Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за оренду житла, посилаючись на те, що йому на праві власності належить гуртожиток по вул. Червоноармійська, 5 в м. Вишневе. 29.11.2012 до ТОВ «Черемшина 2012» звернулось ПП «Рось» в особі Філії «Холодокомбінат № 4» в особі директора [PERSON] з листом № 185/1, в якому просило з 01.12.2012 надати співробітнику підприємства [PERSON] два ліжко-місця в вищевказаному гуртожитку. На підставі вищезазначеного листа між сторонами було укладено договір № 525 на оренду ліжко-місць на строк з 01.12.2012 по 31.12.2013. У відповідності до п.1 договору орендодавець передав у строкове платне користування орендарю 3 ліжко-місця в кімнаті № 525 гуртожитку за адресою вул..Червоноармійська, 5, м. Вишневе, Києво-Святошинський р-н, Київська обл. У відповідності до п.4.4 договору ціна оренди за користування 1 ліжко-місцем становить 375, 00 грн. за один календарний місяць та включає в себе плату за користування додатковим інвентарем, обладнанням та меблями, плату за комунальні послуги, фактичні витрати на утримання гуртожитку та прибудинкової території, та сплачується орендарем не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць. Протягом 2014-2015 років вартість оренди змінювалась з врахуванням фактичної вартості комунальних послуг У відповідності до п.6 договору несплата орендарем орендної плати за два і більше місяців є підставою для розірвання договору орендодавцем в односторонньому порядку. До 2014 року відповідач сумлінно виконував свої зобовязання щодо сплати орендної плати, а з 2014 року не здійснює платежі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 13 496, 00 грн. У звязку з цим позивач запропонував відповідачу погасити заборгованість, однак він проігнорував дану вимогу, на листи-попередження відповідач не реагує. Тому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» заборгованість по оплаті за оренду житла у сумі 13 496. 00 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вважає, що договір на якій посилається позивач не є укладеним , а тому зобов»язання за цим договором не виникли. Посилаючись на ст. 760 ЦК України вважає, що такого майна тобто речі , яка визначена індивідуальними ознаками , як ліжко-місце і яка може бути передана для проживання в природі не існує , передаватися в оренду не може . Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким , що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачеві на праві приватної власності належить гуртожиток , що розташований за адресою : вул. Червоноармійська , 5 у м. Вишневому . 19 березня 2013 року гуртожиток було передано до статутного капіталу позивача КЖКП «Агропромбудіндустрія» згідно акту приймання-передачі № 26/12-2. Листом № 185/1 від 29.11.2012 ПП «Рось» звернулося до позивача в якому просило з 01.12.2012 надати співробітнику підприємства [PERSON] два ліжко-місця в вищевказаному гуртожитку, після чого між сторонами було укладено договір № 525 на оренду ліжко-місць на строк з 01.12.2012 р. по 31.12.2013 р. У відповідності до п.1 Договору орендодавець передав у строкове платне користування орендарю 3 ліжко-місця в кімнаті № 525 гуртожитку за адресою вул.Лервоноармійська, 5, м.Вишневе, Києво-Святошинський р-н, Київська обл. У відповідності до п.4.4 Договору ціна оренди за користування 1 ліжко-місцем становить 375, 00 грн. за один календарний місяць та включає в себе плату за користування додатковим інвентарем, обладнанням та меблями, плату за комунальні послуги, фактичні витрати на утримання гуртожитку та прибудинкової території, та сплачується орендарем не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць. У звязку зі збільшенням розміру орендної плати між сторонами 2013 р. було переукладено Договір оренди зі строком дії з 01.10.2013 р. по 31.12.2014 р. У відповідності до п.1 Договору Орендодавець передав у строкове платне користування Орендарю 3 ліжко-місця в кімнаті № 525 гуртожитку за адресою вул..Червоноармійська, 5, м.Вишневе, Києво-Святошинський р-н, Київська обл. Згідно п. 3 договору від 01.10.2013 ціна оренди за користування 1 (одним) ліжко-місцем складала 425,00 грн, у т.ч. ПДВ. Тобто до сплати з Відповідача за один місяць оренди (за користування двома ліжко-місцями) 850,00 грн., у т.ч. ПДВ., які відповідач сплачував. Те, що до 2014 року відповідач виконував свої зобовязання щодо сплати орендної плати, в судовому засіданні не оспорювалося. Але у зв»язку з порушенням ним зобов»язань по сплаті за ним утворилась заборгованість яка станом на 31.07.2015 складає 13 496, 00 грн. Відповідно до п. 13 договору його дія закінчилася 31.12.2014 року. При цьому, у п. 5 договору закріплено право орендодавця встановлювати/змінювати орендну плату протягом дії договору, відповідно до фактичних витрат на утримання Гуртожитку. Розрахунок вартості оренди ліжко-місця проводиться згідно Планового кошторису витрат на утримання гуртожитку, що затверджується Директором ТОВ Черемшина 2012. З Акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2014-01.10.2015 року вбачається, що позивачем зменшувався розмір орендної плати в літній період. Так, 06.05.14, 18.06.14, 10.07.14, 05.08.14, 02.09.14 відповідачеві нараховувалася оренда плата у розмірі, що менший від встановленого договором 780,00 грн/місяць замість 850,00 грн./міс. , що відповідач сплачував. Однак, 10 жовтня 2014 року, у звязку зі зміною розміру орендної плати, позивачем було надано відповідачу на підписання новий договір на оренду двох ліжко-місць у гуртожитку ТОВ Черемшина 2012, який відповідач отримав, однак підписати відмовився, що підтверджується комісійним Акт від 10 жовтня 2014 року. Пунктом 3 нового договору визначена нова вартість оренди одного ліжко-місця у сумі 498,00 грн., у т.ч. ПДВ. Таким чином, відповідач був обізнаний про зміну вартості орендної плати, що передбачена, як п. 5 Договору, від підписання якого останній відмовився, так і пунктом 5 Договору, що був укладений сторонами 01.10.2013 року і продовжував діяти до 31.12.2014 року. Починаючи з жовтня 2014 року відповідач продовжує користуватися двома ліжко-місцями у гуртожитку позивача, при цьому не здійснюючи оплату за таке користування у повному обсязі. 04 травня 2015 року позивачем було надано відповідачеві [PERSON] № 19/2 про зміну ціни оренди - 516 грн. в місяць за одне ліжко-місце, у т.ч. ПДВ 86,00 грн. та необхідність укладення нового договору, оскільки станом на дату повідомлення відповідачем так і не було укладено договір оренди на 2015 рік. Вказане повідомлення було отримано відповідачем, однак останній відмовився від його підписання, про що складено відповідний Акт. Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений Договором. Таким чином, станом на дату подачі позову фактично продовжує діяти договір № 525 на оренду ліжко-місць у гуртожитку від 01.10.2013 року з урахуванням змін орендної плати, про яку відповідач повідомлений належним чином. Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) одна сторона (наймодавець) передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. При цьому, згідно з п. 5 ст. 762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За правилами ч.3 ст. 815 цього ж Кодексу, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло, а також самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст.ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. В силу положень ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З Акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2014-01.10.2015, а також банківських виписок вбачається, що відповідач вносив орендну плату несистематично та у розмірі, що визначається ним самостійно, без урахування встановленого позивачем розміру орендної плати. Згідно ч. 4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та здійсненню прав сторін. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для справи. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Представник відповідача не довів тих обставин на які посилався як на підставу своїх заперечень, не надав докази в обґрунтування своїх заперечень, не спростував тих обставин на які посилалася представник позивача в обґрунтування позовних вимог, що є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику відповідача його права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved