Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, просила суд встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 1990 року по [INFO]; припинити право власності відповідача на 1/3 частину будинку по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/3 частину будинку по [ADDRESS]. В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка посилається на те, що з квітня 1990 року вона та [PERSON] почали проживати однією сім'єю в належній [PERSON] на праві власності 1/3 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка також зазначає, що з вказаного періоду вона та [PERSON] мали близькі стосунки, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки подружжя. За час проживання фактично однією сім'єю між ними склалися добрі сімейні відносини, вони піклувалися один про одного, вели спільний побут, купували речі для дому та себе, інше майно, робили ремонт в будинку, їздили разом на дачу та відпочинок. Також вони планували та сумісно формували бюджет сім'ї, разом спілкувалися з родичами та друзями. Між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. 25 січня 2003 року позивачка та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів одруження було зроблено актовий запис за №21 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] була відкрита спадщина на належну йому за життя 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] і позивачка як дружина, що пережила чоловіка, успадкувала 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS], про що 05 серпня 2010 року Державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Не зважаючи на те, що в 1965 році шлюб між нею та її попереднім чоловіком [PERSON] було розірвано, 28 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану Переслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області анульовано актовий запис №21 про шлюб [PERSON] та [PERSON], складений 21 січня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року, відповідача визнано спадкоємцем п'ятої черги до майна померлого [PERSON] Посилаючись на те, що встановлення факту її проживання з [PERSON] їй необхідно для захисту її спадкових прав, зокрема визнання її спадкоємцем четвертої черги, просила суд задовольнити пред'явлені вимоги. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи - [PERSON] позов підтримав. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення представника третьої особи та заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, за відомою суду адресою, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд визнав можливим проводити судове засідання за наявним складом учасників процесу та ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивачки не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 1987 року на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS]. [PERSON] у порядку спадкування після своєї дружини [PERSON] на праві власності належала 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, 25 січня 2003 року позивачка та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів одруження було зроблено актовий запис за №21 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть (а.с. 60). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з 1/3 частини будинку по [ADDRESS]. Шостою Київською державною нотаріальною контрою заведено спадкову справу до майна [PERSON] №154/2010. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, витребуваної судом за клопотанням позивачки, 17 січня 2008 року [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким заповів все належне йому майно третій особі - [PERSON], яка, у свою чергу, відмовилася від прийняття спадщини за заповітом на користь позивачки. Таким чином, 05 серпня 2010 року Державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори у спадковій справі №154/10 позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом (спірна частина будинку). 28 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану Переслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області анульовано актовий запис №21 про шлюб [PERSON] та [PERSON], складений 21 січня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року, у цивільній справі №2-3555/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - ГУЮ у м. Києві, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнання права власності, припинення права власності, виселення та визнання недійсним правочину, вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 серпня 2010 року Державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори у спадковій справі №154/10 на ім'я [PERSON] на отримання спадщини, яка складається з 1/3 частини житлового будинку який знаходиться в [ADDRESS]; визнано право власності за [PERSON] на 1/3 частину будинку як спадкоємця п'ятої черги та припинено право власності [PERSON] на 1/3 частину спірного будинку. Таким чином відповідача визнано спадкоємцем п'ятої черги до майна померлого [PERSON] Згідно ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги в частині встановлення факту спільного її проживання з спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, позивачка посилається на те, що з квітня 1990 року вона та [PERSON] почали проживати однією сім'єю в належній [PERSON] на праві власності 1/3 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З вказаного періоду вона та [PERSON] мали близькі стосунки, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки подружжя. Відтак вважає позивачка, за вказаних обставин існують всі підстави для встановлення факту її проживання з спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 1990 року по [INFO]. Вищенаведені обставини також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 36 СК України встановлено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. В свою чергу частина 2 ст. 21 СК України встановлює, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 25 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Тобто аналіз вищенаведених норм СК України та ст. 74 цього Кодексу дає підстави для висновку, що встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу можливе за умови, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Між тим, як встановлено в ході розгляду справи, 28 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану Переслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області анульовано актовий запис №21 про шлюб [PERSON] та [PERSON], складений 21 січня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві у зв'язку з тим, що попередній шлюб, укладений позивачкою з [PERSON] не був розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Перебування позивачки у шлюбі з іншою особою в період, протягом якого за її твердженням вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем встановлено рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року, у цивільній справі №2-3555/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - ГУЮ у м. Києві, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнання права власності, припинення права власності, виселення та визнання недійсним правочину. Серед іншого, суд надає оцінку тій обставині, що позивачка просить суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 1990 року по [INFO]. Разом з тим, інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки без шлюбу, який породжує юридичні наслідки, передбачений нормами ЦПК України та СК України і такий факт може бути встановлений лише починаючи з 01 січня 2004 року. До фактичних сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми CK України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. За вказаних вище обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивачки про встановлення факту її проживання з спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 1990 року по [INFO]. Оскільки вимоги про визнання права вланості на спірну частину будинку та припинення права власності відповідача на вказане майно є похідними від вимоги про встановлення факту, позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed