Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У серпні 2015 року позивач - ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Вінтех» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 30 січня 2013 року між ПАТ «Марфін Банк» та ТОВ «ВІНТЕХ» було укладено кредитний договір № 00205/D. Згідно якого позивач надав ТОВ «ВІНТЕХ» кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2\~000 000,00 грн., на поповнення обігових коштів терміном до 29.01.2014 року, під 20% річних. Видача коштів відбувалася траншами на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника що є невідємною частиною кредитного договору. Згідно кредитного договору, позичальник зобовязався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені у вказаному договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплатити комісії, а також сплатити пені та штрафи, передбачені умовами договору. Банк виконав свої зобовязання перед позичальником та згідно умов кредитного договору, на підставі письмового повідомлення (заявки) позичальника від 11.04.2013 року, що є невідємною частиною кредитного договору надав кредит - на суму 596 400,00 грн., шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. Крім того факт виконання банком договірних зобов'язань встановлено рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 у справі № 204/3080/2014-ц винесеним за результатом розгляду позову банку про стягнення суми боргу за зазначеним кредитним договором. На даний час вказане судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором |станом на 30.04.2014 року в сумі 646 903,36 гри., що складається з заборгованості за тілом кредиту 596 400.00 грн., за відсотками 29 819.98 грн. та пені 20 683,38 грн. не виконано в цілому. В якості забезпечення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, Банк 30 січня 2013 року уклав два договори іпотеки: 1) з [PERSON] впотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року за реєстровим № 92, за яким іпотекодавець надала банку в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру, загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 46.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 20 вересня 2004 року. Згідно п.11. договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 544 000,09 грн.; 2) з [PERSON] Іпотечний Договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року за реєстровим № 90, за яким [PERSON] дав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 80,5 кв. м., житловою площею 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], - і належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРТ № 606280, виданого приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 30 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1337. Згідно з п.11 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 450 000,00 грн. В порушення умов кредитного договору позичальник від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється. Погашення кредиту та процентів за договором після закінчення терміну кредитування не виконано. Згідно з умовами Договору іпотеки, [PERSON] відповідає перед Банком за виконання зобов'язань за Кредитним договором, включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування Кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків тощо. Пунктом 1. договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель має право в разі невиконання [PERSON] зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами [PERSON]. Відповідно до п. 3.2.4. Кредитного договору, вимога Банку про дострокове повернення Кредиту має бути здійснена позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання. 14.03.2014 та 12.05.2014 року Банком всім Відповідачам направлено вимоги за № 188/08 від 14.03.2014 та № 331/08 від 12.05.2014 про необхідність повернути Кредит, сплатити відсотки, штрафні санкції, які повернулись без вручення за закінченням терміну зберігання, а отже не були вручені з незалежних від банку причин. Пунктом 5.2. кредитного Договору передбачена відповідальність Позичальника за порушення зобовязань - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу. Станом на 10.08.2015 року загальна заборгованість боржника банку за кредитним договором складає 1 085 800,21 гривень, в тому числі: 1) за кредитом - 596 400,00 гривень; 2) за відсотками 184 552,65 гривень, з яких: - 29 819,98 грн. станом на 30.04.2014 р. стягнуті за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 у справі № 204/3080/2014-ц ; - 154 732,67 грн. за період з 30.04.2014 р. по 10.08.2018 р.; 3) пеня 304 847,56 гривень, з яких: - 20 683,38 грн. станом на 30.04.2014р. стягнуті за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 у справі № 204/3080/2014-ц; - 284 164,18 грн. за період з 30.04.2014 р. по 10.08.2018 р..Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 21 грудня 2015 року позивач надав суду уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог у звязку із зміною суми боргу за рахунок донарахування відсотків за користування кредитом та неустойки, та зазначив, що станом на 14 грудня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає: 1 329 454,03 грн., з яких: 1) кредитних коштів - 596 400,00 грн. 2) процентів на основну суму боргу 226\~300,69 грн.; 3) пеня за несплачену суму кредиту 403\~770,97 грн.; 4) пеня за несплачені проценти за користування кредитом 90 382,37 грн.; 5) штраф на підставі п. 5.3 Кредитного договору за невиконання обовязку передбаченого п. 3.3.9 у розмірі 1\~400,00 грн.; 6) штраф на підставі п. 5.3 Кредитного договору за невиконання обовязку передбаченого п. 3.3.5.1 у розмірі 11\~200,00 грн. З урахуванням збільшення позовних вимог просив суд: 1) звернути стягнення на трикімнатну квартиру, загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 20 вересня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8513, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером 117354 згідно [PERSON] з Державного реєстру правочинів №126372 від 20.09.2004 року, наданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON],зареєстровану у встановленому Законом порядку, як окремий виділений в натурі обєкт права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року, номер запису про право власності 61142, реєстраційний номер обєкта нерухомості [NUMBER], шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» в рахунок: погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТЕХ» за кредитним договором № 00205/D від 30 січня 2013 року та укладеним в його забезпечення іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року за реєстровим № 92 станом на 14.12.2015 у сумі 1 329 454 грн. 03 коп., з яких: - кредитних коштів - 596 400,00 грн.; процентів на основну суму боргу - 226 300,69 грн.; пеня за несплачену суму кредиту - 403 770,97 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 грн.; штраф, на підставі п. 5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п. 3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення позичальника грошових коштів) - 1 400,00 грн.; штраф, на підставі п. 5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 грн., а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~654,00 грн. по цій справі, та відшкодувати витрати по сплаті судового збору по справі № 204/3080/14-ц в сумі 3\~654,00 грн. 2) звернути стягнення на трикімнатну квартиру, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], і належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРТ № 606280, виданого приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 30 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1337, зареєстровану у встановленому Законом порядку, як окремий виділений в натурі об'єкт права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року, номер запису про право власності 60374, реєстраційний номер об'єкта нерухомості [NUMBER], шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження», на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» в рахунок: погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТЕХ» за кредитним договором № 00205/D від 30 січня 2013 року та укладеним в його забезпечення іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року за реєстровим № 92 станом на 14.12.2015 у сумі 1 329 454 грн. 03 коп., з яких: - кредитних коштів - 596 400,00 грн.; процентів на основну суму боргу - 226 300,69 грн.; пеня за несплачену суму кредиту - 403 770,97 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 грн.; штраф, на підставі п. 5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п. 3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення позичальника грошових коштів) - 1 400,00 грн. штраф, на підставі п. 5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 грн.; а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~654,00 грн. по цій справі; та відшкодувати витрати по сплаті судового збору по справі № 204/3080/14-ц в сумі 3\~654,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Третя особа в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех» був укладений Кредитний договір № 00205/D, згідно умов якого позивач надав [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех» кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2\~000 000,00 грн. (два мільйони гривень), на поповнення обігових коштів терміном до 29 січня 2014 року, зі сплатою 20 % річних за користування кредитом, а також комісії, пені і штрафів та інших платежів, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору (т.1, а.с.32-35). Видача коштів відбувається траншами на підставі письмового повідомлення (заявки) Позичальника що є невід'ємною частиною вказаного кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором № 00205/D від 30 січня 2013 року виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех» кредит в сумі 596\~400,00 грн., шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, на підставі письмового повідомлення (заявки) Позичальника від 11 квітня 2013 року, що є невід'ємною частиною кредитного договору (т.1, а.с.38), що підтверджується меморіальним ордером № 14 від 15 квітня 2013 року та розпорядженням на відображення операції в національній валюті від 15 квітня 2013 року за № 14 (т.1, а.с.36,37). Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України регламентовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В якості забезпечення виконання зобов'язань, передбачених вищевказаним кредитним договором № 00205/D, 30 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» та [PERSON] (іпотекодавець), що виступає майновим поручителем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ВІНТЕХ», було укладено іпотечний договір (надалі Договір іпотеки № 1), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року за реєстровим № 92, за яким іпотекодавець надала банку в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 46.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно п.2.1. вказаного договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 544 000,09 грн. (т.1, а.с.59-62). 05 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» та [PERSON], що виступає майновим поручителем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ВІНТЕХ» було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору від 30 січня 2013 року, в якому зазначено, що предмет іпотеки є окремим виділеним в натурі обєктом права власності (т.1, а.с.58). Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань, передбачених вищевказаним кредитним договором № 00205/D, 30 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» та [PERSON] (іпотекодавець), що виступає майновим поручителем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ВІНТЕХ», було укладено іпотечний договір (надалі Договір іпотеки № 2), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2013 року за реєстровим № 90, за яким [PERSON] дав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 80,5 кв. м., житловою площею 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРТ № 606280, виданого приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 30 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1337. Згідно з п. 2.1 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 450 000,00 грн. (т.1, а.с.74-77). 05 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» та [PERSON], що виступає майновим поручителем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ВІНТЕХ» було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору від 30 січня 2013 року, в якому зазначено, що предмет іпотеки є окремим виділеним в натурі обєктом права власності (т.1, а.с.73). Відповідно до ч. 3\~ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти. Судом встановлено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року по справі № 204/3080/2014-ц (провадження 2/204/1602/2014) задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Біомаш», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бріош» про стягнення боргу. Стягнуто солідарно з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Біомаш» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бріош» на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за Кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року станом на 30.04.2014 року в сумі 646 903,36 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 596 400,00 грн.; заборгованість за відсотками 29 819,98 грн.; пеня 20 683,38 грн. Стягнуто в рівних частинах з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Біомаш» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бріош» на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. Вказане рішення суду набрало чинності 30 грудня 2014 року.( т.1 а.с. 87-88). Пізніше вказане заочне рішення від 26 вересня 2014 року було скасовано за заявою відповідача а справу призначено до розгляду у загальному порядку. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року по справі № 204/3080/14-ц (провадження № 2/204/404/16) задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Біомаш», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бріош» про стягнення боргу, та стягнуто солідарно з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Біомаш» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бріош» на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за Кредитним договором № 00205/D від 30.01.2013 року станом на 14.12.2015 року в сумі 1\~329\~454,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 596 400,00 грн.; проценти на основну суму боргу 226 300,69 грн.; пеня за несплачену су кредиту 403\~770,97 грн., пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 90 382,37 грн.; штраф, на підставі п. 5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п. 3.3.9 кредитного договору (неповідомлення про рішення суду про стягнення позичальника грошових коштів) - 1 400,00 грн. штраф, на підставі п. 5.3. кредитного договору за невиконання зобов'язань передбачених п.3.3.5.1. кредитного договору (ненадання квартальної фінансової звітності 8 кварталів) - 11 200,00 грн. Стягнуто в рівних частинах з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Біомаш» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бріош» на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп., тобто по 730,80 грн. з кожного з них (т. 2, а.с. 132). Згідно пояснень представника Позивача вказане рішення суду не набрало законної сили та на теперішній час знаходиться на розгляді в Апеляційному суді Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 00205/D від 30 січня 2013 року ТОВ «Вінтех» не виконало взятих на себе зобовязань, та не повернуло Позивачу грошові кошті у строк обумовлений договором. У звязку з невиконанням позичальником ТОВ «Вінтех» взятих на себе зобовязань за кредитним договором, 14 березня 2014 року Позивач направив на адресу Відповідачів та Позичальника лист-вимогу № 188/08 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 14 березня 2014 року становила 610\~314,90 грн. (т. 1, а.с. 43). Однак, вимога позивача залишилася не виконаною ані позичальником, ані майновими поручителями. У звязку з цим, 12 травня 2014 року Позивач повторно направив на адресу Відповідачів та Позичальника лист-вимогу № 331/08 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 14 березня 2014 року становила 610\~314,90 грн. (т. 1, а.с. 35). Однак і ця вимога залишилася без відповідного реагування, а заборгованість не погашена. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі на підставі укладених кредитного договору та договору іпотеки, яким забезпечено виконання кредитного договору, регулюються відповідними нормами\~Цивільного кодексу України\~та спеціального\~Закону України «Про іпотеку». Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»,\~\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання,\~\~іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. У відповідності до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вже зазначалося, Відповідачу надсилалася відповідна вимога, яка залишилася без задоволення. Згідно п. 37 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Згідно пункту 4.4 обох іпотечних договорів сторони обумовили наступне застереження, що реалізація предмета іпотеки проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону. Частиною 1 статті 1 Закону України про іпотеку передбачено, що майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Сторони за Договором іпотеки № 1 обумовили, що вартість предмета іпотеки складає 544\~000,00 грн. (п. 2.1 Договру), а за Договором іпотеки № 2 вартість предмета іпотеки складає 450\~000,00 грн. (п. 2.1 Договору). Також сторони досягли згоди, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки у будь-якому випадку його вартість буде дорівнювати заставній вартості на день укладення договору (п. 1.3. Договору). З огляду на наведене суд зазначає, що обидва Відповідачі по справі, як майнові поручителі, несуть відповідальність за невиконання Позичальником (ТОВ «Вінтех) зобовязань за кредитним договором виключно в межах вартості предмета іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Пунктом 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). З пояснень наданих представником позивача вбачаэться, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вінтех», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Біомаш», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бріош» про стягнення боргу до теперішнього часу не виконано. Таким чином, оскільки особа Позичальника (ТОВ «Вінтех») є відмінною від особи іпотекодавця (Відповідачі), суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на наведене суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості Позичальника ТОВ «Вінтех» перед Позивачем ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором від 30.01.2013 року у розмірі 1 329 454,03 грн. можливо звернути стягнення за Договором іпотеки № 1 на трикімнатну квартиру, яка належить на праві приватної власності [PERSON], загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та можливо звернути стягнення за Договором іпотеки № 2 на трикімнатну квартиру, яка належить на праві приватної власності [PERSON], загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з кожного з відповідачів слід стягнути у рівній частині судовий збір, 3\~654,00 грн., який був сплачений Позивачем при зверненні до суду з даним позовом, а саме з кожного з них по 1\~827,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідачів судового збору у розмірі 3\~654,00 грн. по справі № 204/3080/14-ц, суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки не відносяться до судових витрат по цій справі, та крім того вони вже стягнуті на користь Позивача рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 526, 527, 546, 572, 575, 589, 590, 592, 610, 629, 1046, 1047 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: partial