Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У січні 2016 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01 березня 2008 року [PERSON] отримав від неї у борг 18 000 доларів США, про що видав власноручно написану розписку. [PERSON] зобов'язався повертати їй грошові кошти щоквартально, з останнім строком виплати - 01 березня 2014 року. 01 березня 2015 року на адресу [PERSON] була направлена письмова вимога з проханням терміново повернути кошти, однак вимога про повернення боргу була залишена ним без задоволення. [PERSON] відмовляється в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов'язання. Станом на 25 січня 2016 року заборгованість [PERSON] складає 18 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 25 січня 2016 року 1 долар США = 24,79 грн.), що еквівалентно 446 220 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 446 220 грн.. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасникам процесу, вивчивши матеріали справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2008 року [PERSON] взяв у борг в [PERSON] грошові кошти в розмірі 18 000 доларів США, що підтверджується виданою [PERSON] письмовою розпискою від 01 березня 2008 року. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. У позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу у розмірі 18 000 грн.. Однак, у судовому відповідач [PERSON] надав суду копію розписки, в якій зазначено про те, що 21 квітня 2015 року в рахунок погашення боргу по розписці від 01 березня 2008 року він сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США. Дана обставина була підтверджена представником позивача у судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про зменшення розміру заборгованості з 18 000 доларів США, що еквівалентно 446 220 грн. на 16 000 доларів США, що еквівалентно 396 640 грн., оскільки відповідач частково здійснив проплату в рахунок існуючої заборгованості за договором позики, що також підтверджується долученою до матеріалів справи копією розписки [PERSON] від 21 квітня 2015 року. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе за договором позики зобов'язання, та у встановлений строк борг не повернув, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 396 640 грн.. В решті задоволення позовних вимог слід відмовити. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: partial