Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - уповноважена особа Фонду, ПАТ «Дельта Банк» відповідно) в інтересах ПАТ «Дельта Банк» звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 березня 2008 року між ТОВ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-20206-010308, відповідно до умов якого банк відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в гривні та видано відповідну платіжну картку, пін-код картки, відкрив [PERSON] відновлювальну лінію 30 000,00 грн у формі овердрафту, за умовами якого банк на картковий рахунок Позичальника на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Vіза Класичний на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 3 000,00 грн із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 29,90% річних, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість за договором станом на 17 липня 2015 року у розмірі 15 тис. 579 грн 82 коп. Виконавчою дирекцією Фонду 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» і призначено уповноважену особу для вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком. Уповноважена особа Фонду просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» 15 тис. 579 грн 82 коп. (а.с. 2-3, 16) Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на заочне рішення позивач згоден. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 1 березня 2008 року між ТОВ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-20206-010308, відповідно до умов якого банк відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в гривні та видано відповідну платіжну картку, пін-код картки, відкрив [PERSON] відновлювальну лінію 30 000,00 грн у формі овердрафту, за умовами якого банк на картковий рахунок відповідача на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Vіза Класичний на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності встановив відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 3 000,00 грн із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 29,90% річних, а відповідач зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором (а.с. 6-7, 10-12, 15). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.2 ст. 3 цього Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: - укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; - заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені ст. 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду. Виконавчою дирекцією Фонду 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» і призначено уповноважену особу для вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком (а.с. 13-14). Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 17 липня 2015 року складає загальний розмір 15 тис. 579 грн 82 коп., в тому числі: - 6 806,11 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 1 193,89 грн - заборгованість за прострочене тіло кредиту; - 7 579,82 грн - заборгованість за відсотками; - 0,00 грн - заборгованість за комісією. Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, сумнівів щодо його правильності не викликає та відповідачем не спростовано (а.с. 8-9). Таким чином позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 487 грн 20 коп. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved