Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У січні 2019 р. АТ «Альфа-Банк» звернулось в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 84 054,56 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.01.2018 р. між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 90 301,10 грн. на строк до 15.01.2020 року, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені договором, однак останньою у порушення умов договору зобов`язання належним чином не були виконанні, в результаті чого станом на 15.12.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 84 054,56 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 73 524,79 грн., за відсотками - 9 529,77 грн. та штрафу - 1 000 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2019 р. провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність та можливість ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації місця проживання, відзив на позов до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач ознайомившись із умовами про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії 12.01.2018 р. заповнила анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а. с. 16). 12.01.2018 р. між сторонами укладено кредитний договір № 500806677, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 90 301,10 грн., а відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення платежу (а. с. 3, 4). Відповідно до вказаного договору, кредит відповідачу було надано у строк на 24 місяці, дата повернення 15.01.2020 року, під 32% річних. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного зобов`язання станом на 15.12.2018 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 84 054,56 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 73 524,79 грн., за відсотками - 9 529,77 грн. та штрафу - 1 000 грн. (а. с. 19). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як встановлено в суді, боржником не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved