Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після померлої залишився заповіт, згідно змісту якого, померла заповіла належну їй земельну ділянку, загальною площею 20, 04 га, яка знаходиться на території Милівської сільської ради, в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення права на спадкове майно, заявник отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть видано на ім`я « [PERSON] », а державний акт на право приватної власності на землю видано на ім`я « [PERSON] » та було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту. В зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №008026 виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 21.08.2002 року за №424 Милівською сільською Радою народних депутатів Бериславського району Херсонської області 08.10.2002 року на земельну ділянку площею 20, 04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Милівської сільської ради Бериславського району, виданого на ім`я « [PERSON] ». Ухвалою суду від 27.08.2020 року було відкрито провадження у справі. Заявник та її адвокат Ковальчук І.М. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволені заяви наполягають. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, заявою від 31.08.2020 року просив справу розглядати за його відсутності. Не заперечує проти встановлення факту зазначеного у заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право зі звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Судом встановлено, що [PERSON] , яка мешкає в м. Берислав на підставі розпорядження Бериславської райдержадміністрації від 21.08.2002 р. №424 передана у приватну власність земельна ділянка площею 20, 04 гектарів, яка розташована на території Милівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №008026 від 08.10.2002 року (а.с. 8). При житті [PERSON] , [INFO] залишила заповіт від 17.01.2018 року, який посвідчений державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області Мікуровою Л.Ю., зареєстровано в реєстрі №43, згідно якого заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 20, 04 гектара, що розташована на території Милівської сільської ради, Бериславського району, Херсонської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в рівних частинах кожному: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). [INFO] у віці 90 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 02.10.2019 року (а.с. 6). Згідно листа приватного нотаріуса Литовченко І.А. від 26.08.2020 року № 395/02-14 вбачається, що нею заведена спадкова справа № 105/2020 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , 1929 року народження, останнє місце проживання та реєстрації якої було: [ADDRESS] . Спадкоємцями, які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON] . Інші заяви про прийняття спадщини до спадкової справи не надходили. З поданого спадкоємцем документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно - державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №008026, виданого Милівською сільською Радою народних депутатів Бериславського району Херсонської області 08.10.2002 року встановлено, що земельна ділянка площею 20, 04 гектара, яка розташована на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, належить [PERSON] . Щоб встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №008026, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Встановлення факту для заявника має юридичне значення, оскільки з ним пов`язане оформлення спадщини. Та СУ п. 2, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Внести зміни в позасудовому порядку заявник не має можливості, оскільки такий порядок не передбачений законодавством. За встановлених обставин, зважаючи на те, що внести виправлення до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №008026 від 08.10.2002 року позасудовим шляхом не вбачається можливим, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки це дасть можливість [PERSON] оформити спадщину. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved