Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

У серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у виді земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, які надані у постійне користування площею 25,3 га та 14,1 га, загальною площею 39,4 га, на території Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області (Державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER]). Після смерті [PERSON] його дружина (позивачка по справі) звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заведено спадкову справу. На теперішній час вона є єдиним спадкоємцем, але прийняти у спадщину право постійного користування земельною ділянкою їй так і не вдалося. В зв'язку з цим просила визнати за нею в порядку спадкування право постійного користування землею, яка видана для ведення селянського (фермерського) господарства у постійне користування [PERSON] за рішенням Скадовської райради Херсонської області № 52 від 22.12.1994 площею 25,3 га та за рішенням № 70 від 28.02.1995 площею 14,1 га, загальною площею 39,4 га, на території Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], зареєстрованого за № 74. В судове засідання представник позивачки з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав у ньому викладених, просив позов задовольнити. Представник відповідача Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області в судове засідання не з'явилася, заявою голова сільради проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглянути без представника сільської ради. Представник відповідача Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки в суд не повідомив в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що останній не з'являється без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З актового запису про укладання шлюбу Міськвідділу ЗАГС м. Херсон № 449 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 23.05.1981 уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу «[PERSON]» змінила прізвище на «[PERSON]». З актового запису про смерть Відділу реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області № 103 від 31.03.2009 вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З витягу з розпорядження Скадовської районної Ради народних депутатів Херсонської області № 342 від 20.10.1995 вбачається, що було зареєстровано селянське (фермерське) господарство та його склад на території Новомиколаївської сільської Ради народних депутатів «Ігнатушин», загальною площею 49,4 га., його головою є [PERSON], членом господарства [PERSON] З Державного акту на право постійного користування землею Серії [NUMBER], зареєстрований за № 74, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Скадовської районної ради народних депутатів від 22.12.1994 р. № 52 надається у постійне користування земельна ділянка площею 25,3 га в межах згідно з планом на території Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення селянського (фермерського) господарства. На підставі рішення Скадовської районної ради від 28.02.1995 № 70 внесені зміни в землекористуванні та надана додатково земельна ділянка площею 14,1 га. З протоколу загальних зборів членів ФГ «Ігнатушин» № 3 від 18.09.2009 вбачається, що в зв'язку зі смертю голови ФГ «Ігнатушин» [PERSON], вибрано нового голову - [PERSON] З довідки Відділу статистики у Скадовському районі АБ № 654523 від 25.12.2012 вбачається, що ФГ «Ігнатушин» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, його керівником є [PERSON] З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 21601241 від 23.09.2009 вбачається, що Скадовською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] за № 335/09. З відповіді Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області № /02-14 від 12.07.2016 вбачається, що позивачці не може бути видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], зокрема, на земельну ділянку площею 25,3 га для селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Станом на 12.07.2016 із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дружина спадкодавця [PERSON], діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON], відомості про інших спадкоємців відсутні, свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку не видавалося. Спадкоємцю роз'яснено право звернутися до суду. Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. При цьому, між власником спірних земельних ділянок та головою ФГ «Ігнатушин» не укладались договори, положеннями яких передбачалась можливість передачі в порядку спадкування права користування чужими земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), а тому згідно вимог частин першої, другої статті 407 ЦК України, відсутні правові підстави для визнання за спадкоємицею права користування чужими земельними ділянками. Разом з тим, ФГ «Ігнатушин» не позбавлено можливості звернутися до власника земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-2329цс16. На підставі викладеного, суд вважає,що позов задоволено бути не може.

Outcome: dismissed