Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до\~ Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою\~ до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні\~ жилим\~ приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири № 1 в м.Мукачево, вул.. Берегівська, 64. Відповідач [PERSON] зареєстрований за даною адресою, однак не проживав та не проживає у вказаному житлі, адреса його проживання невідома. На підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 391 ЦК України, просить усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням [PERSON], а саме шляхом зняття себе з реєстрації за адресою: м.Мукачево, вул..Берегівська, 64/1. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та їх мотиви підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився повторно за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є в власником квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Мукачівського міжрегіонального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 1592 від 29.05.2008 року (а.с.4). Згідно будинкової книги (а.с.5), повідомлення Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 15.08.2017 року № 01-26/8289 (а.с.15), [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Вимоги ст. 391 ЦК України передбачають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи, а саме: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до позовних вимог [PERSON]В просить усунути її перешкоди у користуванні жилим приміщенням [PERSON], а саме: шляхом зняття себе з реєстрації за адресою: м.Мукачево, вул..Берегівська, 64/1. Місце проживання [PERSON] позивачу невідоме. До суду повернулися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення внаслідок закінчення терміну зберігання. Зобовязання відповідача, місце проживання якого невідоме, зняти себе з реєстрації за адресою: м.Мукачево, вул..Берегівська, 64/1, не захистить право [PERSON] на вільне користування та розпорядження своїм майном. Викладені в позовній заяві [PERSON] обставини можуть бути підставою для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку №64, по вул.Берегівській в м.Мукачево Закарпатської області, у звязку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк. Судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є однією з підстав, передбачених ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання. Однак позивач не звертався до суду з позовними вимогами про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку №64, по вул.Берегівській в м.Мукачево Закарпатської області, у звязку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, не змінював свої первісні позовні вимоги, а згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд не вправі вийти за межі позовних вимог. На підставі ст. 60 ЦПК України позивач та його представник не довів наявність підстав, передбачених ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed