Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідач у встановленому Правил порядку оформив Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки. На підставі заповненої позичальником заявки 03.11.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено Договір позики № 88731, за умовами якого позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 2400 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов»язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Згідно умов договору позики встановлено, що строк позики складає 3 дні, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 06.11.2016 року. Відповідач взяті на себе зобов»язання по Договору позики не виконав, у зв»язку з чим у станом на 20.11.2018 року виникла заборгованість в сумі 68 150 грн. З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за основною сумою позики у розмірі 2400,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 65 750,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач у встановленому п.п. 4.1, 4.2 Правил порядку оформив Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки. Згідно п.4.8. Правил підтвердження згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Відповідно до п.4.10 Правил відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики На підставі заповненої позичальником заявки 03.11.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено Договір позики № 88731, за умовами якого позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 2400 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов»язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (а.с.7-15). Пунктом 1.2. Договору позики встановлено, що строк позики складає 3 дні, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 06.11.2016 року. Відповідач взяті на себе зобов»язання по Договору позики не виконав, у зв»язку з чим у станом на 20.11.2018 року виникла заборгованість в сумі 68 150 грн., яка в себе включає: заборгованість за основною сумою позики у розмірі 2400 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 65 750 грн. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно Правил договір між позикодавцем та позичальником укладено в електронній формі та відповідно до положень ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Підставою для пред'явлення позову позивачем зазначено невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, що укладений між ними. Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить у розмірі 68 150,00 грн, яка в себе включає: заборгованість за основною сумою позики у розмірі 2400,00 грн, та заборгованість за відсотками у розмірі 65 750,00 грн. (а.с.17). Дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд не вбачає підстав для задоволення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 гривень, оскільки доказів, які б підтверджували понесення позивачем витрат саме в такому розмірі суду не надано, що вказує на необґрунтованість цих вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесенні судові витрати у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial