Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до ЖБК «Зв`язківець», третя особа Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 21 лютого 1975 року її було зараховано до ЖБК «Зв`язківець» на посаду двірника, де вона пропрацювала до 24 жовтня 1986 року. 15 серпня 1975 року їй було видано ордер № 411 на право проживання в службовому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Залізничної районної ради від 24 березня 1975 року № 677. З 15 серпня 1975 року та по теперішній час вона зареєстрована та проживає за цією адресою, добросовісно виконує обов`язки наймача службового житлового приміщення, своєчасно сплачує плату за житлово-комунальні послуги. Крім того, за власні кошти проводить поточні ремонти в квартирі. У зв`язку з довготривалим проживанням та добросовісним ставлення до службового житлового приміщення, вона має намір його приватизувати. 15 серпня 2019 року нею було направлено до ЖБК «Зв`язківець» заяву з проханням надати дозвіл на звернення до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з клопотанням про виключення житлового приміщення з числа службових. Відповіді їй надано не було. 27 листопада 2019 року нею повторно було направлено аналогічну заяву до відповідача, яка останнім була отримана 03 грудня 2019 року. Разом з тим, відповідь їй знову надана не була. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача звернутись до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з клопотанням про виключення квартири [ADDRESS] з числа службових приміщень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що у позивача відсутнє порушене право, оскільки продовження проживання у службовому приміщенні не породжує правових наслідків для позивача у вигляді приватизації. Позивач після звільнення з роботи у ЖБК «Зв`язківець» продовжує незаконно проживати у наданому їй службовому приміщенні. Зазначено, що потреба у використанні службового приміщення у відповідача не відпала. Відсутність службового житла створює перешкоди при пошуку людини на посаду двірника. Службове приміщення є спільною власністю учасників ЖБК «Зв`язківець», тому на нього не поширюються норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Будинок [ADDRESS] не відноситься до державного житлового фонду, а рішення щодо діяльності кооперативу приймають яс самим кооперативом. Рішення щодо виключення жилого приміщення з числа службових може прийматись виключно на загальних зборах членів ЖБК «Зв`язківець», а орган місцевого самоврядування лише затверджує таке рішення. Зазначено, що на заяву позивача від 15 серпня 2019 року голова правління ЖБК «Зв`язківець» в усній формі повідомив [PERSON] про те, що добросовісне утримання квартири є обов`язком, а не бажанням мешканця. А також, повідомлено, що будинок [ADDRESS] є колективною власністю членів ЖБК «Зв`язківець» та не належить до державного житлового фонду. В ордері на зайняття службового приміщення вказано, що у випадку припинення роботи в даній організації зазначене службове жиле приміщення повинно бути звільнене в місячний строк, з усіма проживаючими (а.с. 38-42). З пояснень представника третьої особи вбачається, що виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Питання виключення зі складу службових приміщень може розглядатися адміністрацією при наявності надходження відповідних документів від ЖБК «Зв`язківець» у порядку, встановленому законом. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 лютого 1975 року позивача було зараховано до ЖБК «Зв`язківець» на посаду двірника, де вона пропрацювала до 24 жовтня 1986 року (а.с. 9-10). 15 серпня 1975 року позивачу було видано ордер № 411 на право проживання в службовому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Залізничної районної ради від 24 березня 1975 року № 677 (а.с. 7). З позову вбачається, що з 15 серпня 1975 року та по теперішній час [PERSON] зареєстрована та проживає за цією адресою, добросовісно виконує обов`язки наймача службового житлового приміщення, своєчасно сплачує плату за житлово-комунальні послуги. Крім того, за власні кошти проводить поточні ремонти в квартирі. У зв`язку з довготривалим проживанням та добросовісним ставлення до службового житлового приміщення, вона має намір його приватизувати. Відповідно до ч. 1 ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Частинами 4, 6 ст. 37 Закону України «Про кооперацію» визначено, що власність кооперативних організацій є недоторканною, перебуває під захистом держави і охороняється законом. Забороняється використання майна кооперативних організацій на цілі, не пов`язані з їх статутною діяльністю. Забороняється втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організацій, крім випадків, прямо передбачених законом. Статтею 4 ЖК УРСР визначено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). Будинок [ADDRESS] є спільною власністю учасників ЖБК «Зв`язківець». Постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР. Абзацом 1 п. 6 цього Положення визначено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. З трудової книжки позивача встановлено, що позивач була звільнена з посади у ЖБК «Зв`язківець» з 24 жовтня 1986 року. Ордер № 411 від 15 серпня 1975 року містить примітку про те, що у випадку припинення роботи в даній організації зазначене службове жиле приміщення повинно бути звільнено в місячний строк, з усіма проживаючими (а.с. 7). З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що потреба у використанні службового приміщення у відповідача не відпала. Відсутність службового житла створює перешкоди при пошуку людини на посаду двірника. За таких обставин, враховуючи, що факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників, які припинили трудові відносини з підприємством, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових, вимога позивача про виключення квартири [ADDRESS] з числа службових приміщень не відповідає закону. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed