Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак [PERSON] свої зобов'язання перед банком по поверненню суми кредиту не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04 січня 2018 року становить 12532 грн. 33 коп., що складається з 196 грн. 71 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом, 11263 грн. 11 коп. нарахованої пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 572 грн. 97 коп. штрафу (процентна складова). У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 12532 грн. 33 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Враховуючи вимоги статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивача повідомлено про відкриття провадження у справі, в матеріалах справи міститься заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідача повідомлено про відкриття провадження у справі, шляхом направлення кореспонденції на зареєстроване у встановленому порядку його місце проживання, тому в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України останній вважається таким, що повідомлений належним чином про розгляд даної цивільної справи у спрощеному порядку. Відзивів та заперечень від відповідача у встановлений судом строк до суду не надходило. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 02.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському caйті, та з якими відповідач ознайомлений під час написання такої заяви, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. За правилами п. 2.1.1.12.2 «Умов та правил надання банків послуг» за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0.01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашенім клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Після закінчення 12 місяців з моменту підписання спірного договору відповідач не звертався до позивача з вимогою про припинення дії Договору. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов'язку відповідач належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, станом на 04 січня 2018 року має заборгованість - 12532 грн. 33 коп., яка складається: -196 грн. 71 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом, -11263 грн. 11 коп. нарахованої пені, -500 грн. штрафу (фіксована частина), -572 грн. 97 коп. штрафу (процентна складова). Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Відповідно до ст.1048 ЦПК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Відповідачем порушене зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами, що встановлені «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», станом на 04.01.2018 р. за ним обліковується прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 196 грн. 71 коп., яка підлягає стягненню. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Положеннями п. 1.1.5.20 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Відповідно до п. 1.1.5.25. «Умов та правил надання банківських послуг» за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і Правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. Згідно з наданого позивачем розрахунку останнім відповідачу нараховано пеню в розмірі 11263 грн. 11 коп. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення Оскільки розмір зазначеної у позові пені значно перевищує розмір завданих відповідачем збитків банку, у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, суд вважає за необхідне, зменшити розмір нарахованої пені, до 196 грн. Враховуючи, що відповідачем порушено передбачений договором б/н від 02 березня 2011 року порядок погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за його користування та пені, позовні вимоги в частині стягнення в примусовому порядку з відповідача заборгованості: 196 грн. 71 коп. - відсотки за користування кредитом та пеня - 196 грн., що разом становить 392 грн. 71 коп., підлягають задоволенню. Щодо інших вимог позову суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. Тому, суд не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в частині нарахування суми штрафів., оскільки стягнення і пені і штрафів за порушення грошового зобов'язання призведе до подвійної відповідальності відповідача. Враховуючи вказане, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. та 572 грн. 97 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial