Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 січня 2014 року відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у сумі 7700 грн. Суму позики відповідач зобов'язався повернути до 04 лютого 2014 року, однак, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь основну заборгованість у розмірі 7700 грн., пеню у сумі 24409 грн., штраф за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 3850 грн., три проценти річних у сумі 200,62 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 04 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 7700 грн. На підтвердження взятих на себе зобов'язань [PERSON] складено розписку, в якій він зобов'язався повернути суму позики до 04 лютого 2014 року. (а.с. 4) Згідно з п. 6 договору позики в разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 % від неповерненої суми позики, а також позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. У відповідність положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу в позику грошові кошти у сумі 7700 грн., що підтвердується розпискою від 04 січня 2014 року. [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання, не повернув суму позики у встановлений договором термін, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на час розгляду справи заборгованість відповідача за основною сумою боргу складає 7700 грн. Також позивач просить стягнути з відповідач три проценти річних від простроченої суми позики у розмірі 200,62 грн., штраф за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 3850 грн. та пеню у сумі 24409 грн. Враховуючи те, що умовами договору позики передбачена відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та встановлений інший розмір процентів, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, відсутні. За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. Як підтверджується матеріалами справи, пеня за прострочення виконання зобов'язань, що нарахована позивачем, в більше ніж три рази перевищує розмір заборгованості відповідача за основною сумою позики. На переконання суду такий розрахунок суми штрафних санкцій не відповідає реальним збиткам позивача, завданим внаслідок невиконання позичальником договірних зобов'язань. З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені, нарахованої позивачем за несвоєчасне повернення заборгованості, до 7700 грн., що складає 100 % від суми заборгованості за основною сумою позики. За таких обставин, суд вирішує задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 04 січня 2014 року у загальному розмірі 19250 грн., що включає: суму основного боргу у розмірі 7700 грн., штраф за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 3850 грн. та пеню у сумі 7700 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial