Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач посилається на те, що 30.11.2015 року він був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» на посаду майстра-приймальника відділу сервісу без укладання письмового трудового договору але з фактичним допуском до виконання трудових функцій з попередньо обумовленим та узгодженим з роботодавцем переліком посадових обовязків та із заробітною платою, що визначається згідного штатного розпису з урахуванням існуючих на підставі систем премій та заохочень. На підприємстві був встановлений шести денний робочий тиждень, позивач працював без зауважень до 09.12.2015 року. 10.12.2015 року не зміг бути присутній на роботі з огляду на хворобу, про що було попереджено безпосереднього керівника. Але в цей день позивач до лікаря не звертався, лікувався самостійно. 11.12.2015 року [PERSON] був попереджений про те, що без належним чином заповненого лікарняного листка не буде допущеним до роботи. Після надання пояснень з приводу відсутності лікарняного листка, позивача було попереджено про те, що він не буде допущеним до роботи та трудові відносини з ним припинено у звязку з не проходженням випробувального терміну. Після отримання трудової книжки позивач дізнався, що в ній відсутній запис про прийняття та звільнення, а також не вказані причини припинення трудових відносин. Вимога позивача про виплату заробітної плати відхилена представниками роботодавця із посиланням на те, що останній не пройшов випробувального терміну та негативно проявив себе під час виконання трудових функцій. З огляду на викладене, позивач просить суд встановити факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» на посаді майстра-приймальника відділу сервісу в період часу з 30.11.2015 року по 11.12.2015 року та припинення трудових відносин за згодою сторін згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» внести до трудової книжки [PERSON] відомості про роботу на посаді майстра-приймальника відділу сервісу в період часу з 30.11.2015 по 11.12.2015 року та припинення трудових відносин за згодою сторін. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 463 грн. 41. коп. без урахування податків та інших обовязкових платежів. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» на користь [PERSON] 500 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Витребувати від відповідача штатний розпис, відомості про посадовий оклад для посади, яку займав [PERSON], відомості про існуючі на підприємстві системи премій та надбавок, колективний договір (за наявності), відомості про нараховану заробітну плату працівникам, що займали аналогічні посади з позивачем, за листопад 2015 року та грудень 2015 року. 09 грудня 2016 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» (код ЄДРПОУ 36532366) на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 505 грн. 37 коп. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та наполягали на задоволенню їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просив суд відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2015 року [PERSON] був прийнятим на роботу до ТОВ «Авто-імпульс» на посаду майстра-приймальника відділу сервісу без укладення письмового трудового договору але з фактичним доступом до виконання трудових функцій з попередньо обумовленим та узгодженим з роботодавцем переліком посадових обовязків та із заробітною платою, що визначалась згідно штатного розпису з ухваленням існуючих на підприємстві премій та заохочень. 10 лютого 2016 року представником відповідача було подано заперечення проти позову в яких зазначено, що 30.11.2016 року [PERSON] прибув до ТОВ «Авто-імпульс» за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 3к на співбесіду та можливе подальше працевлаштування. Але, після проведення співбесіди із [PERSON] [PERSON] «Авто-імпульс» дійшло до висновків, що даний громадянин не відповідає вимогам для працевлаштування на підприємстві, однак такі доводи відповідача спростовуються поясненнями позивача та показами свідків. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] оскільки останній виступав від імені власника автомобіля (Хюндай Акцент) який мав намір купити [PERSON] Огляд автомобіля здійснювався двічі, останній раз автомобіль оглядали біля автосалону «Форд» (ТОВ «Авто-імпульс»). Свідок вказав, що бачив як [PERSON] виходив з даного автосалону та був одягнений у спецодяг, зокрема в синій жилетці. [PERSON] запевнив, що вказані події відбувались на початку грудня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з ч. 1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187\~цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Виходячи з ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. В свою чергу, ні ЦК України, ні КЗпП України, не містять норми щодо недійсності трудового договору, укладеного в усній формі. Згідно ч. 2 ст. 46 КЗпП України, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Виходячи з ч. 1 ст. 40 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Що стосується вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн., то в цій частині суд змушений відмовити, оскільки позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди та відсутні підстави, передбачені ст. 1167 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial