overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначав, що 14.04.2006 р. уклав із відповідачем шлюб без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків, тобто фіктивний. У січня 2006 р. відповідач завагітніла, і почала вимагати від позивача офіційної реєстрації даного шлюбу, але мови про реальну створення сім'ї, спільного проживання та ведення спільного господарства не йшлось. Тому посилаючись на те, що уклавши даний шлюб сторони не мали наміру створювати між собою сім`ю та набувати прав подружжя, позивач просить суд визнати цей шлюб недійсним на підставі ст. 40 СК України. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надіслали свої заяви щодо підтримки та визнання відповідно позову. Суд, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно до ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Зважаючи на заяву відповідача [PERSON], яка визнала, що укладала шлюб з позивачем без наміру створення сім`ї, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб та задовольняє його. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У січні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 31960грн пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх синів, на утримання яких з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти 1000грн щомісяця, але батько дітей з жовтня 2013р. по листопад 2014р. аліментів належним чином не сплачував, має 14000грн заборгованості. У судовому засіданні позивач була відсутня, її представник надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх синів [PERSON], 2001р.н., та [PERSON], 2005р.н. На їх утримання судовим рішенням від 14.08.2012р. ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача по 500грн щомісяця на кожну дитину. В порядку примусового виконання Заводським відділом ДВС відкрите виконавче провадження. Згідно даних у розрахунках державного виконавця, станом на 01.12.2014р. слідує, що відповідач, починаючи з жовтня 2013р. по листопад 2014р. аліменти не сплачував та має заборгованість 14000грн. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину. Відповідно до вимог ч.1,2ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За такого, з відповідача, який на 01.12.2014р. прострочив сплату аліментів: за жовтень 2013р. (на 395днів з листопада 2013р.) - підлягає стягненню пеня 3950грн(1000грн х 1% х 395дн); за листопад 2013р. (на 365днів з грудня 2013р.) - пеня 3650грн; за грудень 2013р. (на 334дні з січня 2014р.) - пеня 3340грн; за січень 2014р. (на 303дні з лютого 2014р.) - пеня 3030грн; за лютий 2014р. (на 275днів з березня 2014р.) - пеня 275грн; за березень 2014р. (на 244дні з квітня 2014р.) - пеня 2440грн; за квітень 2014р. (на 214днів з травня 2014р.) - пеня 2140грн; за травень 2014р. (на 183дні з червня 2014р.) - пеня 1830грн; за червень 2014р. (на 153дні з липня 2014р.) - пеня 1530грн; за липень 2014р. (на 122дні з серпня 2014р.) - пеня 1220грн; за серпень 2014р. (на 91день з вересня 2014р.) - пеня 910грн; за вересень 2014р. (на 61день з жовтня 2014р.) - пеня 610грн; за жовтень 2014р. (на 30днів з листопада 2014р.) - пеня 300грн, - а всього пеня - 27700грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі по 750 грн. на кожну дитину, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач, надала суду заяву про зміну позовних вимог в частині стягнення аліментів, а саме розміру аліментів та просила стягнути аліменти в розмірі 1/2 частини доходів відповідача, тобто по 1/6 частині на кожну дитину, та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з зміненими позовними вимогами та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дітей, що проживають з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 4, 5, 6). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач, надала суду заяву про зменшення розміру аліментів та просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 5). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 7,8). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що з 08 серпня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. За цей час зрозуміла, що вони різні за характером люди, мають різні погляди на сімейне життя та шлюб, у зв,язку із чим стали виникати суперечки з різних причин. Відповідач має суїцидальні нахили та нестабільний психічний стан, у зв,язку із чим вона боїться перебувати з ним у одному приміщенні, бо це загрожує її життю. Така поведінка є нестерпною і продовжується тривалий час. Примирення не можливе, мешкають вони окремо, шлюб існує формально , подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним, пояснила, що дітей у шлюбі не мають, винним у розпаді сім,ї вважає відповідача. Просила суд повернути їй дошлюбне прізвище. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 08 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 364, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). З серпня 2014 р. подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, сімейний бюджет відсутній, сторони мешкають за різними адресами, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім'ї суд вважає відповідача, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимогч. 8 ст. 235 ЦПК України суд вважає за можливе повернути позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У січні 2015 р. ТОВ «Факторингова компанія «Кей - Колект» звернулося з позовом до померлої [PERSON] з вимогами про визнання за собою права власності на підставі Закону України «Про іпотеку» на квартиру [ADDRESS] та зобов'язання реєстраційну службу внести запис про реєстрацію права власності. Послалося в обґрунтування позову, що [PERSON] померла у 2009 р. і дана квартира раніше була передана нею в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» згідно договору від 25 червня 2007 р. у забезпечення виконання зобов'язань позичальниці за договором про надання споживчого кредиту від 25 червня 2007 р. №11174837000. В свою чергу позивач набув право вимоги до [PERSON], у т.ч. за рахунок заставленого майна, на підставі договору факторингу від 12 грудня 2011 р. В позові позивач припускався думки, що вказане майно є фактично безхазяйним. Іншими відповідачами зазначені Миколаївська міська рада, а також реєстраційна служба головного управління юстиції Миколаївської області. Ухвалою суду від 09 квітня 2015 р. померлу [PERSON] замінено її спадкоємцем [PERSON], а ухвалою від 17 вересня 2015 р. провадження в справі щодо нього закрито. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі - Миколаївська міська рада та реєстраційна служба головного управління юстиції у Миколаївської області представників до участі в справі не направили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вважає позов необґрунтованим. Спадщину померлої [INFO]. [PERSON] - належну їй квартиру [ADDRESS], яка перебувала в іпотеці АКІБ «УкрСиббанк», а тепер, у зв'язку з відступленням права вимоги на підставі договору факторингу, перебуває в іпотеці ТОВ «ФК «Кей Колект» прийняв єдиний її батько [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину не отримав, що вбачається з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON]. Отже спадщина [PERSON] не є безхазяйною, а тому вимоги про визнання права власності адресовані до Миколаївської міської ради є безпідставними. Як похідна не підлягає задоволенню й вимога до реєстраційної служби про внесення запису про право власності позивач на квартиру. Судовий збір згідно ст.. 88 ЦПК України позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У січні 2015 р. УПФУ звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути на свою користь з [PERSON] суму надміру виплаченої пенсії 2270,92 грн. Позов обґрунтований тим, що за звернення відповідачки, їй було здійснено перерахунок пенсії за віком з врахуванням отриманої нею заробітної плати під час роботи в ТОВ «Транс Пик». Однак дане підприємство було правонаступником ТОВ Авіакомпанія «Руна-Ейр», а в звіті останнього за 1996 рік фонд оплати праці по найманих працівниках не відображений, а тому, за вирахувань утримань, відповідачка має борг перед УПФУ по надмірно виплаченій пенсії в сумі 2270,92 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі заяви [PERSON], остання отримує пенсію за віком з 29 вересня 2008 року (а.с. 6,7). 15 червня 2011 року [PERSON] звернулась із заявою про перерахунок пенсії за період з січня 1992 року по грудень 1996 року, надаючи в обґрунтування довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за зазначений період, видану ТОВ «Транс Пик» (а.с. 13,14). За розпорядженням Пенсійного Фонду, відповідачці здійснено перерахунок пенсії з 01 червня 2011 року (а.с. 15). З отриманих відомостей УПФУ в Центральному районі, ТОВ «Транс-Пик» було правонаступником ТОВ Авіакомпанія «Руна-Ейр», в звіті якого за 1996 рік фонд оплати праці по найманих працівниках не відображено (а.с. 16). Таким чином, за рішенням та розрахунком позивача, з період з 01 червня 2011 р. по 30 квітня 2013 р. [PERSON] безпідставно отримані кошти з УПФУ в сумі 4956,84 грн. (а.с. 17-20). Дані кошти утримувались з відповідачки, а залишок невідшкодованої переплати складає 2270,92 грн. (а.с. 21-22). У відповідності до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. З урахуванням наведеного, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243грн. 60 коп

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У січні 2016 позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові та поваги, та даний шлюб буде суперечити її інтересам. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, стосовно можливості примирення заперечувала. Відповідач у судові засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позовних вимог не надавав (а.с. 18, 21). Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.04.1971 у відділом РАЦС МУЮ у м. Києві, актовий запис 2124 (а.с.3). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яким просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 70, по вул. Миколаївській, 28, у м. Миколаєві, укладений між ним та відповідачами. В судове засідання позивачі не зявились, надали заяву про слухання справи у їх відсутність, підтримку позовних вимог та погодження на заочний розгляд справи. Відповідачі та представник біржі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Представник біржі в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 401, оформленого 31 жовтня 1997р. Товарною біржею «Нерухомість-сангай», [PERSON], [PERSON] купили у [PERSON] і [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] і [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 19 листопада 1997 р. згідно реєстраційного напису до договору купівлі-продажу № 17736 /а.с. 10/. Позивачі зареєстровані в зазначеній квартирі з 09 листопада 1997 року (а.с. 4,5). Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому,позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, якою просив встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника №311 заповненою 24 лютого 1975 р. у колгоспі ім. Димитрова Марьянівської сільради Бобринецького району Кіровоградської області на імя [PERSON] Сергієвича. Заяву мотивовано наявністю розбіжностей в написанні прізвища заявника: згідно паспорту, картки платника податків, водійського посвідчення, по-батькові заявника зазначено «Сергійович», через «йо», а в трудовій книжці колгоспника «Сергієвич», через літру «є». В судовому засіданні заявник позовні вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення заявника дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити. Як вбачається з копії трудової книжки колгоспника №311 заповненою 24 лютого 1975 р. у колгоспі ім. Димитрова Марьянівської сільради Бобринецького району Кіровоградської області, на імя [PERSON] Сергієвича, по-батькові заявника зазначено «Сергієвич», через літеру «є». Таке зазначення по-батькові є опискою, оскільки з копії паспорту громадянина України на імя [PERSON], картки платника податків, водійського та посвідчення та посвідчення ветерана праці, по-батькові заявника зазначено як «Сергійович», через «йо». Наведені обставини в їх сукупності дають підстави, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, встановити факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки колгоспника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду зі позовом, яким просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 71500 грн., розрахований ним з 20 лютого 2015 р. В обґрунтування послався на те, що середній заробіток на місяць був визначений рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2015 р. В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засіданні представника або відзиву не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно. Суд, дослідивши письмові докази в справі встановив такі обставини. У цивільній справі №2/489/96/15 заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2015 р., яке набрало законної сили, з ТОВ «Завод «Електротехніка» на користь [PERSON], звільненого з 03 березня 2014 р. працівника цього ТОВ, був присуджений, зокрема, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, розрахований із середньоденної заробітної плати 255,16 грн. та встановлена обставина відсутності обставин передбачений ст. 117 КзпП України для зменшення середнього заробітку. Рішення суду згідно довідки державного виконавця Ленінського ДВС ММУЮ від 28 березня 2016 р. р. не виконане. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже на користь позивача слід тягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні шляхом множення 277 робочих днів (з 20 лютого 2015 р. по 31 березня 2016 р.) на середньоденний заробіток 255,16 грн. = 70679,32 грн. З відповідача слід стягнути судовий збір 706,79 грн. в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка погодилася з позовом Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 19 червня 2014 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №265. Подружні відносини припинені. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Із обставин, встановлених судом вбачається, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved