Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 21 липня 2014 року між ним і відповідачкою [PERSON] укладений договір купівлі-продажу, згідно умов якого, [PERSON] фактично передала йому у власність 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS], а саме: в житловому будинку літ. А-1 кімнати 1-4 та 1-3 житловою площею 13,7 кв.м., нежитлову прибудову літ. А1-1, сарай літ. В-1, вбиральню літ. Г-1, а позивач, у свою чергу, прийняв частину будинку і передав відповідачці обумовлену в договорі грошову суму в розмірі 12000,00 грн. Зазначена угода дійсно відповідала внутрішній волі її сторін, всі істотні умови угоди виконані у повному обсязі. Однак, не було дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення правочину. Сталося це через обставини, що не залежали від волі позивача. При передачі відповідачці грошових коштів, між ними були узгоджені всі істотні умови угоди, в тому числі і щодо її подальшого нотаріального посвідчення, яке мало здійснюватися за рахунок відповідачки. Після передачі грошей, позивач запропонував відповідачці нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку, на що вона пообіцяла зробити це в майбутньому, посилаючись на свою зайнятість. З того часу, так і не змогла виконати своє зобов'язання відносного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, то посилаючись на родинні стосунки, то на свою постійну зайнятість і неможливість з'явитися до нотаріальної контори. Позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачами, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до свідоцтва № 4 про право особистої власності на будівлю від 05 січня 1988 року, власником домоволодіння [ADDRESS], в цілій частині є [PERSON]. Згідно договору міни від 25 червня 1993 року, [PERSON] обміняв належну йому однокімнатну квартиру [ADDRESS] на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS], належну [PERSON] Цей договір посвідчений державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Романовою М.В. та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за номером 2-1907. Відповідно до інформаційної довідки № 26217517 від 01 вересня 2014 року, що видана реєстраційною службою Першотравневого районного управління юстиції Донецької області, на день її формування за [PERSON] зареєстровано право власності на 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS], а право власності на 2/5 частини зазначеного домоволодіння зареєстроване за [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 10 травня 2011 року, [PERSON] померла [INFO]. Отже, до складу спадщини, що відкрилася 08 травня 2011 року зі смертю [PERSON] увійшло 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження, виданого 02 грудня 1953 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 17 листопада 1973 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». З викладеного суд дійшов висновку про те, що матір'ю відповідачки [PERSON] дійсно є спадкодавець, [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, відповідачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Царьовою І.В., зареєстрованого в реєстрі за номером 2-468, [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги спадкування за законом, прийняли спадщину після [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] відмовився від отримання у власність частки у спадковому майні, яким є 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS]. Враховуючи наведені докази та факт визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] обставин, що покладені в основу позову, судом встановлено, що після [PERSON], померлої [INFO], спадщину у вигляді 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS], прийняла її донька - спадкоємець першої черги спадкування за законом [PERSON] Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, спадкове майно у вигляді 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS], належить [PERSON] з [INFO] - часу смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 21 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, [PERSON] продала за 12000 грн., а [PERSON] купив 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS], а саме: в житловому будинку літ. А-1 кімнати 1-4 та 1-3 житловою площею 13,7 кв.м., нежитлову прибудову літ. А1-1, сарай літ. В-1, вбиральню літ. Г-1. Відповідно до ст. 219 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, складеного Першотравневим бюро технічної інвентаризації, до складу домоволодіння [ADDRESS] входить: Житловий будинок літ. А-1, загальною площею 76,2 кв.м., житловою - 34,7 кв.м., який складається з житлової кімнати площею 13,7 кв.м., коридору площею 8,3 кв.м., ванної кімнати площею 15,7 кв.м., коридору площею 6,9 кв.м.; Нежитлова прибудова літ. А1-1; Огорожа № 1; Калитка № 2. На 3/5 частини будинку доводиться 44,6 кв.м. загальної площі та 13,7 кв.м. житлової площі. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що хоча сторонами і не додержано вимоги закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS], але фактично відбулося його повне виконання, зазначена угода дійсно відповідала внутрішній волі її сторін, а нотаріальному посвідченню договору перешкоджають обставини, що не залежать від волі позивача, суд вважає можливим визнати дійсним такий договір.

Outcome: approved