Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 6 250 грн. В обґрунтування позову вказувала, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] . 07.09.2007 року шлюб розірвано. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2017 року у справі № 357/7287/17 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача. Відповідач не виконує вказане рішення суду, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з нього неустойки (пені). 26.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 28.09.2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] 19.11.2020 року звернулась до суду із заявою, в якій просила слухати вищевказану справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Надіслані відповідачу матеріали вручені адресату 17.11.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 0911310905928. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив (заперечення) на позов суду не надав, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.05.2005 року по 07.09.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції у Харківській області 12.01.2016 року. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області 07.09.2007 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2017 року у справі № 357/7287/17 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] \~ в розмірі 1 500 грн. щомісяця, починаючи з 24.06.2017 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення 23.10.2017 року видано виконавчий лист. Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Міжрайонного ВДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] за виконавчим листом № 357/7287/17 від 23.10.2017 року має заборгованість зі сплати аліментів, що станом на 01.07.2020 року становить 6 250 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума неустойки (пені) за період з червня 2017 по жовтень 2017 року становить 6 250 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, яка підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин. При цьому Велика Палата наголосила, що аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача пені відповідно до розміру заборгованості по аліментам в сумі 6 250 грн. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved