Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 1.2146 га кадастровий номер 5922385800:06:002:0334 та площею 2.2381 га кадастровий номер 5922385800:06:004:0251 відповідно, розташованих на території Сіннівської сільської Ради Краснопільського району Сумської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, по праву спадкування за заповітом після померлої 12 червня 2014 року сестри [PERSON]. На обґрунтування позову [PERSON] вказує, що будучи спадкоємицею за заповітом, спадщину прийняла шляхом зверненням до органу нотаріату, але їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на означені земельні ділянки у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, а відділ Держгеокадастру у свою чергу відмовив у видачі його дублікату. Про втрату Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ № 028680 на імя [PERSON] у пресі розміщено оголошення. На переконання позивача її право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Позивач у судове засідання не прибула, повідомлялась належним чином. Представник позивача - адвокат [PERSON]П /ордер серія СМ № 63 від 07.10.2016/ в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав /ас. 71-73/. Відповідач та Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечили, відповідно до поданих заяв не заперечують проти задоволення позову і просили справу розглянути за відсутності їх представника /ас.67,74/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ № 028680 від 05.03.2002, Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку гр. [PERSON], мешканці с. Барилівка, належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2146 га кадастровий номер 922385800:06:002:0334 та площею 2.2381 га кадастровий номер 5922385800:06:004:0251 відповідно, розташовані на території Сіннівської сільської Ради Краснопільського району Сумської області /копії ас. 12, 15-24/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-БП № 219321 від 13.06.2014, виданого виконкомом Сіннівської сільської ради, актовий запис № 05 від 13.06.2014,[PERSON] померла 12.06.2014, місце смерті село Барилівка Краснопільського району Сумської області /копія ас. 7/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять земельні ділянки площею 1.2146 га кадастровий номер 5922385800:06:002:0334 та площею 2.2381 га кадастровий номер 5922385800:06:004:0251 відповідно, розташованих на території Сіннівської сільської Ради Краснопільського району Сумської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON]склала заповіт, посвідчений 9 жовтня 2005 року секретарем виконавчого комітету Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, реєстр за № 16, за яким усе своє майно заповідала сестрі [PERSON] /копія ас. 62/. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON], будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], померлої 12.06.2014, у передбачений строк звернулась до державного нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено спадковою справою № 285/14 від 07.10.2014 /копія ас. 60-65/, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог статті 1269 ЦК України.. 26 липня 2016 року в. о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,45 га, розташованої на території Сіннівської сільської ради та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті 12 червня 2014 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа /ас. 13/. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфікцій), право користування чужим майном (сервітут). Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як убачається з матеріалів справи, позивач набула право власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом, але у встановленому законом порядку не може одержати правовстановлюючі документи на вказане майно, то таке право позивача підлягає захисту в судовому порядку, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Підсумовуючи викладене, встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Сіннівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. Про втрату Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ № 028680 від 05.03.2002 на імя [PERSON] зроблено оголошення в Краснопільській районній газеті «Перемога» № 61 від 30 липня 2016 року /копії ас.49/. Згідно Звіту про експертну грошову оцінку ТОВ «Консалт С» від 11 липня 2016 року вартість спадкового майна становить 44641,00 грн. / ас. 25-48 /. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті 12 червня 2014 року [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 1.2146 га кадастровий номер 5922385800:06:002:0334 та площею 2.2381 га кадастровий номер 5922385800:06:004:0251 відповідно, розташованих на території Сіннівської сільської Ради Краснопільського району Сумської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved