Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог (а.\~с. 38-40), просила визначити, що її чоловікові [PERSON], який помер 11 березня 2017 року, на праві спільної власності належала 1/3 частка квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 травня 2000 року Органом приватизації радгоспу Заворичі, їй, [PERSON], її чоловікові [PERSON] та синові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно із ст. ст. 357, 370 ЦК України частки співвласників у спільному майні є рівними, тому кожному із трьох співвласників даної квартири належить по 1/3 частки. 11 березня 2017 року її чоловік [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на належну йому на праві власності 1/3 частку вказаної квартири. У встановлений законом строк вона як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], проте державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлому чоловікові 1/3 частку зазначеної квартири відмовлено, оскільки його частка у квартирі не визначена, рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов матері [PERSON] він визнає, проти його задоволення не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа Калитянська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд провести розгляд справи без участі їхнього представника та прийняти рішення на розсуд суду. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов висновку про можливість ухвалення у справі рішення про задоволення позову з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 2000 року, виданого Органом приватизації радгоспу Заворичі Броварського району Київської області згідно із розпорядженням (наказом) від 18 травня 2000 року №\~55, [PERSON] та членам його сімї: [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 68,4 м2. 22 лютого 2013 року право спільної сумісної власності на цю квартиру за зазначеними особами зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 367976. 11 березня 2017 року один із співвласників вказаної вище квартири, чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №\~397249 від 13 березня 2017 року та свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ПЯ №\~968841, з якого видно, що останній з 09 листопада 1970 року перебував у шлюбі з [PERSON] Із довідки №\~309 від 25 травня 2017 року, виданої виконкомом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, вбачається, що [PERSON], який помер 11 березня 2017 року, постійно проживав та був зареєстрованим за адресою: [INFO]. Разом із ним на день смерті у цій квартирі постійно проживала та була зареєстрованою його дружина [PERSON], позивач у справі. Виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, принцип рівності часток кожного із співвласників у спільному сумісному майні, а також те, що право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстровано за трьома особами, суд дійшов висновку, що чоловікові позивача [PERSON], який помер 11 березня 2017 року, у даній квартирі належала 1/3 частка. Із спадкової справи №\~369/2017 до майна померлого 11 березня 2017 року [PERSON] вбачається, що 26 травня 2017 року позивач [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. 02 грудня 2017 року позивачу [PERSON] як єдиному спадкоємцю, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], вказаною нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому чоловікові майно: земельні ділянки, автомобілі, причіп та грошові кошти. Листом від 02 грудня 2017 року за вих. №\~4165/02-14 у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належала її померлому чоловікові [PERSON], згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданим 18 травня 2000 року Органом приватизації радгоспу Заворичі Броварського району Київської області, зазначеною нотаріальною конторою відмовлено, посилаючись на те, що відповідно до цього свідоцтва вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить трьом особам: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визначити склад спадкового майна нотаріус не має можливості, оскільки спадкоємцем не надано документів, з яких вбачається, яка саме частка цієї квартири належала померлому [PERSON] За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визначення частки співвласника у спільному сумісному майні ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved