Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У січні 2014 року прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради звернувся до суду із вище зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 108-109), просив суд визнати право комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради у житловому будинку літ. «А-3» на першому поверсі нежитлового приміщення №17 поз. 1-15, загальною площею 129,0 кв.м., ганок літ «а'», що розташоване за адресою: [ADDRESS], з подальшою державною реєстрацією цього права Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також покласти на відповідачів судові витрати по справі. Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримав, з підстав наведених у позовній заяві та просив задовольнити їх повністю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, що є підставою для вирішення справи відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у ній даних чи доказів за відсутності відповідачів у заочному порядку. Третя особа ТОВ «Солярис» свого представника для участі у справі не направила, про день та час його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.11.2012 р. № 1404 передбачено передати об'єкти комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська з балансу міських комунальних підприємств, закладів на баланс комунальним підприємствам та закладам міста. Згідно п. 73 Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська, що передаються з балансу на баланс, який є додатком до указаного вище рішення, спірне нежитлове приміщення передано з балансу Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради на баланс Міського комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця». Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 р. у справі №38/5005/11447/2012 про банкрутство Міського комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» затверджено мирову угоду від 18.07.2013 р., за умовами п. 3.1.9 якої боржник зобов'язується задовольнити включені до реєстру вимоги кредитора ТОВ «Солярис» на суму 66 118 432, 83 грн. шляхом передачі як відступного у власність кредитору об'єктів нерухомого майна, включених до ліквідаційної маси, у тому числі й спірного об'єкта нерухомого майна. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 р. у вказаній справі визнано недійсною мирову угоду, укладену 18.07.2013 р. між боржником та кредиторами, затверджену ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 р. у справі № 38/5005/11447/2012, а постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2013 р. провадження у цій справі про банкрутство Міського комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» припинено. Натомість 31.07.2013 р. між ТОВ «Солярис» та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є нежитлове приміщення № 17 в житловому будинку літ. «А-3» на першому поверсі нежитлового приміщення №17 поз. 1-15, загальною площею 129,0 кв.м., ганок літ «а'», що розташоване за адресою: [ADDRESS], (а.с. 9). За умовами цього договору майно належить товариству на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 р. у справі № 38/5005/11447/2012 та відчужено [PERSON] за 118 580, 00 грн. Згідно акту приймання - передачі від 18.02.2014 р. [PERSON] передав у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 17 в житловому будинку літ. «А-3» на першому поверсі нежитлового приміщення №17 поз. 1-15, загальною площею 129,0 кв.м., ганок літ «а'», що розташоване за адресою: [ADDRESS], (а.с. 126). Згідно акту приймання - передачі документів щодо об'єкту нерухомого майна від 22.04.2014 р. [PERSON] передав, а Балансоутримувач прийняв наявну документацію щодо нежитлового приміщення №17, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 127). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна - на спірний об'єкт наявне єдине обтяження: арешт, накладений на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в межах кримінального провадження (а.с. 131). В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Слід також зазначити, що знаходження майна на балансі підприємства не є безспірною ознакою права власності. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності підприємства. З урахуванням викладеного вище суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки позивач від сплати судових витрат звільнений, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідачів в доход держави окремо за кожною з заявлених у позові вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved