Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог, просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 19 лютого 2011 року вона і [PERSON] уклали шлюб, 24 жовтня 2019 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Згоди щодо сплати аліментів на дитину батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Забезпечити належний рівень проживання дитині при мінімальній заробітній платі, вона самостійно не може. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає та згоден сплачувати аліменти на дочку [PERSON] в розмірі ј частки його заробітку (доходу), просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що з 19 лютого 2011 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із матір`ю. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, сторони не досягли. Відповідач [PERSON] позов визнав, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на їхню малолітню дочку [PERSON] в розмірі ј частки його заробітку (доходу). За змістом ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] , а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved