Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська, 135. В обґрунтування позову вказує, що 08.06.1989 р. виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів прийнято рішення №144/38 про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Мурманській у м. Запоріжжі. Згідно цього рішення позивач збудував у 1991-1992 роках житловий будинок, в якому мешкає зі своєю родиною по теперішній час. Протягом експлуатації будинку здійснював його реконструкцію, згідно технічного паспорту станом на 25.12.2014р. на виділеній позивачу земельній ділянці розташовані житловий будинок з гаражем літ.А, підвал під літ.А, мансарда літ.мс, мансарда літ.мс1, гараж літ. Б, погріб з шийкою літ.пг, гараж літ.Г, водопровід №4, зливна яма №5, паркан №7, ворота з хвірткою №6. Проте, розпорядитися вказаним майном позивач не може, оскільки не може здійснити державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, оскільки вже тривалий час не в змозі отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, через що даний обєкт нерухомості вважається самочинним будівництвом. На неодноразові звернення до органу місцевого самоврядування з цього питання йому розяснено, що оформити земельну ділянку він зможе у разі предявлення технічного паспорту на нерухоме майно, що на ній розташоване, з витягом про реєстрацію права власності на це нерухоме майно. З наведених підстав просить у відповідності до ст. 376 ЦК України у судовому порядку визнати за ним право власності на житловий будинок і надвірні споруди, що розташовані за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська, 135. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Представник відповідача заперечень проти позову не надав, пояснив у судовому засіданні, що Запорізька міська рада визнає за позивачем право на забудову земельної ділянки, у разі відсутності заперечень з боку користувачів (власників) суміжних земельних ділянок проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що Рішенням міської ради №161/15 від 25.05.1989р. вирішено відвести виконавчому комітету Ленінської районної ради народних депутатів земельні ділянки площею 0,9 га з земель лісгоспзага в районі вул. Мурманської для будівництва житлових будинків. Запорізькому обласному виконавчому лісогосподарському обєднанню «Запоріжліс» відведена земельна ділянка площею 0,9 га в районі гранітного карєру взамін відчужуваної ділянки по вул. Мурманська. Межі земельної ділянки затверджені у відповідності з планом, що додається. 08.06.1989р. виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів прийнято рішення №144/38, яким [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Мурманській у м. Запоріжжі (земельна ділянка №9 площею 585 кв.м.). Це рішення компетентний орган прийняв відповідно до Постанови ЦК КПСС і Ради Міністрів СРСР від 11.02.1988р. №197 «Про заходи з прискорення розвитку індивідуального житлового будівництва» та Постанови ЦК Компартії України і ради міністрів УРСР від 01.03.1988р. №59, яким виконкоми місцевих рад народних депутатів були зобовязані були внести в генеральні плани міст, селищ і сільських населених пунктів уточнення, пов'язані з виділенням територій для індивідуальної забудови, і забезпечити розробку проектів планування і забудови територій індивідуального житлового будівництва з відповідним розміщенням необхідних об'єктів комунально-побутового і соціально-культурного призначення (п.4 Робочого плану), та у відповідності з рішенням міської ради №161/15 від 25.05.1989р. План забудови житлового будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська, 135, виданий [PERSON] і затвердженийголовним архітектором міста 16.08.1989р. З технічного паспорту на житловий будинок за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська, 135, складеного станом на 06.03.1992р., вбачається, що на земельній ділянці площею 618 кв.м. розташованізбудовані у 1991-1992 роках житловий будинок літ.А. з гаражем, службова прибудова літ.а, підвал літ.пд під літ.А, мансарда літ.мс, гараж літ.Б, погріб літ.пг під літ.Б, сарай літ.В, паркан №1, ворота, хвіртка №№ 2, 3, водопровід №4, замощення [PERSON] на плані земельної ділянки позначено зливну яму «с.я». Згідно матеріалів справи, у 1991 році [PERSON] отримав технічні умови на проектування електропостачання, також було отримано дозволи і погодження служб відділення дорожнього нагляду ВДАІ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, топографо-геодезичною службою, службою інженерно-транспортних комунікацій Головного управління архітектури та містобудування Запорізької міської ради, Управлінням комунального господарства, ВАТ «Укртелеком», ВАТ «Запоріжгаз», КП «Запоріжміськсвітло». З домової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] у Ленінському районі м. Запоріжжі, вбачається, що за вказаною адресою прописані з 31.03.1992р. [PERSON], його батько [PERSON] і дружина [PERSON], з 18.07.1996р. прописаний його син [PERSON] Таким чином, спірний житловий будинок з часу будівництва і по теперішній час використовується позивачем і членами його сімї як постійне місце проживання. За матеріалами технічної інвентаризації станом на 15.12.2014р., на земельній ділянці площею 882 кв.м. розташовані житловий будинок літ.А, підвал під літ.А, мансарда літ.мс, мансарда літ.мс1, гараж літ. Б, погріб з шийкою літ.пг, гараж літ.Г, водопровід №4, зливна яма №5, паркан №7, ворота з хвірткою №6. Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку надано земельну ділянку для будівництва житлового будинку. Фактично збудувавши його у 1991-1992 роках, [PERSON] своєчасно не оформив право власності на нього. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 5 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 2 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і заяви про прийняття яких подаються до 31 грудня 2012 року, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] отримав дозвіл на виконання будівельних робіт, звертався до компетентних органів із питання узаконення будівництва, однак йому було відмовлено у вирішенні зазначеного питання з огляду на те, що ним повинні бути надані документи, що підтверджують право на земельну ділянку. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №144/38 від 08.06.1989р., [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці №9 по вул. Мурманській у м. Запоріжжі, прийнятим у відповідності з рішенням міської ради №161/15 від 25.05.1989р. про відвід земельної ділянкипо вул. Мурманській для будівництва житлових будинків. Таким чином, зазначене рішення надало позивачу право виконувати підготовчі та будівельні роботи індивідуального жилого будинку на тій земельній ділянці, яка передана йому з цією метою рішенням компетентного органу. Згідно матеріалів технічної інвентаризації станом на 15.12.2014р., спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 882 кв.м. Згідно кадастрового плану земельної ділянки, що є в матеріалах інвентаризації земельної ділянки, виготовленої землевпорядною організацією при підготовці проекту відведення земельної ділянки, земельна ділянка за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська, 135 має площу 882 кв.м. Згідно з актом №1525 погодження меж землекористування, землекористувачі суміжних земельних ділянок по вул. Мурманська, 139 [PERSON] і по вул. Мурманська, 137Толмачов В.А. засвідчили, що претензій до фактично існуючих меж земельної ділянки по вул. Мурманська, 135, не мають. Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області у листі №5632/10/08-28-17-01 від 23.04.2015р. повідомляє, що станом на 23.04.2015р. за [PERSON] обліковується земельна ділянка за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська, 135 (розмір земельної ділянки 882 кв.м.). [PERSON] набув право користування земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлений, однак на звернення [PERSON] з приводу приватизації земельної ділянки по вул. Мурманській, 135, виконавчий комітет Запорізької міської ради листом від 30.07.2012р. повідомив [PERSON], що розгляд питання передачі у власність земельної ділянки буде можливим після визнання права власності на житловий будинок, будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці. З приводу оформлення земельної ділянки [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Запорізької міської ради у лютому 2014 року, на що йому листом від 18.02.2014р. розяснено, що для вирішення цього питання необхідно надати оригінал технічного паспорту на житловий будинок з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Головне управління Держземагентства у Запорізькій області листом від 11.01.2014р.,виконавчий комітет Запорізької міської ради листом від 01.04.2014р. розяснюють, що межі м. Запоріжжя встановлювалися у 1968 році та у 1988 році, відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 30.05.1968 р. №262 «Про відновлення та встановлення зовнішніх меж земель міста Запоріжжя та селища міського типу Верхня Хортиця», рішення виконавчого комітету Запорізької обласної ради депутатів трудящих від 16.10.1968р. №475 «Про затвердження плану розташування зовнішніх меж земель міста Запоріжжя та селища міського типу Верхня Хортиця» та указу Президії Верховної Ради УРСР «Про розширення межі м. Запоріжжя» від 16.06.1988р. №6039-ХІ. У звязку зі змінами, які відбулися в землекористуванні міста, внаслідок освоєння земель під будівництво Хортицького, Осипенківського, Південного та Бородинського мікрорайонів з відповідною інфраструктурою, виконавчий комітет Запорізької міської ради протягом 1986-1988 років почав проектні роботи з встановлення нової межі міста. Існуюча межа міста Запоріжжя встановлена на підставі Указу Президії Верховної Ради УРСР від 16.06.1988р. №6034-ХІ. У 2004 році Запорізькою міською радою затверджено Генеральний план м. Запоріжжя, яким передбачено коригування міської межі. На сьогодні розроблено новий Генеральний план м. Запоріжжя, відповідно до якого земельна ділянка по вул. Мурманській, 135 у м. Запоріжжі планується до включення в межі м. Запоріжжя. За змістом статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Частино 5 ст. 376 ЦК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлямипо вул. Мурманській, 135 у м. Запоріжжі і визнання відповідачем цього позову не порушує права інших осіб, оскільки це майно законно створено позивачем у 1991-1992 роках на відведеній для цього земельній ділянці, який ним користується з моменту створення і до теперішнього часу, і на нього не було і не могло бути встановлене нічиє право власності. Тягар утримання власності з часу створення нерухомого майна несе позивач. Також судом встановлено, що самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, не потребує перебудови і не підлягає знесенню. Власник земельної ділянки в особі Запорізької міської ради з моменту створення майна не заявляє пройого знесення, не заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за позивачем, оскільки це не порушує права інших осіб. Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності органом державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] не видавався. Самочинне будівництво здійснено на відведеній для цього земельній ділянці, згідно технічної документації є завершеним будівництвом, підключеним до інженерних мереж. З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки підстав, які б були перешкодою для визнання права власності на побудований позивачем житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями по вул. Мурманській, 135 у м. Запоріжжі (житловий будинок літ.А з підвалом літ.пд під літ.А, мансардою літ.мс, мансардою літ.мс1, гаражем літ.Б, погребом з шийкою літ.пг, водопроводом №4, зливною ямою №5, парканом №7, воротами з хвірткою №6) судом під час судового розгляду справи не встановлено. З урахуванням викладеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved