Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

у серпні 2017 року позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, з послідуючим уточненням позовних вимог (а.с.67), посилаючись на те, що у вересні 2015 року вона почала зустрічатися з відповідачем [PERSON], в результаті стосунків з яким вона завагітніла і 21 липня 2016 року народила сина [PERSON] та про його народження повідомила батька дитини [PERSON]. Останній дитину не визнає, не надавав ніякої підтримки під час вагітності, не виявив зацікавленості і після народження дитини. Державна реєстрація дитини була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, так як у шлюбі вона не перебуває, спільна заява батьків була відсутня. Оскільки жодних домовленостей щодо сина з відповідачем не досягнуто, в тому числі і щодо його утримання, відсутність батька принижує гідність дитини та впливає на реалізацію її прав, оскільки батько повинен також виконувати обовязки щодо виховання та утримання дитини, а тому позивач просить визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO]; внести зміни до актового запису, де включити відомості про відповідача як про батька; в графі «дитина» змінити по батькові з Руслановича на Максимович; стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі ј частки заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача витрати на проведення судово-медичної експертизи, вартість пального. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити, пояснивши, що бажає щоб дитині залишили її прізвище, змінили в актовому записі дитини відомості по батькові. Відповідач проти позову не заперечував, пояснивши, що аліментів на користь інших осіб не сплачує, навчається заочно та має намір влаштуватися на роботу. Представник третьої особи направив заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, зазначає про визначення прізвища дитині у відповідності з вимогами ст.145 СК України (а.с.88). Ухвалою суду про відкриття провадження від 17.11.2017 року позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору за заявлену немайнову вимогу про визнання батьківства до ухвалення судового рішення у справі (а.с.24). Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що позивач [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], батьком якого записаний [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 241347 від 03.08.2016р. та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 04.08.2017 р. за № 00018473933. Запис про батька дитини вчинено у відповідності з ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 4-5). Відповідно до довідки виконавчого комітету Базилівщинської сільської ради Машівського району Полтавської області №160 від 01.08.2017 р. убачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає в [INFO] б Машівського району Полтавської області та має такий склад сімї [PERSON], [INFO], - син (а.с.6). З довідки Дніпровської районної державної адміністрації в м.Києві від 24.10.2017 № 9260/34/4/103 убачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.20). Згідно висновку експерта КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР» [PERSON] №69 за результатами проведення судово-медичної експертизи зразків крові громадянина [PERSON] відповідача по справі, гр. [PERSON] позивачки по справі та зразка букального епітелію дитини [PERSON] встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] народженого гр. [PERSON] з вірогідністю не менше 99,99999% (а.с.50-52). Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до вимог ст. 263, 265 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватись на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я, по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено (п. 9 постанови Пленуму). Враховуючи те, що за результатами проведеної судово-медичної експертизи встановлено, що відповідач є батьком дитини, що також [PERSON] не заперечував в судовому засіданні, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] в частині визнання батьківства. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Отже, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану. Таким чином, враховуючи те, що батьком дитини визнано [PERSON] відповідача по справі, а тому суд вважає за необхідне внести зміни до актового запису про народження [PERSON] №11 від 03 серпня 2016 року складеним виконавчим комітетом Базилівщинської сільської ради Машівського району Полтавської області, де в графі «батько дитини» записати прізвище, імя, по батькові [PERSON], дата народження 18 квітня 1996 року, громадянство громадянин України, місце народження м. Київ, місце проживання - [ADDRESS], в графі «прізвище дитини» за згодою батьків залишити запис «Корнійко», в графі «по батькові» змінити по батькові з Русланович на Максимович. Вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання сина також обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на таке. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із змісту ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення тощо. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу вимог ст. 430 ч.1 п. 1 ЦПК України, рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст.136-142 ЦПК України, оскільки позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору за заявлену немайнову вимогу про визнання батьківства до ухвалення судового рішення у справі, яким позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в сумі 1280,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а витрати на проведення експертизи в сумі 7258,11 грн (6580,38 грн вартість експертизи та 32,90 грн комісія за банківські послуги; 644,83 грн кошти на пальне для автомобіля) з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved