідач зобовязувалася сплатити вартість корпусних меблів в розмірі 7178, 26 грн. Товар був отриманий відповідачем в повному обсязі. 17.10.2013 року між ТОВ «Економтеплоком» та ТОВ «Сучасний факторинг» укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ 2023726 від, за яким ТОВ «Економтелеком» у випадку продажу Товарів відступає право вимоги боргу до боржника. Сторони обумовили сплату суми боргу у розмірі 5383,69 грн. трьома окремими платежами, а саме по 1794, 56 грн. протягом періоду з 14.01.2014 по 14.03.2014 включно. Однак, відповідач порушила графік оплати, а тому сума боргу становить 3589,12 грн., штраф - 1200,00 грн., інфляційні втрати 1843, 37 грн.; 3 % річних у розмірі 305, 07 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, була належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідач належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 09.12.2013 року між ТОВ «Економтеплоком» (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір про надання послуг № 01, згідно якого виконавець на замовлення замовника протягом визначеного в договорі періоду надав за плату послуги по виготовленню та встановленню меблів на умовах, передбачених договором. (а.с.16). Додатковою угодою № 015869 до договору № 01 від 09.12.2013 року сторони дійшли згоди про зміну умов оплати по договору № 01 шляхом надання замовнику розстрочки платежу на умовах, визначених у договорі. (а.с.17). Пунктом 3 додаткової угоди № 015869 до договору № 01 від 09.12.2013 року ТОВ «Економтеплоком» повідомив [PERSON] про відступлення права вимоги за Основним договором на користь ТОВ «Сучасний факторинг» згідно Генерального договору відступлення права вимоги СФ 2023726 від 17.10.2013 року. Відповідно до цього, сплату всіх платежів [PERSON] здійснює на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» згідно графіку платежів на реквізити, зазначені в п.1. Актом приймання передачі від 09.12.2013 року ТОВ «Економтеплоком» і [PERSON] склали акт про те, що відповідно до договору здійснено прийом передача вікон та дверей оціночною вартістю 7178, 26 грн. (а.с.18). 04.11.2015 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості та сплату штрафних санкцій, яка отримана останньої 13.11.2015 року, про що свідчить її підпис. В даній вимозі ТОВ «Сучасний факторинг» вимагав погасити борг за договором № 1 від 09.12.2013 року, який станом на 04.1.2015 року склав 3589, 21 грн. (а.с.19). 17.10.2013 року між ТОВ «Економтеплоком» (Цедент) та ТОВ «Сучасний Факторинг» (Цесіонарій) укладено генеральний договір відступлення прав вимоги № СФ 2023726, відповідно до якого Цесіонарій зобовязався передати грошові засоби у власність цедента в обмін на право вимоги до боржників, а Цедент зобовязався відступити Цесіонарію у повномі обємі свої права вимоги до боржників по основним договорам, про що у кожному конкретному випадку укладається додаткова угода до Генерального договору відступлення права вимоги. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач неналежним чином виконала договірні зобовязання, внаслідок чого станом на 01.12.2016 утворилася заборгованість зі сплати вартості з виготовлення меблів у розмірів 3589,12 грн. Виходячи із умов додаткової угоди № 015869 до договору № 01 від 09.12.2013 року відповідач порушила договірні зобовязання із 15.02.2014 року. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Із матеріалів справи вбачається, що сторони у договірних відносинах обумовили стягнення штрафу, виходячи з розрахунку 100,00 грн. за кожен пропущений платіж, а отже позовна заява в частині стягнення штрафу у розмірі 1200 грн. підлягає до задоволення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У поданому розрахунку позивач навів розміри 3 % річних, який становить 305,07 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1843, 37 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, оскільки [PERSON] порушила грошові зобовязання. Таким чином позов підлягає до задоволення. Оскільки 17.10.2013 року між ТОВ «Економтеплоком» (Цедент) та ТОВ «Сучасний Факторинг» (Цесіонарій) укладено генеральний договір відступлення прав вимоги № СФ 2023726, то грошові кошти підлягають стягненню на користь Цесіонарія ТОВ «Сучасний Факторинг». Відповідно до ст. 88 ЦПК України сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційні до задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ставок судового збору визначеному Законом України «Про судовий збір» у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved