overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача на кожну дитину, вказуючи, що діти знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчить зворотне повідомлення в матеріалах справи. Судом встановлено, що [PERSON] народився 27 квітня 2007 року, [PERSON] народився 4 березня 2010 року та [PERSON] народилася 8 серпня 2014 року, їх батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими зареєстровано 11 вересня 2015 року. Згідно довідки Лютенської сільської ради неповнолітні діти проживають з матірю. [PERSON] зареєстрований в [INFO] за іншою адресою та проживає з сестрою та племінниками. Рішенням Гадяцького районного суду від 9 березня 2004 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача. Відповідно довідки Гадяцького РЦЗ [PERSON] зареєстрований як безробітній з 16 вересня 2016 року і отримує допомогу по безробіттю. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, так як відповідач вже сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], а відповідно ст. 26 ЗУ „Про оплату праці при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівнику, тому стягнення аліментів в розмірі 1 /8 частини всіх видів заробітку на кожну дитину суперечитиме закону, засадам розумності та справедливості .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що діти знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] в про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення в матеріалах справи, причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народилася [INFO], їх батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Гадяцького районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Біленченківської сільської ради [PERSON] та [PERSON] проживають з матірю та батьком. Відповідно довідки Управління пенсійного фонду України в Гадяцькому районі [PERSON] отримує соціальну пенсію інваліда з дитинства ІІІ групи в сумі 1277 грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що в даний час [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання дитини, тому змушена звернутись до суду. [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 10 липня 2013 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Сарівської сільської ради Гадяцького району [PERSON] проживає з матірю. Батько [PERSON] проживає окремо в м. Гадяч. Відповідно довідки ТОВ «Гадячсир» [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 9402,93 грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітню дочку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 16 вересня 1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області був зроблений актовий запис № 380. З цього часу сторони мешкали разом. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], який проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини припинені, відповідач мешкає окремо. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на дитину не надсилає, досягти з ним згоди з приводу надання матеріальної допомоги не можливо. Інших дітей, окрім спільної дитини, на утриманні у відповідача не має. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач з позовом згоден. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони мешкали разом у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1994 року. (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Син мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.06.2016 року. Від спільного подружнього проживання мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Посилаючись, на те що відповідач відмовляється добровільно фінансово допомагати спільній дитині, ніякої турботи про дитину та неї не проявляє, матеріально не утримує, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу ) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, та згідно уточнених вимог просила суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1600 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 червня 2016 року за №240 Центрально-міським районним у місті відділом ДРАЦС Головного теріторіального управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с.3). Від шлюбу мають одну малолітню дитину доньку - [PERSON], 02.01.2017, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, де в графі батько вказаний відповідач (а.с. 4). Дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, хоча є працездатною особою та не має інших осіб на утриманні, тому суд вважає уточнені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Веприцької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадщину, вказуючи, що у березні 2004 року померла її мати [PERSON], після смерті матері залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2.7916 га. В даний час позивач не може скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, тому звернулася до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Веприк Гадяцького району, її матір'ю є [PERSON] Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі [PERSON] була включена в списки для отримання державного акту на право власності на землю площею 2.7916 га, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 210 від 11 травня 2002 року. Державний акт на ім'я [PERSON] не видавався. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2.790 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 28981,01 грн. [INFO] в с. Вельбівка Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Вельбівської сільської ради на дату смерті [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] та внуком. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Жук Т.П. вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку, яка розташована на території Веприцької сільської ради після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку після смерті матері. Також судовий збір слід віднести на рахунок держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 20 березня 2010 року, посилаючись на те, що на даний час вони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просить суд його задовольнити та розглянути справу без її участі. Сплачений нею при подачі позову судовий збір з відповідача просила не стягувати. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 20 березня 2010 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~85. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоча проживають разом. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 21 січня 2005 року, посилаючись на те, що з квітня 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі із відповідачем суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 січня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Літочківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~1. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з квітня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою про встановлення факту родинних відносин. Зазначила, що 9 травня 1965 року у с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області вона уклала шлюб з [PERSON]. При реєстрації шлюбу заявник взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. 13 березня 1997 року заявник отримала в Шаргородському РВ УМВС України у Вінницькій області паспорт, в якому остання значилась як «[PERSON]». Тобто при видачі паспорта допустили помилку, записавши заявника як «[PERSON]» замість «[PERSON]». [INFO] помер її чоловік [PERSON] Він був пенсіонером та отримував вищу пенсію ніж заявник. Відповідно до чинного законодавства, заявник має право отримувати пенсію чоловіка у зв'язку з втратою годувальника. Звернувшись до Шаргородського об'єднаного Пенсійного фонду України Вінницької області заявнику було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки не підтверджувався факт родинних стосунків між заявником та померлим [PERSON] З огляду на викладене, заявник просить установити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] був її чоловіком. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Заявник у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник заінтересованої особи - Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької областів судове засідання не з'явився, однак від начальника управління [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу без представника Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (а.с. 14). За клопотанням представника заявника у судовому засіданні були заслухані свідки [PERSON] та [PERSON], які в сукупності суду пояснили, що вони добре знали покійного [PERSON], який за життя визнавав [PERSON] своєю дружиною. Заслухавши пояснення представника заявника та показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується поясненнями представника заявника, показаннями свідків, а також наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні: копією паспорта заявника (а.с. 5); свідоцтвом про одруження заявника Серія [NUMBER] (а.с. 6); свідоцтвом про смерть [PERSON] Серія [NUMBER] (а.с. 7). Оцінюючи вище викладені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що [PERSON], який помер [INFO], був чоловіком заявника у справі - [PERSON]. Заявник бажає отримати пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка [PERSON], проте зробити цього не може, через не підтвердження їх родинних відносин. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання пенсії по втраті годувальника. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 03 листопада 2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 331. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні стосунки та обов'язки, пов'язані з вихованням дитини. Спільне господарство сторони не ведуть з квітня 2016 року. Вказані причини призвели до розпаду сім'ї, вважала, що збереження її родини не можливе, у зв'язку із чим просила її шлюб із відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved