Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, просила припинити право [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на: 2/6 частини квартири [ADDRESS] ; 2/6 частини гаража [ADDRESS] ; 2/3 частини земельної ділянки за адресою: гараж № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] , кадастровий номер: 4611800000:01:009:0138; 2/6 частини автомобіля марки ВАЗ 211040, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , грошову суму у розмірі 253\~966 (двісті п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят шість тисяч) гривень 00 коп., яка знаходиться на депозитному рахунку, видати [PERSON] , як компенсацію вартості частини вищеперерахованого майна, у подальшому була доплачена на 20615 та становить 274\~581,00грн.,\~визнати за\~нею право\~власності на\~вищеперераховане майно та стягнення судових витрат на її користь. В обґрунтування позову послалася на те, що 27 листопада 2004 року вона уклала шлюб із [PERSON] . На той час у [PERSON] уже було двоє повнолітніх дітей: [PERSON] 1978 року народження та [PERSON] 1980 року народження. Після укладення шлюбу вона із чоловіком почали проживати у квартирі за адресою [ADDRESS] , Ѕ частина якої належала на праві приватної власності його дітям. Інша Ѕ частини належала її чоловікові. З 2002 року у даній квартирі припинив проживання його син - [PERSON] . Дочка [PERSON] [PERSON] зі своєю сім`єю проживала також на той час та проживає до тепер у с. Соколя Мостиського району Львівської області. Враховуючи те, що квартира у якій вона із чоловіком почали проживати складається із 3-ох житлових кімнат, загальна площа якої становить 71,2 м?, вона з чоловіком вирішили відкупити у його дітей їх частки (по ј в кожного), на що вони відразу погодилися. На той час у її власності знаходилася квартира [ADDRESS] її становила 35,1 м?. Дану квартиру у 2005 році за договором дарування вона відчужила синові її чоловіка [PERSON] , після чого він зі своєю сім`єю переїхав туди проживати. Дочці її чоловіка [PERSON] вона передала зі своїх власних заощаджень 5\~000 $ (п`ять тисяч доларів США). Таким чином, [PERSON] за свою ј частину у спірній квартирі отримав взамін квартиру площею 35,1 м? у м. Сокалі, а [PERSON] грошові кошти в розмірі 5\~000 $, що у своєму еквіваленті також перевищувала вартість її ј частки у цій квартирі. Після цього, 14 грудня 2005 року між [PERSON] , [PERSON] та нею було укладено договір дарування, згідно якого Ѕ частини квартири [ADDRESS] перейшла у її власність. Також, перебуваючи у шлюбі, вона з чоловіком придбали інше майно, а саме : гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ 211040, 2009 року випуску. [INFO] мій чоловік [PERSON] помер. За життя заповіту складено ним не було. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалася із Ѕ частини квартири [ADDRESS] ; Ѕ частини гаража № [NUMBER] по [ADDRESS] ; земельної ділянки під цим гаражем (приватизованої її чоловіком за життя) та Ѕ частини автомобіля марки ВАЗ 211040, 2009 року випуску. Станом на сьогоднішній день вона являється власником наступного (єдиного) майна, набутого за час перебування в шлюбі зі спадкодавцем: 2/3 частини квартири [ADDRESS] ; 2/3 частини гаража [ADDRESS] ; 1/3 частини земельної ділянки під гаражем за адресою [ADDRESS] ; 2/3 частини автомобіля ВАЗ, модель 211040, 2009 року випуску, тип легковий седан В, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 221307587) [PERSON] належить на праві приватної власності: 2/6 частини квартири [ADDRESS] ; 2/6 частини гаража [ADDRESS] ; 2/3 частини земельної ділянки під гаражем за адресою [ADDRESS] ; а також, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2020 року виданого [PERSON] державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори - 1/3 частина автомобіля ВАЗ, модель 211040, 2009 року випуску, тип легковий седан В, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідач відмовляється нести витрати по утриманню спільного житла відповідно до своєї частки в квартирі, комунальні послуги не сплачує. Позбавлення його частки у майні не матиме для нього негативних наслідків, оскільки він у спірній квартирі не проживає з 2002 року, отримав гідну компенсацію за свою частку в розмірі ј частини у цій же квартирі. Спірними гаражем та земельною ділянкою під ним, а також, автомобілем ніколи не користувався. Враховуючи поведінку співвласника спадкового майна, який постійно посягає на право користування моєю часткою, в тому числі погрожує вселити у квартиру де вона проживає чужих та невідомих їй людей, вона змушена звернутися до суду із позовними вимогами про позбавлення Відповідача права власності на частку у спільному майні із виплатою йому грошової компенсації вартості його частки. Ухвалою судді від 25.09.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 13.10.2020 до суду надійшов відзив [PERSON] , згідно якого він просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . В ході судового розгляду позов визнав. 22.10.2020року до суду представник позивача адвокат Пилипів В.І. подав відповідь на відзив, згідно якого позов підтримав та просив задовольнити. Ухвалою суду від 22.10.2020року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2020. Ухвалою суду від 30.11.2020року по справі призначено судово-оціночно-будівельно-технічну експертизу за клопотанням представника позивача. Провадження на час проведення експертизи у справі зупинено. 04.02.2021року поновлено провадження у справі, у зв`язку із надходженням висновку експерта № 001/21 від 29.01.2021року. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Також, просили стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, вважають що вони є прийнятними. Крім того, відмовилися від стягнення суми вартості проведеної першої експертизи, оскільки на підставі ухвали суду була призначена судово-оціночно-будівельно-технічна експертиза квартири за їх клопотанням. Відповідач та його представник, у судовому засіданні позов визнали повністю, оскільки після проведеної повторної експертизи, вартість квартири збільшилася, заперечили стосовно суми витрат на правову допомогу. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Разом з тим, положеннями частини першої статті 346\~ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в статті 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини другої статті 183\~ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В постанові від 02.07.2014 по справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. За частиною другою статті 365\~ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачами, на виконання вимог частини другої статті 365 ЦК України, внесені на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Львівській області кошти у загальній сумі 274 581 грн. 00 коп., відповідно до квитанцій: від 25.08.2020 р. та №5 від 06.03.2021 р. Оскільки, як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернулася до суду із таким спором, бо іншого порядку переходу права власності немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів, а тому позов слід задовольнити. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з наступного. Статтею 133ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2745,85 грн. на користь позивача, який був сплачений останнім відповідно до квитанції № ПН1106442 від 25.08.2020р. в сумі 2539,70гр. та квитанції № 28 від 05.03.2021року в сумі 206.15грн.. Відповідно до матеріалів справи, позивачем проведено оплату за проведення по справі оцінення транспортного засобу, що підтверджується рахунком від 17.07.2020 року №474/20, з відміткою про оплату вартості оцінки в сумі 600,00 гривень. Також, позивачем проведено оплату за проведення по справі експертизи № 001/21 від 29.01.2021 року, що підтверджується копією квитанції № 13 від 28.12.2020року АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 7200,00 гривень. За таких обставин, оскільки висновок про оцінку транспортного засобу та висновок експерта № 001/21 від 29.01.2021 року, прийнятий судом як належні та допустимі докази, наявні підстави для покладення на відповідача витрат понесених позивачем на проведення експертизи, відтак вказані суми підлягають стягненню з відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати (2539,70грн., 206,15грн, 600грн., 7200грн.) в сумі 10545,85грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та Філією ВП «Північний філіал» адвокатського об`єднання «Лемеха та Партнери» укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги 252 від 18.06.2020 року. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг, від 12.05.2021року загальна вартість послуг, наданих адвокатом становить 13800,00 гривень. Згідно копії квитанції № 0.0.1791446543.1 від 05.08.2020року позивач [PERSON] оплатила 13800грн. за надані послуги адвоката. Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному розмірі.

Outcome: approved