overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 23 січня 2006 року. Від спільного проживання мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Протягом тривалого часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Він проживає з іншою жінкою, з якою має намір одружитися. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивач у судове засідання не прибув, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно, про час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки невідомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). Від спільного проживання мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 7, 8). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітнього сина необхідно залишити на проживання з відповідачкою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору та на правову допомогу, які з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачку у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей залишити проживати з ним. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 26 жовтня 1999 року. Від спільного проживання мають трьох дітей, двоє з яких неповнолітні. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. У них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем. Відповідачка тривалий час перебуває за межами України. Йому стало відомо, що відповідачка зраджує йому у подружній вірності з іншим чоловіком. На даний час вони з відповідачкою стали чужими людьми, разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Відповідачка у судове засідання не з`явилася втретє, про час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом телефонного повідомлення та розміщення повідомлення на сайті суду, про причини неявки суд не повідоммла. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідачки з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та Івана [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 8, 9). Діти на даний час проживають з батьком, мати з ними не живе, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Сваричівською сільською радою 03 грудня 2019 року за № 2197 (а.с.24 ). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід залишити на проживання з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, тому у суду відсутні підстави вирішувати питання про те, з ким із батьків залишається жити син [PERSON] , [INFO] , якому виповнилося 16 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей залишити проживати разом з відповідачкою. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 19 травня 2011 року. Від спільного проживання мають троє неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Відповідачка безпричинно влаштовувала сварки, що призвело до втрати любові, поваги та довіри одне до одного. У серпні цього року відповідачка покинула його, забрала з будинку золоті вироби та гроші, і разом з дітьми перейшла проживати окремо. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Відповідачка позов визнала, не заперечує, що не проживає спільно з чоловіком з серпня цього року, оскільки чоловік безпідставно зводить на неї різні наклепи, звинувачує у тому, чого вона не робила. Через брак порозуміння не бажає продовжувати сімейне життя. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників справи та вивчивши її матеріали суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 6-8). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітніх дітей слід залишити на проживання з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити йому теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 09 липня 2001 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім'ї. З 2011 року вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідачка визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 8). Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 9). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач, який змінив прізвище при реєстрації шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити йому теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що така його вимога підлягає до задоволення. Оскільки неповнолітній син сторін проживає з матір'ю, спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, то суд вважає за потрібне дітей залишити проживати з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітню дитину залишити проживати з матір`ю. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 20 лютого 1993 року. Від спільного проживання мають двоє дітей, одна з яких уже повнолітня. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. У них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем. Такі обставини призвели до того, що вони з відповідачкою стали зовсім чужими людьми. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Він має іншу жінку, а тому не має наміру зберігати шлюб, укладений з відповідачкою. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечила, просить залишити їй на виховання сина, прізвище не змінювати. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши учасників справи та вивчивши її матеріали суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, позивач зраджує відповідачці у подружній вірності, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітнього сина слід залишити на проживання з відповідачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітню дитину залишити проживати з матір`ю. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2017 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. У них з відповідачкою не сумісні характери, вони мають різні погляди на життя та не можуть знайти порозуміння у вирішення сімейних та побутових питань. У зв`язку з цим між ними часто виникають сварки. Протягом півтора року вони разом не живуть та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивач у судове засідання не прибув, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася також, направила суду заяву, в якій вказала, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, справу просить розглянути без її участі, її прізвище не змінювати. Згідно змісту ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка після розірвання шлюбу просить її прізвище не змінювати, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір між сторонами про визначення місця проживання дитини відсутній, тому неповнолітнього сина слід залишити проживати з матір`ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітню дитину залишити проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2003 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. У них з відповідачкою не сумісні характери, вони мають різні погляди на життя та не можуть знайти порозуміння у вирішення сімейних та побутових питань. У зв`язку з цим вони втратили повагу та довіру одне до одного та стали зовсім чужими людьми. На даний час вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, тому що він має іншу жінку, з якою підтримує взаємовідносини у Польщі. Шлюб з відповідачкою існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить її прізвище не змінювати, дитину залишити жити з нею. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка після розірвання шлюбу просить не змінювати їй прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини відсутній, тому неповнолітнього сина слід залишити проживати з матір`ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітню дитину залишити проживати з матір`ю. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 16 травня 2013 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. У них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем. Протягом останніх років відносини між ними різко погіршились, вони втратили взаємну повагу та довіру. Такі обставини призвели до того, що вони з відповідачкою стали зовсім чужими людьми. На даний час вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивач у судове засідання не прибув, направив суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримує. Відповідачка у судове засідання не прибула, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Представник відповідачки - адвокат Кобилинець Т.В. направила суду заяву про розгляд справи у відсутності сторін, відповідачка згодна на розірвання шлюбу. Просить шлюб між сторонами розірвати. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, тому неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід залишити на проживання з відповідачкою.

Outcome: approved