Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з липня 2014 року вона зі своїм чоловіком не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], 2010 року народження, та [PERSON], 2013 року народження. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 26 листопада 2005 року у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №374. У судове засідання позивачка не з'явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. За наявності зазначених вище заяв сторін суд вважає за можливе справу розглянути за їх, сторін, відсутності. Вивчивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №374. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони по справі не проживають разом з липня 2014 року, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки судом встановлено, що сторони з липня 2014 року не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не можливе, тому шлюб між ним ними може бути розірваним. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved