Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 6 482,02 грн. Інфляційних втрат, три відсотки річних у сумі 3 178,73 грн. та 66 737,72 грн. втрат від курсової різниці. Посилається на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.12 року задоволений його позов про стягнення заборгованості та стягнуто з [PERSON] суму позики з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 150 665,51 грн. На виконання вищезазначеного рішення, судом видано відповідний виконавчий лист № 2-1512/12 від 06.06.12 року, який був пред'явлений до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві. 14.08.12 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, проте на день розгляду справи не виконаний, а вжиті державним виконавцем заходи встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» та направлені на примусове виконання рішення суду до позитивних результатів, повного та всебічного виконання рішення суду, не привели, оскільки боржник, відповідач по справі, ухиляється від виконання постановленого рішення. Позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, позивач звертався до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення грошових коштів за договорами позики. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.12 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] суму позики з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 150 665,51 грн. 4.08.12 року ВДВДС Деснянського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, проте на день розгляду справи рішення суду не виконано. За приписами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позаяк індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене у гривнях. При цьому, виходячи з аналізу положень ст.ст.524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч.3 ст.510 ЦК України визначено, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникає з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст.11 цього Кодексу. Тому, виходячи з аналізу наведених законодавчих норм зобов'язання виникають, зокрема, з договорів та рішень суду. Виходячи з наведеного, суд, позов у частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних задовольняє, а у задоволенні вимоги про стягнення втрат від курсової різниці вважає за необхідне відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial