Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказуючи на те, що з 03 листопада 2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, у зв'язку з чим [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу. Оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, маючи таку можливість, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, але надаліслала до суду письмову заяву від 19.02.2014 року, у якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.16). [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав (а.с.14). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом установлено, що 03 листопада 2012 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 313 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис про народження № 27, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до довідки Плесецької сільської ради Васильківського району від 17 січня 2014 року № 83 [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], проживає у [ADDRESS]. Син [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері (а.с.4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою, домовленості між сторонами щодо утримання сина не досягнуто, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, враховуючи його матеріальний стан, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved