Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

У січні 2020 року Орган опіки та піклування в особі Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області звернувся до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просив: -- позбавити батьківських прав жительку с. Адамівка Віньковецького району Хмельницької області [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -- стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх доходів але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину. В обґрунтування позову зазначено, що мати [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Так, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей Віньковецької райдержадміністрації як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, та відповідно до епікриз-виписки з карти стаціонарного хворого має легку розумову відсталість з поведінковими розладами, потребує догляду та лікування. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини він влаштований до Солобковецького навчально-реабілітаційного центру Хмельницької обласної ради. Батько [PERSON] помер. Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей Віньковецької райдержадміністрації як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Відповідно розпорядження голови Віньковецької райдержадміністрації від 05.08.2019 року № 152/2019-р дитина влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» на повне державне забезпечення, де перебуває досі. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1ст. 135 СК України. На даний час [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та згідно характеристики Адамівської сільської ради характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, безробітна, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків та перебуває на диспансерному обліку у наркологічному кабінеті. Як мати вона не створила ніяких умов для повернення дітей на виховання та спільне проживання, оскільки у житловому будинку немає світла, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, продукти харчування відсутні. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, де її попереджено про неприпустимість неналежного виконання своїх батьківських обов`язків, що може призвести до позбавлення її батьківських прав. Однак [PERSON] цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, дітей не утримує, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює належних умов для проживання та розвитку дітей в дома, не цікавиться здоров`ям, нехтує їхніми потребами. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дітей та свідоме нехтування своїми обов`язками,що тягне за собою позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей та стягнення аліментів. Ухвалою судді від 21.01.2020 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.02.2020 року підготовче провадження закрито та цивільну справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання 12.30.2020 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Представник органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації -- головний спеціаліст служби у справах дітей Овчарук Ю.Ю. надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника Органу опіки та піклування, підтримавши заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавала. За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] -- [PERSON] помер [INFO] . Відомості про батька [PERSON] внесено до актового запису про народження на підставі ч. 1 ст. 153 СК України. Діти проживали разом із відповідачем [PERSON] , однак остання повністю самоусунулася від утримання та виховання дітей, матеріально не допомагає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, а саме не забезпечує взагалі дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути в їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Наведене підтверджується: паспортом відповідача, свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 153 СК України від 19.12.2019 року; свідоцтвом про смерть [PERSON] . Згідно з наказами служби у справах дітей Віньковецької РДА від 18.09.2019 року № 72/1/2019-р та від 02.08.2019 року № 58/2019-р, [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік як дітей, що опинились у складних життєвих обставинах. Відповідно до епікріз-виписки з карти стаціонарного хворого [PERSON] має легку розумову відсталість з поведінковими розладами, потребує догляду та лікування. Загальний недорозвиток мовлення 3 рівня. F 70.19 F 80.1. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 04.12.2019 року № ІРЦ-85931/2019/59630, [PERSON] влаштований до Солобковецького навчально-реабілітаційного центру Хмельницької обласної ради. Згідно з розпорядженням голови Віньковецької райдержадміністрації від 05.08.2019 року № 152/2019-р, [PERSON] влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» на повне державне забезпечення, де вона перебуває і на даний час. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Віньковецької РДА від 25.10.2019 [PERSON] попереджено про недопустимість неналежного виконання батьківських обов`язків стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 23.12.2019 року, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Крім того, згідно з актами обстеження житлово-побутових умов від 01.08.2019 року, 21.10.2019 року, 02.12.2019 року та 13.12.2019 року, діти [PERSON] та [PERSON] проживали в с. Майдан Карачієвецький та с. Адамівка разом із матір`ю [PERSON] , однак санітарно-побутові умови їх проживання не відповідали вимогам. Згідно характеристики виконавчого комітету Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області № 485, [PERSON] характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, безвідповідальна, та як видно з довідки Віньковецької ЦРЛ від 22.08.2019 року, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у наркологічному кабінеті. Відповідно до довідки Віньковецького ВП № 4209/101-2019 відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 183, ст. 178, ст. 177, ст. 127 та за ст. 184 КУпАП. Конвенцією про права дитини передбачено забезпечення державами-учасницями умов, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9 Конвенції). Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Так, за висновком органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 23.12.2019 року вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суду не представлено та судом не здобуто в ході судового розгляду доказів на підтвердження піклування відповідача про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, відповідачем не спростовано представлені позивачем докази, не доведено відсутність вини у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, в тому числі і спілкуванні з дітьми. У судове засідання [PERSON] будучи повідомленою належним чином, не з`явилась,свою позицію не висловила та жодного інтересу до розглядуваної справи не проявила, тому суд, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, вважає, що існують підстави для позбавлення її батьківських прав, як таку, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то суд бере до уваги таке. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум у 2020 році встановлений на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Судом встановлено, що відповідач не працює, сталих та регулярних доходів не має, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, та з врахуванням віку дітей, їх матеріального становища, та зокрема необхідних витрат на навчання, забезпечення духовних потреб, одягу, харчування, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів щомісячно на їх утримання у розмірі по 1110 гривень на кожного. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тому з огляду на викладене суд задовольняє позовні вимоги про стягнення аліментів у межах заявлених позовних вимог. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги положення ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача, та вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь держави 1681,60 грн судового збору.

Outcome: partial