Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, та стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2008 року. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ним немає взаєморозуміння, відповідач вчиняв сварки та скандали, у зв'язку з чим вони разом не проживають з липня 2016 року. Відповідач в жовтні 2016 року виїхав за кордон на роботу та жодного разу додому не повертався. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Самій їй важко на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дитину, нести матеріальні витрати на дитину, оскільки вона не працює та доглядає за дитиною. Крім цього, її син [PERSON], цього року піде у перший клас школи, що потребує також додаткових зусиль та матеріальних витрат. Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її здоров'я та потреби, у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює за кордоном на роботі та має високі, стабільні заробітки. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за місцем проживання та через засоби масової інформації, а саме оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр». А тому суд вважає за можливе справу розглянути без участі відповідача з ухваленням заочного рішення. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НМ № 055160 від 09.06.2008 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-НМ № 180779 від 14.06.2011 року (а.с.6). Дитина на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 09 лютого 2017 року (а.с.7). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину та проживає разом з дитиною у будинку діда, пенсії та будь-якої іншої соціальної допомоги не отримує, фізичний та майновий стан відповідача, який є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], зі слів позивача фізично здоровий, працює за кордоном, інших утриманців, крім сина [PERSON] не має, а тому має достатні можливості сплачувати аліменти на його утримання в заявленому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З копій квитанцій № 005 від 21.02.2017 року, №009 від 03.03.2017 року вбачається, що позивач понесла судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 700 гривень, а тому дані витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. З врахуванням ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved