Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» грошових коштів у сумі 14910,00 грн, та стягнути з відповідача на її користь понесені позивачкою судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2012 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір, на виконання умов якого вона щомісячно сплачувала необхідні платежі до повного погашення боргу. Проте в липні 2021 року на адресу позивачки надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження, за змістом якої із [PERSON] на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» підлягає стягненню заборгованість у сумі 14910,00 грн. Однак позивачці не було відомо про існування зазначеного боргу перед банком та про вчинення виконавчого напису її не повідомляли. [PERSON] вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його видачі не перевірено безспірності заборгованості позивачки перед ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» та факт завчасного повідомлення її як боржника про існування заборгованості перед банком. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн, судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 900,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн просила стягнути з відповідача на її користь. 06 серпня 2021 року ухвалою судді задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою судді від 06.08.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 24.09.2021, яке було відкладене на 21.10.2021 у зв`язку з неявкою у судове засідання представника відповідача. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з`явилися, разом з позовною заявою позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 25). Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки не повідомили (а.с. 50, 60). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від сторони відповідача щодо розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання не з`явилися треті особи, повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Отже, за письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280-281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи по справі, доходить наступних висновків. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. при примусовому виконанні виконавчого напису № 3502, виданого 23.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Личуком Т.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65594026 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованості за кредитним договором № 007-99929-061212 від 06.12.2012 у сумі 14910,00 грн (а.с. 8-10). Також, в межах виконавчого провадження № 65594026 приватним виконавцем 27.05.2021 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 12-14, 16-18 ,19-20) Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У частині 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Як вбачається з матеріалів справи письмову вимогу про погашення заборгованості про усунення порушень основного зобов`язання позивач по справі не отримував. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд зазначає, що відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З огляду на викладене суд не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. Як встановлено судом, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження існування не лише безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, а й будь-якої заборгованості. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до [PERSON] та вчинив виконавчий напис в порушення вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 23.03.2021 за № 3502, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивачки є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору № 0.0.2211617159.1 від 27.07.2021 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн та 454,00 грн судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією № 0.0.2211618082 від 27.07.2021 (а.с. 1, 28). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» в розмірі 1362,00 грн на користь позивачки [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Так, 28.07.2021 між позивачкою [PERSON] та адвокатом Казаковим Олегом Анатолійовичем укладений договір на представництво в справі (далі - Договір) (а.с. 22). Відповідно до п. 1.1. Договору, адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта в цивільній справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в Решетилівському районному суді Полтавської області та Апеляційному суді Полтавської області. Пунктом 1.5. Договору встановлена фіксована сума гонорару адвоката - 7000,00 грн. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. 28 липня 2021 року адвокат Казаков О.А. прийняв від [PERSON] в якості гонорару адвоката грошові кошти в сумі 7000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 35/21 від 28.07.2021 (а.с. 21). Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що з відповідача ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки [PERSON] , понесені нею у зв`язку з отриманням професійної правової допомоги у розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved