Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 07.04.2016 р., позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 211763,00 грн., а також три відсотки річних у розмірі 20746,97 грн., а всього 232509,97 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 11 липня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США зі строком повернення 01.01.2013 р. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 11.07.2012 р. Грошові кошти були передані відповідачеві у момент підписання розписки. Також, згідно розписки від 11.07.2012 р., відповідач зазначив, що нерухоме майно у вигляді житлового будинку № 54-а по вул.\~Чорноволенко у с. Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області, яке належить йому на праві власності на підстав свідоцтва про право власності № 158 від 30.10.2001 р., є гарантією на випадок невиплати ним усієї суми боргу. Станом на 01.01.2013 р. сума позики не була повернута. Після зазначеного строку він неодноразово звертався до відповідача з питанням повернення боргу, відповідач обіцяв повернути борг та мав намір продати своє нерухоме майно та одразу з ним розрахуватись. Останній раз обіцяв розрахуватись до лютого 2016 року. В порушення взятих на себе зобовязань по договору позики, незважаючи на його численні нагадування, відповідач позичені гроші не повернув. У заяві про зменшення позовних вимог позивач зазначив, що відповідач частково розрахувався деяким товаром на суму 1580,00 доларів США. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 29.01.2016 р. вартість 100 доларів США становить 2515,00 грн., тому загальна сума заборгованості відповідача в гривнях складає: 251500,00 грн. 1580,00 доларів США = 211763,00 грн. Розмір процентів від простроченої суми станом на 07.04.2016 р. становить 20746,97 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить: 211763,00 + 20746,97\~= 232509,97 грн. В судове засідання 23.03.2016 р. зявилась представник позивача [PERSON], яка позов підтримала. В подальшому участі у розгляді справи не приймала, подала заяву від 07.04.2016 р. про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. В судове засідання 23.03.2016 р. зявився відповідач [PERSON], в подальшому участі у розгляді справи не приймав, подав заяву від 07.04.2016 р. про визнання позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а саме суми у розмірі 232509,97 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 11 липня 2012 року між [PERSON] як позикодавцем, і [PERSON] як позичальником, укладений договір позики шляхом написання боргової розписки, копія якої наявна в матеріалах справи. Згідно з вимогами вказаного договору, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США на строк до 01 січня 2013 року. [PERSON] у вищевказаний строк суму позики у повному обсязі не повернув. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Не є спірним та визнано сторонами, що відповідач частково виконав зобовязання за договором позики на суму 1580,00 доларів США, тобто залишок заборгованості складає: 10000,00 доларів США 1580,00 доларів США = 8420,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті на час підготовки позову склало 211763,00 грн. Перевіривши розрахунок позивача щодо стягуваних сум, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу у розмірі 211763,00 грн. та 3 % річних за користування чужими коштами станом на 07 квітня 2016 року у розмірі 20746,97 грн., а разом 232509,97 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд приймає визнання відповідачем позову та враховує, що ним не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту повернення боргу у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2325,10 грн.

Outcome: approved