Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся в суд до відповідачів з зазначеним позовом. 02 вересня 2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва було визначено підсудність зазначеного позову Соломянському районному суду м. Києва. В позові посилався на те, що відповідно до кредитного договору № RC2014-00001 від 21 січня 2014 року, який був укладений між ПАТ «АБ «Південний» та [PERSON], останньому було надано кредит в сумі 30 000 гривень строком до 20 січня 2017 року зі сплатою 15 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № RC2014-00001 від 21 січня 2014 року. Відповідно до умов договору поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору, а відтак відповідальність відповідачів є солідарною. Відповідно до умов укладеного договору банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та платити проценти за користування ним. Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому договором видав Відповідачу грошові кошти. В порушення умов Кредитного договору [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання не виконував, у звязку з чим станом на 18 серпня 2015 року має заборгованість по кредитному договору та нарахованим відсоткам у розмірі 43367,19 гривень, з яких: - 28 334 гривень 00 копійок залишок основної заборгованості; - 5 966 гривень 31 копійка сума прострочених відсотків за кредитом; - 9066 гривень 88 копійок сума несплаченої комісії. Відповідно до п. 3.3.4. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення суми кредиту та спати процентів за користування кредитними у випадку невиконання своїх зобовязань за кредитним договором. Представник ПАТ «АБ «Південний» в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, у якій позов підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив постановити заочне рішення відповідно вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що ПАТ «АБ «Південний» та [PERSON] 21 січня 2014 року уклали кредитний договір, згідно з умовами якого останньому надано кредит в сумі 30 000 гривень строком до 20 січня 2017 року зі сплатою 15 % річних, що підтверджується наданою суду копією договору № RC2014-00001 (а.с. 10-17). Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № RC2014-00001 від 21 січня 2014 року між ПАТ «АБ «Південний» та [PERSON] (а.с. 21-22). Відповідно до п. 3.2.2. кредитного договору позичальник зобовязався повернути банку отриманий кредит у відповідності до п.1.1., 2.1, 2.3., 2.8. даного договору. Відповідно до п. 3.2.3. кредитного договору позичальник зобовязався сплатити банку проценти за користування кредитом у відповідності до п.1.1., 2.2., 2.3., 2.8. даного договору. Відповідно до п. 3.2.4. кредитного договору позичальник зобовязався сплатити банку за розрахункове обслуговування у відповідності до п. 2.4., 2.8. даного договору. Згідно з п. 4.2. кредитного договору за прострочення зобовязань позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової Національного банку України, яка діяла у період прострочення, від суми простроченого виконання, враховуючи день платежу, для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та умовна кількість днів у році - 360. Відповідно до п. 3.3.4. зазначеного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів за ним, комісій протягом 30(тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту, а в разі невиконання вимоги банку, звернутися до банку: несплати процентів понад один календарний місяць від дня їх нарахування, невиконання графіку платежів за кредитним договором, понад один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості за цим договором суми кредиту більш як на десять відсотків, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує пять відсотків суми кредиту, іншого істотного порушення позичальником умов цього договору. Згідно з п. 2.1.1. договором поруки Поручитель при невиконанні (повному або частковому) Позичальником своїх зобовязань по кредитному договору у терміни, визначені у кредитному договорі, або неповернені Позичальником коштів у разі визнання кредитного договору недійсним, Поручитель зобовязується (не пізніше трьох днів від дати відправлення вимоги Банком про сплату Поручителем коштів) сплатити Банку несплачену суму основного боргу за кредитом та відсотки за фактичний термін користування кредитом, а також сплатити обраховану Банком неустойку у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором. На підставі п. 3.3.4. кредитного договору № RC2014-00001 від 21 січня 2014 року, та п.п. 2.1.1, 2.2.1 договору поруки від 21 січня 2014 року Банк звернувся з відповідними вимогами до Позичальника та Поручителя щодо дострокового погашення заборгованості по кредиту, проте вимоги були залишені без задоволення. Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості по договору ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, комісія за розрахункове обслуговування обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, а тому з відповідачів як солідарних боржників слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 43 367,19 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 433,67 гривень.

Outcome: approved