Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 23 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 33. В обґрунтування позову зазначав, що з 23 липня 2011 року він перебуває у шлюбі із [PERSON] Дітей від шлюбу вони не мають. Спільне життя у них не склалося через абсолютно протилежні та несумісні погляди на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки. Напружені стосунки в сім'ї призвели до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Їхня сім'я фактично розпалася. Із липня 2015 року подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За час припинення шлюбних відносин він прийшов до висновку, що їхній шлюб носить суто формальний характер та суперечить його інтересам. Примирення між ними є неможливим. Розірвати шлюб за заявою подружжя в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не погоджується, тому він змушений був звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у суді позов підтримав, просив суд задовольнити його та розірвати шлюб між ним і [PERSON]Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду теж не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 33. Дітей від шлюбу вони не мають. Суд встановив, що з липня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що з липня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved