Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на дві кімнати в гуртожитку, що являють собою наступне нерухоме майно: 1) 1/125 частка у праві спільної власності на нежитлові будівлі в [ADDRESS], яка складається в цілому з: гуртожитку «А-2» загальною площею 907,5 кв.м., сараю «Б-1» площею 24,9 кв.м., котельні «Г-1» площею 15,8 кв.м. сараю «Д-1» площею 307,5 кв.м., вбиральні «Е-1» площею 1,8 кв.м., огорожі № 1, хвіртки № 2, 2) 11/1000 часток у праві спільної власності на нежитлові будівлі в [ADDRESS], яка складається в цілому з: гуртожитку «А-2» загальною площею 907,5 кв.м., сараю «Б-1» площею 24,9 кв.м., котельні «Г-1» площею 15,8 кв.м., сараю «Д-1» площею 307,5 кв.м., вбиральні «Е-1» площею 1,8 кв.м., огорожі № 1, хвіртки № 2, яке виникло за договором купівлі-продажу від 30.07.2013р. за договорами купівлі - продажу, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі остання придбала дві кімнати в гуртожитку за кошти отримані в позику, а оскільки відповідач не надавав коштів на придбання даних кімнат та не допомагав погашати борги просила визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно за нею. Представник позивача - адвокат [PERSON] надав суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу та публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2011 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів 17 грудня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 339, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Як вбачається з договору купівлі - продажу від 30.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], ПАТ «Полтаваагротранс» передало, а [PERSON] зі згоди чоловіка [PERSON], прийняла у власність наступне майно: 1/125 частки у праві власності на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], яка складається в цілому з: гуртожитку «А-2» загальною площею 907,5 кв.м., сараю «Б-1» площею 24,9 кв.м., котельні «Г-1» площею 15,8 кв.м., сараю «Д-1» площею 307,5 кв.м., вбиральні «Е-1» площею 1,8 кв.м., огорожі № 1, хвіртки № 2, і зобов'язується сплатити за це майно обговорену грошову суму. Згідно договору купівлі - продажу від 30.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], ПАТ «Полтаваагротранс» передало, а [PERSON] зі згоди чоловіка [PERSON], прийняла у власність наступне майно: 11/1000 частки у праві власності на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], яка складається в цілому з: гуртожитку «А-2» загальною площею 907,5 кв.м., сараю «Б-1» площею 24,9 кв.м., котельні «Г-1» площею 15,8 кв.м., сараю «Д-1» площею 307,5 кв.м., вбиральні «Е-1» площею 1,8 кв.м., огорожі № 1, хвіртки № 2, і зобов'язується сплатити за це майно обговорену грошову суму. На придбання вищевказаного нерухомого майна позивачка брала в борг кошти, так, відповідно до договору про надання цільової безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 03 червня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] надала грошові кошти на безпроцентній та поворотній основі у розмірі 850 грн. щомісячно протягом календарного року зі строком повернення до трьох років, а [PERSON] зобов'язалась використати їх за цільовим призначенням та повернути позику в порядку та на умовах, визначених цим договором. Позика надавалась з метою придбання кімнати (або кількох) в гуртожитку, який знаходиться в [ADDRESS] Крім того, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 7 000 грн., що підтверджується відповідною розпискою. Згідно довідки про заробітну плату [PERSON], виданої ФОП [PERSON] остання за 6 місяців отримала 3 583 грн. 48 коп. заробітної плати. Відповідно до довідок та виписок із особового рахунку [NUMBER] та № 26253003294297, виданих ПАТ «Банк Руский Стандарт» , [PERSON] уклала договір з банком про надання та використання платіжної картки № 107370672 від 01.07.2013 року, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок [NUMBER]. Станом на 12.11.2013 року залишок коштів на рахунку складає - 8606 грн. 57 коп., а також [PERSON] уклала договір з банком про надання та використання платіжної картки [NUMBER] від 22.08.2013 року, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок [NUMBER]. Станом на 12.11.2013 року залишок коштів на рахунку складає - 1 476 грн. 75 коп.. Враховуючи вище викладене, вказане спірне майно було придбане [PERSON] за отримані у позику кошти. Борги, які виникли внаслідок придбання нерухомого майна, вона погашала самостійно, без участі відповідача. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2013 року по цивільній справі № 538/2385/13-ц, провадження № 2/538/605/2013, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Одночасно відповідно до 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власність дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Згідно із ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше ні встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що передбачено ст. 70 СК України. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судом роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частиною 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин вимоги [PERSON] про визнання права власності за договорами купівлі-продажу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved