Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У січні 2014 року прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що нежитлове приміщення [ADDRESS], яке складається з: 1, 3, 7 - коридор; 2, 8, 9, 10 - приміщення; 4 - умивальник; 5 - вбиральня; 6 - підсобне приміщення; загальною площею 60,4 кв.м незаконно, всупереч приписам чинного законодавства вибуло із законного володіння власника - територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на підставі судового рішення, яке визнано недійсним, у зв'язку з чим зазначене нерухоме майно підлягає витребуванню від незаконного власника, а право власності на нього слід визнати за Дніпропетровською міською радою із подальшою державною реєстрацією цього права. Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у позовній заяві та просив задовольнити їх повністю. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення щодо суті спору, в яких позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, що є підставою для вирішення справи відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у ній даних чи доказів за відсутності відповідачів у заочному порядку. Третя особа ТОВ «Солярис» свого представника для участі у справі не направила, про день та час його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 18.07.2013 за № 6456852 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, власником нежитлового приміщення [ADDRESS], яке складається з: 1, 3, 7 - коридор; 2, 8, 9, 10 - приміщення; 4 - умивальник; 5 - вбиральня; 6 - підсобне приміщення; загальною площею 60,4 кв.м є територіальна громада в особі Дніпропетровської міської ради. Право комунальної власності зареєстровано на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.09.2001 № 26/23 та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46. Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 24.10.2012 № 1262 передбачено передати об'єкти комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська з балансу міських комунальних підприємств, закладів на баланс комунальним підприємствам та закладам міста. Згідно п. 73 Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська, що передаються з балансу на баланс, який є додатком до указаного вище рішення, спірне нежитлове приміщення передано з балансу Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради на баланс Міського комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця». Відповідно до акта приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів від 01.11.2012 здійснено передачу з балансу на баланс зазначених підприємств спірного майна. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 у справі №38/5005/11447/2012 про банкрутство Міського комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» затверджено мирову угоду від 18.07.2013, за умовами п. 3.1.9 якої боржник зобов'язується задовольнити включені до реєстру вимоги кредитора ТОВ «Солярис» на суму 66 118 432, 83 грн. шляхом передачі як відступного у власність кредитору об'єктів нерухомого майна, включених до ліквідаційної маси, у тому числі й спірного об'єкта нерухомого майна. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 у вказаній справі визнано недійсною мирову угоду, укладену 18.07.2013 між боржником та кредиторами, затверджену ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 у справі № 38/5005/11447/2012, а постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2013 провадження у цій справі про банкрутство Міського комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» припинено. Натомість 30.07.2013 між ТОВ «Солярис» та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є нежитлове приміщення [ADDRESS]. За умовами цього договору майно належить товариству на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 у справі № 38/5005/11447/2012 та відчужено [PERSON] за 49 250 грн. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 18.10.2013 спірне майно зареєстровано за [PERSON] Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Власником спірного майна є територіальна громада міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, яка не приймала рішення про його передачу з комунальної власності та позбавлена наразі можливості володіння і розпорядження цим майном з огляду на його передачу у межах справи про банкрутство балансоутримувача цього майна кредитору - ТОВ «Солярис» та подальшого відчуження цього майна відповідачу [PERSON] Слід також зазначити, що знаходження майна на балансі підприємства не є безспірною ознакою права власності. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності підприємства. За таких обставин, суд доходить висновку, що передача спірного об'єкта нерухомого майна з комунальної власності від балансоутримувача, який не наділений правом на його відчуження, ТОВ «Солярис» за відсутності волевиявлення власника майна - Дніпропетровської міської ради та визнання недійсною мирової угоди, за умовами якої передано таке майно, є підставою для задоволення позовних вимог про визнання права власності та витребування цього майна. Враховуючи, що право власності на це майно наразі зареєстровано за [PERSON] позовні вимоги про зобов'язання зареєструвати його за територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради підлягають задоволенню з метою відновлення порушеного права власника на володіння і розпорядження майном. Оскільки позивач від сплати судових витрат звільнений, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідачів в доход держави окремо за кожною з заявлених у позові вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved