Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та Служби у справах дітей Здолбунівської РДА як законного представника [PERSON] , просила ухвалити рішення про визнання права власності на частку в квартирі [ADDRESS] в розмірі 1/2, яка була набута в шлюбі із [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначила, що 23 березня 2007 року між нею та [PERSON] , було укладено шлюб. В період шлюбу, 27.03.2008 р. ними було придбано квартиру [ADDRESS] . Проте, право власності на дану квартиру було зареєстровано за чоловіком [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі і на спірну квартиру. Оскільки квартира була придбана нею з чоловіком під час шлюбу і згідно ст.60 СК України, належала їм на праві спільної сумісної власності, то 02.06.2018р. нею було подано до нотаріуса заяву в якій було заявлене її право як співвласника на Ѕ частину. Проте, у зв`язку з реєстрацією у вказаній квартирі місця проживання їх малолітнього сина їй було відмовлено в проведенні реєстрації. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали повністю та просять задовільнити їх. Відповідач [PERSON] повідомлена про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. Відзив на позов до суду не подано. Відповідач [PERSON] відповідно до Конвеції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р. належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Згідно отриманих за результатами виконання доручення матеріалів відповідач [PERSON] просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти позовних вимог. Відповідач Служба у справах дітей Здолбунівської РДА у поданій до суду заяві просить справу розглядати без їх участі. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між нею та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 33, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу позивачем та її чоловіком [PERSON] 27 березня 2008 року відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Банацькою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 617 було придбано квартиру [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру, що виникло за вищевказаним договором було зареєстроване в КП «Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації» 19 січня 2009 року за [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі і на спірну квартиру. 12 травня 2018 року Здолбунівською районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа на майно [PERSON] , зокрема на квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки Здолбунівської районної державної нотаріальної контори від 12.01.2021р. № 8/01-16 спадкоємцями першої черги на майно [PERSON] є їх малолітній син [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. П.1 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки спірна квартира була придбана позивачем та її чоловіком під час шлюбу, то вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а відтак за позивачкою слід визнати право власності на Ѕ її частину.

Outcome: approved