Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У січні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати право власності на спадкове майно померлого 12.02.2011 року [PERSON] квартиру № 10 в буд. № 17 на проспекті Шевченка у м. Червонограда Львівської області за [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки та за [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки. На обґрунтування своїх вимог послалися на те, що після смерті їхнього батька вони як спадкоємці першої черги у межах шестимісячного строку звернулися до нотаріальної кантори із заявами про прийняття спадщини. Також з такою заявою звернулася й відповідач як дружина їхнього покійного батька. Зазначають, що нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі їм свідоцтва про право на спадщину, оскільки ними не було подано правовстановлюючі документи, котрі підтверджують право власності на майно (квартиру). Вказують, що такі документи у них відсутні, оскільки перебувають у володінні відповідача, яка з ними на контакт не йде і не бажає надавати цих документів. Відтак з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на спадкову квартиру за адресою: м. Червоноград, пр. Шевченка, 17/10, просять визнати за ними право власності по 1/3 розміру останньої та стягнути судові витрати з відповідача. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених в останньому. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання 29.02.2016 року, 24.03.2016 року та 22.04.2016 року не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. У зв'язку з цим на підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи. Заслухавши позивача [PERSON], який діяв у своїх інтересах та представляв інтереси позивача [PERSON], представника [PERSON] [PERSON], зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Згідно копій свідоцтв серії І-СГ № 454972 від 01.04.1976 року, № 025454 від 05.05.1967 року, № 254432 від 09.06.2011 року, позивачі є синами [PERSON], котрий помер 12.02.2011 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 283665 від 21.02.1996 р., [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] з 21.02.1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно довідки № 106983 від 09.06.2011 року, виданої КП «Комінтех», та копії паспорта відповідача, остання була зареєстрована та проживала разом з покійним чоловіком. Виходячи зі змісту наявного у матеріалах справи листа КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.12.2015 року № 6243, власником квартири № 10 в буд. № 17 на проспекті Шевченка у м. Червонограда Львівської області був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого Бюро приватизації Державного підприємства Червоноградського управління житлово-комунального господарства 13.12.1999 року на підставі рішення цього Бюро від 13.12.1999 року № 155. Як видно з копій матеріалів спадкової справи № 256/2011, 09.06.2011 року, заведеної у звязку зі смертю [PERSON], обидва позивачі звернулися до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини 09.06.2011 року. Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 23.10.2015 року відмовлено у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті [PERSON], який помер 12.02.2011 року, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: пр. Шевченка, 17/10 у м. Червонограді Львівської області у звязку з необхідністю подання правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця, а саме свідоцтво про право власності та/або свідоцтво про реєстрацію, на підставі якого це право було б зареєстроване у встановленому законом порядку і документи про проведення такої реєстрації. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, захист права власності у спосіб визнання такого права допускається у разі оспорення, невизнання його іншою особою та у разі втрати документа, який засвідчує право власності особи. При цьому обовязковою умовою визнання судом права власності є його виникнення в тієї чи іншої особи. Ураховуючи те, що позивачами не доведено наявності жодної з умов як підстави визнання за кожним з них права власності на 1/3 частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: пр. Шевченка, 17/10 у м. Червонограді Львівської області, на що додатково вказує неотримання ними документів, які б засвідчували їх право власності на ці частки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому судом установлено, що позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька у межах визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку для її прийняття й протягом цього строку своїх заяв не відкликали, а отже, прийняли спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, ураховуючи прийняття відповідачем спадщини в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України у звязку з постійним проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини, слід дійти висновку про належність кожному з позивачів права на набуття у власність у порядку спадкування 1/3 частки у праві власності на спірну квартиру, а не права власності на такі частки. Разом з тим слід зазначити, що згідно з главою 89 ЦК України оформлення спадкових прав здійснюється нотаріусом, відмова якого у видачі свідоцтва про право на спадщину може бути предметом оскарження в суді й не є підставою для визнання за спадкоємцями права власності на спадкове майно.

Outcome: dismissed