overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У серпні 2018 року заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник посилалася на те, що 11 липня 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5,720 га, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 006649, яка розташована на території Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. За життя померла [PERSON] залишила заповіт від 29.09.2014 року, в якому вказала заявника спадкоємцем всього свого майна. Заявник зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки в державному акті невірно вказано по-батькові спадкодавця «Федосіївна», хоча правильно відповідно з усіма іншими документами «Феодосіївна». Вказані протиріччя позбавляють заявника можливості прийняти спадщину після смерті [PERSON]. Тому заявник змушений звертатися до суду та прохає встановити факт належності спадкодавцю державного акту на право приватної власності на землю. Заявник в судове засідання не зявився, представником заявника до суду надано заяву, в якій вона прохала розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримує. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявилися, надавши до суду заяви, в яких прохали розглянути справу без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В свідоцтві про народження серії ІІІ-КИ № 335496 від 01 квітня 1980 року, зазначено, що [PERSON] народилася 19 травня 1931 року (а. с. 17). Паспорт серії АЕ № 714220, виданий Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 09 червня 1997 року на імя [PERSON], [INFO] (а. с. 15). Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 006649, виданий на імя [PERSON], на підставі рішення Дмухайлівської сільської ради від 07.06.2000 року (а. с. 14). [PERSON], [INFO], померла 11 липня 2017 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 759323 (а. с. 12). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІІ-ДП\~№ 006649\~від 06\~листопада 2000\~року дійсно\~належав [PERSON],\~заявникові встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документу\~необхідне для\~одержання свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом.Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У серпні.2018 року заявник звернулась до Святошинського районного суду із заявою у якій просить визнати [PERSON], [INFO] недієздатною посилаючись на те, що вона перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері № 4 та страждає психічним захворюванням і за своїм станом здоров'я не може розуміти значення своїх дій, не може керувати ними. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27.09.2018 р. провадження у справі відкрито та призначено судово-психіатричну експертизу. 16.01.2019 р. Київським міським Центром судово-психіатричної експертизи повернута справа та надано висновок СПЕ № 816 від 26.12.2018 р. у відношенні [PERSON] Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2019 року відновлено провадження у справі. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримала і просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи заяву підтримала. Вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що вона є донькою заявника - [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий напис № 391 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 6). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 17.11.2018 р. Святошинським районним у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, актовий запис № 1335, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище з [PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 37). Згідно довідки МОЗ України та пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 5, 7). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 816 від 26.12.2018 року, [PERSON]страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Слабоумства внаслідок епілепсії (F 02.8 за G 40), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 22-23). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. З урахуванням викладеного, вимоги про визнання особи недієздатною, суд вважає обґрунтованими. Судові витрати по справі віднести за рахунок держави. На підставі ст. 39, 41, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У серпні 2018 року заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 07.03.1997 року їй було видано державний акт серії ХС-1-2 на право постійного користування землею загальною площею 1 га, яка знаходиться на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. В зазначеному державному акті допущена помилка в написанні прізвища заявника, а саме замість правильного «Почеп» зазначено «Почіп», що позбавляє [PERSON] в повному обсязі здійснювати своє право користування та виготовлення технічної документації. В звязку з чим заявник просить суд встановити факт належності їй вищезазначеного правовстановлюючого документу. Ухвалою суду від 30.08.2018 року було відкрито провадження у справі. Представник заявника в судове засідання не зявився, заявою від 27.09.2018 року просив справу розглядати за його відсутності, на задоволені заяви наполягав. Представник Качкарівської сільської\~ради в судове засідання не зявився, заявою від 09.08.2018 року просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Представник Головного управління держгеокадастру у Херсонській області в судове засідання не зявився, у поясненнях від 17.09.2018 року зазначив, що даний спір не порушує його прав та інтересів, при його вирішенні покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ №385494, [PERSON] 12.05.1984 року зареєстрував шлюб із [PERSON]. З копії паспорту громадянина України серії МО 283532, виданого Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 20.03.1997 року, [PERSON], [INFO], уродженка с.Саблуківки Бериславського району Херсонської області, зареєстрована за адресою [INFO]. Згідно із копією державного акту на право постійного користування землею серії ХС-1-2, виданого Качкарівською сільською радою Бериславського району Херсонської області 07.03.1997 року, на підставі рішення Качкарівської сільської ради Ради народних депутатів від 28.02.1994 року №8, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №636, [PERSON], яка проживає за адресою с.Саблуківка, надана у постійне користування земельна ділянка площею 1,7 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. З відповіді Головного управління держгеокадастру у Херсонській області від 23.07.2018 року вбачається, що чинним законодавством не передбачено вчинення виправлень і дописок у державних актах на право постійного користування землею. Зважаючи на те, що через зміни в законодавстві щодо видачі правовстановлюючих документів на землю, внести виправлення у державний акт на право постійного користування землею серії ХС-1-2 від 07.03.1997 року позасудовим шляхом не вбачається можливим, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки це дасть можливість заявнику здійснити реєстрацію свого права на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У серпні 2018 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просила встановити факт належності [PERSON] , паспорт серії [NUMBER], виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 01 липня 1998 року, податковий номер [NUMBER] договору міни від 26.07.1995 року про право власності на [ADDRESS] В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги у заяві підтримують у повному обсязі. Представник заінтересованої особи: Виконавчого комітету Полтавської міської ради Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб в судове засіданні не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлена вимога [PERSON] підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що заявниці [PERSON] на підставі договору міни від 26.07.1995 року належить на праві власності [ADDRESS] З матеріалів заяви вбачається, що при видачі договору міни, котрий засвідчує право власності на квартиру в ньому була допущена описка, яка перешкоджає заявниці розпоряджатися майном, яке належить останній на праві власності. Так, в договорі міни прізвище заявниці вказано [PERSON], що суперечить паспорту громадянина України, виданого на її ім'я, тому була змушена звернутися до суду з вказаною заявою. Судом встановлено, що в паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, 01 липня 1998 року прізвище заявниці вказано - [PERSON] ( а.с.3). У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, прізвище, ім'я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім.'ям, по - батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є законною та обґрунтованою. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.12.2016 р., мають неповнолітню доньку [PERSON], 26.11.2016 р. Шлюб виявився невдалим, відповідач неодноразово підіймав на неї руку та офіційно ніде не працював. Шлюбні відносини припинились з 10 червня 2018 р. Позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе. У звязку з наведеним позивач просить шлюб розірвати та змінити її прізвище на дошлюбне - Брижник. У судове засідання сторони не зявилися, натомість, позивач зазначила, що просить розглянути справу без її участі та позов підтримує (а.с.23). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином та завчасно за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.15, 31,35). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін та дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 06.12.2016 р. зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та Брижник (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO] (а.с.5,8). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Климівської сільської ради Карлівського району Полтавської області №322 від 18.06.2018 р. позивач зареєстрована в [INFO] та до складу сімї входять: [PERSON],[INFO] дочка, [PERSON],[INFO] чоловік (а.с.7). За повідомленням Климівської сільської ради Карлівського району Полтавської області №02-30/221 від 31.08.2018 р. відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, шлюбні відносини припинились з червня 2018 року, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивачки [PERSON] після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне Брижник. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007р., мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим, оскільки вони не зійшлись характерами, шлюбні відносини припинені з 2017 р. Позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просить шлюб розірвати та змінити її прізвище на дошлюбне. У судове засідання сторони не з'явилися, натомість, позивач направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, час на примирення не надавати, прізвище після розірвання шлюбу просить змінити на дошлюбне - [PERSON], судовий збір стягнути з відповідача (а.с.39), відповідач двічі належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, натомість поштові повідомлення повернулися з відмітками «інші причини повернення» та «відсутній», також відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.47), натомість до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Виходячи з викладеного, у відповідності з вимогами ст.223 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін та дослідивши матеріали справи і надані письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 10.11.2007 р. зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (а.с.3,7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області №1969 від 10.05.2018 р. позивач зареєстрована в [ADDRESS] та до складу сім'ї входять: [PERSON],[INFO] - чоловік, [PERSON],[INFO] - син (а.с.6). За повідомленням Яснінської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №927 від 26.09.2018 р. відомості про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] відсутні (а.с.28). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, шлюбні відносини припинились з 2017 року, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивача [PERSON] після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2016 р., від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинені в 2017 році. Шлюб виявився невдалим, оскільки відповідач не захотів жити з позивачем. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. У зв`язку з наведеним позивач просить шлюб розірвати та не змінювати її прізвище на дошлюбне. У судове засідання сторони не з`явилися, натомість позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, прізвище залишити [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача (а.с.36). Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином та завчасно за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.42,46), причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін та дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 11.06.2016 р. зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки виконавчого комітету Карлівської міської ради Карліського району Полтавської області № 2706 від 09.07.2018 р. позивач зареєстрована в [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] ,1989 р.н. чоловік, [PERSON] ,2016 р.н. донька (а.с.7). За повідомленням виконавчого комітету Карлівської міської ради Карліського району Полтавської області № 0621/1587 від 31.08.2018 р. відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, шлюбні відносини припинились, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивачки залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа, за позовом [PERSON], з наступним уточненням позовних вимог (а.с.195), в якому позивач посилається на те, що на виконання рішення 37 позачергової сесії Карлівської міської ради 6 скликання від 20.08.2013 р. між нею та відповідачем 12.09.2013 р. було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0006 га під будівництво та обслуговування окремого службового входу до приміщення торгівлі за адресою: м. Карлівка, вул. Першотравнева,6/5 на строк 11 місяців. На підставі заяви позивачки було продовжено термін дії вищевказаного договору терміном на 11 місяців до моменту виготовлення проекту землеустрою та зобовязано позивачку укласти у місячний термін договір оренди на вказану земельну ділянку з відповідачем, що 07.07.2015 р. і було зроблено. В подальшому у 2016 році на заяву позивачки було знову продовжено термін дії договору оренди земельної ділянки. Так, на адресу відповідача було направлено проект договору для підписання в двох примірниках, натомість на час звернення до суду від відповідача примірник вказаного договору позивачу не надходив. Враховуючи вищевикладені обставини, позивачка просить внести зміни до договору, а саме пункт 8 розділу «Строк дії договору від 07.07.2015 р. оренди землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0006 га за адресою: м. Карлівка, вул. Успенська,6/5 укладеного між Карлівською міською радою та [PERSON] змінити і викласти: «8.Договір укладено на 11 (одинадцять) місяців, з 27 травня 2016 р. до моменту виготовлення проекту землеустрою. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк» та судові витрати покласти на відповідача. 06.02.2018 р. від представника відповідача міського голови [PERSON] надійшли заперечення проти позовної заяви, в яких він зазначає, що на даний час виготовлення проекту землеустрою не закінчено, а вимога позивача 2. Пункт 8 розділу «Строк дії договору «8.договір укладено на 11 місяців, з 27.05.2016 р. до моменту виготовлення проекту землеустрою» є безпідставною. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У серпні 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних із виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову МТСБУ зазначає, що 09.11.2016 року о 23 год. 20 хв. у м. Києві з вини водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] сталася ДТП в результаті якої пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПРАТ СК «ВУСО» на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ / 9928411 терміном дії з 22.07.2016 р. по 21.07.2017 р. На час ДТП вказаним транспортним засобом керував [PERSON] Згідно до звіту №13182 від 30.11.2016 р. про оцінку автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], складеного ФОП [PERSON] встановлено, що вартість збитків завданих власнику вказаного транспортного засобу становить 21324 грн. 38 коп. За наказом № 562 від 25.01.2017 р. МТСБУ прийняте рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та сплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 17770,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням №562 р. від 26.01.2017 р. Також 09.03.2017 р. МТСБУ прийняте рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та додатково сплачено [PERSON] грошові кошти в сумі 3554 грн. 06 коп. відповідно до квитанції №1899рв від 10.03.2017 р. Крім того МТСБУ сплачено ФОП « [PERSON]» за послуги аварійного комісара 550 грн. за платіжним дорученням №37477рв від 09.12.2016 р. Враховуючи наведене та

Outcome: approved