Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У своїй позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні ним будинковолодінням, яке знаходиться по вул. Лімниченка, 1, в с. Небилів, Рожнятівського району Івано-Франківсько області шляхом вселення його до даного житлового будинку та передачі йому ключів від нього. Стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 11 серпня 1996 року по 16 травня 2016 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з відпвідачкою. За час спільного проживання ними було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Лімничнка, 1 в с. Небилів Рожнятівського району. Після введення будинковолодіння в експлуатацію він більше 15-ти років проживав у вищезазначеному будинковолодінні. Однак після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою виникали сварки та непорозуміння в результаті яких відповідчка фактично вигнала його з дому, помінявши замки у вхідних дверях чим позбавила його можливості проживати у належному йому будинковолодінні. На даний час він змушений тимчасово проживати у будинку своєї матері у смт. Перегінське, по вул. Річна, 32, Рожнятівського району, іншого житла у нього немає. У зв'язку з тим, що на сьогоднішній день він немає постійного місця проживання, вимушений тимчасово проживати у будинку матері та в своїх знайомих, відповідачка в добровільному порядку відмовляється впустити його проживати в житловому будинку, він змушений звернутися в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення в житловий будинок. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, додатково суду пояснили, що вказаний будинок є їхньою спільною власністю, оскільки побудований під час перебування у шлюбі, а відповідачка вигналайого з дому. Відповідачка агресивно настроєна проти нього, не дозволяє йому користуватися спільним будинком, вважає його своєю особистою власністю. Такі дії відповідача є неприпустимими, оскільки вони разом, перебуваючи в шлюбі здійснювали будівництво будинку. На даний час відповідачка поміняла замки у вхідних дверях, створює різні перешкоди, у зв'язку з чим він не має можливості увійти до будинку, а тому змушений проживати в будинку своєї матері. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про день та час розгляду справи повідомлялася завчасно у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повіски за зареєстрованим місцем проживання та оголошенням в засобах масової інформації. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідачки з ухваленням заочного рішення. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, свідків вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ч. ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З копії свідоцтва про шлюб та копії рішення Рожнятівського районного суду про розірвання шлюбу від 16 травня 2016 року вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 1996 року по 16 травня 2016 року (а.с.4-5). За час перебування у шлюбу відповідачці [PERSON] у 1998 році було виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку в урочищі «Залипинний» в розмірі 0,10 га, на якій сторонами побудовано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, якому присвоєно поштову адресу вул. Лімниченка, 1. Вказаний будинок введений в експлуатацію 17 липня 2017 року. Вказане підтверджується копією архівного витягу з протоколу двадцять першої сесії 11 демократичного скликання Небилівської сільської ради від 11 січня 1998 року (а.с.51), копією відповіді на запит №594/02-17 від 19 липня 2017 року Небилівської сільської ради (а.с.53), копією декларації про готовність до експлуатації об'єкта від 17.07.2017 року (а.с.67-68), фотознімками будинковолодіння (а.с.55-58). З копії технічного паспорта на житловий будинок в с. Небилів по вул. Лімниченка, 1, від 28.04.2016 року вбачається, що вказане будинковолодіння складається з житлового будинку «А», стайні «Б», комори «В», стодоли «Г», літньої кухні «Д», сараю «Е», вбиральні «Є», воріт № 1, огорожі № 2, огорожі № 3, криниці № 4. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння складає 276589,00 грн. (а.с.6-8). З довідки № 1179 виданої Небилівською сільською радою 01 серпня 2017 року вбачається, що [PERSON] дійсно з 2005 року по квітень 2016 року проживав в [INFO]. (а.с.65). З довідки № 781 виданої Небилівською сільською радою 18 травня 2016 року вбачається, що станом на вказану дату до складу сім'ї [PERSON], яка проживає за адресою [INFO] входили її чоловік [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON]. (а.с.70). З приводу вчинення перешкод відповідачкою у користуванні позивачем спільним житлом, останній звертався з відповідними заявами в Рожнятівське відділення поліції, йому рекомендовано звернутися в Рожнятівський районний суд з відповідною заявою (а.с.35, 54). Свідок [PERSON] суду дала показання про те, що позивач являється її племінником, їй відомо, що спірний будинок в с. Небилів по вул. Лімниченка, 1 був побудований під час шлюбу [PERSON] та його дружини [PERSON]. В квітні 2017 року вона ходила із [PERSON] до вказаного будинку, однак його колишня дружина [PERSON] зачинила двері і не пускала [PERSON] до будинку, казала їм «іти геть від будинку». Крім цього, їй неодноразово [PERSON] жалівся, що його колишня дружина не пускає його до хати. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 3 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України,з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Суд приходить до висновку про те, що розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та втрата сімейних відносин не впливає на право користування спірним будинком [PERSON], оскільки вказаний житловий будинок побудований ними під час перебування у шлюбі, а тому є об'єктом спільної сумісної власності. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, відповідачка створила перешкоди для користування житловим приміщенням, тому його права підлягають відновленню шляхом вселення в спірний будинок. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved