Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі продажу від 19.11.2014 року, вона стала власником житлової секції № 318, розташованої за адресою: м.Полтава, вул. Київське Шосе, 56 в м.Полтаві. Відповідач у добровільному порядку відмовляється від укладення договору про виділ у натурі належної їй частки гуртожитку. Оскільки висновком № 171/15 від 29.09.2015 року можливо виділити в натурі частку з обєкта нерухомого майна, позивач просить суд виділити їй в окремий обєкт права власності нерухомого майна, що складає одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи та присвоєнням нового реєстраційного номеру на житлову секцію № 318, розташовану у будинку № 56 по вул. Київське Шосе в м.Полтаві, яка складається з двох кімнат житловою площею 28 кв.м., у тому числі: кімнати 3 площею 16,7 кв.м., кімната 4 площею 11, 3 кв.м., умивальник 6 площею 2,3 кв.м., вбиральня 7 площею 0,8 кв.м., душова 8 площею 0,8 кв.м., коридору 1 площею 2,0 кв.м., загальною площею по секції 33,9 кв.м. та визнати за нею право власності на зазначену житлову секцію. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, надали до суду заяву про проведення розгляду справи за їхньої відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: 19.11.2014 року між ПАТ «Полтаваагротранс» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі продажу, згідно якого продавець передав, покупець прийняла у власність 41/5000 частку у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться у м.Полтаві, вул. Шосе Київське, 56. За заявою продавця та згодою співвласників у володіння та користування покупця переходить на 3-му поверсі кімната № 318, яка складається з коридору (1) пл..2,0 кв.м., кімнати (3) пл.16,7 кв.м., кімнати (4) пл..11.3 кв.м., умивальника (6) пл..2,3 кв.м.вбиральні (7) пл..0,8 кв.м., душової (8) пл..0,8 кв.м.загальною площею 33,9 кв.м. Даний договір зареєстровано приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в ДРРП під № 7742411 від 19.11.2014 року. (а.с.9). Згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано 41/5000 частки у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться у м.Полтаві, вул. Шосе Київське, 56 на підставі вказаного вище договору купівлі продажу від 19.11.2014 року. (а.с.6). Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна- за технічними показаниками 41/5000 частки домоволодіння це житлова секція в гуртожитку, яка відокремлена від інших приміщень будівлі. Частка розраховувалася без місць загального користування, тому воно бути виділено в натурі, як окремий обєкт права, а саме як житлова секція № 318 по вул.. Київське Шосе, 56 в м.Полтаві. (а.с.10-11). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст.356 ЦК України як власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає одне ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками чи у дробному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з розясненнями постанови пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, яке регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі частки житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо в тому випадку, коли кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ (частки одного співвласника) також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру, яка відповідатиме вимогам будівельних норм та правил. Пунктом 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. за N 74/14041\~визначено порядок поділу обєктів нерухомого майна. Зокрема, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (додаток 2). Однак, на розгляд суду не надано даних, що внаслідок виділу 41/5000 частка гуртожитку, кожній стороні буде відокремлено частину із окремим виходом, а також виділ цієї частки співвласника буде відповідати вимогам будівельних норм та правил в разі переобладнання приміщення в ізольовану квартиру. Окрім цього, дана житлова будівля має статус гуртожитку і позивач отримала 41/5000 частку у праві власності на будівлю гуртожитку, яка знаходиться у м.Полтаві, вул. Київське Шосе, 56. У судовому засіданні, з огляду на положення ст. 16 ЦК України не наведено доводів, які б давали підстави вважати, що право позивача якимось чином порушено і відповідач чинить їй перешкоди щодо виділу частки в окремий обєкт, як не наведено даних щодо необхідності такого виділу, оскільки [PERSON] є співвласником 41/5000 частка гуртожитку, а отже її право власності не порушено. З урахуванням викладеного, суд не приймає як належний доказ висновокщодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна, оскільки вважає, що такий виділ є неможливим. За позивачем визнано право власності на 41/5000 частки гуртожитку, а тому визнати право власності на це ж нерухоме майно підстав немає. На підставі викладеного, приходжу до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню із відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed