Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його батьку належало 37/100 часток домоволодіння № 18-а по вул. Горохівська в м. Миколаєві. 17.04.2013 року його батько помер, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 37/100 часток цього домоволодіння. Він є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців за законом та за заповітом не має. Однак, приватним нотаріусом розяснено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не надано правовстановлюючого документу на вказану частку в праві спільної часткової власності на домоволодіння. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на 37/100 часток домоволодіння № 18-а по вул. Горохівська в м. Миколаєві, в порядку спадкування за заповітом. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника на підставі наявних у матеріалах доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства. Третя особа в судове засідання не зявилася. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 04.10.1995 року [PERSON] належало 33/50 часток домоволодіння № 18-а по вул. Горохівська в м. Миколаєві (а.с. 27). 13 листопада 1995 року укладено договір дарування, за яким [PERSON] подарував [PERSON] 29/100 часток вказаного домоволодіння (а.с. 28). У звязку із вказаним у власності [PERSON] залишилося 37/100 часток домоволодіння, що підтверджується також довідкою КП ММБТІ від 23.01.2017 року № 152 (а.с. 25). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ФП № 180520 [PERSON] помер 17 квітня 2013 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної йому 37/100 частки домоволодіння № 18-а по вул. Горохівська в м. Миколаєві. 03 червня 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5-888, у відповідності до якого заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки від 28.12.2016 року померлий [PERSON] проживав та був зареєстрований з 30.07.1973 року по день смерті 17.04.2013 року за адресою: м. Миколаїв, вул. Горохівська, 18-а, на цей день разом з ним був зареєстрований син [PERSON] (а.с. 12). Листом приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 15.12.2016 року було повідомлено про те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після представлення правовстановлюючих документів про приналежність цього майна спадкодавцю, але [PERSON] не надано такого документу (а.с. 14). Як вбачається із спадкової справи № 16/2016 до майна померлого 17 квітня 2013 року [PERSON], єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON], інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а згідно з ч. 1 ст. 1221 цього Кодексу місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 5 ст. 1273 вказаного Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті його батька, постійно проживав з ним, звернувся із заявою про прийняття спадщини, від спадщини не відмовився. Крім цього, на даний час позивач не може оформити у досудовому порядку свої спадкові права через те, що у нього відсутній правовстановлюючий документ про належність померлому 37/100 часток спірного домоволодіння, однак судом встановлено, що саме ця частка належала спадкодавцю на час відкриття спадщини. Враховуючи все вищевказане, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved