Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював на ВАТ Словянський керамічний комбінат з 22 квітня1994 року по 19 липня 2000 року, заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2015 року стягнуто з ВАТ Словянський керамічний комбінат на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 929 грн. 92 коп., компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та загалом у сумі 1929 грн. 92 коп. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до листа першого заступника Словянського міського голови, ВАТ Словянський керамічний комбінат належить [PERSON] державного майна України, частка державної власності майна у статутному фонді підприємства складає 92,9%. У звязку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 929 грн. 92 коп., компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та загалом у сумі 1929 грн. 92 коп. за заочним рішенням Словянського міськрайонного суду, провадження №2/243/4321/2015 від 25 вересня 2015 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою, справу просив розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.1). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України В судове засідання представник відповідача [PERSON] державного майна України не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.11), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на ВАТ Словянський керамічний комбінат з 22 квітня 1994 року по 19 липня 2000 року, заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2015 року стягнуто з ВАТ Словянський керамічний комбінат на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 929 грн. 92 коп., компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та загалом у сумі 1929 грн. 92 коп. (а.с.3-4). Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, \~за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію \~положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника(засновника). \~Вказівка на субсидіарну \~відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку \~містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України Про акціонерні товариства встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, \~які склалися між ВАТ Словянський керамічний комбінат та [PERSON] державного майна України, - є правовідносини засновника \~та створеного ним підприємства, за якими засновник \~не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. \~Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, \~176 ЦК України, \~а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ Словянський керамічний комбінат та [PERSON] державного майна України не розповсюджуються. З огляду на викладене, \~суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки фонд державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ Словянський керамічний комбінат, оскільки \~не є правонаступником ВАТ Словянський керамічний комбінат. \~ На підставі наведеного,

Outcome: dismissed