Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 233090 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 12.06.2014 р. він дав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 20000 доларів США, про що [PERSON] склав розписку та зобовязався повернути їх у строк до 01.01.2015 р. 04.08.2015 р. відповідачу направлено вимогу про повернення вищевказаних грошових коштів, яку він отримав. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. У останнє судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач жодного разу у судове засідання не зявився, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у останнє судове засідання повідомлявся відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 12.06.2014 р. позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000 доларів США, про що відповідачем складено письмову розписку, в якій він зобов'язався повернути борг до 01.01.2015 р. у повному обсязі, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 42). Своїх зобов'язань щодо повернення суми боргу відповідач не виконав, до теперішнього часу борг не повернув. 04.08.2015 р. позивачем направлено вимогу про повернення грошових коштів, яку [PERSON] отримав 08.08.2015 р. (а.с. 6, 8). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач не надав суду жодних доказів щодо підтвердження повернення ним боргу, як і не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченими ст. ст. 27, 31 ЦПК України та не надав заперечень на позовну заяву. Таким чином, досліджені у судовому засіданні письмові докази, які наданні позивачем, вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою). Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду із зазначеним позовом. Тому з відповідача підлягає стягнення суми боргу у розмірі 20000 доларів США, що на момент подання позову до суду еквівалентно 233090 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3654 грн., що документально підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів цивільної справи (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved