Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку по вул. Шевченка, 19 у м. Каховці. Відповідач [PERSON] є його сином, який мешкав у вказаному будинку, однак у 2009 році був призваний на службу в армію, у 2011 році він перейшов на службу за контрактом, мешкав у м. Феодосії, де й залишається до цього часу. Реєстрація відповідача у його будинку не дозволяє йому розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права. Таким чином, відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації, що є безумовною підставою для визнання його втратившим права користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння, розташованого в м. Каховка, вул. Шевченко, 19 з 15.04.1988 року. [PERSON] зареєстрований в зазначеному будинку з 27.10.2007 року (а.с.7-9). Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Статтею 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено матеріалами справи, позивач є власником 1/2 частини домоволодіння, розташованого в м. Каховка, вул. Шевченко, 19. [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], однак більше року не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується відповідним актом від 08.08.2016 року (а.с.10). Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved