Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 06.03.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачеві надано кредит у розмірі 3474 грн. строком по 06.03.2008 р. зі сплатою 12% річних. Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 02.07.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 51331 грн. 84 коп., з яких 11176 грн. 13 коп. - заборгованість за процентами, 936 грн. 21 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 39219 грн. 50 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання. З врахуванням стягненої з відповідача судовим наказом від 21.11.2008 р. суми боргу у розмірі 13074 грн. 67 коп., банк просив стягнути зі [PERSON] борг у розмірі 38257 грн. 17 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1912 грн. 86 коп., а усього 40670 грн. 03 коп., та судові витрати. Під час розгляду справи позивач позов підтримав і просив розглянути справу без участі його представника. (а.с. 25) Відповідач належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи за останім відомим місцем проживання в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 06.03.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), за умовами якого відповідачеві надано кредит у розмірі 3474 грн. строком по 06.03.2008 р. зі сплатою 12% річних. (а.с. 5) Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 02.07.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 51331 грн. 84 коп., з яких 11176 грн. 13 коп. - заборгованість за процентами, 936 грн. 21 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 39219 грн. 50 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання. Судовим наказом Овідіопольського районного суду від 21.11.2008 р. у справі №2н-429/2008 стягнено зі [PERSON] на користь банку станом на 27.10.2008 р. за цим же кредитним договором заборгованість з повернення тіла кредиту у розмірі 3194 грн. 22 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 6388 грн. 87 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 936 грн. 21 коп., пеня за порушення строку виконання зобов'язання 2555 грн. 37 коп., у зв'язку з чим провадження у справі у ціх частині позовних вимог судом закрито на підставі п. 2 ст. 205 ЦПК України. З довідки відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції слідує, що зазначений вище судовий наказ не був виконаний в примусовому порядку у зв'язку з відсутністю у відповідача майна, на яке може бути звернено стягнення. (а.с. 30) Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту ст.ст. 598-608 ЦК України слідує, що сама по собі наявність рішення суду про стягнення боргу, яке не виконується боржником, не є підставою вважати зобов'язання припиненим, не позбавляє права банку на звернення до суду з позовом про стягнення процентів та штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов'язання. Тобто чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку з тим, що зобов'язання за кредитним договором не припинилось, позивач вправі вимагати стягнення нарахованих за період з 27.10.2008 р. по 02.07.2014 р.: - процентів за користування кредитом 4778 грн. 26 коп. ( 11176,13 - 6388, 87 = 4787,26) - пені 36664 грн. 13 коп. ( 39219,50 - 2555,37 = 36664,13); Банк заявив вимоги в цій частині на суму 38257 грн. 17 коп. Суд, виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги банку в цій частині обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Не підлягають задоволенню позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача штрафів: 500 грн. (фіксована частина) і 270 грн. 85 коп. (процентна складова) з наступних підстав. Пункт 5.3. Умов і правил надання банківських послуг, копія яких була надана банком до заяви про видачу судового наказу 21.11.2008 р., взагалі не містив положень про відповідальність позичальника за порушення строку сплати платежу понад 30 днів у виді штрафу в розмірі 500 грн. + 5% суми позову. Не зазначав про таку відповідальність позичальника банк і у заяві про видачу судового наказу від 19.11.2008 р. (а. с. 1,5 зв. справи №2н/429/2008 р. Овідіопольського районного суду) До позовної заяви до суду, поданої 01.08.2014 р., банк надав Умови і правила надання банківських послуг, у яких п. 5.3 викладено в іншій редакції і передбачає відповідальність клієнта банку за порушення понад 30 днів сплати грошового платежу відповідальність у виді штрафів 500 грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості. (а.с. 9) Тобто, користуючись тим, що копії Умов і правил надання банківських послуг відповідачу при укладенні кредитного договору не було вручено, а лише зазначено, що відповідач з ними ознайомлений, банк в односторонньому порядку і без згоди відповідача всупереч положень ст. ст. 633, 651 ЦК України змінив умови договору, збільшив відповідальність відповідача за порушення строків сплати платежів у виді штрафів, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в цій частині безпідставні і задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір 382 грн. 57 коп. (а.с. 15)

Outcome: partial