Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку № 82 по вул. Світлій в м. Маріуполі Донецької області. У будинку також зареєстровані відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], які з червня 2014 року фактично не мешкають за місцем реєстрації. З цього часу відповідачі не несуть жодних обовязків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймають участі у поточному ремонті будинку, усі витрати, повязані з утриманням житла, несе [PERSON] Факт перебування відповідачів зареєстрованими у зазначеному будинку змушує позивача нести додаткові витрати з комунальних послуг. У звязку із чим просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком № 82 по вул. Світлій в м. Маріуполі Донецької області, а також стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 704,80 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.\~ Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, надали заяви про можливість розгляду справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~ Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.04.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 2-1065, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 82 по вул. Світлій в м. Маріуполі Донецької області. Право власності на житловий будинок 14.05.2007 року зареєстроване у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 15067371. У відповідності до інформації від 13.08.2018 року, наданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані в [INFO]. Як вбачається із заяв відповідачів, посвідчених нотаріусом Мостовського нотаріального округу, та паспортних даних [PERSON] та [PERSON], останні з 17 серпня 2014 року постійно проживають у [INFO] Краснодарського Краю, Російська Федерація, по вул. Красній, буд. 231, [PERSON] Крім того, відповідач [PERSON] з 17.03.1998 року зареєстрований за вказаною адресою. Згідно акту № 89 від 26.07.2018 року, складеного головою КСН «Лучистий», [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, вул. Світла, буд. 82 не проживають з червня 2014 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та не заперечується самими відповідачами, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [INFO], з 2014 року, тобто понад чотири роки без поважних причин, що підтверджується довідкою та актом КСН «Лучистий». За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком № 82 по вул. Світлій в м. Маріуполі Донецької області. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, то у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані зі сплатою позивачем судового збору у сумі 704,80 грн., підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках на його користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved