Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 22 листопада 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка самостійно, власними силами забезпечує, доглядає та виховує малолітнього сина. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивачка звернулася до суду та просить стягнути на її користь кошти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1032 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на користь позивачки кошти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1218 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, надав довідку з місця роботи та довідку про доходи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 22 листопада 2014 року укладено шлюб, який був зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а розмір щомісячних аліментів визначається судом і в жодному разі не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших утриманців, стан здоровя та матеріальне становище дитини. Відповідно ст. ст. 183, 184 СК України аліменти присуджуються, як правило, у частці від доходу батьків, проте якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити їхній розмір у твердій сумі. Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи, що малолітня дитина [PERSON] є сином відповідача, а отже останній зобовязаний брати участь в його утриманні, суд оцінює позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину як такі, що ґрунтуються на законі. Разом з тим позов підлягає частковому задоволенню, оскільки суд не вбачає у спірних правовідносинах доведених підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, визначених ст. 184 СК. Крім того, запропонований позивачкою розмір аліментів не може вважатися обґрунтованим, оскільки нею не надані належні докази наявності у позивача джерел доходів, достатніх для виплати аліментів у такому обсязі. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] частково та визначити розмір аліментів на утримання дитини сторін у розмірі ? частини доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів доходів відповідача щомісячно, та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно. Оскільки позивачка від сплати судового збору звільнена, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial