overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що спільного життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, фактичні шлюбні відносини припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1999 року (а.с. 16). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с. 14), [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що їх спільне життя не склалося. Їх життєві погляди на шлюб та сім'ю суттєво відрізняються, виникають постійні сварки та конфлікти, що призвело до відсутності поваги та любові один до одного, а це, в свою чергу, стало негативно впливати на психологічний стан їхніх дітей. Неодноразові спроби налагодити стосунки були невдалими. З 25 травня 2014 р. вони не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2009 р. (а.с. 9). Подружжя має двох малолітніх дітей: синів [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] (а.с. 10, 11). З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони з травня 2014 р. не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач безумовно визнав позов, суд дійшов висновку, що розлад подружніх стосунків [PERSON] та [PERSON] має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їх малолітніх дітей. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що на протязі останніх двох років їх сімейне життя поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З лютого 2014 р. вони проживають роздільно, спільного господарства не ведуть, а тому за її переконанням проживання у шлюбі та збереження сім'ї неможливе і суперечить їх інтересам. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2004 р. (а.с. 4). Подружжя має трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11, 12). З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони з лютого 2014 р. проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач безумовно визнав позов, суд дійшов висновку, що розлад подружніх стосунків [PERSON] та [PERSON] має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який понад два роки існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить як інтересам сторін, так і інтересам їх малолітніх дітей. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що протягом першої половини 2015 р. їх сімейні відносини поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Їх протилежні погляди на сім'ю та шлюб призводять до постійних сварок, свідком яких нерідко стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан і спричиняє їй та позивачу душевні страждання. З 30 серпня 2015 р. разом вони не мешкають і їх шлюбні відносини фактично припинилися. Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2014 р. (а.с. 8). Подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, вони втратили взаємні почуття любові та взаєморозуміння, чого вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За приписами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що розлад їх подружніх стосунків має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить інтересам позивача. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів вони з 2013 р. проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач посилається на те, що їх шлюб існує лише формально, примирення неможливе, а тому збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] також не з'явився в судове засідання подавши заяву про визнання та клопотання про розгляд справи у його відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2009 р. (а.с. 11). Подружжя має малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони з 2013 р. проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач безумовно визнав позов, суд дійшов висновку, що розлад подружніх стосунків [PERSON] та [PERSON] має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який понад два роки існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить як інтересам обох з подружжя, так і інтересам їх малолітньої дитини. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що через несумісність характерів, різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння вони з осені 2014 р. проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач посилається на те, що їх шлюб існує лише формально і примирення неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову та клопотання про розгляд справи у його відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2006 р. (а.с. 10). Подружжя має малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 11). З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони з осені 2014 р. проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач безумовно визнав позов, суд дійшов висновку, що розлад подружніх стосунків [PERSON] та [PERSON] має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який понад рік існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить як інтересам обох з подружжя, так і інтересам їх малолітньої дитини. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON] На обґрунтування позову зазначила, що їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки. Від постійних суперечок погіршилося її самопочуття, а тому вона вирішила забрати дитину і піти з дому. З липня 2010 р. вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач посилається на те, що збереження сім'ї неможливе і суперечить їх спільним інтересам. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1 лютого 2002 р. (а.с. 11). Подружжя має малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони з липня 2014 р. проживають роздільно, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач безумовно визнав позов, суд дійшов висновку, що розлад подружніх стосунків [PERSON] та [PERSON] має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який понад п'ять років існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їх малолітньої дитини. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін. Оскільки відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, вимоги позивача [PERSON] в частині відновлення її дошлюбного прізвища Вадан є також обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на її користь з січня 2016 р. на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] народження аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дитина знаходиться на її утриманні. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що проживає окремо від відповідача, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2003 року, мають доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 5). Позивачка працює помічником вихователя в дошкільному навчальному закладі, її заробітна плата складає з червня 2015 р. по листопад 2015р. 11 968,37 грн. (а.с. 7). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 12 січня 2016 р. на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], 1998 року народження, і [PERSON], 2005 року народження в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою донькою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діти проживають разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення в пресі. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність задоволення позову. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1998 року, мають доньок: [PERSON], 1998 року народження, і [PERSON], 2005 року народження (а.с. 4,5). Діти проживають з матір'ю, що вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 23 жовтня 2014р. (а.с. 7). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дітей в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 12 січня 2016 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, згідно ч. 1 ст.182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 25 січня 2016 р. на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] аліменти в сумі 1300 грн. на місяць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між сторонами розірваний, сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, на суму 1000 грн. щомісяця, пояснив, що незважаючи на те, що зареєстрований як приватний підприємець, однак на жданий час доходу не отримує. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони знаходились зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2008 р. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 жовтня 2013 р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 15). Сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю (а.с. 4). Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, дані щодо отримання ним доходу відсутні (а.с. 13). Позивачка працює в ТОВ «ЛЕНТАКС-ЮГ» на посаді секретаря з 01 листопада 2014 р. на умовах неповного робочого дня з оплатою праці в розмірі 25 % від посадового окладу, середньомісячна заробітна плата складає 462,50 грн. (а.с. 6) Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме відсутність даних щодо доходу відповідача, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі 900 грн. щомісячно згідно ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася із даним позовом. 28.09.2017 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів та просила суд витребувати у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо видачі та скасування Довіреності від 03.10.2014 р. на розпорядження земельною ділянкою [ADDRESS] зареєстрованої в реєстрі за реєстровим № 1204 та витребувати у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. належним чином завірену копію витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій щодо запису від 03.10.2014 р. про видачу Довіреності від імені [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за реєстровим № 1204. В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали позову, прийшов до висновку, що клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. У зв'язку із вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення доказів законна, обґрунтована та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved