Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У січні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить домоволодіння №51, що розташоване по вул. Челябінська в м. Маріуполі Донецької області. В будинку зареєстрований її син - відповідач по справі [PERSON], однак за вказаною адресою він більше двох років не мешкає, його особистих речей в будинку не має, інше місця проживання невідоме. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням №51, розташоване по вул. Челябінська в м.Маріуполі Донецької області. Позивачка у судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Свідки по справі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились направили на адресу суду заяви, в яких підтвердили факт того, що відповідач по справі вже довгий час не мешкає за адресою позивачки, вони є її сусідами та його місця знаходження їм не відоме. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2007 року належить будинок № 52 по вул. Челябінській в м.Маріуполі Донецької області(а.с.7). З копії домової книги реєстрації громадян, які мешкають у будинку №51 по вул. Челябінській в м.Маріуполі Донецької області, вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані позивачка та відповідач [PERSON] з 10 квітня 2009 року (а.с.11-13). Відповідач не проживає у [INFO] з 2015 року по теперішній час, що підтверджується актом, складеним 25 січня 2017 року головою КСН «Селища Каменськ» (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved