Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У січні 2016 року представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просить визначити додатковий строк для прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], дата смерті якого [INFO] в м.Червоноград, терміном на три місяці, з часу набрання рішенням законної сили. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємцем майна померлого за законом. Останній пропустив встановлений законодавством термін для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки проживає у іншій країні, спілкувався із покійним вкрай рідко, виключно у телефонному режимі, відтак йому не було відомо про смерть брата. Вказує, що на протязі 2014 року, 2015 року намагався зв'язатися із братом, однак його спроби виявилися марними. Позивач вважав, що якби з братом щось сталося, то на телефонні дзвінки повинна була б відповісти [PERSON], з якою його померлий брат перебував у цивільному шлюбі. Зазначає, що 30.03.2015 року позивач направляв в Україну на адресу місця проживання брата телеграму, а 22.04.2015 року лист з повідомленням про вручення, однак відповіді не отримав. Про факт смерті брата він дізнався лише у кінці 2015 року через свого представника, якому доручив з'ясувати причини невиходу брата на зв'язок. Одночасно йому стало відомо про те, що право на спадкування після смерті [PERSON] отримала [PERSON], а також про те, що на ім'я брата є грошові вклади. На його думку, наведені вище причини є поважними для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просить такий задовольнити. Представник відповідача у судовому засідання позову не визнав, подав відповідне письмове заперечення, у якому вказав, що в день смерті брата позивача - [PERSON] [INFO], його цивільна дружина [PERSON] зателефонувала позивачеві та повідомила про смерть чоловіка. Також відповідач просила позивача повідомити про це свою сестру та водночас сестру померлого [PERSON], яка проживає з ним в одному місті. Цього ж дня про смерть [PERSON] відповідач повідомила рідну сестру покійного [PERSON]. Тому вважає твердження позивача про те, що йому не було відомо про смерть брата надуманими. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 09.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області серія [NUMBER], актовий запис № 17. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Уфи Республіки Башкортостан Російської Федерації від 08.06.2016 року, встановлено, що [PERSON] є рідним братом [PERSON], померлого [INFO]. Із копії матеріалів спадкової справи встановлено, що 30 березня 1994 року [PERSON], на випадок своєї смерті, склав заповіт, посвідчений старшим державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Солотва С.П., згідно якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] та речі домашньої обстановки та вжитку, які знаходяться у вказаній квартирі, заповів сестрі [PERSON]. Також із матеріалів спадкової справи з'ясовано, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається із квартири, що знаходиться по [ADDRESS]; грошових вкладів в сумі 5290,94 грн.; грошових вкладів в сумі 76 467,13 грн., на які складене заповідальне розпорядження у користь позивача. Із копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 30.05.2014 року видно, що остання відмовляється від належної їй долі в спадковому майні після смерті свого брата [PERSON], померлого [INFO]. В той же час, із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.2014 року, зареєстрованим в реєстрі під №2-1195, вбачається, що на підставі ст.1265 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], який помер [INFO], а саме: квартири, що знаходиться по [ADDRESS], є [PERSON], [INFO]. На інше майно свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Як вбачається із повідомлення державного нотаріуса вих. № 1255-02-14 від 10.09.2014 року, [PERSON] направлялося повідомлення за адресою: [ADDRESS] про пропуск ним шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON], при цьому вказано майно з якого складається спадщина. Разом із тим, відповідно до довідки про реєстрацію, виданої МУП Єдиним розрахунково-касовим центром міського округу міста Уфа Республіки Башкортостан №4755 від 26.06.2015 року, [PERSON] зареєстрований по місцю проживання з 06.02.2004 року за адресою:Уфа, [ADDRESS]. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як регламентовано ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 п.3 ЦК України. У судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо відсутності у нього інформації щодо смерті спадкодавця, відтак і часу відкриття спадщини. Із представлених довідок було з'ясовано, що державним нотаріусом поштова кореспонденція позивачу надсилалася за адресою: [ADDRESS], в той час, коли зареєстрованим місцем проживання останнього насправді є [ADDRESS]. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що причини, на які посилається позивач, а саме його проживання в іншій державі, необізнаність про смерть брата свідчать про поважність причин пропуску ним шестимісячного строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Зазначені причини не повинні стати на перешкоді в реалізації законного права позивача, враховуючи і те, що [PERSON] зроблено заповідальне розпорядження саме на ім'я позивача. За заведених обставин, суд вважає за доцільне визначити позивачу додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Суд не бере до уваги заяву [PERSON] від 24.02.2016 року, у якій остання підтверджує, що її брат [PERSON] в кінці січня 2014 року повідомив їй про факт смерті її рідного брата [PERSON] та стверджує, що дану інформацію йому повідомила [PERSON], [INFO] за допомогою електронного мобільного зв'язку, оскільки такий доказ не відповідає вимогам ст.57 ЦПК України. Відповідно до даної норми доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Зі змісту даної заяви видно, що нотаріусом нотаріального округу міста Уфа Республіки Башкортостан лише засвідчено справжність підпису заявниці. Клопотань щодо допиту [PERSON] в якості свідка заявлено не було. Таким чином, позов слід задовольнити.

Outcome: approved