Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, в обґрунтування якого вказує, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 серпня 2002 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №1953, належить житловий будинок, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45. В належному позивачу житловому будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у будинку не мешкає з листопада 2010 року, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. На теперішній час місце проживання відповідача не відомо. Відповідач [PERSON] у будинку не мешкає з серпня 2014 року, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. На теперішній час місце проживання відповідача не відомо. Відповідачі не є власниками вказаного житлового будинку, крім того, не проживають в ньому, витрати на утримання будинку не несуть, за комунальні послуги не сплачують. З вини відповідачів позивачка вимушена сплачувати комунальні платежі за користування водопостачанням та інші послуги з урахуванням всіх зареєстрованих осіб, що вимушує її нести додаткові фінансові витрати. Позивачка у справі належним чином підтверджує, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45. З урахуванням того, що відповідач не проживає в спірному житловому будинку, позивачка просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45 та зняти їх з реєстрації з житлового будинку, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45. Позивачка в судове засідання не зявилася,надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися,\~\~ про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили,\~\~заперечень на позов\~\~не надали,\~\~з заявою\~\~про розгляд\~\~справи за їх відсутності до суду не зверталися. Представник відповідачів за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася,\~\~ про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо позовних вимог позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.\~\~\~\~ Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 серпня 2002 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №1953, належить житловий будинок, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45. Факт реєстрації відповідачів в належному позивачу житловому будинку, розташованому за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45, підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку №45 та довідками про реєстрацію місця проживання №672, №673 від 17.07.2015 року. На теперішній час, факт реєстрації відповідача та неможливість отримання від нього даних про його доходи свідчить про неможливість реалізувати надане державою право на користування та розпорядження майном. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без жодних поважних причин з листопада 2010 року, а відповідач [PERSON] з серпня 2014 року і до теперішнього часу не мешкають в житловому будинку, особистих речей\~\~у житловому будинку немають, оплату за\~\~комунальні послуги не здійснюють. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, шляхом визнання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45 та зняття їх з реєстрації з житлового будинку, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Доватора, будинок 45.

Outcome: approved