Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1606/1007/45-002, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 39950,00 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк до 26.10.2022 року. В частині надання кредитних коштів банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відсутпається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно вищезазначеної угоди (договору) відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року, що був укладений з [PERSON] З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] на підставі договору іпотеки від 26.10.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 49,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою згідно договору поруки №1606/1007/45-002/Р-1 від 26.10.2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , згідно з яким поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року у сумі 39950,00 дол. США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк до 26.10.2022 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28.07.2015 року має прострочену заборгованість у сумі 709269,81 грн., з яких тіло кредиту 657206,14 грн., відсотки 52063,67 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення, згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації, яка набуває всіх повноважень органів управління та контролю банку. На підставі викладеного, просить задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 709269,81 грн., та судові витрати. 18 вересня 2015 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду (а.с.25 т.1). 15 січня 2016 року представником позивача надано до суду уточнену позовну заяву, у якій відповідачами визначено [PERSON] та [PERSON] та позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість на користь позивача за кредитним договором (а.с.62-63, 64-67 т.1). 15 січня 2016 року ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено та залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , змінивши його процесуальний статус з третьої особи на відповідача (а.с.71 т.1). 23 лютого 2016 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача Національний банк України (а.с.96 т.1). 09 вересня 2016 року ухвалою суду відмовлено представнику позивача в задоволенні клопотання про об`єднання цивільних справ в одне провадження (а.с.169 т.1). Ухвалою суду від 09.09.2016 року задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства (а.с.171 т.1). 27 березня 2018 року ухвалою суду поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.191 т.1). Згідно з розпорядженням керівника апарату Октябрського районного суду м.Полтави №2245 від 01.10.2018 року цивільну справу №554/11813/15-ц у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 25.09.2018 року про звільнення судді Кулешової Л.В. за наслідками повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями та відповідно до протоколу від 02.10.2018 року передано для подальшого розгляду судді Троцькій А.І. (а.с.1, 2 т.2). 03 жовтня 2018 року ухвалою суду зазначену цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (а.с.3-4 т.2). 05 листопада 2018 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі (а.с.34 т.2). Ухвалою суду від 05.11.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Одночасно судом витребувано у ПАТ «Дельта Банк» довідку про розмір заборгованості за кредитним договором від 26.10.2007 року (а.с.35 т.2). 21 лютого 2019 року ухвалою суду за клопотанням представника відповідача витребувано у ПАТ «Дельта Банк» належним чином завірені відомості про розмір заборгованості за кредитним договором №1606/1007/45-002, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] із зазначенням розміру заборгованості, яка була погашена за рахунок іпотечного майна; а також відомості про вартість квартири загальною площею 49,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на підставі яких було вказано ціну квартири в розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.123-124 т.2). Відповідач [PERSON] із позовом не погодилась, направила до суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та неправомірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Вказує, що у позивача відсутні докази щодо наявності у нього права вимоги до відповідачів. Крім того, позивач не наводить жодних розрахунків вказаної ним суми заборгованості, а також з чого виходив позивач при її обрахуванні, які періоди та які платежі враховувались при розрахунку позовних вимог. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.136-138 т.2). Під час розгляду справи представником позивача надано до суду письмові пояснення, згідно з якими зазначив, що відповідно до п.12.3 Іпотечного договору № б/н від 26.10.2007 року АТ «Дельта Банк» набуло право власності в позасудовому порядку згідно іпотечного застереження. За рахунок вартості предмету іпотеки, набутого у власність банку, було частково погашено заборгованість [PERSON] по Кредитному договору №1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року у розмірі 20668,89 дол. США, з яких 13272,44 дол. США було спрямовано на погашення нарахованих відсотків та 7396,45 дол. США було спрямовано на погашення тіла кредиту відповідно до черговості зарахування коштів, передбаченої п.3.1.7 Кредитного договору. В свою чергу, з огляду на те, що строк дії кредитного договору встановлений до 26.10.2022 року, а тому до цього моменту АТ «Дельта Банк» має право нараховувати відсотки за фактичне користування кредитними коштами позичальником відповідно до умов кредитного договору. Таким чином, позивач вказує, що згідно уточненого розрахунку станом на 08.11.2018 року, з урахуванням погашення заборгованості від прийнятого на баланс предмету іпотеки, заборгованість [PERSON] перед банком складає 802235,86 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 22331,87 дол. США, що згідно з курсом НБУ складає 622991,24 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1352,64 дол. США, що згідно з курсом НБУ складає 37734,54 грн.; пеня 141510,08 грн., яку просить врахувати при прийнятті судового рішення (а.с.45-46, 104-105, 136-137 т.2). Представником відповідача [PERSON] до суду надано письмові пояснення по суті справи та на пояснення позивача щодо задоволення в позасудовому порядку забезпечених іпотекою кредиторських вимог до [PERSON] , у яких зазначив, що згідно з ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотеко держателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Вважає, що дія кредитного договору №1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року була припинена 29 травня 2018 року. Отже, незважаючи на те, що банком було обрано позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, всупереч вказаній нормі Закону, банк в судовому порядку продовжує стягувати суму залишку заборгованості за Кредитним договором, а тому такі дії банку, на думку відповідача, є неправомірними та незаконними. Вважає, що використання банком права на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки припиняє наступні вимоги іпотеко держателя щодо виконання боржником основного зобов`язання, в тому числі нарахованих відсотків, штрафів. Таким чином, позивач реалізував своє право на задоволення кредиторських вимог за кредитним договором та звернув стягнення на іпотечне майно. Крім того, вказує, що згідно заявлених позовних вимог за розрахунком боргу станом на 28.07.2015 року стягнення будь-якої заборгованості по пені та штрафам не заявлялося. Тому, враховуючи, що в процесі розгляду справи відбулось погашення боргу за кредитним договором шляхом прийняття позивачем у власність іпотечного майна, предмет спору припинив своє існування (а.с.54-56 т.2). Позивач ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд без участі представника, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі (а.с.175 т.2). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнають, заперечують проти позову та просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.140 т.1, а.с.74 т.2). Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву та письмових поясненнях по суті справи. Просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Третя особа - Національний банк України у судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв до суду не надходило. Суд вважає можливим розглядати справу за вказаної явки учасників на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між Акціонерним комерійним банком «ТАС-Комерцбанк» (банком) та [PERSON] (позичальником) укладено Кредитний договір №1606/1007/45-002, згідно з умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 39950 доларів США на строк по 26жовтня 2022 року включно, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (п.1.1.). Згідно з п.1.2. Договору кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу, зазначеним у п.1.4. цього Договору. Так, відповідно до п.1.4 кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,2 кв.м. Пунктом 1.3 умов договору встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні договору, встановили, що розмір процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору у випадку і порядку, визначених п.6.1, п.8.4 умов цього договору (а.с.5-11 т.1). Згідно пункту 9.1 кредитного договору у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених в п.п. 3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначене зобов`язання в порядку, передбаченому у п. 9.2, 9.3. цього договору. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір від 26.10.2007 року на купівлю житлової нерухомості. Так, згідно з п.1 Іпотечного договору цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотеко держателя, що випливають з Кредитного договору №1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року та додаткових угод до нього, у тому числі щодо: повернення іпотекодавцем іпотеко держателю кредиту у сумі 39950 доларів США в строк до 26.10.2022 року; сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором в повному обсязі; а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотеко держателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору (у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотеко держателя, пов`язаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки. Сторони договору також домовились, що іпотека, передбачена умовами цього договору, розповсюджується на будь-яке збільшення основного зобов`язання або процентів за основним зобов`язанням. Відповідно до п.2 Іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру №103 , що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 49,2 кв.м. , житловою площею 28,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-17 т.1). Крім цього, виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою згідно з договором поруки №1606/1007/45-002/Р-1 від 26.10.2007 року, який укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (банком), [PERSON] (поручителем) та [PERSON] (позичальником), згідно з п.1 якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1606/1007/45-002 від 26 жовтня 2007 року у сумі 39950,00 доларів США, строком до 26 жовтня 2022 року з процентною ставкою 11,90 % річних за їх використання (а.с.68-69, 168 т.1). Крім того, судом встановлено, що 25.05.2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (продавець) та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, а саме: права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) кредитора до позичальників за кредитними договорами, відкритими у ПАТ «Сведбанк», а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за кредитними договорами та договорами забезпечення (а.с. 175 т.1), із зазначенням в додатку 1 до договору відомостей про купівлю-продаж прав вимоги за кредитним договором № 1606/1007/45-002 від 26 жовтня 2007 року, укладеним із [PERSON] (а.с.176 т.1). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року. 27.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» за вих.№№ 31.4.08/10253/15 та 31.4.08/10253/15 на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] направлено досудову вимогу та лист-вимогу, у яких повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1606/1007/45-002, набуття ПАТ «Дельта Банк» статусу нового кредитора, та вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с.18, 19, 20 т.1). При цьому заперечення відповідача [PERSON] в частині відсутності доказів переходу права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта банк» спростовуються наданими позивачем 09.09.2016 року копіями нотаріально завіреного договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та нотаріально завіреного додатку 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року із переліком договорів та купівельної ціни за права вимоги (а.с.176, 177 т.1). Крім того, судом встановлено, що 11.06.2012 року відповідачем було здійснено платіж за кредитним договором на рахунок ПАТ «Дельта Банк», а з 11.06.2012 року до 06.09.2018 року включно здійснювались платежі за кредитним договором на рахунок, відкритий в ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується копією виписок (а.с.106-119 ), та свідчить про обізнаність та визнання [PERSON] як наявності заборгованості за кредитом, так і факту зміни кредитора у зобов`язанні з ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк». У зв`язку з викладеним суд відхиляє заперечення сторони відповідачів та їх представників щодо відсутності у ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитним договором до [PERSON] Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч 1, 2 ст 1054 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила свої боргові зобов`язання, визначені кредитним договором, що підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с.106-119, 138-151 т.2) та розрахунком заборгованості (а.с.48-91, 152-158 т.2), внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 28.07.2015 року в загальному розмірі 709269,81 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 657206,14 грн., відсотки 52063,67 грн. Як було зазначено вище, в забезпечення виконання зобов`язань 26.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , як поручителем, був укладений договір поруки № 1608/0808/45-012-Р-1. Згідно з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо. Згідно з п.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2016 року частково задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Омега банк», ПАТ «Дельта банк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим; визнано договір поруки від 26 жовтня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС Комерцбанк» (Банк), [PERSON] (поручитель), [PERSON] ( Позичальник ) припиненим із 10.07.2011 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.183-184 т.1). Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.03.2017 року вказане рішення суду від 23.12.2016 року залишено без змін та згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2017 року залишено без змін (а.с.185-186, 189 т.1). Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено і це не заперечувалось сторонами, що відповідно до п.12.3 Іпотечного договору б/н від 26.10.2007 року АТ «Дельта Банк» набуло права власності в позасудовому порядку згідно іпотечного застереження на предмет іпотеки - квартиру №103 , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 49,2 кв.м. Пунктом 10.3. Іпотечного договору встановлено право іпотекодержателя обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 11 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у тому числі, якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним). В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов`язань. Зокрема, за змістом підпункту 12.3 пункту 12 іпотечного договору застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене у підпунктах 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору, є договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У підпункті 12.3.1 пункту 12 іпотечного договору визначено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої у пункті 12.3 цього договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту є безумовним. Підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 іпотечного договору визначено, що задоволення вимог здійснюється шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Тобто сторони, вчинивши наведений договір, визначили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Як вбачається з копії звіту №07-18-М85 про оцінку ринкової вартості об`єктів нерухомого майна, власником яких є АТ «Дельта Банк», складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс», вартість двокімнатної квартири загальною площею 49,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 541061 грн. без ПДВ (а.с.159-161 т.2). У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.3 Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем). Відповідно до положень ст.37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Отже, за рахунок вартості предмету іпотеки, набутого у власність банку, було частково погашено заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 1606/1007/45-002 від 26 жовтня 2007 року у розмірі 20668,89 доларів США, з яких 13272,44 доларів США було спрямовано на погашення нарахованих відсотків та 7396,45 доларів США було спрямовано на погашення тіла кредиту відповідно до п.3.1.7 умов Кредитного договору. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статей 629, 525, 612 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В той же час, згідно ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А згідно з ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки під час судового розгляду позивачем не змінювалися позовні вимоги, станом на 31.08.2015 року просили стягнути заборгованість у сумі 709269,81 грн. з яких тіло кредиту 657206,14 грн. відсотки 52063,67 грн., а в рахунок погашення заборгованості з урахуванням черговості погашення зараховано вартість реалізованого предмету іпотеки в сумі 541 061 грн., то відповідно стягненню підлягає 168 208 грн.81 коп. . За даних обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по справі відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1682 грн. 08 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial