overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 28.11.2012 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 865. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з січня 2017 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов, з викладених в ньому підставах. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 30.11.2007 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1380. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з квітня 2016 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов, з викладених в ньому підставах. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 31 липня 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1776. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з жовтня 2016 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов, з викладених в ньому підставах. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У січні 2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач вказувала, що 08.11.2014 року відділом РАГС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 317. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини немає. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність. В судове засідання відповідач надав заяву, в якій позовні вимоги визнав і просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 08.11.2014 року відділом РАГС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 317 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає разом з матір'ю. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У січні 2017 року заявник звернувся в суд із заявою, в якій просив визнати недієздатним [PERSON], [INFO], встановити опіку над [PERSON], [INFO], та призначити його опікуном останнього. Вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] являється його шваґром, його дружина померла 21.07.2006 року, батько [PERSON] [PERSON] помер 21.11.1992 року, мати померла 17.01.2002 року, інших родичів у [PERSON] немає. Стверджує, що останній тривалий час зловживає спиртними напоями, що у свою чергу спричинило психічний розлад та істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у звязку з чим останній був поставлений на облік в Червоноградський психоневрологічний диспансер. В останні роки його стан здоровя значно погіршився, він не в змозі працювати, не усвідомлює значення своїх дій, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву підтримала, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 157 від 24.03.2017 року [PERSON], [INFO], в даний час страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі судинної деменції та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки. Згідно з поданням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 18.09.2017 року комітет пропонує призначити [PERSON] опікуном [PERSON] у разі визнання його судом недієздатним. Згідно з ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно із ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] за своїм станом здоровя не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки, тому його слід визнати недієздатним та призначити його опікуном [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У січні 2017 року заявник звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, заінтересована особа: Управління пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що за місцем працевлаштування було заведено трудову книжку на його ім'я, проте при оформленні трудової книжки допущена помилка при написанні прізвища, ім'я та по батькові заявника: замість «[PERSON]» записано «[PERSON]» Заявник зазначає, що дана помилка, допущена у трудовій книжці позбавляє можливості підтвердити трудовий стаж, у зв'язку з чим управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовляє у призначені та нарахуванні пенсії відповідно до норм чинного законодавства. Зважаючи на викладене вище, заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER], від 28.09.1987 року виданої на ім'я «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явився, направленим до суду листом просив розглядати справу у його відсутність, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду заяви був належним чином повідомлений. Перевіривши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 28вересня 1987 року на ім'я «[PERSON]» заведена трудова книжка. Починаючи з 01 вересня 1987 року заявник працював на «Гянджинский завод по производству продуктов из винограда Л-2» де йому було видано трудову книжку. При оформлені трудової книжки були допущена помилка при написанні прізвища, ім'я та по батькові заявника: замість «[PERSON]» записано «[PERSON]» У зв'язку з допущеними помилками у трудовій книжці, заявник позбавлений можливості підтвердити свій трудовий стаж та не може отримати пенсію. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦК України, суди розглядають справи про встановлення належності право установлювальних документів особі, прізвище, ім'я, по батькові , місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, від встановлення факту належності трудової книжці заявника залежить виникнення його цивільних прав та обов'язків, суд вважає що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У січні 2017 року заявник звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 26 серпня 2015 року. Вимоги заяви обґрунтовані наступним. У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON], предметом спору у якій є квартира [ADDRESS]. У даній справі вже вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру. Посилаючись на наведене, заявник просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову повідомлялися. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Шумейко О.І. від 26 серпня 2015 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. Заявник вказує, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Одноосібного ТОВ «ІНВЕСТ ПРАЙМ КОМПАНІ», ТОВ «ГЕР-ЕНД КОХ-КОМПАНІ», треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус КМНО [PERSON], Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, скасування свідоцтва про право власності, визнання договору недійсним та витребування майна з незаконного володіння. У даній справі вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Вказаним заходом забезпечення позову гарантовано можливість реалізації позовних вимог [PERSON] у разі задоволення позову. Відтак, необхідність застосування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року, відпала. За правилами ст. 154 ЦК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд може скасувати забезпечення позовних вимог по справі, яка знаходилась в його провадженні, з моменту, коли відпаде необхідність в забезпеченні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву представника [PERSON] та ухвалює скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

у січні 2017 року заявник звернувся до суду із вказаною вище заявою та просить визнати [PERSON], [INFO] недієздатною. Заява мотивована тим, що останній рік поведінка [PERSON] змінилася, остання є неспроможною до самостійного задоволення життєвих потреб, отримує постійний догляд від сторонніх осіб, зокрема нею опікується [PERSON]. [PERSON] перебуває на обліку у психіатра. З метою забезпечення безпеки усього житлового будинку, у квартирі [PERSON] було відключено газопостачання. До [PERSON] звернулася [PERSON], яка повідомила про те, що близько 7 років доглядає за [PERSON], з якою склалися доброзичливі та дружні відносини. Оскільки [PERSON] не є родичкою [PERSON], то позбавлена права самостійного звернення до суду із заявою про визнання особи недієздатною. У судове засідання заявник [PERSON] соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі представника [PERSON] зявилася, заяву підтримала з підстав, викладених у ній, наполягала на її задоволенні. Зацікавлена особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. З урахуванням стану здоровя [PERSON] суд вважає за необхідне її у судове засідання не викликати. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 119 від 15.03.2017 [PERSON], [INFO] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді судинної деменції. Ступінь недоумства у [PERSON] є такою, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У відповідності з вимогами\~ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно із ч.3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що про задоволення поданої заяви про визнання особи недієздатною, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ступінь недоумства у [PERSON] є такою, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У січні 2017 року заявник звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що він звернувся до УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя для попереднього оформлення пенсії та при перевірці його документів було виявлено, що у трудовій книжці [NUMBER] від 16.12.1983 року допущена описка при написанні його прізвища, а саме: вказане прізвище «[PERSON]» замість вірного «Виневитин». На підставі викладеного, заявник вимушений був звернутися до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт того, що трудова книжка [NUMBER] від 16.12.1983 року належить йому - [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління ПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 18.10.1996 року Солоновською сільською радою Новочихінського району Алтайського краю та копії паспорта громадянина України [NUMBER] яка мається в матеріалах справи, виданого 16.11.2006 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області вбачається, що 01 січня 1963 року в сел.Солонівка Новочихінського району Алтайського краю народився [PERSON], прізвище, ім'я, по-батькові якого російською мовою «[PERSON]». Згідно військового квитка серії [NUMBER] від 08.10.1981 року та диплому серії [NUMBER], виданого Професійно-технічним училищем №44 м.Талгара Алма-Атинської області також вбачається, що прізвище, ім'я, по-батькові заявника російською мовою «[PERSON]». За довідкою, виданою 16.09.1983 року №01-418-к встановлено, що [PERSON] працював Алма-Атинському монтажному управлінні тресту «Казсантехмонтаж» електрозварником з 20.07.1981 року по 01.10.1981 року. В матеріалах справи мається трудова книжка [PERSON] [NUMBER] від 16.12.1983 року, в якій на титульній сторінці допущена описка при написанні його прізвища, а саме: вказане прізвище «[PERSON]». Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Якщо ім'я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж не збігаються з ім'ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved