overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що сторони є батьками [PERSON] Іванівни, [INFO]. Відповідач матерільної допомоги на її утримання не надає. Він може надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працює ООО «Херсонобленерго», тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та пояснив, що працює електромонтером в ПАТ «ЕК «Херсообленерго», має регулярний дохід, тому має змогу сплачувати аліменти. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з актового запису про народження Виноградівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області № 21 від 15.06.2010 року сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Той факт, що дитина проживає з матірю відповідачем не заперечувався, в звязку з чим, в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що витрати по утриманню дитини повинні нести обидва батька та враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою, із залученням заінтересованої особи Бригадирівська сільська рада Ізюмського району Харківської області, про встановлення факту належності її бабусі [PERSON], померлої 17 лютого 2011 року, правовстановлюючого документу Державний акт серії ХР № 028898 на право власності на земельну ділянку, виданий Ізюмською райдержадміністрацією Харківської області 28 грудня 2004 року на ім'я [PERSON], з метою оформлення спадщини (а.с. 3). Заявник [PERSON] та представник заінтересованої особи Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ХР № 028898, виданий Ізюмською райдержадміністрацією Харківської області 28 грудня 2004 року, як правовстановлюючого документа, зазначено прізвище, ім'я та по батькові «Коваленко Галина Дорофіївна» (а.с. 6). Судом установлено, що згідно наданих документів, а саме: паспорту МК 222725 від 4 вересня 1996 року, довідки ідентифікаційного номеру, трудової книжки колгоспника № 354 від 19.12.1966 року, свідоцтва про одруження ЯУ № 745398 від 20.08.1954 року, свідоцтва про народження ІІІ-ЯР № 917171 від 10.04.1959 року, ощадної книжки, повторного свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ВЛ № 304328 від 04.03.2011 року - зазначено прізвище, ім'я по батькові [PERSON], [INFO] (а.с. 5-17). Таким чином, є підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON], ім'я якої, що зазначено в Державному акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ХР № 028898, виданий Ізюмською райдержадміністрацією Харківської області 28 грудня 2004 року «Галина», не збігається з ім'ям цієї особи, зазначеним в її паспорті МК 222725 від 4 вересня 1996 року і повторного свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ВЛ № 304328 від 04.03.2011 року; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав [PERSON] і законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України. За таких встановлених обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, де заінтересована особа: УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що у липні 2015 року звернулася до УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області з питанням про призначення їй пенсії, проте їй було відмовлено, оскільки в процесі оформлення документів виявилось невідповідність прізвища [PERSON], як зазначено в паспорті, ідентифікаційному коді, в трудовій книжці вказано [PERSON]. Просила встановити юридичну відповідність прізвища [PERSON] замість [PERSON] у трудовій книжці. У судове засідання заявник не з'явилася, надіслала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити. Представники заінтересованої особи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що заявник у справі, [PERSON], [INFO], що підтверджується її паспортом та ідентифікаційним кодом при зверненні до УПФУ Києво-Святошинського району Київської області з приводу призначення їй пенсії, отримала відмову, оскільки в процесі оформлення документів у її трудовій книжці вказано прізвище [PERSON] . Судом установлено прізвище заявника [PERSON], що відповідає її паспорту. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати свою батька, [PERSON], [INFO], недієздатним. Заяву обґрунтовувала тим, що батько перебуває на обліку у лікаря-психіатра в Київському міському психоневрологічному диспансері №5 та страждає на психічне захворювання з діагнозом хвороби деменція, не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю, не може здійснювати потреби своєї життєдіяльності, соціально дезадаптований. У судовому засіданні [PERSON] заяву про визнання батька недієздатним підтримала. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Прокурор Іванова О.П. підтримала заяву. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). З наданих суду письмових доказів вбачається, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] (а.с. 4, 5). [PERSON] з 24.06.2015 року по 30.09.2015 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні №14 ТМО «Психіатрія» у м. Києві з діагнозом захворювання: змішана коркова і підкоркова судинна деменція легкого ступеню, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого №4210 ТМО «Психіатрія» у м. Києві (а.с. 27-54). З висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №1063 від 29.12.2015 року вбачається, що у [PERSON] виявлено грубі психічні порушення: відсутність адекватного продуктивного контакту, дезорієнтування, грубе зниження інтелекту, грубі мне стичні розлади, емоційна лабільність, дратівливість, відсутність критики до свого стану, що в сукупності обумовлює соціальну дезадаптацію останнього. [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у вигляді деменції судинно-інтоксикаційного ґенезу (F01.8 згідно з MКХ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 83-84). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №1063 від 29.12.2015 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 07.06.1997 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей, один з дітей неповнолітній [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року не підтримують з відповідачем сімейні відносини, мешкають окремо. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не помирились. Вважають, що сім`я розпалась. Витрати, пов`язані з розглядом справи, просить покласти на неї, не змінювати прізвище після розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] згоден на розірвання шлюбу, вважає, що сім`ї у них немає, бо вони не бажають зберігати сім`ю. Діти мешкають з матір`ю, проти чого він не заперечує, матеріально допомагає дітям і приймає участь у їх вихованні. Спору про майно, житло між ним і позивачкою немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 07.06.1997 року. Шлюб у них перший і зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної Ради народних депутатів м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 148. Від шлюбу мають двох дітей, одна дитина [PERSON], [INFO], неповнолітній. За рішенням районного суду у 2015 році з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Сторони підтвердили в судовому засіданні, що з листопада 2014 року вони не підтримують сімейні відносини і мешкають окремо. Суд надавав строк для примирення, але подружжя не помирились. Наполягають на розірванні шлюбу. Спору про майно, житло немає. Діти мешкають з матір`ю, проти чого не заперечує відповідач, зобов`язався надавати матеріальну допомогу на утримання дітей і приймати участь у їх вихованні. Позивачка просить не змінювати прізвище після розірвання шлюбу. Витрати, пов`язані з розглядом справи, бере на себе. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 15 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1037. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, тому що вона намагалася зберегти сім`ю, але залежність відповідача від спиртного заважає проживати однією сім`єю і виховувати доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої з відповідача на її користь стягнуті аліменти. Просить залишити дитину з нею, спору про житло, майно між нею і відповідачем немає. Просить з нього на свою користь стягнути половину судових витрат, судовий збір в розмірі 121 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнав, пояснив, що згоден на розірвання шлюбу щоб зберегти добрі стосунки з позивачкою і малолітньою донькою. За рішенням суду з нього на утримання дитини стягнуті аліменти. Він зобов`язується матеріально утримувати дитину до повноліття і приймати участь у її вихованні. Спору про майно, житло між ним і позивачкою немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 08.11.2013 року. Шлюб зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 631. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яку відповідач визнав як доньку, і на утримання якої з відповідача з 2015 року стягнуті аліменти на користь позивачки. Суд надав сторонам максимальний строк для примирення і збереження сім`ї. Позивачка вважає це за неможливе у зв`язку з залежністю відповідача від спиртного. Щоб зберегти добрі стосунки з позивачкою і малолітньою донькою, відповідач згоден на розірвання шлюбу. Зобов`язується матеріально утримувати дитину до повноліття і приймати участь у її вихованні. Підтвердив, що у грудні 2015 року вони остаточно припинили стосунки як подружжя, спору про майно, житло не мають. Не заперечує сплатити позивачці половину судових витрат, 121 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Дзержинської міської ради, Дзержинської нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [INFO] року помер її дід [PERSON]. Чуть пізніше, [INFO] року померла її бабуся - [PERSON] Після смерті дідуся відкрилася спадщина у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS] Дід ще до своєї смерті склав заповіт на ім'я позивачки на вищевказаний будинок. Позивач зазначає те, що не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав з причини того, що в період з квітня 2014 року у Донецькій області проводиться АТО. Тому була вимушена виїхати за межі м.Дзержинська на тривалий строк. Просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Дзержинської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, винести рішення згідно діючого законодавства. Представник відповідача - Дзержинської нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про смерть [PERSON], [PERSON], витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копію заповіту, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача, оскільки вони обґрунтовані та доведені матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений строк спадщину, яка відкрилася після смерті дідуся, не прийняла у зв'язку з виїздом за межі м.Дзержинська і проведенням бойових дій на території міста . Суд знаходить, що доводи позивача про поважність пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу, а тому вважає можливим визначити додатковий строк для прийняття спадщини в 6 місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який зареєстровано 23 жовтня 1997 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Чернігівського району та області, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюбні відносини між ними припинені з червня 2015 року, спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, категорично заперечила проти надання строку на примирення, оскільки відповідач вживає спиртні напої та ображає її. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що він ще зможе виправитися. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23 жовтня 1997 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Чернігівського району та області, актовий запис №16. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 14.05.2007 року. Разом з нею у спірній квартирі зареєстрований [PERSON], який виїхав з цього житла вже понад сімнадцять років тому. При цьому [PERSON] не повідомляв її про причини відсутності за місцем реєстрації, його точне місце знаходження їй невідомо, а також речі відповідача у квартирі не залишилось. Оскільки [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад рік, перешкод у проживанні в цій квартирі йому не чинилось, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення у пресі, тому відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 14.05.2007 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 4). З актів про встановлення факту проживання/не проживання від 11.02.2014 року та від 10.08.2015 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 10.10.2012 року по 10.08.2015 року не проживає (а.с. 5-6). Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 10.08.2015 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON] вже понад сімнадцять років не проживає у [ADDRESS], з нею не спілкувався та не приходив (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], однак фактично в ній не проживає без поважних причин понад рік, залишаючись зареєстрованими за указаною адресою; домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування спірним житлом не має, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування спірним жилим приміщенням.

Outcome: approved