Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила вселити її в квартиру та зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди за завдані їй моральні страждання в розмірі 10000 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з відповідачкою є співвласниками квартири [ADDRESS], поте остання чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, помінявши замки на вхідних дверях до квартири. Такі дії відповідачки порушують її права як власника квартири. Своїми неправомірними діями відповідач завдав їй моральну шкоду, так як на протязі тривалого часу позбавлена житла, проживає у знайомих, не має умов для відпочинку. Глибину страждань оцінює в 10000 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить задовольнити позов. В судовому засіданні свої вимоги підтримала. Відповідачка позов не визнала, не оспорювала факту, що вхідний замок в квартиру дійсно поміняла і ключа у позивачки від нього нема, користуватися квартирою вона не може. Вважає, що в одній квартирі з позивачкою проживати неможливо із-за психічного розладу її здоров'я, постійними сварками з сусідами. Також підтвердила, що в квартирі вона не проживає, так як має інше житло. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство, здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачка та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS]. В даній квартирі позивачка зареєстрована з 2011 року. В силу положень статей 21,24,41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності передбаченого ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із пояснень свідків в суді встановлено, що позивачка як власниця ? частки квартири позбавлена можливості нею користуватися, так як відповідачка змінила замок на вхідних дверях, ключі від якого позивачці не передала. Остання тривалий час в квартирі не мешкає, ночує по знайомим, позбавлена нормальних умов проживання. Допитана судом свідок [PERSON] розповіла суду, що на даний час позивачка проживає в неї, так як в квартиру, яка належить їй на праві приватної власності [PERSON] її не пускає. Її особисті речі знаходяться в квартирі. Викладене свідчить, що права позивачки як власника житла порушені відповідачем і вони підлягають судовому захисту шляхом вселення її в квартиру та зобов'язання останньої не перешкоджати користуватися належним [PERSON] майном. Посилання відповідачки, що в неї з позивачкою неприязні стосунки і вони не можуть знаходитися в одному помешканні, судом не прийняті до уваги, так як це не може служити підставою позбавлення житла позивачки. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 2 ч. 2 зазначеної статті передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Суд, дійшов висновку, що [PERSON] є людиною похилого віку і вимушено відповідачкою позбавлена її можливості користування належною їй на праві власності квартирою, яке призвело до порушення її нормального укладу життя, що завдало їй моральної шкоди. Враховуючи глибину душевних страждань, матеріальний стан відповідачки, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] в чатині стягнення моральної шкоди в сумі 500 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved