overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 15 травня 2010 року він та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 05. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу він та [PERSON], проживаючи у шлюбі, не розуміли один одного. Починаючи з серпня 2013 року вони проживають окремо, фактично стали чужими людьми. Вважає, що їхня сім'я розпалася, а шлюб носить лише формальний характер. Подальше сумісне життя є неможливим. Спір про поділ спільного сумісного майна подружжя відсутній. Після розірвання шлюбу їхня дочка буде проживати з матір'ю. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], укладений 15 травня 2010 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 05. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Із серпня 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 17 квітня 2012 року він та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 113. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та протилежні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов'язки подружжя, нерозуміння один одного. За час перебування у шлюбі вони не змогли створити міцну сім'ю. На початку серпня 2013 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спору майнового характеру між ними не існує. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], укладений 17 квітня 2012 року. Позивач [PERSON] у суді позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 17 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 113. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Із серпня 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.05.1995 року Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів в м. Києві (актовий запис № 803) між ним та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя та сім'ю. На час звернення до суду сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить його життєвим інтересам. Спору щодо майна, утримання та визначення місце проживання дитини не має. У судовому засіданні [PERSON], позовну вимогу підтримав та просив її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.05.1995 року, про що Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів в м. Києві зроблено актовий запис № 803 та видано відповідне свідоцтво (а.с.10). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 870 та видане відповідне свідоцтво (а.с.11). Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет близько двох років. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з [PERSON] та зареєстрований 08 серпня 2008 року відділом РАЦС Ладижинського міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 91, посилаючись на те, що вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин через відсутність взаєморозуміння, поваги, спільних життєвих інтересів та непорозумінь, не ведуть спільного господарства. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу в відділі державної РАЦС. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя, примирення між ними та збереження сім'ї є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову підтримав, наполягав на розірванні шлюбу та просив слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, письмові вимоги позову визнала повністю, просила слухати справу в її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року відділом РАЦС Ладижинського міського управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 91 (а.с. 5). Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння між подружжям. На даний час в сім'ї склалась ситуація, за якої фактично шлюбно-сімейні відносини припинились, сторони ведуть окремий побут. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, миритися вони не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. На підставі ст.ст. 110,112,113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 червня 1998 року з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, сторони не розуміють один одного, а тому їх сім'я фактично розпалась та примирення неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу за його позовом розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи. Так як відповідач, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не з'явилася, суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 13 червня 1998 року був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Антонівської сільської ради Томашпільського районну Вінницької області, актовий запис № 5 (а.с. 5). Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.7). Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 24 червня 2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 122. З грудня 2011 року однією сім'єю з відповідачкою не живуть. Сімейні відносини не склалися в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різність поглядів на сімейне життя, що призвело до розпаду сім'ї. Просив шлюб між ними розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, на примирення не згодний, просив розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проти розірвання шлюбу не заперечувала. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підстав для збереження сім'ї не вбачається. Спору про розподіл сумісно набутого майна не виникає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності йому документу - трудової книжки виданої 19.06.1974 року на ім'я [PERSON], посилаючись на те, що 19.06.1974 року при влаштуванні на роботу було заведено трудову книжку, до якої внесено відомості , а саме ім'я заявника зазначено як «[PERSON]», в той час як його ім'я згідно з паспорту «[PERSON]». В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що встановлення вищезазначеного факту необхідно для подальшого вирішення питання про оформлення пенсії, так як при зверненні до управління Пенсійного фонду України в місті Мукачево та Мукачівському районі для оформлення пенсії йому було відмовлено, оскільки в трудовій книжці неправильно вказано його ім'я. Така помилка створює труднощі при оформленні пенсії. В судове засідання [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заяву просить задовольнити. Заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечила. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що у паспорті, виданого Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 03.01.2013 року, ім'я заявника зазначено як «[PERSON]», однак в трудовій книжці заявника, виданої 19.06.1974 року, помилково зазначено ім'я «[PERSON]». Таким чином, судом встановлено, що у трудовій книжці допущено помилку у імені заявника, замість «[PERSON]» помилково записано «[PERSON]». Така помилка позбавляє заявника можливості вирішити питання щодо оформлення пенсії, а тому вимоги заявика є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки заповненої 20 грудня 1966 року. Вимоги заяви мотивовані тим, що в трудовій книжці ім'я заявника записано як «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]». Вказані обставини перешкоджають заявнику реалізувати право на отримання пенсії за віком. Заявник про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу у його відсутності. На підставі положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справ, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Відповідно до пункту 6 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] (російською мовою - «[PERSON]») народився [INFO] в Кримській області, Україна, що підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER], виданого 18 грудня 2013 року Сакским РВ ГУДМС України в АР Крим (а.с.5). У підтвердження доводів заяви [PERSON] також надав суду такі докази: - архівну довідку видану на ім'я [PERSON] № 505 від 20 грудня 2013 року про виселення (а.с.12); - довідку про реєстрацію №88, видана на ім'я [PERSON] (а.с.13). - свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 травня 1965 року (а.с.18). - військовий квиток серії [NUMBER], виданий 03 червня 1963 року(а.с.20) Правовій аналіз вказаних документів у сукупності з обставинами зазначеними заявником підтверджують обґрунтованість доводів заяви, підстав для відмови у задоволені заяви не вбачається. Орфографічні помилки, допущені при заповненні документів на ім'я заявника не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Підстав для відмови у задоволенні заяви [PERSON], не вбачається. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку. Вимоги заяви мотивовані тим, що в зазначених договорі ім'я заявника зазначено, як «[PERSON]» замість «[PERSON]». Вказана обставина перешкоджає заявнику оформити приватизацію земельної ділянки. Заявник про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні вимог заяви наполягає. Представник заінтересованої особи Сакської міської ради АР Крим про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, право подання заперечення проти задоволення заяви не надав. На підставі положень частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справ, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до пункту 6 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], народився [INFO] року у селищі н.п. «Андижан», Ленінського району, Андижанської області, що підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER], виданого 02 вересня 1997 року Сакським МРВ ГУМВС України в Криму(а.с.4-5). У підтвердження доводів заяви [PERSON] також надав суду такі докази: - свідоцтво про народження серії [NUMBER], виданого 28 серпня [INFO] року у якому ім'я дитини записано російською мовою як «[PERSON]» (а.с.8); - диплом про закінчення Андижанського електромеханічного технікуму серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] (а.с.12) - трудову книжку, заповнену 19 листопада 1970 року на ім'я [PERSON], [INFO] р.н.(а.с.13). 01 вересня 1988 року укладений договір купівлі-продажу жилого будинку між [PERSON] та [PERSON] посвідчений державним нотаріусом зареєстрованому в реєстрі за № 2375(а.с.7). Правовий аналіз вказаних документів у сукупності з обставинами, зазначеними в заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підтверджують обґрунтованість доводів заяви, підстав для відмови у задоволення заяви немає. На підставі наведеного,

Outcome: approved