Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинського району Київської області, про виключення запису як батька дитини, посилаючись на те, 02 жовтня 1998 року позивач уклав шлюб із громадянкою України [PERSON], про що у книзі реєстрації актів про одруження Центрального відділу реєстрації шлюбів м. Києва зроблено запис №1501. 20 листопада 2003 року шлюб між ними було розірвано, про що у книзі реєстрації актів розірвання шлюбу було зроблено запис №1128. Зі змісту рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2006 року та з матеріалів справи №2-3536 позивач дізнався, що записаний як батько дітей [PERSON] - [PERSON], [INFO] (запис № 30 від 12 січня 1999 року в книзі записів актів громадського стану про народження відділу реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва) та [PERSON], [INFO] (запис №13 від 04 травня 2006 року в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва). Також з матеріалів справи позивач дізнався, що [PERSON] рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2006 року була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей. Так, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2006 року [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що проживали в [ADDRESS]. Малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] передано до органу опіки і піклування Святошинської РДА для вирішення питання про подальше влаштування дітей. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.10.2006р. і до повноліття [PERSON], а саме до [INFO], а далі у розмірі Ул частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття [PERSON], але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, про наявність боргу, виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, а відтак і про наявність рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2006 року про стягнення з позивача аліментів, позивач дізнався тільки з рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 29 листопада 2016 року постановленого інспектором відділу прикордонної служби «Бориспіль-1». Вказане заочне рішення приймалося без участі позивача та без належного повідомлення його про судовий розгляд. Також позивача не повідомляли про наявність заборгованості та відкриття виконавчого провадження. Позивач зазначає, що має дружину [PERSON], з якою у 2009 році укладено зареєстрований в Україні шлюб, та двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. Як виходить з рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 29 листопада 2016 року постановленого інспектором відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» (копія додається), громадянину [PERSON] (прізвище та ім'я згідно паспорту громадянина Азербайджану) [INFO], тимчасово обмежено у праві виїзду з України згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року за цивільною справою №759-178-38-14-ц. Ухвала була постановлена саме на підставі заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2006 року. Таким чином, відповідач по справі № 2-3536 та особа, зазначена батьком дітей [PERSON] та позивач [PERSON] є однією особою. Розпорядженням Святошинської РДА №2505 від 29 грудня 2006 року на підставі ст..256-1, 256-2, 256-3 СК України передано малолітніх дітей подружжю [PERSON]: [PERSON] та [PERSON]. Контроль за умовами проживання дітей покладено на Службу у справах неповнолітніх (дітей) Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служба у справах дітей Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним вином. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини даної справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, 02 жовтня 1998 року позивач уклав шлюб із громадянкою України [PERSON], про що у книзі реєстрації актів про одруження Центрального відділу реєстрації шлюбів м. Києва зроблено запис №1501. Зі змісту рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2006 року та з матеріалів справи №2-3536 позивач дізнався, що записаний як батько дітей [PERSON] - [PERSON], [INFO] (запис № 30 від 12 січня 1999 року в книзі записів актів громадського стану про народження відділу реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва) та [PERSON], [INFO] (запис №13 від 04 травня 2006 року в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва). За змістом ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Оскільки позивач не визнає себе біологічним батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved