Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД», у якій просила стягнути з відповідача: - заборгованість по заробітній платі у розмірі 58 921 грн. 57 коп.; - середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 288,01 грн.; - моральну шкоду у розмірі 2 (дві) тисячі грн. Позивачка зазначила, що з 13 серпня 2017 року по 24 травня 2021 року вона працювала охоронцем в ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД». 24 травня 2021 року звільнилася за угодою сторін. Їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 48 265 грн. 20 коп., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. У зв`язку з тим, що заробітна плата нарахована та невиплачена, просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 24 травня 2021 року з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 288,01 грн. за кожний день. Внаслідок невиплати ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» заробітної плати до її звільнення [PERSON] зазнала моральних страждань, які виразились у зміні способу життя та у переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом порушених прав. Моральну шкоду оцінює в розмірі 2000 гривень. Представник позивача у судове засідання не явився, письмово просив розглядати справу без його та позивача участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У зв`язку з тим, що представник відповідача ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцезнаходженням, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працювала охоронцем в ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» з 13 серпня 2017 року. 24 травня 2021 [PERSON] звільнена за п.1ст.36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки позивачки (ар.с.11-13). Позивачці була нарахована заробітна плата у розмірі 48 265 грн. 20 коп., яка не виплачена відповідачем ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД», що підтверджується довідкою форми ОК-7, наданої Пенсійним фондом України (ар.с.14). Крім того, як встановлено судом під час розгляду справи, відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу заробітну плату за квітень та 24 календарні дні травня 2021 року, що підтверджується довідкою з Пенсійного фонду України за формою ОК-7 від 29.06.2021р., яку було надано позивачкою. Так, згідно розрахунку середньоденна заробітна плата позивача складає 288,01 грн. У квітні 2021р. 22 робочі дні, тобто заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] за квітень 2021р. складає 6 336,22 грн. (22 робочі дні х 288,01 грн. середньоденної заробітної плати). У травні 2021р. позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 24.05.2021р., за вказаний період було відпрацьовано 15 робочих днів. Заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] за травень 2021р. складає 4 320,15 грн. (15 робочих днів х 288,01 грн. середньоденної заробітної плати). Враховуючі наведені розрахунки, розмір заробітної плати, який не було нараховано та сплачено відповідачем позивачці за період з 01.04.2021р. по 24.05.2021р., становить 10 656,37 грн. Отже, стягненню підлягає заборгованість ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» перед [PERSON] у загальній сумі 58 921 грн. 57 коп. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені в ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні , що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства , установи , організації суми в день звільнення , коли ж він у цей день не був на роботі , наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи до дня постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності . Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу , що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата . Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти . Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження доводів щодо неможливості здійснення повного розрахунку з позивачем, на день розгляду справи судом заборгованість з заробітної плати не виплачена, таким чином має місце винна поведінка відповідача як і підстави для настання відповідальності за ст. 117 КзпП України. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 58 921 гривень 57 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку у період з 24 травня 2021 по 20 жовтня 2021 року. Середньоденна заробітна плата складає 288 гривень 01 коп., виходячи з заробітної плати за 2 повних останніх місяці, за які було нараховано заробітну плату - лютий та березень 2021 року. Кількість днів затримки 103 робочих дні. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 29 665 гривень 03 копійки. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В результаті порушення трудових прав позивача йому завдано моральних страждань, тому що погіршився його життєвий рівень і нормальні життєві зв`язки. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд враховує тривалість періоду, за який утворилась заборгованість, розмір цієї заборгованості, тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 гривень 00 копійок. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено, позивачем сплачено судовий збір, тому необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а також стягнути судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved