Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Укргазпромбанк»(надалі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив задовольнити свої грошові вимоги за договором банківського кредиту №2-КЛ/12-У від 17.09.2012р. у загальному розмірі 165\~429,84 грн. за рахунок предмету іпотеки підсобного приміщення загальною площею 161,2 кв.м. по вул.Лінтура Петра 8 в м.Ужгород, шляхом його реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної відповідним субєктом оціночної діяльності у встановленому порядку під час проведення виконавчих дій. Свої вимоги Банк обґрунтовував тим, що 17.09.2007р. між ним і ТОВ «Лев» укладено договір банківського кредиту №2-КЛ/12-У (надалі Кредитний договір), згідно з яким Банк надав ТОВ «Лев» кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії. До даного договору вносилися зміни щодо продовження строків користування кредитними коштами, зменшення ліміту граничної заборгованості за кредитною лінією та зміни процентної ставки. На порушення договірних умов ТОВ «Лев» не виконувало свої зобовязання зі сплати процентів і повернення кредитних коштів, у звязку з чим його заборгованість за Кредитним договором станом на 03.08.2015р. склала 141\~736,87 грн., з яких 118\~000,00 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 23\~736,87 грн. прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом з 06.08.2014р. по 02.08.2015р., 5\~696,81 грн. пеня за прострочені відсотки за період з 06.08.2014р. по 02.08.2015р. та 17\~524,16 грн. пеня за прострочений кредит за період з 06.08.2014р. по 15.08.2015р., 236,00 грн. штраф за невиконання договірних умов щодо страхування іпотечного майна та 236,00 грн. штраф за невиконання договірних умов щодо надання фінансової звітності по діяльності. У забезпечення виконання ТОВ «Лев» зобовязань за Кредитним договором між Банком і відповідачем укладено і нотаріально посвідчено іпотечний договір від 17.09.2007р., згідно з яким відповідач передав Банку в іпотеку належне йому підсобне приміщення загальною площею 161,2 кв.м. по вул.Лінтура Петра 8 в м.Ужгород (надалі Приміщення). Оскільки ТОВ «Лев» не погасив свою заборгованість за Кредитним договором, Банк вважає, що має правові підстави для задоволення своїх вимог по Кредитному договору за рахунок Приміщення. У подальшому Банк письмовою заявою про уточнення позовних вимог змінив такі вимоги і остаточно просив задовольнити свої грошові вимоги за Кредитним договором у загальному розмірі 190\~779,02 грн. за рахунок Приміщення шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження. Зазначив, що станом на 22.02.2017р. заборгованість за кредитним договором вже склала цю суму, з якої 118\~000,00 грн. заборгованість по кредиту, 68 804,7 грн. заборгованість зі сплати процентів, 3\~974,26 грн. неустойка. Відповідач подав зустрічний позов про стягнення з Банку на його користь 69\~622,29 грн. у відшкодування перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя та 280,40 грн. трьох процентів річних від простроченої суми. Надалі представник відповідача подав до суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду. Суд задовольнив цю заяву, ухваливши відповідне процесуальне рішення про залишення такого позову без розгляду. Крім того, у звязку із зміною кредитора у спірних відносинах за первісним позовом суд у порядку процесуального правонаступництва залучив до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» як первісного позивача замість Банку. У судове засідання відповідач та представники сторін не зявилися, однак останні подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 17.09.2007р. між Банком і ТОВ «Лев» укладено Кредитний договір, згідно з яким Банк надав ТОВ «Лев» кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з граничним лімітом в розмірі 220\~000,00 грн. зі сплатою процентів за ставкою 25% річних та строком користування кредитом до 16.09.2013р. Після цього до Кредитного договору вносилися зміни, а саме: - згідно з додатковою угодою №2 від 16.09.2013р. термін кредитування встановлено до 15.09.2014р.; - згідно з додатковими угодами №1 від 09.07.2013р. та №5 від 07.05.2014р. процентна ставка встановлена у розмірі 23% річних та 24,5% річних відповідно; - згідно з додатковими угодами №3 від 19.11.2013р. і №4 від 05.02.2014р. ліміт граничної заборгованості за кредитною лінією зменшено до 194\~000,00 грн. і до 168 000,00 грн. відповідно. На забезпечення виконання ТОВ «Лев» зобовязань за Кредитним договором між Банком і відповідачем укладено іпотечний договір, посвідчений 17.09.2012р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр.№2881 (надалі Іпотечний договір), згідно з яким відповідач передав Банку в іпотеку Приміщення. Банк свої зобовязання по видачі кредитних коштів виконав, а саме надав ТОВ «Лев» 380\~000,00 грн., що стверджується меморіальними ордерами: №886 від 18.09.2012р. на суму 150\~000,00 грн., №1494 від 08.10.2012р. на суму 70\~000,00 грн., №748 від 09.11.2012р. на суму 90\~000,00 грн. та №2689 від 19.11.2013р. на суму 70\~000,00 грн. ТОВ «Лев» не виконував свої зобовязання з повернення кредитних коштів і сплати процентів, у звязку з чим утворилася заборгованість за Кредитним договором. Станом на 22.02.2017р. розмір такої заборгованості склав 190\~779,02 грн. з яких 118\~000,00 грн. заборгованість по кредиту, 68 804,7 грн. заборгованість зі сплати процентів, 3\~974,26 грн. неустойка. Такий розмір заборгованості підтверджується наданим Банком його розрахунком та не заперечується відповідачем. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України зобовязання, виникають з підстав, передбачених ст.11 цього Кодексу, і є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор вправі вимагати від боржника його обовязку; зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За приписами ст.611 цього ж Кодексу у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З урахуванням цього суд визнає, що у ТОВ «Лев» існує договірне зобовязання зі сплати Банку заборгованості за Кредитним договором в розмірі 190 779,02 грн., а Банк має право вимагати сплати цієї заборгованості. Відповідно до ст.589 ЦК України і ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником забезпеченого заставою (іпотекою) зобовязання кредитор має право задовольнити свої вимоги за таким зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). Згідно з ст.ст.39, 41 Закону України «Про іпотеку» одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є його реалізація за рішенням суду і така реалізація здійснюється шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотримання вимог цього Закону. З огляду на такі приписи закону Банк має право на задоволення своїх вимог по Кредитному договору в сумі 190 779,02 грн., звернувши стягнення на Приміщення шляхом його продажу за рішенням суду на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. 27 липня 2017 року Банк уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договір №40 про відступлення прав вимоги, згідно з яким передав цій Фінансовій компанії право вимоги за Кредитним договором. Згідно з договором про відступлення права вимоги від 31.07.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №2919, Банк передав цій же фінансовій компанії право вимоги за Іпотечним договором. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). Статтею 514 цього ж Кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У звязку з цим ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора у зобовязаннях, які випливають як з Кредитного договору, так і з Іпотечного договору, а тому до нього перейшло як право вимоги стягнення заборгованості за Кредитним договором, так і задоволення цієї вимоги за рахунок Приміщення шляхом продажу останнього за рішенням суду на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд у своєму рішенні зазначає, окрім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону, та початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з ст.41 цього ж Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України\~«Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому ст.57\~цього Закону. Зі змісту ст.57 цього ж Закону випливає, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, яким є боржник і кредитор. По даній справі за клопотанням представника відповідача суд призначав судову будівельно-технічну експертизу для визначення ринкової вартості Приміщення. Згідно з висновком такої експертизи №0009/2016 від 09.11.2016р. ринкова вартість Приміщення становить 1\~447\~707,00 грн. Банк не заперечував проти проведення такої експертизи, а сторони по справі не оспорювали визначену нею вартість Приміщення, що свідчить про фактичне погодження сторонами вартості предмета іпотеки. На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved