Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У серпні 2020 року засобами поштового зв`язку позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: 1) стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 45 773,09 грн.; 2) стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 382 грн. В обґрунтування позову вказувала, що від спільного проживання з відповідачем мають трьох дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. За рішенням суду в примусовому порядку з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей. У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів. 17.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 18.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 04.01.2021 року відповідач звернувся до суду із заявою, в якій виклав свої заперечення щодо позову, надав суду копії квитанцій на підтвердження перерахування коштів на визначений картковий рахунок за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року. Свої заперечення відповідач також мотивував тим, що за станом здоров`я не має змоги займатись певними видами робіт, що ускладнює сам факт влаштування на роботу. В судовому засіданні позивач подала суду клопотання, в якому просила: 1) зобов`язати відповідача сплатити суму заборгованості по сплаті аліментів в сумі 64 846,75 грн.; 2) зобов`язати відповідача сплатити суму нарахованої пені на заборгованість по аліментам в сумі 18 408,99 грн. Дане клопотання суд розцінює як збільшення позовних вимог, які позивач вправі збільшувати до початку першого судового засідання. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України в судовому засіданні ухвалою суду відмовлено у прийнятті до розгляду збільшених вимог позивача. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, вказавши, що не отримувала коштів за наданими відповідачем квитанціями, всі сплати відповідачем аліментів відображені у довідках державного виконавця, які залучені нею до позову. Відповідач в судовому засіданні заперечував відносно задоволення позову, вказував на здійснені ним виплати аліментів відповідно до копій квитанцій та чеків. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Від спільного проживання сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) № 100922 від 20.07.2020 року, на підставі виконавчого листа № 2/357/1273/18 від 10.10.2014 року Білоцерківського міськрайонного суду відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.05.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Після досягнення старшою дитиною повноліття аліменти на іншу дитину стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За змістом вказаної довідки державний виконавець Білоцкрківського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Ткач А.П. розрахував заборгованість зі сплати аліментів, яка рахується за відповідачем і станом на 01.07.2020 року становить 45 773,09 грн. Також позивачем надана копія розрахунку заборгованості № 966 державного виконавця Лінецької О.В. про стягнення з [PERSON] аліментів. Заборгованість станом на 05.01.2021 року становить 64 846,75 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні цивільної справи, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання про стягнення заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, що викладені під час розгляду справи № 6-850 св 17. У своїх поясненнях відповідач не сформулював чіткої позиції щодо невизнання позову та оспорювання самого розміру боргу. Аргументував свої доводи виключно тим, що державний виконавець не врахував деякі квитанції про сплату аліментів, проте причину такого неврахування пояснити не зміг. В судовому засіданні суд оглянув надані відповідачем копії квитанцій та дійшов висновку про відсутність підстав для їх врахування, оскільки значна частина перерахованих за ними коштів була зарахована державним виконавцем до сплати, що підтверджується довідкою № 100922 від 20.07.2020 року. Інша частина квитанцій містять інше призначення платежу (наприклад - судовий збір), при цьому квитанції про поповнення карти Visa 4_Пумб не місять в собі призначення платежу та даних про отримувача грошових коштів. Також наявні копії квитанцій, що датовані другим півріччям 2020 року, тобто періодом, який не є предметом даного позову. Таким чином, за відсутності обґрунтованих заперечень та допустимих доказів на підтвердження сплати аліментів за рішенням суду, суд виходить з того, що відповідач не оспорює визначені державним виконавцем щомісячні розміри (суми) аліментів та порядок їх нарахування. Враховуючи викладене, сума заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 45773,09 грн. не підлягає стягненню в судовому порядку, оскільки має стягуватись державним виконавцем в межах виконавчого провадження у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. У свою чергу, задоволення позовної вимоги про стягнення боргу по аліментам фактично призведене до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми, тому така вимога позивача до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Для відповідача така відповідальність встановлена у статті 196 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з хворобою, несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Утворена з вини відповідача заборгованість по аліментах є підставою для нарахування йому пені за неналежне виконання зобов`язання. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з розрахунку Білоцерківського міського відділу ДВС, заборгованість по аліментам станом на 01.07.2020 року становить 45 773,09 грн. Згідно розрахунку пені, наданого позивачем, її розмір становить 12 382 грн. Розмір обрахованої судом пені становить 12 511,50 грн. З урахуванням кількості днів непрацездатності відповідача (з 31.05.2019 по 06.06.2019 року - згідно виписки з медичної карти № 6138) розмір пені становить 12 484,70 грн. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зазначити, що судом під час розгляду справи неодноразово роз`яснювалось право звертатися до суду з клопотаннями та доповненнями в межах даної справи, при цьому судове засідання від 24.11.2020 року було відкладено за клопотанням відповідача з метою звернення останнього до державного виконавця для уточнення розміру заборгованості. Після цього, крім наданих копій квитанцій та чеків, відповідачем була надана копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.07.2020 року, в якій станом на 01.07.2020 року рахується борг в розмірі 45 773,09 грн. Отже, в судовому засіданні відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами наявність боргу зі сплати аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі, заявленому позивачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання даного позову в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial