Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

У серпні 2020 року засобами поштового зв`язку позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 51 517,67 грн.; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказувала, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] . Відповідач не виконує рішення суду від 13.07.2001 року про стягнення з нього аліментів, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з нього неустойки (пені). 03.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 28.08.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 06.10.2020 року представник позивача - адвокат Кузьменко Є.А., звернувся до суду із заявою, в якій уточнив прохальну частину позовної заяви, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 51 517,67 грн.; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі. 18.11.2020 року представник позивача - адвокат Кузьменко Є.А., засобами поштового зв`язку направив до суду детальний опис робіт по справі, а також просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явились. 24.11.2020 року представник позивач - адвокат Кузьменко Є.А., звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не направив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 09.10.1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01.11.2000 року було розірвано. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідки Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МУЮ (м. Київ) № 22 від 23.01.2020 року, на підставі виконавчого листа № 2-579 від 13.07.2001 року Білоцерківського міськрайонного суду відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Станом на 23.10.2018 року наявна заборгованість зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, яка становить 51 517,67 грн. В матеріалах справи також міститься копія вказаного виконавчого листа № 2-579. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні цивільної справи, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Утворена з вини відповідача [PERSON] заборгованість по аліментах є підставою для нарахування йому пені за неналежне виконання зобов`язання. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з розрахунку Білоцерківського районного відділу ДВС заборгованість по аліментам станом на 23.10.2018 р. становить 51 517,67 грн. Згідно розрахунку пені, що наданий позивачем, її розмір становить 820 330,53 грн. Отже, в силу вимог ч. 1 ст. 196 СК України позивачем правомірно заявлено до стягнення пеню в розмірі 51 517,67 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи встановлені судом обставини та відсутність доказів на спростування таких обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача на її користь пені за прострочення сплати аліментів. Представник позивача - адвокат Кузьменко Є.А, подав заяву про стягнення з відповідача суми судових витрат в розмірі 6 000 грн., яку підтверджує договором № 2 про надання юридичних послуг від 08.01.2020 року, детальним описом робіт від 10.11.2020 року, актом про надання правничої допомоги від 22.10.2020 року та квитанціями про оплату. Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з цим, суд враховує детальний опис робіт із зазначенням витраченого адвокатом часу, з якого можливо визначити ціну за одну годину роботи адвоката. Враховуючи наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката за участь в судових засіданнях в розмірі 2 000 грн (п. 6 опису, 2 год. участь в судових засіданнях), які не підтверджені у встановленому порядку. Таким чином, суд вважає, що позивач частково довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 4 000 грн. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved