Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50% зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 02 серпня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: сини [PERSON] та [PERSON]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Діти залишилися проживати з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач протягом останніх шести місяців на власний розсуд надавав кошти на утримання синів, однак цих коштів недостатньо. Тому, просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дітей. В судове засідання позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з»явилася, натомість подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на дітей в розмірі 1/3 частини свого заробітку. При цьому вказав, що він є військовослужбовцем, має стабільну заробітну плату, інших осіб на утриманні не має. Також зазначив, що у серпні 2014 року для старшого сина в рахунок аліментів передав 1600 грн., тому просить стягувати аліменти з вересня 2014 року. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 серпня 1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] року народився син [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. На час розгляду справи діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сторони не можуть дійти добровільної згоди щодо порядку утриманні дітей. Ці обставини підтверджуються: поясненням відповідача, свідоцтвом про шлюб сторін, свідоцтвами про народження їх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку дійти згоди щодо утримання дітей, які проживають із матір»ю, тому в силу ст.ст.180-183 СК України з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на дітей [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, є військовослужбовцем та має постійний заробіток, який складає 5003 грн. в місяць, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. На думку суду, з врахуванням вищезазначених вимог закону та встановлених обставин справи аліменти слід визначити в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Жодних доказів на підтвердження необхідності визначення аліментів у розмірі половини заробітної плати відповідача, [PERSON] суду не надала, не встановлено таких обставин і судом, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Що стосується доводів відповідача про те, що він у серпні 2014 року в рахунок аліментів передав для старшого сина 1600 грн., то вони не підтверджені жодними доказами й не приймаються судом до уваги. Тому стягнення аліментів відповідно до положень ч.1 ст.191 СК України суд визначає від дня пред»явлення позову - з 18 серпня 2014 року. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved