Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, збільшивши позовні вимоги ( а.с. 21-22), просив стягнути з відповідача 37176 гривень 65 копійок богу за договором позики та 15 000 гривень у відшкодування моральної школи. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26 червня 2014 року він придбав у відповідача автомобіль ВАЗ 21099 державний номерний знак [NUMBER], за який передав йому кошти в сумі 1050,00 дол. США та 9500,00 грн.. Виявивши недоліки проданого товару, він за згодою [PERSON] повернув йому 06.07.2014 придбаний автомобіль, однак гроші йому не були повернуті. Факт передачі автомобіля оформили борговою розпискою на суму вартості автомобіля - 1050,00 дол. США та 9500,00 грн. з кінцевою датою повернення боргу до 14.07.2014. на його звернення до відповідача грошові кошти йому не були повернуті. З урахуванням, що станом на 17.02.2015 року курс долара США до гривні за складає 27676, 65 грн., - борг відповідача становить 37 176,65 грн. Крім того, невиконанням грошового зобов'язання відповідачем йому було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінив у 15000 гривень. Моральна шкода полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з докладанням зусиль для відновлення свого порушеного права. Крім того в нього загострились його хронічні захворювання, він втратив спокій та сон. Також відповідач позбавив його транспортного засобу та грошових коштів на його придбання, що позбавило можливості нормально діставатися до місця роботи та до дошкільного навчального закладу дитині. У позові посилається на статті 525, 526, 536, 1049,1050 ЦК України У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Додатково на запитання, пояснив, що відомості щодо вчинення відносно нього злочину відповідачем до ЄРДР не були внесені. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, позов не оспорив, заперечень до суду не направив. Зі згоди позивача, відповідно до статті 224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами у червні 2014 року виникли правовідносини з приводу купівлі позивачем у відповідача автомобіля ВАЗ 21088, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказане підтверджується розпискою від 26.06.2014 року, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 000 гривень за продаж вказаного автомобіля ( а.с. 29), Договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений, автомобіль ВАЗ 21088 [PERSON] повернув [PERSON] При цьому передані [PERSON] грошові кошти [PERSON] не повернув. Вказану обставину підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] З листа прокурора Андрушівського району від 29.10.2014 року вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу автомобіля, який було повернуто [PERSON] ( а.с.12). Доказів на підтвердження іншого суду не надано. Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Між [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з неповернення грошових коштів, переданих позивачем відповідачеві, між ними було укладено договір позики від 06.07.2014 року, що підтверджується розпискою, відповідно до якої [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 гривень зі строком повернення до 14 липня 2014 року. ( а.с. 8). Відповідно до статей 1046, 1047 частини другої ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (стаття 545 ЦК України). Оскільки оригінал розписки наданий позивачем для приєднання до матеріалів справи, борг відповідачем не повернутий. Щодо того, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 9500 гривень та 1050 доларів США, а тому має повернути загалом 37 176, 65 гривень, на що посилається позивач у позові, суд зазначає таке. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження розміру грошових коштів, які позивач передав відповідачеві у судовому засідання допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали, що [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 9500 гривень та 1050 доларів США Поряд з тим, суд не бере за основу показання вказаних свідків щодо того у якій валюті та у якій сумі фактично передавалися грошові кошти [PERSON], як недопустимий доказ, виходячи з такого. Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Оскільки з договору позики вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 гривень, саме таку суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Договором, укладеним між сторонами не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань у виді відшкодування моральної шкоди. Норми закону що регулюють правовідносини щодо договору позики не передбачають відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору щодо повернення позики. Положення частини першої статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, не можна розуміти таким чином, що особа має право на відшкодування моральної шкоди в будь-якому випадку, коли її права порушуються, оскільки ЦК України містить численні норми, якими передбачаються випадки, у яких допускається відшкодування моральної шкоди (зокрема частина третя статті 39, частина друга статті 200, частина друга статті 216, частина третя статті 225 ЦК Українитощо). Оскільки ні договором, ні законом не передбачено відшкодування моральної шкоди за невиконання договору позики, суд відмовляє в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, відшкодуванню підлягають витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки суд задовольняє позов частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 220 гривень витрат по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Витрати позивача по сплаті судового збору за вимогу немайнового характеру суд не відшкодовує, оскільки в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди судом відмовлено.

Outcome: partial