Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.02.2017 року помер її чоловік [PERSON], [INFO], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, заповіту покійний не склав. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач як дружина, діти покійного від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] відповідачі по справі, а також матір померлого [PERSON] Із заявами про прийняття спадщини звернулася позивач та діти покійного. Вважає, що відповідачі діти [PERSON] мають бути усунені від права на спадкування за законом після померлого батька, оскільки за його життя та під час його тяжкої хвороби вони ухилялися від надання йому необхідної допомоги. 21 серпня 2017 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 02.10.2017 року задоволено клопотання позивача та витребувано з Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» медичні карти стаціонарного хворого [PERSON], [INFO] (в тому числі листи призначення, результати медичних обстежень) та результати медичних досліджень у лабораторіях лікарні в період з 01.02.2016 року по 21.02.2017 року. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 02.10.2017 року задоволено клопотання позивача та витребувано з клініко-діагностичної лабораторії Млинівської центральної лікарні інформацію про результати клінічних досліджень хворого [PERSON], в період з 01.02.2016 року по 21.02.2017 року. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 02.10.2017 року задоволено клопотання позивача та витребувано з Млинівської центральної лікарні оригінали медичних документів: медичну карту амбулаторного хворого [PERSON], [INFO], медичні карти стаціонарного хворого [PERSON], [INFO] (листи призначення, результати медичних обстежень) в період з 01.02.2016 року по 21.02.2017 року. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 02.10.2017 року задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу [PERSON] копію спадкової справи [PERSON], [INFO], який помер 21.02.2017 року. 26 грудня 2017 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області задоволено клопотання позивача та призначено судову медичну експертизу, провадження по справі зупинено. 22 лютого 2018 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області провадження у справі поновлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON]\~підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування заперечень вказували на те, що батько не просив їх про допомогу протягом життя, відносини з батьком до його шлюбу із позивачем були нормальні, потім дещо погіршилися, під час хвороби батька вони провідували його в лікарні, забезпечували певними медпрепаратами. Суд,\~\~заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 лютого 2017 року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ГЮ № 204239 від 23.02.2017 р. (а.с. 13). Із 19.11.2014 року [PERSON] перебував у шлюбі із позивачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ГЮ № 099216 від 19.11.2014 року (а.с. 14). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 24/2017 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися окрім дружини померлого, його діти від першого шлюбу дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. (а.с.47-76) Згідно довідки від 27.02.2017 р. № 588, виданої Млинівською селищною радою, померлий [PERSON] на день смерті проживав із дружиною [PERSON] у будинку по вул. В.Стуса № 3 в смт. Млинів. (а.с. 51) Відповідно до висновку експерта № 21 від 21 лютого 2018 року (а.с. 129 135) судово-медична експертна комісія провела комісійну судово-медичну експертизу по факту посмертного визначення стану здоровя [PERSON]. На вирішення експертної комісії були поставлені наступні питання: 1. Якими захворюваннями страждав [PERSON], [INFO] в період з 11.03.2016 року по 21.02.2017 року? Чи є ці хвороби тяжкими? 2. Чи спроможний був [PERSON] через наявні у нього хвороби своїми силами забезпечувати умови свого життя та чи потребував він стороннього догляду, допомоги та піклування в період з 11.03.2016 року по 21.02.2017 року? На підставі судово-медичної експертизи, даних матеріалів цивільної справи № 566/090/17, медичних документів, судово-медична експертна комісія прийшла до таких висновків: 1. Згідно наданих медичних документів, у [PERSON] в період часу з 11.03.2016 року по 21.02.2017 року лікарями було встановлено і підтверджено клініко-лабораторними даними такі патологічні стани: - основне захворювання: гострий мієлобластний лейкоз, первинно-резистентна форма, пролонгація захворювання; - ускладнення основного захворювання: спленомегалія (патологічне збільшення розмірів селезінки), дисциркуляторна енцефалопатія II ступеня, змішаного ґенезу, стадія декомпенсації, ендогенна інтоксикація важкого ступеня; - супутнє захворювання: гіпертонічна хвороба II ступеня, ризик II. Гострий мієлобластний лейкоз це злоякісне захворювання системи кровотворення, при якому характерним є безконтрольне і швидке розростання та накопичення неповноцінних клітин крові, що не виконують свої функції, витісняючи здорові клітини. 2. При наявності такого тяжкого захворювання, як гострий мієлобластний лейкоз із відміченою у медичних документах симптоматикою, [PERSON] частково міг забезпечувати свої щоденні побутові потреби життєдіяльності, але для підтримання належної якості життя, яка в періоди погіршення загального стану в кожному випадку визначається індивідуально, потребував сторонньої допомоги та догляду. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачі діти [PERSON] за його життя та під час його тяжкої хвороби ухилялися від надання йому необхідної допомоги, а тому мають бути усунені від права на спадкування за законом після померлого батька. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1223 ЦК України \~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. На підставі ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 5 ст. 1224 ЦК України\~за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК України\~та з урахуванням розяснень, наданих судам у пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України\~\~стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України\~не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України\~має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Медичними документами, наданими позивачем про лікування [PERSON] в Італії (а.с. 5-12) та медичними картами, надісланими Млинівською центральною районною лікарнею (а.с. 32, 41-46), Комунальним закладом «Рівненська обласна клінічна лікарня» (а.с. 126) підтверджується діагноз [PERSON] - гострий мієлобластний лейкоз. Як вбачається із висновку експерта № 21 від 21 лютого 2018 року, спостерігаючи динаміку розвитку хвороби, а саме появу перших симптомів у березні 2016 року, часті госпіталізації, незначний ефект від специфічного лікування, відмічається дуже швидке (протягом одного року) прогресування лейкозу з різким наростанням ендогенної інтоксикації і погіршенням загального стану в лютому 2017 року, що призвело до летального наслідку 21.02.2017 року. (а.с. 129 135) [PERSON], згідно копії свідоцтва про смерть серії I-ГЮ № 204239 від 23.02.2017 р. (а.с. 13), помер у віці 56 років, до смерті працював лікарем у Млинівській центральній районній лікарні, став інвалідом II групи лише на початку 2017 року, про що свідчать записи у медичних картах стаціонарного хворого. Крім того, зі слів позивача [PERSON] був зареєстрований як підприємець. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів про те, що [PERSON] протягом життя та під час хвороби потребував сторонньої допомоги, що він звертався про надання будь-якої допомоги до своїх дітей - відповідачів, а ті умисно ухилялися від надання такої допомоги. Навпаки, із матеріалів справи вбачається, що хворий стороннього догляду не потребував (а.с. 4), самостійно себе обслуговував, необхідні медикаменти купував за власні кошти (а.с. 21), ним опікувалася дружина, діти відвідували батька у лікарні, купували йому ліки. Відповідно до листа Млинівської центральної районної лікарні № 684 від 22.08.2017 року, адресованого на ім»я адвоката [PERSON], лише під час останньої госпіталізації з 15.02.2017 року до моменту смерті 21.02.2017 року загальний стан хворого [PERSON] був вкрай важким, він самостійно не пересувався, потребував стороннього догляду, який здійснювався черговим медичним персоналом, дружиною хворого, також його провідували діти та мама. Під час останньої госпіталізації придбання медикаментів для лікування [PERSON] в основному забезпечувала дружина. (а.с.21) Позивач вважає, що відповідачі умисно ухилялися від надання необхідної допомоги батькові у формі бездіяльності. Однак, відповідачі [PERSON], [PERSON] та й сама позивач [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що померлий [PERSON] не звертався за будь-якою допомогою до своїх дітей. Допитана в судовому засіданні як свідок позивач [PERSON] пояснила, що на початку 2016 року почав хворіти її чоловік, у березні 2016 року у нього підтвердилася онкологічна хвороба, він просив нікому нічого не казати, не хотів жити. Вона його вмовила лікуватися в Італії, лікування не допомогло та в лютому 2017 року її чоловік помер. Зазначила, що діти прийшли до батька вже в реанімацію, а після смерті купили костюм, всі витрати на поховання понесла позивач. У чоловіка був оформлений заповіт на частку майна в с. Береги на імя [PERSON], який в подальшому він скасував. Іншого заповіту не було. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що їм було відомо про хворобу [PERSON], разом з тим показали, що їм не були відомі факти будь-якої допомоги дітей для свого батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював разом з [PERSON],\~знав про\~його хворобу,\~не чув,\~щоб [PERSON]\~чи [PERSON]\~просили допомогу\~в дітей\~[PERSON],\~а вони\~відмовляли,\~[PERSON] сам\~себе обслуговував,\~крім останнього\~перебування в\~Млинівській ЦРЛ. Отож, ані показання свідків, ані документи, досліджені в судовому засіданні не свідчать про потребу [PERSON] в піклуванні, матеріальній чи іншій допомозі саме з боку його дітей, та не свідчать про умисне ухилення дітьми від надання будь-якої допомоги батькові. Враховуючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON]. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed