Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У січні 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Рада 6») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], та за період з 01.08.2016 по 31.12.2017 не оплачує за комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, в зв'язку з чим за цей період у неї утворилась заборгованість у розмірі 13 658 грн. 72 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також, у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову у розмірі 1 024 грн. 54 коп., 3% річних у розмірі 258,33 грн. та у відповідності до п. 8 Договору, пеню у розмірі 11 687 грн. 85 коп. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2018 позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю ст. 175 ЦПК України. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Разом з цим, учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Однак, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач, будучи повідомлена належним чином, відзив на позов не подала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є власником [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] перебуває у віданні з обслуговування житлово-експлуатаційної організації - ТОВ «Рада 6», яким здійснюється надання, зокрема, у вказаному будинку, послуг з опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до встановлених тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.06.2015 №591. 15.09.2006 між сторонами було укладено Договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території надання комунальних послуг (далі по тексту - Договір), яким погоджено умови забезпечення позивачем комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, вивезення побутових відходів тощо) та умови своєчасної оплати відповідачем як споживачем цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором, та угодою про внесення змін та доповнень до договору «Про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій». За п. 4 зазначеного Договору, відповідач взяла на себе зобов'язання вносити передбачену Договором плату за послуги до 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.01.2018 у відповідача наявна заборгованість за період з 01.08.2016 по 31.12.2017, загальний розмір якої становить 26 629 грн. 44 коп., з яких: 13 658 грн. 72 коп. - сума основного боргу; 1 024 грн. 54 коп. - сума інфляційних нарахувань; 258 грн. 33 коп. - сума 3% річних; 11 687 грн. 85 коп. - сума пені. Відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. У відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Управитель має право: 1) здійснювати управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та забезпечувати їх належну експлуатацію; 2) укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом; 3) контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг; 4) отримувати плату за виконання власних функцій; 5) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів тощо в порядку, визначеному законом і договором; 6) звертатися до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та до суду в межах повноважень, визначених законом та договором, для забезпечення належного виконання умов договору виробниками, виконавцями та споживачами (ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель зобов'язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Також, згідно п. 8 Договору, за несвоєчасне внесення на рахунок підприємства плати, передбаченої цим договором, власник (и) повинні сплачувати пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу. Окрім того, суд враховує те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2017 у справі №757/26451/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2010 року по листопад 2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідач не сплачує грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги та у неї утворилась заборгованість за період з 01.08.2016 по 31.12.2017, загальний розмір якої становить 26 629 грн. 44 коп. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Рада 6» заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved