Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначала, що 24 березня 2012 року вони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 100. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матір'ю. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, між ними часто виникають непорозуміння. З початку 2013 року шлюбні відносини фактично припинилися, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 24 березня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 100, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 1162 (а.с. 5). Крім того, судом з'ясовано, що з початку 2013 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 також передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим та шлюб носить формальний характер. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved