Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 06 листопада 2011 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №311. У шлюбі у них народилися дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивачка, посилаючись на ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки шлюбні стосунки поступово почали погіршуватися, відповідач фактично почав жити у своє задоволення, через відсутність взаєморозуміння спілкування між позивачкою та відповідачем припинено. Збереження сім`ї з відповідачем позивачка вважає неможливим, оскільки вже деякий час проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 серпня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-яких інших процесуальних дій судом не вичинялось. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Кожен з них окремо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позивачка позов підтримала, а відповідач такий визнав. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2011 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 06 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що було зроблено актовий запис №311 (арк. спр. 4). У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницькій області та [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницькій області (а.с. 6,7) . Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних стосунків через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивачка в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітніх дітей, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 05 серпня 2020 року. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 840 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції від 05 серпня 2020 року (арк. спр. 1).

Outcome: approved