Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що його рідний брат, [PERSON] , помер [INFO] на території Сполучених Штатів Америки (м. Нью-Йорк). Після смерті брата відкрилася спадщина за законом і залишилось спадкове майно, а саме: на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка належала покійному на підставі договору міни від 07.06.2001 року. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте у вересні 2018 року отримав роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Сполучених Штатів Америки, проте народився в Україні в м. Новоград-Волинський Житомирської області та був записаний при народженні як [PERSON] . Повторно у жовтні 2019 року нотаріусом позивачу відмовлено у реєстрації спадкових прав з тих підстав, що у нотаріуса відсутні дані про наявність чи відсутність спадкового провадження у США (за останнім місцем проживання та реєстрації спадкодавця). Оскільки позивач останні роки проживає в Україні та Консульство США не надало необхідних документів, тому він позбавлений можливості оформити право власності на майно в позасудовому порядку. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки свого представника в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у штаті Нью-Йорк округу Кінгс міста Бруклін. Адреса місця проживання: поштовий індекс 1773, 63-я [ADDRESS] , № квартири 11204 (а.с. 13-14). Покійний [PERSON] згідно договору міни від 07.06.2001 року є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частки квартири є [PERSON] , який на своє ім`я у вересні 2018 року виготовив технічний паспорт на вказану квартиру (а.с. 15-18). Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Сполучених Штатів Америки та згідно рішення районного суду Сполучених Штатів Америки від 08.06.1994 року змінив попереднє ім`я [PERSON] (а.с. 11-12). Звернувшись з питанням про оформлення спадщини [PERSON] 21.09.2018 року отримав роз`яснення нотаріуса, що свідоцтво про право на спадщину законом на 50/100 ідеальних частин квартири [ADDRESS] видати не може, оскільки ним не подано документи, що підтверджують факт родинних відносин покійного [PERSON] та заявника (а.с. 19). Також 24.10.2019 року на повторне звернення до нотаріуса позивач отримав лист, що нотаріус при роботі зі спадковою справою встановлює, серед іншого, коло спадкоємців, які мають право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Оскільки померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , тому нотаріусу необхідно отримати інформацію щодо спадкового провадження у державі, яка була останнім місцем проживання спадкодавця, наявність заповіту, тощо, оскільки місце відкриття спадщини визначається на підставі ЗУ «Про міжнародне приватне право». Таким чином, без встановлення факту наявності чи відсутності спадкоємців за місцем відкриття спадщини в іншій державі, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . При вирішенні спору суд керується наступними нормами права. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~статтею 16 ЦК України. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - стаття 1216 ЦК України. Спадкодавець - це фізична особа, права та обов`язки якої після смерті переходять до інших осіб. Спадкоємці - це особи, що набувають право на спадщину (особи, які є живими на момент відкриття спадщини, особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народилися після відкриття спадщини, а також юридичні особи та держава). Право спадкування тісно пов`язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із засобів набуття права власності. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] стверджує про наявність свого порушеного права на реєстрацію спадкового майна після смерті брата. Проте відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є законною та мотивованою, ґрунтується на положеннях ст. 70 ЗУ «Про міжнародне приватне право», що спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. У нотаріуса, як і у суду, відсутня інформація про коло спадкового майна за останнім місцем проживання спадкодавця, про коло спадкоємців та наявність заповітів у Сполучених Штатах Америки. Крім того, заявлені позивачем вимоги до Новоград-Волинської міської ради є безпідставні, оскільки радою не були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси [PERSON] , тобто позов заявлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові. Одночасно, позивач, як громадянин Сполучених Штатів Америки, не позбавлений можливості звернутися до компетентних органів країни та оформити свої спадкові права у спосіб, визначений законом. Тому суд приходить до переконання, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист непорушеного права, відтак у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed