Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку і земельної ділянки. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2007 року належить 1/2 частка житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2007 року також належить 1/2 частка вказаного житлового будинку. Спірний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 522 кв.м, яка належить їм на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Посилаючись на те, що згоди щодо користування будинком та земельною ділянкою вони дійти не можуть, просила суд провести реальний поділ житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та розподілити земельну ділянку за вказаною адресою. За клопотанням позивачки у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та дві додаткові експертизи для визначення можливих варіантів розподілу житлового будинку і земельної ділянки, проведення яких доручено Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області. Під час розгляду справи позивачка уточнила свої вимоги та просила суд провести розподіл житлового будинку згідно висновку експертизи № 125-002 від 28.01.2014 року та провести розподіл земельної ділянки згідно першого варіанту висновку додаткової будівельно - технічної експертизи №125-002/2 від 02.09.2014 року. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково. Вказувала на те, що вона згодна з варіантом розподілу житлового будинку, але розподіл земельної ділянки просила провести згідно другого варіанту висновку додаткової будівельно-технічної експертизи від 02.09.2014 року. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, її представника, експерта, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності з відповідною часткою господарських будівель та споруд належить: - 1/2 частка - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2007 року, виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори; - 1/2 частка - належить відповідачці [PERSON] також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2007 року. На підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 року за №16/44 [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS]. Між сторонами виникли суперечності щодо порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається із роз'яснень, викладених у абз.1 п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Для проведення реального поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-002 від 28.01.2014 року розроблено один варіант реального поділу домоволодіння з врахуванням порядку користування, який склався між сторонами. За даним варіантом сторонам у власність пропонується виділення часток, які є наближеними до ідеальних часток, з окремими виходами. Відповідно до цього варіанту, кожному із співвласників спільної часткової власності можливо виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка наближено відповідає їх ідеальним часткам. Цей варіант висновку передбачає сплату відповідачкою на користь позивачки компенсацію за отримання нею частки, більшої ніж та, що їй належить - 56302 грн. Відповідно до цього висновку кожному із співвласників спільної часткової власності виділяється у власність відокремлена частина будинку із самостійним виходом: [PERSON] - 44/100 частки спірного домоволодіння, а [PERSON] - 56/100 частки. Оскільки частка, яка виділяється у власність [PERSON] на 6/100 частки більше від розміру частки, яка їй ідеально належить, а частка [PERSON] на 6/100 частки менша від тієї, яка належить їй, то цей варіант висновку передбачає сплату відповідачкою на користь позивачки компенсацію за отримання нею частки, більшої ніж та, що їй належить у розмірі 56302 грн. В своїй письмовій заяві до суду від 31.10.2014 року позивачка відмовилася від стягнення компенсації у розмірі 56302 грн. з відповідачки на її користь, що згідно положень ст..11 ЦПК України є її правом. В судовому засіданні сторони наполягали на проведенні поділу спірного домоволодіння за цим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи. За такого, для вирішення конфлікту між сторонами та з врахуванням того, що у користування сторін виділяються ізольовані частини житлового будинку, суд вважає, що реальний поділ житлового будинку з належними господарськими будівлями слід провести саме за цим варіантом судової будівельно-технічної експертизи, оскільки він фактично максимально наближений до їх часток, враховує порядок користування, що склався, та побажання сторін. У відповідності до вимог ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Як роз'яснено в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Згідно з п.21 вказаної постанови, виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою (у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди) визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст.88 ЗК України від 25 жовтня 2001 року повинен брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів. Із висновків судової будівельно-технічної експертизи від 27.01.2014 року та висновків додаткових експертиз від 10.04.2014 року та 02.09.2014 року слідує, що експертом запропоновано всього п'ять варіантів поділу даної земельної ділянки, а саме: згідно висновку від 28.01.2014 року: варіант - 1 з урахуванням порядку користування, який склався між співвласниками; варіант - 2 приближений розміру ідеальних часток співвласників в домоволодінні з урахуванням побажань співвласників; згідно висновку додаткової експертизи від 10.04.2014 року: перший додатковий варіант - приближений розміру ідеальних часток, з урахуванням побажань співвласників; згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 02.09.2014 року - перший додатковий варіант: приближений до ідеальних часток, з урахуванням побажань співвласника [PERSON] та другий додатковий варіант: приближений до ідеальних часток, з урахуванням побажань [PERSON] Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що реальний поділ даної земельної ділянки слід провести за першим додатковим варіантом висновку експертизи №125-002/2 від 02.09.2014 року, який приближений до ідеальних часток співвласників в домоволодінні, оскільки саме цей варіант більш наближено відповідає ідеальній частці сторін в домоволодінні, відповідає вимогам санітарних правил і правилам протипожежної безпеки, а також варіанту поділу будинку та надвірних споруд. Інші варіанти усієї сукупності названих переваг не мають. Що стосується доводів відповідачки щодо необхідності поділу земельної ділянки згідно другого додаткового варіанту висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 02.09.2014 року, то згідно цього варіанту позивачці запропоновано виділити земельну ділянку, що на 40,92 кв.м є меншою її ідеальної частки, що суттєво порушить її право на дану земельну ділянку та викличе необхідність вирішення питання щодо грошової компенсації. Між тим, в судовому засіданні при розгляді справи відповідачка вказувала суду на те, що на даний час вона не має майнової можливості сплатити у разі потреби грошову компенсацію позивачці. Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України розподілу підчас вирішення спору підлягають лише судові витрати перелік, яких наведено у ст.79 ЦПК України. Так, за проведення експертизи позивачкою сплачено 2400 грн. За проведення двох додаткових експертиз позивачкою сплачено по 800 грн. за кожну. Зазначені витрати, враховуючи заявлені вимоги, понесені на користь кожної сторони, оскільки спір не міг бути вирішений без застосування спеціальних знань, отриманих в результаті її проведення, а тому підлягають розподілу між сторонами порівну. За таких обставин, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 2000 грн. витрат на експертизу. На підставі викладеного,

Outcome: approved