Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на нежитлове приміщення загальною площею 172,6 метра квадратного, вартістю 81634 гривні, яке знаходиться у [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він проживає в селі Камінь. На підставі накладної № 257 від 28 листопада 2019 року, він придбав у приватно-орендного підприємства «[INFO]» нежитлове приміщення «[INFO]», загальною вартістю 2600 гривень, який рішенням загальних зборів колгоспу «[INFO]» від 29 лютого 2000 року, був переданий під кредиторську заборгованість ПОП «[INFO]». Наказом №12 від 28 листопада 2019 року по ПОП «[INFO]» вирішено виписати дане приміщення за готівку, та зняти його з обліку даного підприємства. Актом прийому-передачі від 28 листопада 2019 року, йому, як покупцю, ПОП « [INFO] » передала основний засіб - приміщення «[INFO]». Факт придбання «[INFO]» підтверджується і квитанцією до прибуткового касового ордеру № 29 від 28 листопада 2019 року, виданою ПОП «[INFO]». Придбаний ним «[INFO]» є нежитловим приміщенням площею 172,6 метра квадратного, інвентаризаційна вартість якого становить 81634 гривні. Рішенням виконкому Камінської сільської ради від 10 грудня 2019 року № 46 зазначеному нежитловому приміщенню присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , проте через зміни законодавстві щодо декларування готовності зазначеного об`єкта до експлуатації, він не може отримати документ власності на вказаний об`єкт нерухомості. Не маючи правовстановлюючого документа на вказане нежитлове приміщення, він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - сільський голова Федорів Д.А. у судовому засіданні пояснив, що рішенням виконавчого комітету Камінської сільської ради від 10 грудня 2019 року № 46 присвоєно поштову адресу на нежитлове приміщення «[INFO]», яке викупив позивач [PERSON] у ПОП «[INFO]». Зобов`язано позивача виготовити правовстановлюючі документи на вказане нежитлове приміщення. Фактично сільська рада не має заперечень проти визнання права власності на приміщення «[INFO]» за позивачем, однак для нього не зрозуміло, чому для оформлення права власності позивач звернувся до суду, а не зареєстрував своє право власності у встановленому порядку. Свідок [PERSON] - голова ПОП «[INFO]» - у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] дійсно придбав за готівку в сумі 2600 гривень приміщення [INFO] у ПОП [INFO]. Так, наказом ПОП «[INFO]» №12 від 28 листопада 2019 року вирішено виписати приміщення [INFO] за готівку, та зняти його з обліку даного підприємства. На підставі акту прийому-передачі від 28 листопада 2019 року, [PERSON] як покупцю, ПОП «[INFO]» передала приміщення «[INFO]». Дане приміщення було передане ПОП «[INFO]» рішенням зборів колгоспу «[INFO]» для погашення кредиторської заборгованості. Рішення зборів колгоспу про ліквідацію колгоспу та про розподіл майна даного сільськогосподарського підприємства є у сільській раді та напевно у архіві. Вислухавши пояснення сторін, свідка та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. У [ADDRESS] знаходиться нежитлове приміщення, площею 172,6 метра квадратного, вартістю 81634 гривні, що підтверджується копією технічного паспорта на виробничий будинок, виданого ФОП « [PERSON] » (а. с. 4-7) та довідкою № 4 від 07 квітня 2020 року, виданою ФОП « [PERSON] » (а. с. 11). Наказом ПОП «[INFO]» №12 від 28 листопада 2019 року вирішено виписати дане приміщення « [INFO] » за готівку [PERSON] та зняти його з обліку даного підприємства (а. с. 16). За приміщення «[INFO]» позивачем сплачено 2600 гривень готівкою, що підтверджується накладною № 257 від 28 лютого 2019 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 29 (а. с. 12, 13). Аналізуючи надані позивачем письмові докази, судом встановлено, що позивач купив у ПОП приміщення [INFO]», однак не зареєстрував право власності та не отримав правовстановлюючі документи на вказаний об`єкт нерухомості. Доказів того, що у встановленому порядку він не може зареєструвати своє право власності позивач суду не надав. За таких обставин питання законності набуття ПОП «[INFO]» права власності на придбане позивачем приміщення судом не досліджувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України від 03.09.2014 № 6-84цс14). За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] доводить порушення свого права відповідачем, мотивуючи тим, що через відсутність документа власності він не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а саме приміщенням [INFO], яке він придбав у ПОП «[INFO]». При цьому позивач посилається на ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, оскільки позивач не представив жодного належного та допустимого доказу про порушення власного суб`єктивного права, в даному випадку, прав власника. Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які вказують на те, що право власності позивача оспорюється або не визнається іншими особами, або що ним втрачено документ, який засвідчує право власності. Таким чином позивач не довів наявності порушеного права власності внаслідок його невизнання чи оспорення іншими особами, або факт втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову. Суд приходить до висновку постановити рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed