Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У серпні 2019 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля марки «НYUNDAI» Getz, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2019 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 14.03.2019 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «НYUNDAI» Getz, д.н.з. [NUMBER] становить 22 197,60 грн., розмір франшизи становить 2 000,00 грн., сума страхового відшкодування підлягає виплаті у розмірі 20 197,60 грн. У зв`язку з чим позивач просить про стягнення суми франшизи у розмірі 2 000,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 22 серпня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відзиву та будь яких заяв, клопотань від відповідача також не надходило. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «НYUNDAI» Getz, д.н.з. [NUMBER] . 18 лютого 2019 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача та відповідача [PERSON] , спричинено пошкодження транспортних засобів, у тому числі автомобіля марки «НYUNDAI» Getz, д.н.з. [NUMBER] . За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.02.2019 серії БД №125997, відповідно до якого [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2019 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 14.03.2019 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «НYUNDAI» Getz, д.н.з. [NUMBER] становить 22 197,60 грн., розмір франшизи становить 2 000,00 грн., сума страхового відшкодування підлягає виплаті у розмірі 20 197,60 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - франшизу. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. 19.02.2019 позивачем подано заяву про страхове відшкодування до Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта», відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ПАТ «НАСК «Оранта» визнала подію, що мала місце 18.02.2019 страховим випадком, 14.03.2019 було затверджено Страховий акт № ОЦВ-19-32-2903/1 та в розрахунку страхового відшкодування зазначила розмір матеріального збитку у сумі 22 197, 60 грн. (а.с. 11). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. У статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладені договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування, що вбачається з висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що 17.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «НАСК «Оранта» та відповідачем укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/7472562 (а.с. 10). Згідно розрахунку страхового відшкодування від 14.03.2019 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «НYUNDAI» Getz, д.н.з. [NUMBER] становить 22 197,60 грн., розмір франшизи становить 2 000,00 грн., сума страхового відшкодування підлягає виплаті у розмірі 20 197,60 грн. У п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» сума франшизи, на яку зменшується страхове відшкодування, становить 2 000, 00 грн. З урахуванням даного пункту полісу, Публічним акціонерним товариством «НАСК «Оранта» було виплачено позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі 20 197, 60 Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З матеріалів справи вбачається, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7472562, укладеним між відповідачем та ПАТ «НАСК «Оранта» передбачено франшизу у розмірі 2 000,00 грн. З урахуванням загальної суми матеріального збитку у розмірі 22 197,60 грн. та суми страхового відшкодування у розмірі 20 197,60 грн., різниця між матеріальними збитками та страховим відшкодуванням становить відповідно 2 000,00 грн. Відповідно до вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку, а саме на адресу відповідача було направлено вимогу від 23.05.2019 щодо сплати франшизи (а.с. 13). Також, листом від 16.05.2019 за вих. № 09-02-16/4480 ПАТ «НАСК «Оранта» було повідомлено відповідача про необхідність компенсації [PERSON] франшизи у сумі 2 000, 00 грн. (а.с. 12). Однак, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства та умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не компенсував позивачу франшизу у сумі 2 000, 00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в повному обсязі. На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору (768, 40 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (1 000,00 грн.), що підтверджується квитанціями про сплату судового збору (а.с. 5), квитанцією про сплату послуг адвоката (а.с.17, 18-20, 21,22,23). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768, 40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1000, 00 грн.

Outcome: approved