Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що договір купівлі-продажу автомобіля від 01.03.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Валокс Авто», є розірваним на підставі п. 5.3 Договору; витребувати із незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] вантажний автомобіль (фургон) марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO 1823L, червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 01.03.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Валокс Авто» укладено договір купівлі-продажу (далі - договір купівлі-продажу) автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO 1823L, червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER] (далі - спірний автомобіль). За умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, оплата вартості спірного автомобіля здійснюється щомісячними рівними платежами, а повна вартість транспортного засобу повинна бути виплачена ТОВ «Валокс Авто» не пізніше 25.08.2013 року. 01.03.2012 року на підставі акту приймання-передачі на виконання умов договору купівлі-продажу позивачем передано спірний автомобіль відповідача ТОВ «Валокс Авто». За умовами договору купівлі-продажу, відповідач ТОВ «Валокс Авто» набуває право власності на спірний автомобіль після повного здійснення оплати його вартості, про що може свідчити видана продавцем довідка. До виконання вказаної умови договору та здійснення повної оплати вартості транспортного засобу, ТОВ «Валокс Авто» вправі користуватись автомобілем, однак власником спірного транспортного засобу залишається [PERSON] У зв'язку із порушенням ТОВ «Валокс Авто» умов договору купівлі-продажу та нездійсненням оплати вартості спірного автомобіля, виникла заборгованість, яка в подальшому стягнута позивачем з відповідача у судовому порядку, однак враховуючи нездійснення відповідач оплати повної вартості спірного автомобіля, згідно з умовами договору купівлі-продажу, власником спірного автомобіля залишився позивач. Разом з тим, 28.04.2014 року ТОВ «Валокс Авто» незаконно відчужено спірний автомобіль на користь [PERSON], чим порушено права позивача та позбавлено останнього права власності на вказаний транспортний засіб. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Валокс Авто» та відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явились, направили до суду заперечення по суті позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01.03.2012 року між [PERSON] (продавець) та ТОВ «Валокс Авто» (покупець) укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити належний продавцю на праві власності транспортний засіб - вантажний автомобіль (фургон) марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO 1823L, червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER]. Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу, ціна автомобіля становить 189 583,20 грн., що еквівалентно 23 580 доларам США. Оплата здійснюється покупцем на банківський рахунок продавця щомісячними рівними платежами у гривневій сумі, еквівалентній 1 310 доларів США, до 25-го числа кожного поточного місяця на рахунок [PERSON] [NUMBER], відкритий в АТ «Райффайзен банк Аваль». Остаточна оплата ціни автомобіля повинна бути здійснена покупцем у будь-якому випадку не пізніше 25 серпня 2013 року (п. 2.4 договору купівлі-продажу). Зобов'язання покупця щодо оплати вважаються виконаними у момент зарахування на банківський рахунок продавця повної ціни вартості автомобіля, вказаної у п. 2.1 договору, про що продавець надає покупцю письмове підтвердження (п. 2.5 договору купівлі-продажу). Згідно умов п. 3.5 договору купівлі-продажу покупець набуває права власності на автомобіль після повного здійснення оплати суми договору. Підтвердження факту оплати є видана продавцем довідка. До сплати суми, вказаної у п. 2.1 договору, покупець вправі користуватись автомобілем, однак єдиним його власником залишається продавець. Таким чином, сторони договору купівлі-продажу дійшли згоди про те, що ТОВ «Валокс Авто» до моменту здійснення повного розрахунку щодо оплати вартості спірного автомобіля у розмірі 23 580 доларів США, вправі користуватись спірним автомобілем, однак єдиним власником спірного транспортного засобу залишається позивач [PERSON] На виконання умов вказаного договору купівлі-продажу за актом приймання-передачі від 01.03.2012 року позивач передав спірний транспортний засіб відповідачу ТОВ «Валокс Авто». З виписки по рахунку позивача [PERSON] [NUMBER], відкритого в АТ «Райффайзен банк Аваль», вбачається, що відповідач за період з 27.03.2012 року по 14.03.2013 року здійснив десять платежів в рахунок оплати вартості спірного автомобіля на загальну суму 53 000 грн., що еквівалентно 6 527,65 доларів США. Факт невиконання ТОВ «Валокс Авто» взятих на себе зобов'язань щодо оплати вартості транспортного засобу у повному обсязі за договором купівлі-продажу від 01.03.2012 року, встановлено також заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2014 року, яким стягнуто з ТОВ «Валокс Авто» на користь [PERSON] заборгованість за договором купівлі-продажу від 01.03.2012 року. З матеріалів цивільної справи вбачається, що останній платіж за договором купівлі-продажу відповідачем ТОВ «Валокс Авто» здійснено 14.03.2013 року, станом на вказану дату на виконання умов договору відповідачем на рахунок позивача перераховано грошові кошти у розмірі 53 000 грн., що еквівалентно 6 527,65 доларам США від повної вартості спірного автомобіля 23 580 доларів США. Враховуючи те, що повна оплата вартості спірного транспортного засобу здійснена відповідачем ТОВ «Валокс Авто» не була, у відповідності до умов п. 3.5 укладеного між сторонами у справі договору купівлі-продажу, ТОВ «Валокс Авто» не набуло право власності на спірний автомобіль, останній залишався лише в користуванні товариства до проведення повної оплати за договором купівлі-продажу, а єдиним власником згідно умов договору залишався [PERSON] Матеріалами цивільної справи стверджується, що 28.04.2014 року транспортний засіб - вантажний автомобіль (фургон) марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO 1823L, червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER], який було зареєстровано за ТОВ «Валокс Авто» знято з реєстрації, та на підставі довідки-рахунку від 26.04.2014 року № ВІА 483984 перереєстровано на іншу особу - відповідача [PERSON] За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. Відповідно до цивільного законодавства, особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутись до суду, зокрема, з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.ст. 330,338 ЦК України). Статтею 41 Конституції України встановлено право громадянина володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато способів та засобів захисту свого права. Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України визначено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Добросовісне придбання за ст. 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Сторонами за віндикаційним позовом є власники майна або титульні володільці та незаконні володільці майна. Отже, суд вважає встановленими обставини, які доводять право власності [PERSON] на транспортний засіб - вантажний автомобіль (фургон) марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO 1823L, червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER], вибуття вказаного майна з володіння позивача поза волею останнього і знаходження його у відповідача [PERSON], право позивача на витребування такого майна у відповідача, а також незаконність володіння відповідача [PERSON] майном позивача; відсутність між [PERSON] та [PERSON] зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. В частині позовних вимог щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що договір купівлі-продажу від 01.03.2012 року є розірваним, суд зазначає наступне. Ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільного права та інтересу судом, відповідно до п. 7 ч. 2 якої визначено, що способом захисту цивільного права може бути, зокрема, припинення правовідношення. Припинення правовідношення як спосіб захисту цивільних прав може бути пов'язаний з необхідністю змінити чи припинити існуюче правовідношення, наприклад, у зв'язку з порушенням його однією із сторін (ст.ст. 651, 652 ЦК - для договірних зобов'язань). Припинення правовідношення застосовують, невиконання або неналежного виконання боржником своїх обов'язків або неправомірного використання кредитором свого права. Припинення правовідношення як спосіб захисту права застосовується у разі розірвання договорів. Інтерес власника суб'єктивного права виражається в тому, щоб припинити порушення його права на майбутнє або усунути загрозу його порушення. Пред'явлення позовів із цими способами захисту, як правило пов'язується з невиконанням або неналежним виконанням стороною в договорі своїх обов'язків Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюється відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо, а у разі розірвання договору - зобов'язання сторін припиняється (ч. 1 та 2 ст. 652 ЦК). Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - що договір купівлі-продажу від 01.03.2012 року є розірваним, оскільки вказаний спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial