Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з 24 квітня 2004 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованого у відділі реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції в Харківській області , актовий запис за № 51, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини припинені, з відповідачем не має порозуміння у стосунках, тому сімя розпалася. Оскільки відповідач не має наміру розірвати шлюб в органах РАЦС , позивачка змушена звернутись до суду. У звязку з наведеним позивачка просить позов задовольнити (а.с. 3). Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги і просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактичної нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року, мають неповнолітню дитину. Суд виходить із того, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] і [PERSON] припинені у зв'язку з тим, що вони як подружжя не мають порозуміння у стосунках, через що між ними постійно виникали сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів, взаєморозуміння та взаємоповаги у стосунках, тому сімя розпалася, їхнє спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї неможливим, оскільки суд не має право зобовязати одного з подружжя (позивача) зберегти сім'ю, якщо він (позивач) категорично проти. Таким чином, при вирішенні позову про розірвання шлюбу, суд повно і всебічно зясував фактичні взаємини подружжя [PERSON] і [PERSON], мотиви та причини розлучення і ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, при наявності категоричного заперечення сторін на збереження сім'ї, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Судові витрати, які документально підтверджуються в сумі 243 грн 60 коп, стягнути з відповідача (а.с. 2).

Outcome: approved