overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 622, мотивуючи свої вимоги тим, що з травня 2015 року фактичні шлюбні відносини припиненні, спільно господарство не ведеться, у звязку з тим що склалися неприязні стосунки, відсутністю взаєморозуміння, а також відповідач не бажає брати участь у вихованні дитини та її матеріальному утриманні, від шлюбу мають доньку Емілію, [INFO]. Подальше збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе. Спільного майна немає. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, суду пояснила, що сторони з 2017 року припинили фактичні шлюбні відносини. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 05.10.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 622.(а.с.3) Від шлюбу сторони мають доньку Емілію, [INFO]. (а.с.4) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Судові витрати, згідност.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №915, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з липня 2017 року, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спір щодо спільного майна подружжя та місця проживання дитини відсутній. Також повідомила суду, що між нею та відповідачем є домовленість, згідно якої відповідач згоден допомагати та забезпечувати дитину усім необхідним. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 09.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 915. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з липня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.08.2000 року виконкомом Зибинської сільської ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 04, мотивуючи позов тим, що після сімнадцяти років спільного приживання між ними досить часто почали виникати сварки з різних побутових причин, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], з лютого 2017 року ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2018 р. вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п.1 ч.3 ст.175 ЦПК України та надано позивачу десятиденний\~ строк для усунення недоліків з дня отримання зазначеної ухвали. Позивачем\~ вищевказані недоліки позовної\~ заяви\~ усунуто, у звязку з чим 25.01.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.08.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого виконкомом Зибинської сільської ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 04. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з лютого 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 461, мотивуючи свої вимоги тим, що з березня 2017 року фактичні шлюбні відносини припиненні, спільно господарство не ведеться, у звязку з тим що постійно виникали сварки, мають різні погляди на сімейне життя, від шлюбу мають доньку Анастасію, [INFO]. Подальше збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе. Спір щодо спільного майна подружжя буде вирішуватися окремо. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 461.(а.с.4) Від шлюбу сторони мають доньку Анастасію, [INFO]. (а.с.5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з березня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.05.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 200, мотивуючи позов тим, що з липня 2013 року сторони припинили спільні сімейні стосунки, через те, що відповідач не бажає підтримувати нормальні сімейні відносини, матеріально сімю не забезпечує, своєю поведінкою робить спільне життя нестерпним . Від шлюбу мають доньку Аліну, [INFO]. Спір щодо місця проживання дитини та розподіл спільного майна подружжя відсутній. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, простить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 17.05.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 200.(а.с.3) Від шлюбу сторони мають доньку Аліну, [INFO]. (а.с. 4). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з липня 2013 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 54, мотивуючи позов тим, що під час шлюбу відповідач не приймає участі у ведені спільного сімейного господарства, та у витратах на утримання сімї. Шлюбні відносини між ними фактично припинені та подальше збереження сімї вважає неможливим. Дітей від шлюбу не мають, але відповідач своєї згоди на розірвання шлюбу не надає, що і стало підставою для звернення до суду. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 19.02.2013 року зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №54.(а.с.4) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства фактично припинені з січня 2018 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 661, мотивуючи свої вимоги тим, що з квітня 2017 року не проживають однією сімєю та припинили ведення спільного домашнього господарства, з цього же періоду вони не підтримують шлюбні стосунки, сімейне життя не склалося, сімя фактично розпалася. Причиною припинення подружніх стосунків з відповідачем є психологічна несумісність характерів, взаємне непорозуміння, різні погляди на життя. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 29.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 661.(а.с.6) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з квітня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 184, мотивуючи свої вимоги тим, що з березня 2017 року фактичні шлюбні відносини припиненні, спільно господарство не ведеться, у звязку з тим що відповідач знайшов іншу жінку та проживає разом з нею фактичним шлюбним життям, від шлюбу мають двох дітей доньку Поліну, [INFO] та доньку Мірославу, [INFO]. Подальше збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя та місця проживання дітей відсутній. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 30.04.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 184.(а.с.6) Від шлюбу сторони мають доньку Поліну, [INFO] та доньку Мірославу , [INFO]. (а.с.7-8) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з березня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Судові витрати, згідност.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved