Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON],[INFO], українця, громадянина України, померлого [INFO] року по відношенню до доньки [PERSON], уродженки м. Києва та зобов'язати Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], за № 5544 від 13.12.2016 року, складеного у Печерському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, змінивши прізвище дитини на [PERSON], а в графі «батько» вказати - «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що [PERSON] проживала з [PERSON], [INFO], однією сім'єю без укладання шлюбу з серпня 2012 року по [INFO] року, вели спільне господарство, купували за спільні кошти продукти харчування, подорожували тощо. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], фізіологічним батьком якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2014 року. 05 квітня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] дізналися про те, що [PERSON] вагітна, що підтверджується записами та документальними підтвердженнями (результати УЗД) в обмінній карті. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. [INFO] року, [PERSON] народила у Перинатальному центрі м. Києві дочку - [PERSON], фізіологічним батьком якої є [PERSON] Під час реєстрації народження доньки відомості про батька дитини були внесені до актового запису відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Оскільки на час народження [PERSON], [PERSON], не перебувала у шлюбі з [PERSON] та за відсутності спільної заяви, як батьки, та заяви [PERSON], як батька, - запис про батька дитини, [PERSON], у Книзі реєстрації народжень було проведено за прізвищем та громадянством, як матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою [PERSON]- [PERSON]. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник заінтересованої особи - Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу. Виходячи з положень ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у період з серпня 2012 року по [INFO] року, однією сім'єю без укладання шлюбу, що підтверджується наданими показами свідків [PERSON] - матір'ю, [PERSON] - другом та [PERSON]- кумом, у судовому засіданні. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2014 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 05.12.2014 року(а.с. 10). 05 квітня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] дізналися про те, що [PERSON] вагітна, також дані обставини підтверджуються відповідними записами в обмінній картці пологового будинку Перинатальний центр м. Києва. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 12). [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 13.12.2016 року (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статі 135 Сімейного кодексу України, батьком дитини записано - [PERSON], мати - [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.14) За нормою ст. 128 СК України за відсутності заяви про визнання батьківства, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду на підставі будь-яких відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як роз'яснено у пунктах 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема, ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України). При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання на ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне спілкування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.63 Цивільного процесуального кодексу України). Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як подружжя, без реєстрації шлюбу, з серпня 2012 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, [INFO] року у них народився син - [PERSON], та немає сумнів, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON]. В матеріалах справи також містяться копії фотокарток на яких зображені заявник з [PERSON] даних фотокарток вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали разом у незареєстрованому шлюбі. Суд не має підстав брати під сумнів достовірність фактів, які повідомили свідки, даних про зацікавленість свідків під час розгляду судової справи судом не встановлено. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з норм чинного законодавства, для встановлення батьківства в судовому порядку необхідно, щоб батьки дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі, передбачуваний батько дитини або мати дитини відмовилися від встановлення батьківства в добровільному порядку і щоб була проведена реєстрація народження дитини в органах РАЦСу та із свідоцтва про народження дитини виходило, що дитина народилася у незареєстрованому шлюбі. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], [INFO] є біологічним батьком малолітньої [PERSON], [INFO], ці обставини підтверджуються поясненнями заявника та свідків по справі, які підтвердили факт проживання однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з серпня 2012 року по [INFO] року. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 20 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні від 18 жовтня 2000 року № 52/5, затверджених наказом Міністерства юстиції України, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.п. 2.16.4. п.2 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12 січня 2011 року N 96/5, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON], Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту батьківств, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved