Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини в якому вказувала, що вони (сторони) від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою та отримуючи дохід, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Виходячи з того, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2016 року і до повноліття дитини. Також [PERSON], вказуючи на те, що після розірвання шлюбу вона неодноразово зверталася до [PERSON] з приводу одержання аліментів, але не могла одержати кошти в зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, просила стягнути з відповідача аліменти за попередні три роки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази надання [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). Суд при визначенні підстав для стягнення та розміру аліментів, враховує відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість або обмежену можливість виконання ним свого обов'язку щодо утримання дитини. Водночас матеріали справи не містять й доказів, що б підтвердили, що дитині необхідне матеріальне забезпечення батьків у підвищеному розмірі. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] може щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина у звичайному розмірі, що склався в судовій практиці за таких обставин, а саме 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення аліментів за попередній період, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б свідчили про вжиття позивачкою будь-яких заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати. За встановленого вимоги в цій частині не можуть бути задоволені. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 551,20 грн. судового збору.

Outcome: partial