Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 30.08.2007 року між ним та ПА Т «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/0983/74/59957 на отримання кредиту в розмірі 140 679 доларів США. Позивач зазначав, що умовами п. 1.7 вказаного кредитного договору передбачена сплата комісії оформлення кредиту в розмірі 1,5%, без ПДВ. Разом з тим в кредитному договорі передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, проте відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплачував комісію за послуги, що супроводжують кредит. Позивач вважає, що обов'язок сплачувати зазначену комісію -несправедлива умова договору, яка суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому просив визнати п. 1.7 договору за № 014/0983/74/59957 на отримання кредиту в розмірі 140 679 доларів США від 30.08.2007 року недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом перерахування щомісячних платежів без сплати комісії. 02.05.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що 30.08.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/0983/74/59957 на отримання кредиту в розмірі 140 679 доларів СШ А ( а.с 5-6). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст.627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини третьої зазначеної статті, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту умов п. 1.7 вказаного кредитного договору передбачена сплата одноразової комісії за оформлення вказаного кредиту в розмірі 1,5%, без ПДВ (а.с 5). Оскільки відповідно до умов кредитного договору № 014/0983/74/59957 на отримання кредиту в розмірі 140 679 доларів СШ А від 30.08.2007 року , банк надав кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, є недоведеними та такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки [PERSON] в порушення вимог ст. 77 ЦПК України, не надав суду жодних належних доказів на підтвердження сплати вказаної комісії, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог позивачу.

Outcome: dismissed