Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що йому на праві приватної власності належав житловий будинок № 24-а, по вул. Промисловій, у м. Херсоні. 22.02.2006 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір іпотеки, предметом якого виступив вказаний житловий будинок. 15.10.2007 року за виконавчим написом нотаріуса житловий будинок № 24-а, по вул. Промисловій, у м. Херсоні було продано з прилюдних торгів. 11.12.2009 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої дитини, договір іпотеки визнано недійсним. Відповідно до договору купівлі продажу № 2370 від 09.12.2016 року спірний житловий будинок було придбано [PERSON] Спірний будинок вибув з його власності поза його волею, договір іпотеки який став підставою для продажу спірного майна був визнаний судом недійсним, а отже він є недійсним з моменту укладення тобто таким, що не породив будь яких правових підстав. За таких обставин, продаж належного йому майна, здійснено без будь який правових підстав та поза його волею, а тому майно підлягає поверненню. З огляду на викладене, позивач просив з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України витребувати від [PERSON] житловий будинок № 24-а, по вул. Промисловій, у м .Херсоні та визнати за ним право власності на житловий будинок №24, по вул. Промисловій, у м. Херсоні. Ухвалою суду від 12 02.2018року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала повноваження представникам. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.02.2006року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Предметом договору іпотеки виступив житловий будинок № 24-а, по вул. Промисловій, у м. Херсоні, який належав іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 20.02.2006 року, реєстровий номер 339. Земельна ділянка належала іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ХС № 016498, виданого виконавчим комітетом Херсонської міської ради 18.07.2000 року. [PERSON] підписала заяву на отримання кредиту та надала нотаріально посвідчену згоду на укладення договору іпотеки, предметом якого є спірний будинок, де в графі «діти» поставлені прочерки. Банк звернув стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу №54 від 23.01.2007року. В ході примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні 15.02.2007року описано та арештовано будинок, земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Промислова, 24а. Згідно до протоколу проведення прилюдних торгів №10 від 15.10.2007року з реалізації майна, що є предметом іпотеки, яке належить [PERSON] зазначено, що переможцем торгів визнано [PERSON] Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу житлового будинку від 09.12.2016 року, [PERSON] придбала в [PERSON] житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, вул.Промислова,24-а, на земельній ділянці загальною площею 0,062 гектара. Згідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.12.2009року ухваленим у справі за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про право власності, позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 22.02.2006року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», на житловий будинок та земельну ділянку у м. Херсоні, по вул. Промисловій, 24а. Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 17.12.2007року, посвідчене приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим за №4587 на імя [PERSON] на житловий будинок із земельною ділянкою за №24а, по вул. Промисловій, у м. Херсоні. Зобовязано [PERSON] повернути [PERSON] житловий будинок 24-а, по вул. Промисловій, у м. Херсоні. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 24.02.2010року при апеляційному перегляді рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.12.2009 року, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.12.2009року в частині визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 22.02.2006року між [PERSON] та «Банком «Фінанси та Кредит» на житловий будинок та земельну ділянку у м. Херсоні, по вул. Промисловій, 24а. залишено без змін. В іншій частині це ж рішення скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] у задоволенні позову про визнання недійсним свідоцтва про право власності та витребування житлового будинку по вул. Промисловій, 24а,у м. Херсоні. Судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] не міг знати про неправомірність відчуження будинку [PERSON]. Будинок був ним придбаний на законних підставах з прилюдних торгів 15.10.2007року, про що власники будинку знали, але до суду про визнання іпотеки недійсною звернулися лише у квітні 2009року. Суд першої інстанції вирішуючи спір не дав оцінку тій обставині, що [PERSON] та [PERSON] приховано від банку факт проживання у спірному будинку малолітньої [PERSON] Отже, позивачка не довела факт порушення свого субєктивного цивільного права, а звернення до суду з даним позовом є намаганням позивачки покласти на відповідачів несприятливі правові наслідки через невиконання нею самою свого обовязку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.06.2011року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01.08.2011року, ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського ВМ ХМУ УМВС України в Херсонській області, третя особа на стороні відповідачів [PERSON] опіки та піклування виконкому Дніпровської районної у місті Херсоні ради, про виселення, позов задоволено. Усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні належним йому будинком №24а, по вул. Промисловій, у м. Херсоні шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] із цього будинку та зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Чинним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.01.2013 року відмовлено в задоволенні позову Прокурора Дніпровського району м. Херсона в інтересах малолітньої [PERSON] до Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів» в особі філії «Херсонський аукціонний центр», [PERSON], Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання протоколу публічних торгів недійсним правочином, визнання недійсним свідоцтва про право власності №4587 на житловий будинок 24а, по вул. Промисловій у м. Херсоні, видане на імя [PERSON] та зобовязання [PERSON] повернути [PERSON] спірний житловий будинок. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не доведено, а судом не встановлено вибуття спірного житлового будинку з власності [PERSON] поза його волею та без законних на це підстав, а тому він не має право витребувати це майно від добросовісного набувача [PERSON] на підставі ст.388ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з позивача належить стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн., оскільки належних доказів на підтвердження звільнення відсплати судового збору позивачем надано не було. На підставі викладеного, ст.ст. 387,388 ЦК України,

Outcome: approved