Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. З відповідачем [PERSON] позивач проживала у разом з березня 2012 р. по квітень 2013 р., тобто відносини між сторонами припинено через місяць після народження дитини. [PERSON] не працює, не цікавиться життям сина, не бере участь у його вихованні та утриманні, жодним чином не переймається долею дитини, ухиляється від виконання обов'язків як батько, не сприяє фізичному та духовному розвитку дитини, у навчанні, підготовці до самостійного життя не допомагає, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення. Не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей, не створює умов для отримання нею освіти. В часи хвороби дитині не співчуває та не допомагає ліками. З квітня 2013 р. жодного разу не прийшов до дитини. На свята, на день народження вітань не надає. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ч.7 ст.128 ЦПК України належним чином, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], є рідним батьком [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.03.2013 р, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. (а.с. 9). Згідно висновку органу опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації [PERSON] не цікавиться життям сина, не бере участь в його вихованні та утриманні, жодним чином не приймається долею дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків. Як батько, не виконує обов'язки протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання: не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами, розвитком, морально та матеріально не підтримує. З 2013 року жодного разу не прийшов на свята та день народження, щоб привітати сина. Відповідно до довідки Новосільської сільської ради Ренійського району, малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] Виходячи зі змісту висновку органа опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації № 01-16/03/467 від 27.02.2018 року, є за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки останній від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини ухиляється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. На підставі викладеного та

Outcome: approved