Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є користувачем квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровані дружина позивача - [PERSON], сини - [PERSON] та [PERSON], невістка - [PERSON], онуки - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач - невістка [PERSON], яка є колишньою дружиною сина позивача. [PERSON] фактично ніколи не проживала у квартирі за місцем реєстрації. У зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі позивачу доводиться оплачувати комунальні послуги у більшому розмірі. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась, однак у судове засідання не з'явилась, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у судовому засіданні, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Квартира [ADDRESS] не приватизована. Ордер №188 виданий на [PERSON], який є квартиронаймачем, що підтверджується довідкою № 14, виданою 09.01.2019 року ПЖКГ «Донецьке» (а.с. 9). Місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 17.10.1997 року, що убачається з його паспорта (а.с. 5, 6). Згідно довідки ПЖКГ «Донецьке» від 26.12.2018 року [PERSON] проживає за вищевказаною адресою. Разом з ним зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). З відповіді Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області від 30.01.2019 року на запит суду вбачається, що відповідач [PERSON] з 15.09.1997 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно акту обстеження квартири, складеного 03.01.2019 року депутатом Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області Малишком В.В., у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] і [PERSON], встановлено, що у квартирі проживають [PERSON] та його дружина - [PERSON] Відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживала (а.с. 10). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача. Відповідач [PERSON] ніколи не проживала у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], зареєстрований і проживає у ній. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач, яка понад шість місяців не проживає за місцем реєстрації. Оскільки відповідач у зазначеній квартирі не проживає понад встановлені строки, протягом яких зберігається житлове приміщення, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 768,40 гривень судового збору (а.с. 1). У зв'язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved