Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У серпні 2016 року ТОВ «ЖЕО» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги мотивовано тим, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], а користувачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 06.02.2013 року між власником квартири та ТОВ «ЖЕО» було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг [NUMBER]. ТОВ «ЖЕО», надаючи житлово-комунальні послуги та проводячи нарахування та прийом платежів, терпить збитки у звязку з відмовою боржників розраховуватись за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2016 року складає 8 557,90 грн., в тому числі утримання будинку ТОВ «ЖЕО» - 2983, 61 грн., утримання будинку ПП «Мешканець» (борг) - 2 297,90 грн., вивіз ТПВ 3 276, 39 грн. Також витрати від інфляції у розмірі 7 445,37 грн. та 3% річних у розмірі 876, 42 грн. Оскільки в добровільному порядку сплатити борг відповідачі відмовляються, тому позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідачів 8 557,90 грн. боргу з яких: 2983, 61 грн. утримання будинку ТОВ «ЖЕО», 2 297,90 грн. утримання будинку ПП «Мешканець» (борг), вивіз ТПВ 3 276, 39 грн., а також витрати від інфляції у розмірі 7 445,37 грн., 3% річних у розмірі 876, 42 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «ЖЕО» не з»явилася, надавши суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, в разі неявки відповідачів по справі не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. При судовому розгляді в справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією особового рахунку [NUMBER] власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] В цій квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до оборотної відомості за період з лютого 2013 року по червень 2016 року та вибірки станом на червень 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 6 260,00грн., з яких: утримання будинку - 2 983,61грн., вивіз ТПВ - 3 276,39 грн. Також в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів 2 297,90 грн. за утримання будинку ПП «Мешканець». Загальний розмір заборгованості складає 8 557,90 грн. (2983, 61 грн. утримання будинку ТОВ «ЖЕО» + 2 297,90 грн. утримання будинку ПП «Мешканець» (борг) + вивіз ТПВ 3 276, 39 грн.). Крім того, відповідно до розрахунку втрати від інфляції складають 7 445,37 грн., 3% річних складає 876, 42 грн. 06.02.2013 року між власником квартири та ТОВ «ЖЕО» було укладено договір про надання житлово комунальних послуг [NUMBER]. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; плата за комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року в справі №6-59цс13 вбачається, що закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржників покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Суд звертає увагу, що в наданій ТОВ «ЖЕО» вибірці №865 від 21.07.2016 року в колонці «Вивезення та захоронення ТПВ» «нараховано» включено 1 558, 35 грн. без зазначення періоду їх нарахування та виникнення. Додаткових доказів про те, за який саме період виникла заборгованість по вивезенню ТПВ у розмірі 1 558,35 грн. до суду позивачем не надано, а тому суд вважає цю суму безпідставною та такою, що не підлягає до стягнення. Відтак, заборгованість з вивезення ТПВ 3 276,39 - 1 558,35 = 1 718,04 грн. Також, на переконання суду, не підлягає задоволенню вимога позивача стягнути з відповідачів 2 297,90 грн. боргу на утримання будинку ПП «Мешканець», оскільки на підтвердження цього боргу позивачем не надано жодного належного доказу. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 4 701,65 грн., з якої 2 983,61 грн. - утримання будинку ТОВ «ЖЕО» та 1 718,04 грн. - вивезення ТПВ. Враховуючи те, що сума заборгованості складає 4 701,65 грн. є необхідність перерахувати інфляційні втрати та 3% річних за формулами, зазначеними позивачем в заявленому позові. Зокрема, 4 701,65 х 1,87 = 8 792,08 грн. (сума боргу разом з інфляцією), 8 792,08 - 4 701,65 = 4 090,43 грн. (розмір інфляційних втрат). 3% річних = 4 701,65х3х1246:365:100 = 481,50 грн. (3% річних). Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial