Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якому просив виключити відомості про нього як про батька малолітнього [PERSON], що народився [INFO],з актового запису про народження дитини № 39 від 18.07.2017. Вимоги обґрунтовані тим, що з 07.07.2012 сторони перебували у шлюбі, який 22.12.2016 розірвано за рішенням суду. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON], батьком якого був записаний позивач на підставі частини першої статті 122 Сімейного кодексу україни /далі СК України/. До народження дитини, близько року, сторони у справі не підтримували близьких інтимних стосунків як чоловік та жінка, у відповідача був інший чоловік, про що вона не заперечує, тому не вважає себе батьком народженої дитини [PERSON]. Сторони на судове засідання не з'явилися, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому Позивач підтримав заявлені вимоги, Відповідач визнала позов у повному обсязі та просила суд внести відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України/ас 36-37/. Суд вважає за можливе розглядати справу відповідно до вимог статей 158,169,197 Цивільного процесуального кодексу України / далі - ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України / надалі - ЦПК України/ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: За матеріалами справи Суд встановив, що 07.07.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Краснопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що складено актовий запис за № 04, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.11.2016 /копія ас 8/. 22 грудня 2016 року за рішенням Краснопільського районного суду Сумської області шлюб розірвано /копія ас 9-11/. [INFO] народився [PERSON], що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 18.07.2017 Краснопільським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Відповідно до даних свідоцтва, батьками малолітнього [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] /копія ас 7/. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з питання визначення походження дитини, і врегульовані нормами СК України. За змістом положень статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно зі статтею 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верхового суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК України). Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верхового суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Згідно зі статтею 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За викладених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір»», що діяв на час подачі позову до суду, та стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 грн 00 коп. за подання позовної заяви.

Outcome: approved