Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Так, позивач обґрунтовуючи свої вимоги, просить суд, стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 6 338 грн. 00 коп. та судові витрати покласти на відповідача. 30.01.2020 ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.06.2004 та договору дарування частки квартири від 01.07.2019, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, належить частка квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку і складається з двох кімнат . З 27.06.2019 відбувалося систематичне залиття моєї квартири [ADDRESS] , що проявилося у появі та поступовому збільшенні мокрих плям на стелях і стінах ванної кімнати та кухні зазначеної квартири. Обстеженням квартири [ADDRESS] за вищезазначеною адресою, згідно з актом про залиття від 18.07.2019, проведеного комісією та затвердженого начальником ЖЕД «Липкижитлосервіс», було встановлено, що причиною залиття є пошкодження фільтру грубої очистки на внутрішньоквартирній мережі холодного водопостачання у квартирі [ADDRESS] , що розташована поверхом вище відносно моєї квартири. Відповідно до довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.10.2019 року № 062/14-13318 (И-2019) квартира [ADDRESS] належить гр. [PERSON] . 14.11.2019 оцінювачем [PERSON] («Центр експертної оцінки» ФОП [PERSON] ) за участю позивача та відповідача було підтверджено факт пошкодження оздоблення квартири [ADDRESS] (в частині кухні та ванної кімнати), про що було складено відповідний акт огляду. 29.11.2019 оцінювачем [PERSON] було проведено експертну оцінку за результатами якої було складено звіт про оцінку збитків № 87/19 від 29.11.2019. Згідно звіту про оцінку збитків № 87/19 від 29.11.2019 року, залиттям пошкоджено оздоблення кухні та ванної кімнати належної позивачу квартири, а саме: - кухня: наявні розводи жовтого кольору на поверхні водоемульсійного покриття стелі у ближньому верхньому лівому куті -0,54-1,15м.; наявні відшарування та розводи жовтого кольору на паперових шпалерах стін -1,1-1,1м.; - ванна кімната: наявні відшарування та розводи на поверхні водоемульсійного покриття стелі -1,45-0,8 м. і стін-0,44-1,4м. При цьому, відповідно до висновку звіту про оцінку збитків № 87/19 від 29.11.2019, розмір майнових збитків, який завдано власнику внаслідок залиття квартири [ADDRESS] станом на момент складання даного звіту становить 6 338 (шість тисяч триста тридцять вісім) гривень 00 коп. у тому числі ПДВ 1056 (одна тисяча п`ятдесят шість) грн. Таким чином, в наслідок неналежного утримання та недогляду відповідачем за обладнанням фільтру грубої очистки на внутрішньоквартирній мережі холодного водопостачання у належній йому квартирі [ADDRESS] , Позивачу заподіяно майнову шкоду у розмірі 6 338 (шість тисяч триста тридцять вісім) гривень 00 коп. З врахуванням зазначеного, для відновлення становища яке існувало до порушення права власності позивача, необхідно провести ремонт в належній йому квартирі та понести витрати у зв`язку заподіяної позивачу майнової шкоди у розмірі 6 338 (шість тисяч триста тридцять вісім) гривень 00 коп. Згідно зі ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006р. №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Положеннями ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на його власника. Так, аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2ст. 75 ЦПК України). Частиною 2статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. І саме абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за №76, визначає таким доказом у разі залиття, аварії квартир саме акт, форма якого визначена в Додатку 4 до відповідних Правил. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не спростовано доводів позивача, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. Окрім цього, станом на день ухвалення рішення, хоч заявником зазначено, що протягом п`яти днів будуть подані докази, щодо судових витрат, проте, на момент ухвалення рішення у суду відсутній акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи,що підтверджують оплату послуг, ані детальний розрахунок таких витрат, тому суд вважає, що такі витрати не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved