Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником житлового будинку, який розташований у с. Комини Ізяславського району по вул. Делегея, 13, Хмельницької області. Вказане домоволодіння позивачка придбала у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2005 року. На даний час в даному будинку зареєстрований її бувший чоловік [PERSON], який після розірвання шлюбу у 2011 році не проживає у будинку. Тобто за місцем реєстрації відповідач понад рік не проживає, вказаним жилим приміщенням не користується, не сплачує комунальні послуги. За вказаних обставин позивачка не може у повній мірі використовувати свою власність, а тому і звернулася до суду з даним позовом. З огляду на викладене, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування вищевказаним жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився хоча про час та день розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 156 ЖК України, члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина, їх діти і батьки, а також членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом і ведуть спільне господарство. Як встановлено судом, [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 24.11.2005 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.01.2006 року, належить домоволодіння № 13 по вул. Делегея, в с. Комини Ізяславського району Хмельницької області. Згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04.07.2011 року, шлюб, зареєстрований 15.06.2006 року відділом РАЦС Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 109 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з довідок Білотинської сільської ради Ізяславського району від 03.08.2015 року, позивачка являється власником та зареєстрована у житловому будинку № 13 по вул. Делегея в с. Комини Ізяславського району Хмельницької області, та склад сім»ї її складається з дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], та колишнього чоловіка [PERSON] Тобто, відповідач зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, як член сім»ї власника, однак він не проживає у ньому з 2012 року. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Встановлено, що право власності на спірний жилий будинок належить [PERSON], яка його придбала 24.11.2005 року, та оформила право власності 03.01.2006 року, тобто до одруження з [PERSON] [PERSON], будучи одруженим з [PERSON], являвся членом сім`ї, однак після розірвання шлюбу з позивачкою, за відсутності відповідного договору з власником за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України, та ст.ст. 150, 156 ЖК України втратив право користування цим жилим приміщенням як член сім»ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірному житловому будинку без поважних причин більше одного року, втратив право користуватися зазначеним жилим приміщенням, а таму позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved