Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Турійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2004 року він із [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а з 03 жовтня 2016 року - у зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON], [INFO] - [PERSON], а [INFO] - [PERSON], батьком яких зазначений відповідач - [PERSON], оскільки на момент народження дітей їхня матір [PERSON] перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Вважаючи себе батьком дітей, позивач просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], внісши відповідні зміни до актових записів про їх народження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Представник відповідача - Турійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, в судове засідання не з'явився, у заяві від 03 лютого 2017 року просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 21 січня 1997 року з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Турійського районного суду від 26 липня 2012 року. Разом з тим, шлюбні відносини між ними припинено з 2004 року, оскільки з того часу вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від якого народила трьох дочок: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оскільки на момент народження дітей шлюб з [PERSON] не було розірвано, саме він записаний батьком дітей, хоча фактично ним не являється. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що з 21 січня 1997 року [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Турійського районного суду Волинської області від 26 липня 2012 року (а. с. 12). Між тим, з 2004 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], про що вони обоє ствердили в судовому засіданні, а 03 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 14). [INFO] [PERSON], [INFO] - [PERSON], а [INFO] - [PERSON], що стверджується свідоцтвами про їх народження, де батьком дітей записаний відповідач [PERSON] (а. с. 9-11). Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою батька і матері або за рішенням суду. Згідно до ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька дитини з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). На підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст. 134 СК України). Частиною 2 ст.128 СК встановлено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні позивач [PERSON] ствердив, що він є батьком дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Матір дітей [PERSON] в судовому засіданні також підтвердила батьківство [PERSON] щодо дітей, та те, що відповідач [PERSON] не являється їхнім батьком. Ця обставина визнається особами, які беруть участь у справі, а тому доказуванню не підлягає в силу вимог ст.61 ЦПК України За таких обставин справи, а також визнання позову представником відповідача, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про доведеність батьківства позивача відносно дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі ст. ст. 129, 134 СК України,

Outcome: approved