Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] як опікун визнаного недієздатним 06.04.2006 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну статусу останнього з недієздатного на обмежено дієздатного. В обґрунтування заяви вказував, що після визнання рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2006 року [PERSON] недієздатним останній проживає та зареєстрований у Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті. Починаючи з 24.04.2008 року лікування [PERSON] психотропними засобами не проводилось. На даний час у останнього відмічаються значні покращення у психологічному стані та можливості в обмеженій мірі розуміти свої вчинки і керувати ними. У зв»язку із цим, [PERSON] просив скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2006 року, обмежити цивільну дієздатність [PERSON] та призначити заявника його піклувальником. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали. Представник Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації як орган опіки та піклування, а також представник Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату підтримали заяву. Суд, заслухавши заявника та його представника, представників зацікавлених осіб перевіривши матеріали справи встановив наступне. [PERSON], [INFO] визнано недієздатним за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2006 року у цивільній справі №2-0-97. З матеріалів цивільної справи №2-0-97 вбачається, що питання визнання недієздатним [PERSON] перед судом ініційовано Пуща-Водицьким психоневрологічним інтернатом м. Києва у січні 2006 року оскільки за станом здоров»я останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій і неспроможний керувати ними та потребує постійного стороннього догляду, а психічний розлад його здоров»я є хронічним і стійким. Факт наявності у [PERSON] захворювання психіки підтверджується довідкою МСЕК про наявність хронічного захворювання і визнання його інвалідом ІІ групи безстроково та його історією хвороби. Зі змісту ст. 36 ЦК України вбачається, що хронічний, стійкий психічний розлад є підставою для визнання фізичної особи недієздатною, якщо вона внаслідок цього нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З Акту судово-психіатричної експертизи №459 [PERSON] від 07.03.2006 року проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи у справі №2-0-97 вбачається, що [PERSON] психічно хворий з 1985 року, неодноразово лікувався в психіатричних стаціонарах з загостренням галюцінаторно-параноїдної симптоматики. Хворий є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню безстроково. Діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтне протікання, виражений апатикодисоціативний дефект/ МКБ-10:F 20.0/». В цьому ж висновку зазначено, що станом на 02.03.2006 року [PERSON] має задовільний стан, контактний, орієнтований повністю, мислення диссоціроване, активне, схильний до резонерства, в трудові процеси не включається, їздить у місто де в переходах грає на гітарі і співає, настрій знижений. При цьому, [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Потребує встановлення над ним опіки. У 2013 році за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року [PERSON] призначено опікуном над недієздатним [PERSON] Підставою для звернення до суду із заявою про зміну статусу [PERSON] з недієздатного на обмежено дієздатного [PERSON] зазначає покращення у психічному стані [PERSON], його можливість в обмеженій мірі розуміти свої вчинки та керувати ними. Згідно Акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №992 від 05.12.2013 року проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи [PERSON] за станом свого здоров»я не потребує встановлення над ним опіки, а потребує встановлення піклування. При цьому, згідно вказаного висновку [PERSON] страждає психічною хворобою у вигляді Резидуальної шизофренії з незначно вираженим дисоціативним дефектом на тлі органічного ураження головного мозку резидуального ґенезу з психоорганічним синдромом (F20.5, F07.9 згідно МКХ-10), виявляє наявність таких психічних порушень, які за ступенем своєї вираженості істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] виявляє наявність таких психічних порушень, які за ступенем своєї вираженості істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність. Аналіз зазначених Актів судово-психіатричних експертиз [PERSON] від 07.03.2006 року №459 у справі №2-0-97 та від 05.12.2013 року №992 у даній справі проведених Київським міським центром судово-психіатричної експертизи свідчить про наявність у [PERSON] хронічної психічної хвороби та ІІ групи інвалідності по психічному захворюванню встановленої безстроково. Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», психічні розлади класифікуються із дотриманням вимог чинної в Україні Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті (МКХ -10). Кожен із зазначених висновків судово-психіатричних експертиз у дослідницькій частині містить відомості про аналогічний діагноз [PERSON] та посилання на аналогічну класифікацію психічного розладу, при цьому не дивлячись на підтвердження виявів психічних порушень, які за ступенем своєї вираженості істотно впливають на здатність останнього усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, містять протилежні висновки щодо необхідності встановлення опіки. Суд не бере до уваги посилання представника заявника в обґрунтування заяви на те, що свідченням покращення стану здоров»я [PERSON] і можливості усвідомлювати значення своїх дій є його поїздки в місто і орієнтація в обстановці з огляду на те, що кожен з досліджуваних Актів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи із суперечливими висновками містить відомості про те, що стан [PERSON] задовільний, він правильно орієнтований в обстановці, доступний формальному контакту, здійснює поїздки в місто. Ст.ст. 38, 42 ЦК України, пов»язує можливість поновлення цивільної дієздатності із видужанням або значним поліпшенням психічного стану такої особи та поновленням її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керування ними. Таким чином, за відсутності доказів видужання [PERSON], поновлення його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керування ними, з огляду на наявність безстрокової інвалідності та стійких, хронічних розладів по психічному захворюванню, суперечливість висновків судово-психіатричних експертиз щодо потреби в опіці, суд вважає вимоги [PERSON] про зміну статусу [PERSON] з недієздатного на обмежено дієздатного передчасними. У зв'язку із вищевикладеним та

Outcome: dismissed