Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У січні 2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є наймачем квартири [ADDRESS]. Починаючи з 01.05.2007 р. відповідач не сплачував кошти за отримані комунальні послуги, а тому станом на 01.02.2011 р. заборгованість відповідача складає 24953,96 грн. Таким чином, через несвоєчасне проведення розрахунків відповідача, позивач має заборгованість перед організаціями - виробниками комунальних послуг. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24953,96 грн., яка складається із суми основного боргу - 15065,3 грн., інфляційних втрат - 8502,34 грн. та 3 % річних - 1385,79 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки, борг за житлово-комунальні послуги відсутній та просив суд застосувати строки позовної давності. Повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1. ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що на підставі довідки форми № 3 від 24.02.2014 р. № 359, відповідач є зареєстрованим у квартирі [ADDRESS]. Зазначений будинок знаходиться на балансі Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із рахунком, який знаходиться в матеріалах справи, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги, за період з 01.05.2007 р. по 01.02.2011 р. включно, становить 24953,96 грн., яка складається із суми основного боргу - 15065,3 грн., інфляційних втрат - 8502,34 грн. та 3 % річних - 1385,79 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Я вбачається із розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви, станом на 05.2007 р. сума боргу становить «0», однак, на 12.2007 р. в розрахунку міститься запис про борг в розмірі 14025,22 грн., на підтвердження якого позивач жодних доказів суду не надав (а.с.6). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач просив стягнути заборгованість по сплаті за житлово - комунальні послуги за період з травня 2007 р. по лютий 2011 р., а отже перебіг позовної давності розпочався з 01.03.2011 р. та закінчився 02.03.2014 р. Судом було встановлено, що позивач звернувся до суду 06.01.2015 р., а отже з пропущенням строку позовної давності. Враховуючи те, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення заборгованості позивача, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 256,267 ЦК України 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed