Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У серпні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за електроенергією у розмірі 2537,42грн., 3% річних у сумі 183,59грн., інфляційну складову боргу у розмірі 152,60грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.06.2002 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - позивач) та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено договір №06008712507 про користування електричної енергією, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалася оплачувати одержану електричну енергією за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором. Позивач вказує на те, що за результатами аналізу оплат з'ясовано, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, внаслідок чого, станом на 01.02.2014, має заборгованість за спожиту електроенергію, яка у загальному розмірі складає 2873,61грн. Також позивач вказує, що на неодноразові попередження відповідача про необхідність сплатити заборгованість, відповідачем залишні без уваги, що змусило позивача звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином через оголошення у пресі, про що свідчить копія примірника газети «Урядовий кур'єр» за 07.11.2014 №207 (5336). У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Частиною 1 ст.714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.06.2002 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та [PERSON] було укладено договір №60087-125-7 про користування електричної енергією (далі - договір), відповідно до п.п.1, 11 умов якого позивач взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах, відповідно до потужності електроустановок споживача за адресою [ADDRESS], з гарантованим рівнем надійності безпеки та якості, а відповідач зобов'язалася оплачувати одержану електричну енергією за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (а.с.15). Як вбачається з особової картки, відповідач є власником особового рахунку квартири [ADDRESS] (а.с.11-14). Так, згідно з ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно з ч.4 ст.4 ЦК України актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету міністрів України. Публічне акціонерне товариство «Київенерго» діє згідно з Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (далі - Правила). Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем (п.п.19, 21 Правил). Відповідно до п.42 Правил, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цих Правил. Згідно з п.20 Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію та порушення правил користування електричною енергією (п.48 Правил). Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов'язання не виконувала належним чином, внаслідок чого, згідно з розрахунком заборгованості позивача, станом на 01.02.2014, має заборгованість за спожиту електроенергію, яка у загальному розмірі складає 2873,61грн., з яких: заборгованість за спожиту електроенергію - 2537,42грн., інфляційна складова боргу - 152,60грн., 3% річних - 183,59грн. (а.с.6). Доказів, щоб спростовували зазначену суму заборгованості, суду не надано. Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, а також, враховуючи те, що відповідач не виконує зобов'язань перед позивачем щодо оплати спожитої ним електричної енергії, внаслідок чого, має заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію у загальному розмірі в сумі 2873,61грн. Також, виходячи із вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн., що підтверджується квитанцією №6832 від 05.09.2014.

Outcome: approved