Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначав про те, що із 10 серпня 2002 року він перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Разом із тим, подружнє життя не склалося, через протилежність поглядів на життя та відсутність взаєморозуміння. Позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, оскільки він суперечить його інтересам та носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. 05 вересня 2017 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. 05 вересня 2017 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала про визнання позовних вимог. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З відміток у паспортах сторін вбачається, що 10 серпня 2002 року Куйбишевським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис № 258 зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO]. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони впродовж тривалого часу не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Продовжувати подальше спільне життя не бажають, наміру до примирення не заявили, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. З огляду на викладене, та з урахування визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved