overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.11.2005 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не виконує зобов'язання по укладеному договору, в зв'язку з чим заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 31.10.2014 року складає 12790 грн. 11 коп., а саме: · 6750 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом; · 4054 грн. 13 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 900 грн. 00 коп. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом. А також штрафи відповідно до умов кредитного договору: · 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); · 585, 24 грн. - штраф (процентна складова). Отже, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 12790 грн. 11 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 листопада 2012 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 481. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходиться на їхньому утриманні. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди життя, в тому числі і на сімейні відносини, через що в сім'ї постійно виникали непорозуміння і сварки. Більше шести місяців подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, шлюбні відносини не підтримує, тому [PERSON] прийшов до висновку, що їх шлюб носить формальний характер, так як кожен з них живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 17 листопада 2012 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 481. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 481, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, що міститься в матеріалах справи. Як зазначала в заяві відповідач [PERSON], донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя і сімейні стосунки. Понад півроку вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачем з вересня 2014 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 26 вересня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1235. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони по справі з вересня 2014 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачкою з жовтня 2014 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через непорозуміння та суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви в яких просять справу розглядати без їх участі позовні вимоги визнають. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 15 жовтня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1688 (а.с. 3 ). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.4 ). З жовтня 2014 року сторони по справі припинили сімейні відносини та ведення спільного господарства. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягають, оскільки на момент розгляду даного позову у сторін відсутній спір щодо місця проживання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та виселення, мотивуючи тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 2015 року. Разом з тим, позивач обмежений у здійсненні свого права власності на квартиру, оскільки в цій квартирі проживає відповідач [PERSON] без правових підстав. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач до судового засідання повторного не з'явилась. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 2015 року (а.с. 9-10). Відповідно положень ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У вказаній квартирі зареєстрованим ніхто не значиться (а.с. 11). Разом з тим, у вказаній квартирі проживає відповідач [PERSON], якій позивачем надано право на проживання у цій квартирі до 21 січня 2015 року (а.с. 12). Проте, після визначеної сторонами дати відповідач продовжує проживати у квартирі та її не звільняє. На прохання позивача звільнити квартиру, позивач не реагує (а.с. 13). Судом також встановлено, що відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Отже, має місце проживання за іншою адресою. Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки (ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР). Відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача. З врахуванням зазначених положень закону вбачається, що право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру. З урахуванням того, що новим власником квартири з 13 січня 2015 року став позивач [PERSON], то відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати від відповідача усунути перешкоди у користування йому власністю. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що він є власником 149 шт. іменних відсоткових облігацій ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» номінальною вартістю одного цінного паперу -1000,00 грн. Відповідно до проспекту емісії іменних відсоткових забезпечених облігацій ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» взяв на себе зобов»язання виплачувати власникам облігацій за кожен відсотковий період відсотковий дохід у вигляді нарахованих відсотків на номінальну вартість облігацій. При цьому, відсотковий дохід за 10-й (13.01.2014 р.-13.04.2014 р.), 11-й (14.04.2014 р. - 13.07.2014 р.), 12-й (14.07.2014 р. -12.10.2014 р.) та 13-й (13.10.2014 р. - 11.01.2015 р.) відсоткові періоди у загальному розмірі 37 148,68 грн., не сплачено. Позивач звертався до відповідача ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» з вимогою про виплату належного йому відсоткового доходу по облігаціям, однак останній звернення ігнорує, свої зобов»язання не виконує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив що 12.09.1992 року в Бутенківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 26, зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання припинили в грудні 2001 року. Причиною розпаді сім'ї є те, що вони різні за характером, позивач 14 років проживає з іншою жінкою. Тому прохає суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.09.1992 року в Бутенківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 26 (а.с.3).Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання припинили в 2001 році. Позивач створив іншу сім»ю. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що з 03 червня 1989 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх 5-6 років сімейне життя між ними поступово погіршувалось. Шлюбні відносини припинені з березня 2014 року. З ініціативи відповідачки постійно виникають сварки. Примирення між сторонами та збереження шлюбу не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце повідомлений за місцем реєстрації (а.с. 16,17). Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 03 червня 1989 року, який зареєстрований у Капітанівською селищною радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 15 (а.с. 4). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Шлюбні відносини припинені з березня 2014 року. Примирення між сторонами та збереження шлюбу не можливе. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 березня 2007 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 298. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у нього з дружиною не склалося, в сім'ї постійно виникали непорозуміння. Шлюбні відносини між ними на даний час вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше сімейне життя і збереження сім'ї є неможливим. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 02 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ в м. Києві за № 298. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданій суду заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали непорозуміння. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа [PERSON], про визнання права власності на самочинно збудований жилий будинок, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження 12 березня 1972 року зроблено відповідний запис за № 6. 27 січня 2001 року рішенням виконкому Петрушківської сільської ради № 8/5 її чоловіку [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1943 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Петрушківською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 713. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] і була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. У 1998 році на цій ділянці вона з чоловіком розпочали будівництво будинку. Забудова садиби згідно плану забудови садиби дозволяється на підставі дозволу, виданого згідно рішення виконкому Петрушківської сільської ради народних депутатів від 24 червня 1998 року № 50. Згідно рішення № 50 Петрушківська сільська рада, розглянувши заключення Києво-Святошинської райдержархітектури від 21 червня 1998 року за № 61б/52, рішення Петрушківської сільської ради від 10 квітня 1997 року за № 44,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 травня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї між ними зареєстровано шлюб, актовий запис № 868. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Стосунки між ними почали погіршуватися у зв'язку з різними характерами та поглядами на життя, через що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинилися близько року назад, у зв'язку з чим вони почали проживати окремо. [PERSON] зазначала, що їхнє подальше спільне життя неможливе, оскільки сім'я розпалася остаточно. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05 травня 2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Києва, актовий запис № 868. В судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, поданий позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] з'явився, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 травня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, з березня 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу -[PERSON].

Outcome: approved