Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 02 листопада 2012 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Підставою розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні характери та погляди на шлюб та сімю, за час окремого проживання вони стали сторонніми людьми, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач не бажає зберігати шлюб, просить його розірвати, оскільки почуття взаємоповаги та любові один до одного втрачені. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та вказала, що спроби суду щодо збереження сімї не дали жодних результатів, позивач не бажає зберігати шлюб, оскільки має інші стосунки. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, суд знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON], з 02 листопада 2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~858. Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження в матеріалах справи (а.с. 4-5). З пояснень сторін судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені у листопаді 2015 року, з вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні характери та погляди на життя, шлюб та сімю, втратили взаємоповагу та почуття любові один до одного, що в результаті призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Судом вживались заходи для збереження сім`ї, тому за клопотанням відповідача надавався сторонам строк для примирення, проте сторони і надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік зобовязаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, заслухавши доводи сторін, враховуючи обставину, що подружжя довгий час сімейні відносини не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved