Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

у серпні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона спільно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі доводиться їй сином, який з 2000 року фактично не проживає у ньому. Його реєстрація у вказаній квартирі перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, а саме квартирою №2 в будинку №12 по вул. Лісна в с. Кустолово-Суходілка Машівського району Полтавської області. У судове засідання сторони не зявилися, натомість направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, треті особи не заперечують проти задоволення позову (а.с.30-32), відповідач двічі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, натомість поштові конверти повернулися з відмітками «адресат не проживає», також виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі суду (а.с. 17,33,34,35). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що позивач спільно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками на праві приватної спільної сумісної власності квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1997 р. (а.с.6). Один із співвласників вищевказаної квартири [PERSON] помер 13.02.2017 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КЕ №349414 від 16.02.2017 р. (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.02.2018 р. ? частка квартири померлого належить онуку [PERSON] (а.с.8). Як видно з довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області №394 від 20.06.2018 р. позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] та має такий склад сімї: [PERSON] відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.13). Разом із тим, як убачається з акта від 23 червня 2018 року, комісією у складі: депутата сільської ради [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON] проведено обстеження місця проживання гр. [PERSON] за адресою [ADDRESS] та було встановлено, що [PERSON] за цією адресою не проживає з 2000 року (а.с.5). Допитані в судовому засіданні 12.10.2018 року свідки [PERSON] ненко О.І. та [PERSON], сусіди позивача, кожен окремо, показали, що [PERSON], син позивача, більше 10 років не проживає та взагалі не зявляється за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що оскільки відповідач понад рік без поважних причин не проживає в належному позивачу житловому будинку, де він зареєстрований, а тому приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком вс. Кустолово-Суходілка, [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved