Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Україна, актовий запис № 94 від 10 вересня 2005 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що у 2005 році між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , 2005 року народження. Спільне життя у сторін не в наслідок чого сторони протягом 2 років подружніх відносин не підтримують і відновляти їх не мають наміру. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності. Суд зважаючи на думку позивача, дійшов всиновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 10 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] . відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Україна було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 94. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (16 років). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Як зазначає позивач, сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, позивач примиритися не бажає, наполяє на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved