Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання в якому вказувала, що з 27 грудня 2002 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачкою, досягла повноліття, проте навчається, а саме є студенткою Івано-Франківського коледжу Державного вищого навчального закладу «Прикарпатський національний університет імені [PERSON]». Навчається за денною формою на бюджетній основі. Строк закінчення навчання 31 січня 2021 року. Також позивачка вказувала на те, що донька знаходиться на її повному матеріальному утриманні та в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, а тому позивачка вважала, що він має змогу та зобовязаний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 вересня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років. Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні (що проводилося без участі її представника) позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що [PERSON] має задовільний стан здоровя, отримує стипендію в розмірі 900 грн., інших доходів не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Додатково пояснив, що він має задовільний стан здоровя, офіційно не працевлаштований, проте має тимчасові заробітки, інших осіб на утриманні не має, аліменти на користь інших осіб не сплачує. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі представника позивачки та третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи також вбачається, що остання досягла повноліття, проте навчається, а саме є студенткою Івано-Франківського коледжу Державного вищого навчального закладу «Прикарпатський національний університет імені [PERSON]». Навчається за денною формою на бюджетній основі. Строк закінчення навчання 31 січня 2021 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матір'ю (а.с. 10), проте навчається, несе витрати на навчання, при цьому не працює, доходів, окрім стипендії, не отримує, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків. При встановленні можливості відповідача матеріально утримувати доньку суд виходить з того, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, є працездатною особою, не працює, проте має тимчасові заробітки, інших осіб не утримує, аліменти на користь інших осіб не сплачує. В зв'язку з наведеним суд прийшов до висновку, що відповідач може приймати участь в матеріальному утриманні доньки у розмірі, який ним визнається, а саме 1/4 частини його заробітку (прибутку). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved