Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хустської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є належним користувачем квартири за адресою [ADDRESS] . Він на законних підставах вселився у дану квартиру, зареєстрований там, постійно проживає з 1980 року, і з ним, як з належним користувачем квартири обслуговуючими організаціями укладено договори щодо надання комунальних послуг. На квартиру виготовлено технічний паспорт, і така визначена як окремий об`єкт нерухомого майна. За період користування квартирою ним проводилися капітальні ремонти за власний кошт. Будинок [ADDRESS] на даний момент не належить жодній діючій організації та не перебуває на балансі у жодної юридичної особи, що унеможливлює приватизацію ним квартири. Його володіння квартирою є добросовісним та відкритим, він вселився в неї відповідно до чинного законодавства, отримав ордер на вселення і жодного разу не ставилося питання про його виселення. Оскільки він добросовісно заволодів вказаною квартирою, відкрито та безперервно володіє нею на протязі 10 років, тому він набув права власності на дану квартиру за набувальною давністю. Посилаючись на викладене та приписи ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 92,7 кв.м., та належні до неї споруди (гараж з цегли площею 17,4 кв.м.) за набувальною давністю. Відзив на позов відповідачем Хустською міською радою не подавався, а подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 07.09.2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору 10-ту державну пожежно-рятувальну частину Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 11.10.2021 року замінено третю особу без самостійних вимог на предмет спору на спору 3 державний пожежно-рятувальний загін ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору 3 державний пожежно-рятувальний загін ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області подало пояснення на позов (назване як відзив на позовну заяву) у якому вирішення справи залишає на розсуд суду, водночас не погоджується з пред`явленим позовом, оскільки будинок [ADDRESS] передано в оперативне управління з правами балансоутримувача третій особі. В судовому засідання представник позивача адвокат Габор Я.І.., просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково звернула увагу на те, що згідно акту приймання передачі нерухомого майна від 25.11.2016 року в оперативне управління третій особі передано лише комплекс депо, однак сам багатоквартирний будинок не передавався і такий не знаходиться на балансі жодної установи. В судове засідання представник відповідача Хустської міської ради не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про визнання позову та розгляд справи без участі представника відповідача. В судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , і за вказаною адресою ним уклалися договори про надання послуг з газопостачання, про вивезення побутових відходів, про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.9-13). Згідно технічного паспорту на квартиру за адресою [ADDRESS] , така складається з чотирьох кімнат, загальною площею 92,7 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м. Також до квартири відноситься маршальна клітка загального користування та гараж з цегли площею 17,4 кв.м. (а.с.6-8). Згідно листа КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 28.04.2021 повідомлено, що житловий багатоквартирний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , не належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області та не перебуває на балансі КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. У цьому ж листі зазначено, що за вказаною адресою також розташований комплекс будівель, що перебуває на балансі 10-ої державну пожежно-рятувальну частину Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, та належить до комунальної власності Закарпатської області (а.с.4). Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2005 року комплекс будівель СДПЧ-10 м.Хуст за адресою: [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальних громад області в особі Закарпатської обласної ради. 25.11.2016 року затверджено акт приймання передачі нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області за адресою: [ADDRESS] в оперативне управління з правами балансоутримувача 10-ій державній пожежно-рятувальній частини Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області. Наказом ДСНС від 11.05.2021 року змінено найменування 10 державної пожежно-рятувальної частини Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на 3 державний пожежно-рятувальний загін ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (а.с.37, 38). Частиною першою статті 344 ЦК встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Таким чином, після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Такий правовий висновок викладено у постанові ВП ВС від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17. Окрім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Відповідний висновок міститься у постанові КЦС ВС від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18. В даному випадку нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальних громад області та знаходиться в оперативному управлінні з правами балансоутримувача 3-го державного пожежно-рятувального загону ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, і ні власник, ні балансоутримувач не відмовлявся від такого майна. При цьому даючи оцінку твердження представника позивача [PERSON] про те, що в оперативне управління згідно акту третій особі передано лише депо без будинку, то слід зазначити, що спірний будинку має ту ж саму адресу, що і комплекс зазначений у акті від 25.11.2016 та свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 25.02.2005 року, такий будинок не виділявся як окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням йому окремої адреси, а тому відсутні підстави стверджувати, що спірний будинку є відокремленим від усього комплексу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , і що такий не перебуває ні у власності, ні на балансі жодної установи. Окрім того, як вказано у самій позовній заяві [PERSON] , такий отримав квартиру у користування та вселився в неї на підставі ордеру, а тому таке користування майном не може вважатися безтитульним. Зазначене у свою чергу унеможливлює визнання права власності на спірну квартиру за набувальною давністю. Щодо заяви відповідача Хустської міської ради про визнання позову, то оскільки таке визнання позову відповідачем суперечить закону (ст. 344 ЦК України) та фактично порушує права третьої особи, то суд не приймає визнання позову відповідачем згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України. З урахуванням наведеного, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed