Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У серпні 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що самостійно виховує спільних із відповідачем дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. на кожну дитину, щомісячно, до повноліття. Проте, відповідач рішення суду належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Щодо задоволення потреб старшого сина позивач не претендує, так як на час звернення до суду з даним позовом останній є повнолітнім та забезпечує себе самостійно. Щодо потреб доньки, то з часу ухвалення судового рішення, вони значно зросли. [PERSON] навчається у 7-В класі, займається хореографією та ходить на додаткові заняття з математики та англійської мови, за які позивач несе додаткові витрати. [PERSON] зазначає, що її заробітна плата на рівні мінімальної, тому вона сама самостійно не може в повній мірі забезпечити потреби дітей. Відповідач допомоги у вихованні та догляду за дитиною не надає, участі у витратах на придбання ліків, одягу, взуття та продуктів харчування - не бере. Крім того, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування. Також, у сімейному законодавстві відбулися зміни, відповідно до яких розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тому, з огляду на вищевикладене, позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] , змінивши спосіб їх стягнення із твердої грошової суми на 1/3 частку від всіх видів заробітку чи доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також стягнути із відповідача додаткові витрати для оплати додаткового навчання й хореографічної школи у розмірі 700 грн. щомісячно. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 03 лютого 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач в повному обсязі заперечує проти задоволення пред`явленого позову, але при цьому погоджується з тим, що батько зобов`язаний приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини. Тому, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розміні ј частки всіх доходів на утримання дочки [PERSON] . Вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) та додаткових витрат вважає необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 16). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позовну заяву просив справу розглянути без його участі. Обставини справи, що встановлені судом Із матеріалів справи вбачається, що з 23 липня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 (сімсот п`ятдесят) грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08 серпня 2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області, до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки про доходи від 07.08.2019 р. за № 07/08/2019-1, [PERSON] працює у ФО-П [PERSON] на посаді кухаря. Загальна сума доходу за період з 01 травня 2019 року по 31 липня 2019 року становить 12 600 грн. (а.с. 9). Із довідки, виданої керівником НХК «Мальва» Якименко Олені Володимирівні вбачається, що її дочка [PERSON] , 2007 року народження, відвідує колектив НХК «Мальва» з серпня 2019 року. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна, активна учениця. Вміє працювати самостійно. [PERSON] бере участь у всіх конкурсах та фестивалях, які відвідує НХК «Мальва». Витрати, пов`язані з відрядженням на фестивалі та конкурси (проїзд, харчування, розміщення, пошиття сценічних костюмів та внески за участь) покладаються на батьків (а.с. 35). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 03 липня 2018 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни до статті 182 СК України, де змінено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (у попередній редакції - не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Звертаючись до суду з вимогами про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності їх стягнення саме в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Визнаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, відповідачем у відзиві зазначено, що на час подання відзиву до суду він знайшов роботу, але офіційно не працевлаштований. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що батьки мають нести рівну участь в утриманні дитини. Дослідивши письмові матеріали справи та взявши до уваги стан здоров`я й матеріальне становище дитини, одержувача та платника аліментів, враховуючи зміну економічної ситуації в країні та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й з огляду на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки у розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналізуючи дану норму, суд при розгляді справи виходить з того, що до додаткових витрат закон відносить витрати, не пов`язані з повсякденним звичайними витратами на проживання, харчування, одяг, та інше, що пов`язане із забезпеченням життєвих потреб, на які стягуються аліменти на утримання дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 р. у справі №6-1489цс17. На обґрунтування заявлених позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дочки позивачем зазначено, що один місяць навчання в хореографічній школі коштує 650 грн., один додатковий урок у приватного викладача коштує 120 грн. На підтвердження викладеного позивачем не надано жодних доказів. Таким чином, беручи до уваги те, що саме на позивача покладається обов`язок довести позовні вимоги та всі обставини, на які вона посилається, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial