Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько та чоловік його матері-відповідачки по справі [PERSON], [PERSON]. При житті батько склав на його ім'я заповіт, яким заповідав йому все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Після смерті батька відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 0,100 га, яка складається з двох окремих земельних ділянок площею 0,047 га та 0,053 га, розташована на території Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, за цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва та належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ОД №13-128 від 20.05.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Чорноморської селищної ради за №1. Як спадкоємець за заповітом, з метою оформлення спадщини, він, в установлений законом строк, звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, а його мати із заявою про відмову від обов'язкової частки у спадщині. На частину майна ним отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а відносно садової земельної ділянки нотаріусом рекомендовано звернутися до суду, оскільки за померлим не зареєстровано право власності на цю земельну ділянку в установленому законом порядку. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але направила на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутність. Представник відповідача - Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом установлено, що 22.10.2010 року [PERSON], [INFO], склав заповіт на ім'я [PERSON], 1959 року, яким заповів все своє майно, що буде йому належати і на що він за законом буде мати право на день своєї смерті. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр за №1809 /а.с.39-40/. [INFO] року [PERSON] помер /а.с.10/. При житті [PERSON] рішенням Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області №2 від 11.12.1993 року передана у власність для ведення індивідуального садівництва земельна ділянка загальною площею 0.100 га, розташована на території Чорноморської селищної ради, яка складається з двох окремих земельних ділянок площами 0.047 га та 0.053 га, на підставі якого 20.05.1994 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ОД №13-128, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1 /а.с.14/. Рішенням виконкому Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області №70 від 24.10.2012 року земельним ділянкам, що належали [PERSON] на підставі державного акта серії ОД №13-128, уточнено юридичну адресу та визначено, що земельна ділянка площею 0,047 га має адресу: [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,053 та садовий будинок мають адресу: [ADDRESS] /а.с.15/. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаєть-ся таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися - 2 - від прийняття спадщини протягом строку, встановлено ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Як убачається з копії матеріалів спадкової справи №8/2011 до майна [PERSON] померлого [INFO] року, спадкоємець за заповітом [PERSON] звернувся 23.03.2011 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON], який постійно проживав в [ADDRESS]. Спадкоємиця за законом, дружина померлого - [PERSON], подала заяву 23.03.2011 року про відмову від обов'язкової частки у спадщині, реєстр за №415. На спадкове нерухоме майно, яке складається з ? частки квартири, [PERSON] 03.10.2011 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстр за №1784. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом листом від 18.03.2012 року [PERSON] відмовлено у зв'язку з відсутністю кадастрового номеру цієї земельної ділянки /а.с.12/. Згідно роз'яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України, в редакції 2001 року, що діяв на час отримання [PERSON] у власність земельну ділянку, яка є об'єктом спадкування, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Отже, спадкодавець [PERSON] на законних підставах за життя набув право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва, що знаходиться на території Чорноморської селищної ради Комін-тернівського району Одеської області та складається з двох земельних ділянок площею 0.047 га та 0.053 га, та отримав державний акт на ці земельні ділянки, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №1. Відповідно Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему України №174 від 02.07.2003 року, ведення автоматизованої системи державного земельного кадастру здійснюється з 01.09.2003 року, в зв'язку з чим земельним ділянкам, на які виготовлялись державні акти на право приватної власності на землю в період до 01.09.2003 року, кадастрові номери не присвоювались, інформація по земельним ділянкам до АС ДЗК не вносилась. У ч.ч.3,4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ зазначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державної реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, що реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Згідно п. г) ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом 23 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, позивач обгрунтовано звернулася до суду з даним позовом, який підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1223,1233,1268,1273 ЦК України, ст.ст.22,23 ЗК УРСР, ст.81 ЗК України, Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, і

Outcome: approved