Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 11.03.1989 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми. Сімейне життя з відповідачем склалось невдало тому, що відповідач зловживає спиртними напоями. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, влаштовує сварки, які переростають у бійки, при цьому власні інтереси в нього є вище за сімейні. В даний час вона доглядає своїх хворих бабусю та матір і проживає разом з ними в їх господарстві. Добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає, а тому вона змушена звертатись до суду з даним позовом. Примирення між ними виключається, оскільки збереження шлюбу суперечило б її інтересам та правам, що мають для неї істотне значення, а саме психологічний та моральний спокій. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, строк для примирення просить не давати. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 11 березня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох дітей, які є повнолітніми. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення.

Outcome: approved