Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 січня 2011 року. Від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою та не цікавиться інтересами сімї. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. У вересні 2016 року відповідач покинув сімю та перейшов проживати до своїх батьків. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Наданий судом строк для примирення не використали, оскільки вона не хоче миритися з відповідачем, не дозволяє йому бачитися з дітьми до прийняття судом рішення по суті справи. Відповідач позов визнав, згідний на розірвання шлюбу оскільки позивачка не бажає зберігати сім»ю. Причиною розірвання шлюбу вважає негативну поведінку позивачки, яка не рахується з його думкою, у вирішенні важливих сімейних питань приймає сторону своїх родичів. Так вони збирали гроші на операцію для позивачки, оскільки вона погано бачить. Однак під впливом своїх родичів позивачка вирішила, що спільні сімейні кошти необхідно витратити на ремонт належного бабусі позивачки будинку, в якому вони разом проживали. Коли він проти цього заперечив, зважаючи на те, що у ремонт чужої власності свої кошти вкладати не доречно, це стало причиною конфлікту, що призвів до розпаду сім»ї. На даний час позивачка забороняє йому спілкуватися з дітьми, не бажає разом жити. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей (а. с. 6, 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, не мають спільного бачення у вирішенні сімейних питань, позивачка не дозволяє відповідачу спілкуватися з дітьми, що призвело до фактичного розпаду сім»ї. На даний час сторони спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Оскільки неповнолітні діти сторін проживають з матірю, спір про визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній, то суд вважає за необхідне дітей залишити проживати з позивачкою.

Outcome: approved