Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У січні 2015 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, у кому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № CNL 700/333/2006 від 02.02.2006 року в сумі 11324,91 дол. США, пені у сумі 488,62 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02.02.2006 р. між [PERSON] та АКБ «Райффайзен банк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № CNL 700/333/2006. Відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредит на купівлю нерухомого майна, а позичальник зобовязався повернути банку суму отриманого кредиту та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. Зазначає, що банк виконав умови, передбачені договором і надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 42000дол.США Зобовязання відповідачем за кредитним договором щодо своєчасного та повного погашення передбачених договором платежів не виконуються, у звязку із чим, виникла прострочена заборгованість. 04.10.2014 р. позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, яка отримана відповідачем 28.10.2014 р., проте заборгованість не погашена. Станом на 02.12.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 11324,91 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 05.01.2015 р. 178593,83 грн. та складається з: - 10800,78 дол. США (еквівалент за курсом НБУ станом на 05.01.2015 р. 170328,30 грн.) заборгованість по сплаті кредиту; - 524,13 дол. США (еквівалент за курсом НБУ станом на 05.01.2015 р. 8265,53 грн.) заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Порушення відповідачем прийнятих на себе зобовязань згідно кредитного договору щодо сплати передбачених договором платежів, надає позивачу право стягнення пені за прострочення виконання зобовязань за період з 15.02.2014 р. по 26.06.2014 р. у сумі 488,62 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Представник відповідача суду пояснив, що відповідач є добросовісним клієнтом банку, у повному обсязі сплачував зазначені у розрахунках платежі, не заперечував, що останній платіж проведено у листопаді 2014року у зв,язку із скрутним матеріальним положенням. Не згоден із розрахунками наданими стороною позивача. Дані у розрахунку по поверненню кредиту не відповідають дійсності. У середині 2014 р. у звязку з економічною кризою відповідач звернувся до банку з проханням зменшити йому щомісячний платіж по сплаті боргу та йому дозволено сплачувати по 300 доларів США на місяць. Досудової вимоги він не отримував, вважає, що позовні вимоги значно збільшені. У доданому до позову розрахунку заборгованості від 02.12.2014 р., дані по сплаті ним заборгованості по кредиту не відповідають дійсності, загальна сума погашеної заборгованості взагалі не зазначена, звірка з ним не проведена, а сума заборгованості зазначена з урахуванням тих сум, які він зобовязаний сплатити до закінчення строку дії договору, тобто до лютого 2016 року включно. Відповідач у останнє судове засідання не з,явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 02 лютого 2006р. між АКБ «Райффайзен банк Україна» , правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CNL700/333/2006 на отримання кредиту у розмірі 42000 доларів США для придбання нерухомого майна, зі сплатою відсотків та строком повернення 02.02.2016 р. (а.с. 6-10). Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач виконав не в повному обсязі. Останній платіє ним проведено у листопаді 2014 року. Як вбачається з розрахунку за кредитним договором № CNL700/333/2006 від 02.02.2006р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ОТБ банк» станом на 02.12.2014р. становить 10800,78 дол. США - заборгованість по сплаті кредиту; 524,13 дол. США - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, що еквівалентно за курсом НБУ станом на день проведення розрахунку 171074,58 грн. та пеня у розмірі 488,62 грн. (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику/грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» підлягають задоволенню. Суд не погоджується із доводами відповідача стосовно не правильності розрахунків наданих позивачем, оскільки свого розрахунку ним суду не надано. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved