Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просила стягнути на її користь з [PERSON] суму заборгованості за договором позики в розмірі 260520 грн., проценти за користування чужими грошима в розмірі 36054 грн. 89 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5938 грн. 55 коп. (а.\~с. 2-5, 58-61). В обґрунтування позову зазначала, що 20 жовтня 2013 року між нею і [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 12000 доларів США, що підтверджується написаною [PERSON] того ж дня розпискою. Вказану суму коштів [PERSON] зобовязувався повернути у строк до 13 квітня 2014 року, проте своїх зобовязань він не виконав, станом на 05 серпня 2015 року суму позики їй не повернув. Її неодноразові прохання щодо повернення суми боргу відповідач ігнорує, зустрічей з нею уникає. Станом на день подачі позову 05 серпня 2015 року за курсом Національного банку України (далі НБУ) сума позики еквівалентна 12000 доларів США, що підлягає стягненню із відповідача на її користь, складає 260520 грн. Крім зазначеної суми боргу, за період з 13 квітня 2014 року по 05 серпня 2015 року відповідно до ст. ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошима відповідач [PERSON] повинен сплатити на її користь проценти в розмірі 36054 грн. 89 коп., а також згідно із ст. ст. 625, 1050 ЦК України за несвоєчасне повернення суми позики три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5938 грн. 55 коп. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному, просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд встановив, що 20 жовтня 2013 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу грошові кошти в іноземній валюті в сумі 12000 доларів США, які позичальник зобовязувався повернути в строк до 13 квітня 2014 року. Факт укладення сторонами договору позики, його умов та одержання [PERSON] від [PERSON] коштів у розмірі 12000 доларів США підтверджується написаною відповідачем розпискою від 20 жовтня 2013 року. Згідно із ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із положеннями ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У ст. 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Всупереч умовам вказаного договору позики відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконав, грошові кошти в розмірі 12000 доларів США позивачу [PERSON] на час розгляду справи судом не повернув, про що свідчить наявність у позивача боргового документа (оригіналу розписки від 20 жовтня 2013 року) про одержання відповідачем зазначеної суми позики. За курсом гривні до іноземних валют станом на 05 серпня 2015 року, встановленим НБУ на день подачі позову, сума боргу в гривні, еквівалентна 12000 доларів США на вказану дату, становить 260520 грн. (12000 доларів США х 21,71 грн.). Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач своїх зобовязань за договором позики від 20 жовтня 2013 року належним чином не виконав, у строк до 13 квітня 2014 року суму позики в розмірі 12000 доларів США позивачу не повернув, із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 260520 грн., що еквівалентно 12000 доларів США на день подачі позову. За змістом ст. ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі встановленому договором або законом, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором розмір процентів не встановлений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 02 липня 2014 року у справі №\~6-36цс14, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Станом на 13 квітня 2014 року дату виконання грошових зобовязань відповідач повинен був повернути позивачу суму позики еквівалентну 12000 доларів США, що за курсом НБУ на цю дату складає 150840 грн. (12000 доларів США х 12,57 грн.). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь із [PERSON] процентів за користування сумою позики в розмірі облікової ставки НБУ та трьох процентів річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором позики ґрунтуються на вимогах закону. Виходячи із вказаної вище суми боргу в гривні на день повернення позики, встановленої НБУ облікової ставки, кількості днів прострочення відповідачем виконання зобовязання, суд вважає, що за період з 13 квітня 2014 року по 05 серпня 2015 року на користь [PERSON] із [PERSON] за користування сумою позики в розмірі 150840 грн. підлягають стягненню проценти за користування чужими грошима в розмірі 36054 грн. 89 коп. і три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5938 грн. 55 коп. Всього загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 302513 грн. 44 коп. (260520 грн. + 36054,89 грн. + 5938,55 грн.). Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3025 грн. 13 коп. (1\~% від задоволеної суми позову). На підставі викладеного вище,

Outcome: approved