Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 21 листопада 2010 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] На даний час сторони спільно не проживають, малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою. [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги змінила, просила стягнути з відповідача на своє утримання 300 грн до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Взявши до уваги, що сторони скористались своїми правами, що передбачені ст.158 ч.2 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4), від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає з матір'ю, [PERSON], яка не працює так, як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку. Відповідач працює, має задовільний заробіток. Інших утриманців відповідач немає. Таким чином, він має можливість надавати матеріальну допомогу. Дані обставини і факти сторони не заперечують. Відповідно до положень ч.ч. 2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за їх спільним сином до досягнення дитиною трьохрічного віку, чим порушує її права, то належні кошти потрібно стягувати з відповідача в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною трьох років, - в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував вимоги розумності та справедливості, а також те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у визначеному розмірі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави 243, 60 грн. судового збору. На підставі ст. 91 ч. 2 СК України,

Outcome: approved