Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким провести розподіл житлового будинку, який знаходиться в с.Липовиця по вул. Шевченка, 231 Рожнятівського району Івано-Франківської області, присудити їй, враховуючи інтереси їхніх дітей 2/3 цього майна, а відповідачу 1/3 будівель, або грошову компенсацію, яку вона згідна сплатити відповідачу за його частку в майні. В основу своїх позовних вимог [PERSON], зіслалася на те, що вона з відповідачем з 06 лютого 1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Рожнятівського районного суду від 16 серпня 2017 року. За час шлюбу ними було побудовано житловий будинок, який знаходиться в с.Липовиця по вул. Шевченка, 231 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Відповідач зловживає спиртним, скандалить та створює неможливі умови для проживання в будинку. Відповідач користується всім приміщенням, а з нею проживають їхні діти, дочка та син, яким також необхідне приміщення для проживання. В звя'зку з цим просить провести реальний розподіл будинку. У судове засідання [PERSON] не прибула, направла суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримала повністю, посить провести розподіл по четвертому варіанту запропонованому експертизою, присудивши їй більшу частину із сплатою компенсації, та стягнути з відповідача витрати за проведення експертизи та всі судові витрати. Відповідач у судове засідання не прибув. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнав частково, просив провести розподіл будинку в рівних частках. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Рожнятівського районного суду від 16 серпня 2017 року (а.с.17-17 зворот) між сторонами розірвано шлюб, який було зареєстровано 06 лютого 1993 року. Спірний будинок побудовано сторонами в 1995 році (а.с.13) з дотриманням будівельних та санітарних норм (а.с.14). Отже, судом встановлено, що за час спільного проживання в шлюбі сторони збудували житловий будинок, що знаходиться в с.Липовиця по вул. Шевченка, 231 Рожнятівського району Івано-Франківської області, який є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає розподілу між ними. За змістом ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Висновком № 18067 судової будівельно-технічної експертизи від 06 серпня 2018 року запропоновано варіанти розподілу житлового будинку, який знаходиться в с.Липовиця по вул. Шевченка, 231 Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.32-75). Позивачка просить присудити їй більшу частину будинку. Як на підставу таких вимог, просить врахувати інтереси дітей. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За таких обставин, житловий будинок, який знаходиться в с.Липовиця по вул. Шевченка, 231 Рожнятівського району Івано-Франківської області, який є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача, слід розділити між ними порівну. Суд не може відійти від зазанченого правила, з врахуванням посилань позивачки, оскільки діти сторін, є повнолітніми (а.с.15,16). Доказів в необхідності виділення позивачці більшої частки в будинку суду не надано, тому будинок слід розділити між сторонами порівну, згідно запропонованих експертизою варіантів. Суд приходить до переконання, що розподіл спірного житловлго будинку слід провести відповідно до варіанту розподілу ІІ, запропонованого висновком будівельно-технічної експертизи, оскільки саме при вказаному варіанті реальна та ідеальна частка обох співвласників мають найменше відхилення. При цьому суд, враховуючи необхідність проведення будівельних робіт, для можливості проживання, присуджує [PERSON] частину будинку визначену для першого співвласника. Крім цього, слід зобов'язати сторін провести переобладнання житлового будинку: ліквідувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-4, розділити енергоносії та їх облік, а [PERSON] влаштувати вхід у виділені приміщення першого поверху та влаштувати кухню та санвузол за рахунок площі приміщення 1-4 у відповідності до вимог ДБН. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, при подачі позову до суду позивачкою оплачено судовий збір в сумі 1867 гривень (а.с.1), 3000 гривень витрачено на правову допомогу (а.с.89) та оплачено вартість експертизи в сумі 11140 гривень (а.с.91), тому дані судові витрати слід стягнути на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 355, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: partial