Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] в особі представника, звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи, що не заявляють особистих вимог: [PERSON] , [PERSON] про визнання рішень приватного виконавця протиправними та їх скасування, стягнення витрат. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2019 позовну заяву [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи, що не заявляють особистих вимог: [PERSON] , [PERSON] про визнання рішень приватного виконавця протиправними та їх скасування, стягнення витрат - передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 26.06.2016 на виконанні Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходяться виконавчі провадження № 51491858 та № 53078314, відкриті на підставі виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 612 533,00 гривень та у сумі 493 953,33 гривень, які постановою державного виконавця від 25.01.2018 року об`єднані у зведене виконавче провадження № 55643997. 11 жовтня 2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої на час арешту була [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17.03.2000 року. 11 лютого 2019 року арештоване майно: квартира [ADDRESS] була зареєстрована на сайті Державного підприємства «Сетам» https://setam.net.ua/auction/333559 під номером [NUMBER] для реалізації з прилюдних торгів за стартовою ціною 8 224 000,00 гривень. З інформації розміщеної на сайті «Сетам» стало відомо, що 21.02.2019 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року у справі № 752/26381/18 було зупинено продаж квартири [ADDRESS] . Зважаючи на вказані обставини [PERSON] подав до Голосіївського районного суду м. Києва заяву про залучення його до справи у якості третьої особи. Втім, вказана заява [PERSON] не була розглянута, оскільки до початку судового засідання у справі, розгляд якої по суті було призначено на 03.07.2019 року, представником позивача було подано заяву про залишення позову без розгляду. Причиною залишення даного позову без розгляду стало те, що арештована квартира [ADDRESS] , яка на той час була виставлена на електронні торги, не зважаючи на відомі [PERSON] обмеження щодо розпорядженням цим майном, була передана останньою у власність [PERSON] у рахунок погашення боргу у розмірі 5 325 700,00 гривень на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, складеного 17.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною в межах відкритого нею виконавчого провадження № 59143364. Позивач вважає, що прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни (надалі - Відповідач) рішення в межах виконавчого провадження № 59143364 є протиправними, такими що суперечать вимогам чинного законодавства, перешкоджають виконанню судового рішення та порушують майнові права [PERSON] (надалі - Позивач) щодо стягнення боргу з [PERSON] , оскільки інформація наведена відповідачем у документах виконавчого провадження № 59143364 про постійне або тимчасове перебування [PERSON] , начебто, за адресою: [ADDRESS] , не відповідає дійсності, є штучно створеною з метою відкриття виконавчого провадження у Дніпропетровській області, оскільки саме на території даної області виникла можливість вчинення Відповідачем протиправних дій з арештованим нерухомим майном, дані про арешт якого було внесено до автоматизованої системи виконавчих проваджень, про що відповідач під час вчинення виконавчих дій не могла не знати. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження № 59143364; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 17.05.2019 року виконавче провадження № 59143364; визнати протиправним та скасувати, складений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.05.2019 року про передачу квартири [ADDRESS] [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) у рахунок погашення суми боргу у розмірі 5 325 700,00 гривень; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни на користь [PERSON] судові витрати по справі. У вересні 2019 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2019 відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить провести розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надійшло. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, враховуючи, що від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а позивач згоден на заочний розгляд справи, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст. 223 та ст. 280 ЦПК України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на виконанні Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходяться виконавчі провадження № 51491858 та № 53078314, відкриті на підставі виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 612533,00 грн та у сумі 493953,33 грн, які постановою державного виконавця від 25.01.2018 року об`єднані у зведене виконавче провадження № 55643997. 11 жовтня 2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої на час арешту була [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17.03.2000 року. Згідно довідки Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року, отриманої на запит державного виконавця, [PERSON] разом з чоловіком та дітьми, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у п. 2 постанови державного виконавця від 11.10.2018 року на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним, а саме: заборона на будь-яким чином розпорядження та/або використання майном, що може призвести до його знищення, пошкодження або зменшення цінності внаслідок користування. Згідно п. 3 вказаної постанови відповідальним зберігачем майна призначено [PERSON] - сина [PERSON] , оскільки остання була відсутня 11.10.2018 року під час здійснення виконавчих дій, та попереджено його про кримінальну відповідальність, що засвідчено у постанові його власноручним підписом. Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо опису та арешту квартири, 31 жовтня 2018 року [PERSON] , звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову державного виконавця від 11.10.2018 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2018 року у справі № 205/7889/18 у задоволенні скарги [PERSON] на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, заінтересована особа [PERSON] , - відмовлено. Вказана ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалася та з 03.01.2019 року набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, з наведеного вище вбачається, що [PERSON] було достеменно відомо про арешт квартири [ADDRESS] та існування заборони щодо розпорядження вказаним майном. 11 лютого 2019 року арештоване майно: квартира [ADDRESS] була зареєстрована на сайті Державного підприємства «Сетам» https://setam.net.ua/auction/333559 під номером [NUMBER] для реалізації з прилюдних торгів за стартовою ціною 8224000,00 гривень. Разом з тим, з інформації, розміщеної на офіційному сайті судової влади України https://court.gov.ua, стало відомо, що з метою уникнення стягнення боргу та перешкоджання продажу арештованого майна, [PERSON] , чоловіком [PERSON] , за місцем реєстрації останньої та місцезнаходженням належного їй нерухомого майна, до Голосіївського районного суду м. Києва було подано позов до [PERSON] про визнання права власності на майно (квартиру [ADDRESS] ) та звільнення його з під арешту. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний позов був мотивований тим, що майно, а саме: квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] під час перебування у зареєстрованому 23.11.1968 року шлюбі з [PERSON] , і її арешт обмежував позивача у розпорядженні майном та міг призвести до звернення стягнення на належну йому частку у цьому майні. Одночасно із поданням вказаного позову до суду було подано заяву про його забезпечення шляхом зупинення продажу арештованого майна. З інформації розміщеної на сайті «Сетам» стало відомо, що 21.02.2019 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року у справі № 752/26381/18 було зупинено продаж квартири [ADDRESS] . Зважаючи на вказані обставини [PERSON] подав до Голосіївського районного суду м. Києва заяву про залучення його до справи у якості третьої особи. Втім, вказана заява [PERSON] не була розглянута, оскільки до початку судового засідання у справі, розгляд якої по суті було призначено на 03.07.2019 року, представником позивача було подано заяву про залишення позову без розгляду. Причиною залишення даного позову без розгляду стало те, що арештована квартира [ADDRESS] , яка на той час була виставлена на електронні торги, не зважаючи на відомі [PERSON] обмеження щодо розпорядженням цим майном, була передана останньою у власність [PERSON] у рахунок погашення боргу у розмірі 5 325 700,00 гривень на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, складеного 17.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною в межах відкритого нею виконавчого провадження № 59143364. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись протягом останніх трьох років до суду, [PERSON] вказувала саме цю адресу. За цією ж адресою знаходиться належне їй нерухоме майно. Позов, який поданий, до [PERSON] її чоловіком про необхідність визнання права власності на майно, був поданий саме до Голосіївського районного суду м. Києва, тобто за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , адреса якого зазначена у її паспорті. Отже, інформація наведена відповідачем у документах виконавчого провадження № 59143364 про постійне або тимчасове перебування [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , не відповідає дійсності. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Отже, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження № 59143364 та виносячи з цього приводу відповідну постанову, відповідач мала б пересвідчитись у дійсному місці реєстрації [PERSON] , подавши з цього приводу запит до відповідного органу, за наслідками отримання відповіді на який повернути виконавчий документ без виконання стягувачу, тобто, [PERSON] . Втім, з огляду на дату виконавчого документу (виконавчий напис нотаріуса № 1561 від 26.04.2019 року), відповідач, такого запиту, не робила, що підтверджено матеріалами виконавчого провадження. Згідно ч. 2 ст. 24 Закону місцем здійснення виконавчих дій визначено місце проживання (перебування) або місцезнаходження майна боржника. Разом з цим, місце проживання [PERSON] як боржника за виконавчим документом і місцезнаходження майна співпадають: [ADDRESS] . Отже, з`ясувавши вказану обставину, відповідач мала б повернути виконавчий документ стягувачу без виконання, втім, у порушення вимог п. 10 ч. 4 ст. 4, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» прийняла виконавчий документ до виконання та відкрила виконавче провадження, про що винесла відповідну постанову, яка з урахуванням зазначеного вище не може вважатися законною. У подальшому на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, складеного відповідачем 17.05.2019 року на підставі заяви [PERSON] погодженої цього ж дня з [PERSON] щодо передачі арештованого майна, квартира [ADDRESS] була передана останньому у рахунок погашення суми боргу у розмірі 5325700,00 гривень. Втім, [PERSON] подаючи 17.05.2019 року вказану заяву свідомо приховала від Відповідача інформацію щодо наявності обмежень на розпорядження майном, яке передавалося стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме про арешт квартири [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2018, а також не повідомила відповідачу про те, що на час вчинення виконавчих дій останньою арештоване майно вже зареєстроване у системі електронних торгів «Сетам», про що їй було достеменно відомо. Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було встановлено, що за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб, автомобіль марки Lexus LX 570, № кузова [NUMBER] , 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , який перебуває у розшуку. Отже, згідно наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» до моменту звернення стягнення на нерухоме майно, відповідач мала б виконати заходи по з`ясуванню належності цього майна на праві власності [PERSON] , а також чи не накладено на нього арешт, у тому числі шляхом направлення запиту щодо відкритих Голосіївським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчих проваджень, дані щодо яких знаходяться у відкритому доступі в АСВП. Як зазначалося вище, на момент складання відповідачем Акту про передачу квартири [ADDRESS] в рахунок погашення боргу, на яку ще 11.10.2018 року державним виконавцем було накладено арешт, в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходилася справа № 752/26381/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно та звільнення його з під арешту, відкрита ухвалою суду від 14.01.2019 року, інформація щодо якого знаходилися у відкритому доступі на сайті судової влади України https://court.gov.ua. Отже, [PERSON] не повідомила відповідачу про існування спору щодо спільного майна подружжя, яке на підставі Акту від 17.05.2019 року у рахунок погашення боргу було передано у власність іншій особі, або ж навпаки існування спору з цього приводу не стало перешкодою для вчинення відповідачем виконавчих дій. У будь-якому разі зі змісту Акту не вбачається чи погоджувалася з [PERSON] заява [PERSON] від 17.05.2019 року щодо передачі арештованого майна [PERSON] в рахунок погашення боргу, з огляду на те, що час складання Відповідачем оскаржуваного Акту, між подружжям існував спір з цього приводу. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, а отже дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. [PERSON] , проти якої у 2016 році було ухвалене судове рішення про стягнення боргу, а у 2018 році накладено арешт на належне їй майно, вочевидь діяла недобросовісно та зловживала правами стосовно кредитора [PERSON] , оскільки передача квартири [ADDRESS] в рахунок погашення боргу [PERSON] , порушувала майнові права [PERSON] та була направлена на недопущення звернення стягнення на належне їй майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що прийняте приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною рішення щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59143364 та складений нею акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.05.2019 року є протиправними та мають бути скасовані у судовому порядку, як такі що не відповідають чинному законодавству та порушують майнові права іншої особи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved