Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У серпні 2018 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що вони зареєстровані та проживають у не приватизованій квартирі [ADDRESS] . В квартирі, крім них зареєстрований їх син, відповідач по справі, [PERSON] , який з 2000 року не проживає за місцем своєї реєстрації, є громадянином іншої країни та проживає за межами України, не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, майно та особисті речі відповідача в квартирі відсутні, перешкод для проживання у спірній квартирі для відповідача позивачі не створюють, він за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до заяви, позивачі просили про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надав. Представники треті осіб в судове засідання не зявилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надали. Враховуючи викладене, та зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Стаття 61 ЖК України передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачі: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у не приватизованій квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої КП ДЕЗ «Океан» № 1966 від 22.06.2018 року (а.с.4), в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (позивачі), та [PERSON] (син). Відповідач - [PERSON] . з 2000 року за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом (а.с.5). Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачами докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви зареєстрованої особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved