Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 29.03.2007 р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладений кредитний договір №560, за умовами якого відповідачеві надано кредит у розмірі 15000 грн. строком до 29 березня 2010 року зі сплатою 21% річних за користування грошовими коштами. В забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 29.03.2007 р. між банком [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки. Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 16.07.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 47641 грн. 69 коп., з яких прострочений основний борг за кредитом 14695 грн.32 коп., прострочені проценти за користування кредитом 13071 грн. 11 коп., пеня за прострочення основного боргу по кредиту 11565 грн. 87 коп., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 8309 грн. 39 коп. З наведених підстав ПАТ «Державний ощадний банк України» просив стягнути з відповідачів солідарно борг за кредитним договором договором 47641 грн. 69 коп. та судові витрати.(а.с. 2-4) Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів солідарно борг за кредитним договором у розмірі 15195 грн. 23 коп., з яких прострочені проценти за користування кредитом - 11926 грн. 82 коп. за період з 01.04.2007 р. по 04.09.2014 р., пеня за прострочення погашення основного боргу - 2357 грн. 28 коп. за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р., пеня за прострочення сплати процентів - 911 грн. 13 коп. за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р. (а.с. 180-190) Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав і просив розглянути справу без його участі. (а.с. 216-217) Відповідачі позов визнали частково і пояснили, що заборгованість зі сплати процентів позивачем нарахована безпідставно, пеню за прострочення сплати процентів позивачу слід було нарахувати із суми 5705 грн. 11 коп. і не заперечують щодо вимог про стягнення з них пені за прострочення погашення тіла кредиту 2357 грн. 28 коп. Відповіда [PERSON] також вважала, що її порука припинена тому, що банк звернувся з позовом до неї після спливу строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. (а.с. 43-45) Ухвалою суду від 26.12.2014 р. закрите на підставі п. 2 ст. 205 ЦПК України провадження у справі в частині позовних вимог банку до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості відсотками у розмірі 5705 грн. 11 коп. за період з 01.04.2007 р. по 13.08.2010 р. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 29.03.2007 р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №560, за яким [PERSON] отримала від банку кредит в сумі 15000 грн., зобов'язалась повернути кредит банку не пізніше 29.03.2010 р. та сплатити відсотки в розмірі 21% річних за користування грошовими коштами, що підтверджується кредитним договором. (а.с. 12-13) Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконала і рішенням Овідіопольського районного суду від 16 травня 2012 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.09.2012 р., у цивільній справі №2-234/11 за позовом прокурора Овідіопольського району в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» було стягнено станом на 13.08.2010 р.: 1. з [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором, яка складається з: - заборгованості за кредитом 14695 грн. 32 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 5705 грн. 11 коп.; - пені за прострочення по кредиту 4161 грн. 84 коп.; - пені за прострочення сплати відсотків по кредиту 1787 грн. 17 коп. 2. з [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь заборгованість за кредитним договором, яка складається з: - заборгованості за кредитом 14695 грн. 32 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 5705 грн. 11 коп.; - пені за прострочення по кредиту 4161 грн. 84 коп.; - пені за прострочення сплати відсотків по кредиту 1787 грн. 17 коп. (а.с. 18-21) Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту ст.ст. 598-608 ЦК України слідує, що сама по собі наявність рішення суду про стягнення боргу, яке не виконується боржником, не є підставою вважати зобов'язання припиненим, не позбавляє права банку на звернення до суду з позовом про стягнення процентів та штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов'язання. Тобто чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З довідки відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції слідує, що рішення Овідіопольського районного суду від 16 травня 2012 року відповідачами до цього часу не виконано. (а.с. 58-60) З відповідді на запит суду Управління ПФУ в Овідіопольському районі слідує, що тільки з лютого 2014 року з пенсії [PERSON] проводиться утримання по 244 грн. 12 коп. щомісячно на виконання рішення Овідіопольського районного суду від 16.05.2010 р. (а.с. 72) Відповідно до ст. 534 ЦК України грошові кошти в загальній сумі 1684 грн. 32 коп., які станом на 06.08.2014 р. були утриманні з пенсії [PERSON] та перераховані банку, останнім правомірно були зараховані позивачем на сплату заборгованості з процентів. (а.с. 187) Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоро або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1.6.1.3. кредитного договору передбачено, що нараховані відсотки повинні бути сплачені позичальником щомісячно, до 29 числа кожного звітного місяця, згідно відомості нарахованих відсотків, яка складається банком. Перша сплата відсотків повинна в умовах цього договору має бути здійснена в строк до 29 квітня 2007 року. Остання сплата відсотків повинна бути здійснена не пізніше 29 березня 2010 року. (а.с. 12) Тобто банк і [PERSON] встановили порядок і строк сплати процентів за користування кредитом, зокрема відповідач була зобов'язана сплачувати відсотки за користування кредитом за період з 29.03.2007 р. по 29.03.2010 р. Після закінчення цього терміну банк не вправі вимагати від відповідачів сплати відсотків за користування кредитом. Зазначеним вище рішенням Овідіопольського районного суду від 16.05.2012 р., яке набрало законної сили 20.09.2012 р., з відповідачів на користь банку стягнена заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 13.08.2010 р. у розмірі 5705 грн. 11 коп., а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів процентів за користування кредитом за період з 13.08.2010 р. по 04.09.2014 р. безпідставні і задоволенню не підлягають. (а.с. 18-21) Пунктом 4.1.1. кредитного договору сторони визначили, що за порушення боржником взятих ним на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом він зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення. (а.с. 13) Відповідачі не виконали рішення суду про стягнення з них основного боргу за кредитом у розмірі 14695 грн. 32 коп., а тому з них підлягає стягненню пеня за прострочення виконання основного зобов'язання за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р. - 2357 грн. 28 коп., тобто в цій позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. (а.с. 182,188-190) Також позивачі не виконали рішення суду про стягнення з них процентів за користування кредитом у розмірі 5705 грн. 11 коп., а тому з них підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р. - 435 грн. 82 коп., тобто в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із суми боргу за процентами 5705 грн. 11 коп., визначеної попереднім рішенням суду, а не із суми боргу за процентами 11 926 грн. 82 коп., визначеної банком. (а.с. 18-21, 182-187) Наданий [PERSON] кредит був забезпечений договорами поруки між банком та [PERSON] і між банком та [PERSON], за якими відповідачі [PERSON] і [PERSON] прийняли на себе зобов'язання солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне та повне виконання останьою зобов'язань за кредитним договором. (а.с. 14-17) При цьому поручителі не є солідарними боржниками між собою, а кожен з них несе солідарну відповідальність з [PERSON] Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктами 4.1. і 4.2. обох договорів поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №560 від 29 березня 2007 року не пред'явить вимоги до поручителя. (а.с. 14 зв. і 16 зв.) За умовами кредитного договору [PERSON] була зобов'язана погасити кредит не пізніше 29.03.2010 р. (а.с. 12) У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором банк пред'явив вимоги до неї та поручителів [PERSON] і [PERSON] ще 27.08.2010 р., тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України і договорами поруки. (а.с. 1, справи №2-234/11 Овідіопольського районного суду) Тому безпідставними суд вважає посилання відповідача [PERSON] про припинення договору поруки через пред'явлення банком вимог до неї у строк понад 6 місяців. (а.с. 44-45) Згідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., тобто по 81 грн. 20 коп. з кожного відповідача.

Outcome: partial