Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У серпні 2012 р. позивачі та ще 34 особи звернулися до суду із вищезазначеними позовами, посилаючись на те, що згідно із державними актами на землю кожному з них на праві приватної власності належать земельні ділянки відповідного розміру. 30.01.2007 р. та 20-22.06.2007 р. між кожним із позивачів окремо та СФГ «Віталія» було укладено договори оренди належних позивачам земельних ділянок строком на 49 років, які були підписані та в подальшому зареєстровані у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ЦДЗК. Зазначали, що домовленість між ними та СФГ «Віталія» була про укладання договорів оренди земельних ділянок строком на 5 років. В тексті договорів у пункті «Строк дії договору» надрукована цифра « 49» була виправлена кульковою ручкою на цифру « 5». При укладанні зазначених договорів представник відповідача запевнив позивачів, що договори укладаються саме на п'ять років. Під час реєстрації зазначених договорів оренди у Ярмолинецькому PB Хмельницької РФ ЦДЗК вони присутні не були. Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки має містити перелік істотних умов. Проте, на момент звернення до суду в договорах оренди земельних ділянок не визначено та не зазначено умови збереження стану об'єкта оренди і вказані як «згідно чинного законодавства», а також відсутні схеми земельних ділянок, кадастрові плани з відображенням обмежень (обтяжень) у їх використанні та встановлених земельних сервітутів, акти визначення меж земельних ділянок в натурі, акти прийому - передачі об'єктів оренди. Посилаючись на вищенаведене та після уточнення позовних вимог, просили суд визнати вищезазначені договори оренди земельних ділянок недійсними та зобов'язати відділ Держкомзему у Ярмолинецькому районі скасувати державну реєстрацію цих договорів. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 02.11.2012 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.12.2012 р., позов задоволено повністю. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 р. було частково задоволено касаційну скаргу СФГ «Віталія», скасовано рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.11.2012 р. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12.12.2012 р., а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що у п. 16 оскаржуваних договорів зазначено, що умови збереження стану об'єкта оренди визначаються відповідно до чинного законодавства України, тобто, договори містять умови збереження землі, а відтак висновки судів про відсутність даної істотної умови є передчасними. Констатована помилковість висновків судів про те, що позовна давність не сплила, оскільки відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 04.02.2014 р. було виділено в окреме провадження позовні заяви [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 04.02.2014 р. було залишено без розгляду позов решти 34 позивачів. В судових засіданнях під час нового розгляду справи представник позивача [PERSON] позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, та, у зв'язку із змінами в законодавстві щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок, подав заяву про збільшення позовних вимог та зміну складу відповідачів органами, які на дату розгляду справи судом мають відповідні повноваження у спірних відносинах. Позивач [PERSON] подав заяву від 03.03.2014 р. про відмову від позову, мотивовану тим, що з висновків ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 р. він зрозумів, що оскаржуваний ним договір закону відповідає. Представник відповідача - 1 позов заперечив. Посилається на сплив позовної давності у спірних відносинах, наявність необхідних додатків до оскаржуваних договорів, зокрема, актів прийому-передачі об'єктів оренди, державних актів, які містять плани земельних ділянок, наявність та погодження сторонами в оскаржуваних договорах усіх істотних умов у т.ч. щодо збереження стану об'єкта оренди. Зазначив, що позивачам було відомо про строк оренди у 49 років, оскільки саме такий строк міститься в оригіналах договорів, які подавались на реєстрацію та підписувались позивачами. Вважає, що позовні вимоги були заявлені позивачами у зв'язку із тим, що у 2012 р. вони намагались ще раз передати в оренду ті ж самі земельні ділянки іншому суб'єкту господарювання - ТзОВ «Укрторг сервіс плюс». Інші особи, які беруть участь у справі явку уповноважених представників у судові засідання не забезпечили, заперечень чи письмових пояснень по справі не надали. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення, вживши заходів до виконання обов'язкових вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд встановив наступне. 20.06.2007 р. між [PERSON] та СФГ «Віталія» укладено Договір оренди земельної ділянки на строк 49 років площею 2,15 га, що розташована на території Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який 22.06.2007 р. зареєстровано у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040776500263. Заявою від 03.03.2014 р., яка надійшла до суду 05.03.2014 р., [PERSON] відмовився від позову, стверджуючи, що зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 р. він зрозумів, що оскаржуваний ним договір закону відповідає. Просив розглядати цю заяву без його участі. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Оскільки передбачені законом підстави для відмови у задоволенні такої заяви з матеріалів справи не вбачаються, в частині вимог [PERSON] слід закрити провадження у справі. 20.06.2007 р. між [PERSON] та СФГ «Віталія» укладено договір оренди земельної ділянки на строк 49 років площею 3,14 га, що розташована на території Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який 22.06.2007 р. зареєстровано у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040776500269. Посилання на те, що [PERSON] погоджувався інший строк оренди, а згодом у строк оренди були внесені не погоджені із ним зміни шляхом рукописного виправлення цифри, не доведено у встановленому порядку належними доказами. Натомість, зазначені вище строки оренди містяться у примірниках договорів, поданих для державної реєстрації і підписаних позивачами, які не містять виправлень. Спростовується матеріалами справи також посилання позивача на відсутність актів приймання-передачі об'єктів оренди, планів або схем земельних ділянок, що унеможливлює ідентифікацію об'єктів оренди. Натомість, акти приймання-передачі об'єктів оренди долучені до матеріалів справи, як і копії державних актів про право власності на земельну ділянку, які визначені в оскаржуваних договорах як невід'ємний додаток до них і які містять відповідні плани земельних ділянок. За правилами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, умови збереження стану об'єкта оренди. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно наявних у матеріалах справи документів, у спірному договорі оренди у пункті 16 зазначено, що умови збереження стану об'єкта оренди визначаються відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, зазначена істотна умова договору сторонами була погоджена. Законодавство не встановлює вимог щодо певного формулювання зазначеної умови чи певного рівня його конкретизації. Таку ж позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 20.11.2013 р. у цій справі. Відтак, наявність підстав, передбачених у ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання оскаржуваного договору недійсним не була доведена у встановленому порядку належними доказами. З урахуванням наведеного, не вбачаються підстави і для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання скасувати державну реєстрацію договорів оренди, здійснити внесення відповідних даних до державного кадастру (реєстру) про скасування договору, оскільки такі є похідними від вимог про визнання оскаржуваних договорів недійсними. З матеріалів справи вбачається підставність посилань відповідача на сплив позовної давності у спірних відносинах враховуючи, що про стверджуване порушення свого права позивачі довідались у дату укладення спірних договорів оренди. На цю обставину звернуто увагу Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 20.11.2013 р. у цій справі. Водночас, за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Однак, таке порушення прав позивачів з матеріалів справи не вбачається. Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів.

Outcome: dismissed