Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

У січні 2020 року до суду надійшла первісна позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина у твердій грошовій сумі 7000,00 грн. до досягнення сином повноліття. У червні 2020 року відповідач подав до суду зустрічний позов, виклавши в ньому позовні вимоги, в яких просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 16.06.2020 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] , вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 25.09.2020 року прийнято відмову від первісного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, провадження у справі у частині первісного позову закрито. Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що з 28.10.2014 року по 15.11.2018 року він перебував у шлюбі [PERSON] . Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Малолітній син із дня свого народження і по теперішній час проживає в його квартирі в [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. З 08.12.2016 року і по теперішній час дитина перебуває на обліку в КНП «Дитяча міська поліклініка № 4», з вересня 2018 року та по теперішній час відвідує ДНЗ № 118 «Васильок» в місті Одеса. В грудні 2014 року він дізнався про те, що [PERSON] має психічне захворювання, загострення якого траплялося майже кожного року, що проявлялося в спонтанній неконтрольованій агресії відповідача по відношенню до нього та їх дитини, неможливості спрогнозувати її поведінку в тій чи іншій ситуації. В заяві зазначив, що він має власне житло, офіційну роботу зі стабільним доходом, всі умови для забезпечення повноцінного життя дитини. Тому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з ним - батьком [PERSON] за адерсою: [ADDRESS] . У судове засідання сторони та представники третіх осіб не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про проведення судового засідання в їхній відсутності. Від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що вимоги за зустрічним позовом визнає. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом надав до суду заяву, зазначивши про підтримання позовних вимог за своїм зустрічним позовом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 28.10.2014 року, який рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 15.11.2018 року в справі № 522/13865/18 розірвано, що підтверджується копією судового рішення. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14.01.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , про що зазначно в довідці КНП «Дитяча міська поліклініка № 4» Одеської міської ради від 12.05.2020 року № 01-31/281. Дане помешкання, де створені належні для виховання і розвитку дитини умови відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.08.2020 року, перебуває в користуванні [PERSON] на підставі договору оренди квартири (житлового приміщення) від 01.03.2020 року, укладеного між ним та [PERSON] Дитина відвідувала Одеський ДНЗ № 118 з 10.12.2018 року по 30.11.2019 року згідно довідки зазначеного дошкільного навчального закладу від 10.09.2020 року № 01-03/04. Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 року по справі № 6-2445цс16, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи вік малолітньої, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що проживання малолітнього сина з батьком буде відповідати інтересам дитини, тому суд дійшов до висновку про задоволення зустрічного позову.

Outcome: approved