Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України її неповнолітнім синам [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у супроводі їх матері [PERSON] без супроводу батька [PERSON] та без нотаріально посвідченої його згоди на тимчасовий виїзд їх за межі України, в період з 01 червня 2020 року по 30 серпня 2022 року до Республіки Польща. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано у судовому порядку. Від шлюбу у них народилися два сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишені проживати з нею. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та їх розвиток не надає. Виплата ним аліментів, призначених рішенням суду, не має системного характеру. Тобто, батько дітей виплачує їх не в повному розмірі та із значними перервами в часі. Рожнятівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, де зазначено, що згідно виконавчого листа № 343/2361/18 від 03 квітня 2019 року Долинського районного суду за період з 01 липня 2019 року по 01 січня 2020 року нараховано аліментів на суму 12808 гривень, з них сплачено 5125 гривень. Отже батько дітей не забезпечує їх належним чином матеріально. В зв`язку з цим вона змушена шукати роботу з високою заробітною платою, для того щоб практично самостійно забезпечувати потреби дітей. З цією метою вона поїхала на роботу за кордон, в Республіку Польща. Там, з допомогою районного центру зайнятості в Кемпні через посередника роботи, який діє як агенство з тимчасової зайнятості про довірення виконання робіт іноземцю, як тимчасовому працівнику вона отримала роботу, уклавши з Агенцією MULTI WORKS договір про тимчасову роботу на визначений термін з 17 вересня 2019 року по 23 грудня 2019 року із тривалістю робочого часу повний робочий день на посаді оператора машин для переробки пластику. Згідно умов договору заробітна плата щомісячно становила 2500 злотих брутто (нарахована заробітна плата) + признана премія за ефективно відпрацьовані години. Дійсно, протягом періоду дії договору, зазначені умови щодо заробітку виконувались. Розмір заробітної плати є достатнім для забезпечення потреб її сім`ї. 04 грудня 2019 року у м. Познань їй був наданий дозвіл тип [NUMBER] на працю іноземця на території Республіки Польща, після розгляду заяви MULTI WORKS на підставі Договору про працю на визначений час за місячну оплату брутто, не нижчу, ніж 2600 злотих за місяць. Дозвіл про працю дійсний з 20 січня 2020 року по 15 квітня 2021 року. Отже, на даний час вона має стабільну роботу з високою заробітною платою. Маючи достатній заробіток, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Проте, на даний час вона працює за кордоном періодично повертаючись до дому, а діти проживають на час її тимчасової відсутності з бабусею на Україні. Вона має намір і можливість там працювати постійно та отримувати відповідний дохід для забезпечення потреб дітей. Оскільки для повного і гармонійного розвитку їх особистості діти потребують любові і розуміння, вони повинні, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, вона має намір тимчасово перевезти їх на проживання та навчання до Республіки Польща. Щодо місця проживання, то вона орендує помешкання у орендодавця [PERSON] . Він у своїй заяві від 18 грудня 2019 року підтверджує, що вона орендує у нього помешкання та погоджується на приїзд дітей. Діти будуть вчитися в Початковій школі № 3 ім. Пшемисла II, що підтверджується листом від 10 грудня 2019 року директора школи [PERSON] , в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] будуть вчитися в тутешній школі з 01 вересня 2020 року. Зазначає, що для виїзду за кордон діти мають всі необхідні документи. Однак, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітніх синів за кордон для тимчасового виїзду до Республіки Польща. Вона неодноразово зверталась до батька дітей з проханням надати дозвіл при зустрічі та по телефону, але кожного разу він категорично відмовляв у наданні відповідного дозволу, незважаючи на те, що виїзд дітей за кордон вочевидь сприятиме розширенню їх світогляду та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистостей. Відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Також з ним намагалася неодноразово спілкувався її адвокат, з метою врегулювати спір у позасудовому порядку та це не дало жодних результатів. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька малолітніх дітей, шкодить інтересам дітей та не сприяє їх всебічному і гармонійному розвитку, та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Тим більше що права відповідача, як батька, жодним чином не будуть порушені, а скоріше навпаки батько, який практично не спілкується з дітьми, матиме ширші можливості для спілкування, оскільки він практично постійно проживає та працює в Республіці Польща. Позивачка у судове засідання не прибула. Її представник направила суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засіданні на прибув, про час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом розміщення відповідного повідомлення на сайті суду, причини неявки суду не повідомив. Крім того, відповідач у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк не направив суду відзив на позов. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін відповідно до ч. 2 с. 247 ЦПК України, за наявними матеріалами, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишені проживати з матір`ю, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 11, 12) та копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2019 року (а. с. 15, 16). На даний час діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї від 26 грудня 2019 року та копією акта обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 26 грудня 2019 року (а. с. 17, 18). Відповідно до виконавчого документу з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання синів. За період з липня 2019 року по січень 2020 року для сплати відповідачем на утримування дітей нараховано 12808 гривень аліментів, з яких сплачено 5125 гривень, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 12.9-29/10 від 11 січня 2020 року (а. с. 19). Позивачка офіційно працює в Республіці Польща, 04 грудня 2019 року у м. Познань їй був наданий дозвіл тип [NUMBER] на працю іноземця на території Республіки Польща, після розгляду заяви MULTI WORKS на підставі Договору про працю на визначений час за місячну оплату брутто, не нижчу, ніж 2600 злотих за місяць. Дозвіл про працю дійсний з 20 січня 2020 року по 15 квітня 2021 року, що підтверджується копією заяви суб`єкта , який діє як агентство з тимчасової зайнятості про довірення виконання робіт іноземцю, як тимчасовому працівнику, договору про тимчасову роботу та інформації про термін зберігання документації працівника, дозволу типу [NUMBER] на працю іноземця на території Республіки Польща від 04 грудня 2019 року з офіційним перекладом цих документів з польської мови на українську мову (а. с. 20-32). Позивачка орендує помешкання у [PERSON] і він погоджується на приїзд дітей, що підтверджується копією його власноручної заяви з офіційним перекладом з польської мови на українську мову (а. с. 33, 34). Директор початкової школи №3 м. Пшемисля підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] будуть вчитись у тутешній школі з 01 вересня 2020 року, що підтверджується копією відповідного листа з навчального закладу з офіційним перекладом з польської мови на українську мову (а. с. 35, 36). Аналізуючи наявні у справі докази, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх синів, які проживають з матір`ю. Відповідач має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання синів. Позивачка офіційно працює в Республіці Польща, та для того, щоб не розлучатися з дітьми, які на час її відсутності живуть з бабусею, має намір тимчасово вивозити дітей за межі України з метою їх фізичного, морального та інтелектуального розвитку. Для цього позивачка створила всі необхідні умови, виготовила для дітей відповідні документи - паспорти для перетину кордону, що підтверджується їх копіями (а. с. 13, 14), а також подбала про їх проживання та навчання в Республіці Польща. Відповідно дост. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд без згоди та супроводу другого з батьків (п.4) За змістом ст. 141, ч.1 ст. 151, ч. 2 ст.155 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 16 цього ж Закону батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно ч.1 ст.18 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що позивачка з метою покращення умов для належного розвитку та виховання дітей має намір тимчасово вивозити синів за межі України, тому суд приходить до висновку, що позивачці слід надати дозвіл на виїзд за кодон з дітьми без згоди батька, оскільки така поїздка буде відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved