Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 14 лютого 2018 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 205. Спільних дітей у них немає. Деякий час періодично вони разом працювали в Польщі. Останнім часом коли позивач повертався з заробітків, то заставав дружину в компанії з іншими чоловіками. Відповідачка веде аморальний спосіб життя і змінювати свою поведінку не бажає. На даний час вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Подружніх відносин не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сімя розпалася, існує формально, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, також просить стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 14 лютого 2018 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 205. Сторони тривалий час спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Фактично їх сім'я розпалася і існує формально. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки 768,40 гривень витрат по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved