Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON], яка діє за себе та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Служби у справах захисту дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання малолітньої\~ дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.08.2000 року між [PERSON] (далі Позивач по справі) та [PERSON] (далі Відповідач по справі) було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарської міської ради Запорізької області. Від шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Згодом відносини в родині почали псуватись, сторони не могли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань, виховання дітей тощо. 01.07.2015 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. За добровільною домовленістю сторін - після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матірю, позивачкою по справі. Вже понад рік після розірвання шлюбу вона сумлінно самостійно виконує свій материнський обовязок, щоденно займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, турбується про їх фізичний та духовний розвиток, приймає разом з ними активну участь в їх шкільному житті, організовує їх дозвілля тощо. Просить суд 04.08.2000 року між [PERSON] (далі Позивач по справі) та [PERSON] (далі Відповідач по справі) було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарської міської ради Запорізької області. Від шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Згодом відносини в родині почали псуватись, сторони не могли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань, виховання дітей тощо. 01.07.2015 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. За добровільною домовленістю сторін - після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матірю, позивачкою по справі. Вже понад рік після розірвання шлюбу вона сумлінно самостійно виконує свій материнський обовязок, щоденно займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, турбується про їх фізичний та духовний розвиток, приймає разом з ними активну участь в їх шкільному житті, організовує їх дозвілля тощо. З відповідачем вони не спілкуються, тому вона не може отримати його згоду на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дітей за адресою: [ADDRESS] де вони фактично проживають. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі в звязку із зайнятістю, позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Третя особа до суду не зявились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та просять прийняти рішення на розсуд суду. Враховуючи вимоги ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі матеріалів. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із неявкою у судове засідання усіх сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до вимог\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, судом встановлено: Згідно\~ст.161 СК України\~передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до\~ст.150 СК України,\~батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу Позивач разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання за місцем своєї реєстрації в квартиру своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира є двокімнатною, в квартирі проживають та зареєстровані: батько позивачки [PERSON], мати [PERSON], сестра позивачки [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] тобто в двокімнатній квартирі мешкає сім осіб різної статті. З урахуванням обмеженої житлової площі діти сторін по справі не мають навіть окремої кімнати, в них відсутні їх особисті місця для навчання, ігор та відпочинку даний фактор негативно впливає на їх повноцінний фізичний та культурний розвиток. У подальшому, Позивач по справі працевлаштувалась на КП «ПКВ» на посаду робітника з комплексного прибирання та утримання будинків. 22.07.2016 року виконавчим комітетом Енергодарської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 21.07.2016 року № 212 імя позивачки на її родину у складі трьох осіб був виданий ордер на службове жиле приміщення № 72. В якому зазначено, що, [PERSON] з сімєю із трьох осіб, а саме з дочкою [PERSON] [INFO] та сином [PERSON] [INFO], має право на зайняття службового жилого приміщення квартири у гуртожитку, житловою площею 17,9 кв.м., що складається з однієї кімнати (ізольованої) за адресою: [ADDRESS]. Також у наданому ордері зазначено, що даний документ є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення і дійсний протягом тридцяти днів, у випадку пропуску даного терміну для вселення та реєстрації даний ордер буде анульовано і житлове приміщення передано іншим особам. Суд звертає увагу на те, що Позивач звернулась до сектору реєстрації виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області проте їй було відмовлено у перереєстрації дітей та повідомлено, що згідно правил реєстрації місця проживання затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року за № 27: «у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним з батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Після отриманої усної відмови спеціаліста Позивач звернулась до Відповідача надати даний дозвіл на реєстрацію їх дітей в отриманій квартирі, але останній надав категоричну відмову. Враховуючи те, що відповідач добровільно не погоджується вчинити дії по зняттю з реєстрації його дітей з метою реєстрації їх з матірю по місцю фактичного проживання, не подав жодних заперечень та доказів, які б свідчили про неправомірність такої вимоги, то відповідно суд вважає, що з метою захисту прав дитини необхідно надати згоду на зняття з реєстрації та реєстрацію [PERSON], [PERSON] без згоди батька. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, судом встановлено, що Позивач може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані по справі докази, письмові доводи сторін, а також те, що мати має всі необхідні умови для нормального розвитку та виховання дитини, сумлінно відноситься до своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] їх місце проживання слід визначити з матірю [PERSON]. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved