Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 12.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № BLаЖГА 00062016, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22500,00 грн. для поточних потреб з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 12.08.2014 року згідно графіку, перерахувавши на поточний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 31000 грн. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, однак, [PERSON] порушив строки сплати процентів за користування кредитом та умови кредитного договору щодо повернення частини кредиту згідно графіку. У звязку із цим за відповідачем рахується заборгованість по поверненню кредиту та сплаті відсотків у розмірі 114623,44 грн., з яких по поверненню кредиту 13340,03 грн., по сплаті відсотків 5455,50 грн., по сплаті комісії 8300,35 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 87527,56 грн. На підставі цього позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 114623,44 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 12.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № BLаЖГА 00062016, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22500,00 грн. для поточних потреб з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 12.08.2014 року згідно графіку, перерахувавши на поточний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 31000 грн. Згідно довідки про розмір заборгованості, станом на 04.08.2015 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором на загальну суму 114623,44 грн., з яких по поверненню кредиту 13340,03 грн., по сплаті відсотків 5455,50 грн., по сплаті комісії 8300,35 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 87527,56 грн., що підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. За таких підстав, суд прийшов до висновку, що відповідач неналежно виконав свої зобовязання за кредитним договором № BLаЖГА 00062016 від 12.08.2011 року, що підтверджується наданими суду доказами, у звязку із чим, вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а його було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved