Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У січні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2010 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось. Сімейно-шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть. Вказала, що відновлення сімейних стосунків є неможливим. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Просила суд шлюб, зареєстрований 16 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №147 - розірвати; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась. Направила суду листа, в якому позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надав суду заяв про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 16 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №147. Відповідно до ст.. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановити фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами не склалися стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі не ведуть спільного господарства, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим. У наданий судом строк не примирились. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, не проживають разом тривалий час, тому шлюб між ним ними може бути розірваним. З свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києві, вбачається, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При розгляді справи встановлено, що донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 27 січня 2014 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, відповідач не надав суду заперечень та доказів щодо неможливості надання допомоги у заявленому розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/3 частини його доходу з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ст. 183 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved