Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 23 січня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 6, після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Вказуючи на те, що 23 січня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського районного управління юстиції Рівненської області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , актовий запис №6.Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Вже тривалий час між ними не підтримуються подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, а також відсутні інші чинники, що зумовлюють існування як сім`ї, вона вважає, що у подальшому не можуть бути продовженні стосунки між ними, а збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому просить суд розірвати вказаний шлюб. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 18). [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву, заяв чи клопотань до суду не подав, хоч про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 17, 21, 22) та за допомогою СМС повідомлення (а.с.27). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 січня 2009 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнівського районного управління юстиції Рівненської області зареєстровано шлюб що підтверджується свідоцтвом про шлюб серією [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статтей 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві,суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно доположень статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим відновити дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », що не порушує прав сторін. Судові витрати позивачка просила не стягувати з відповідача.

Outcome: approved