Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 15.02.2019 року у розмірі 1100 доларів США в еквіваленті у гривні на день подачі позовної заяви у розмірі 26046,35 грн. Позов обґрунтований тим, що 15.02.2019 року між сторонами був укладений договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 1100 доларів США. Факт отримання коштів також посвідчувався власноручною розпискою відповідача. Відповідач зобов`язувалася повернути позивачу позику у строк до 30.12.2019 року, однак свої зобов`язання не виконала, тому [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. 30 січня 2020 року ухвалою суду відкрите провадження у справі. Позивач до початку розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію договору позики від 15.02.2019 року, у відповідності до якого [PERSON] (надалі Позикодавець) передав, а [PERSON] (надалі Позичальник) отримала в борг 1100 доларів США. Отримані кошти відповідач зобов`язалася повернути у строк до 30 грудня 2019 року (а.с. 6). До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зазначений вище договір, відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України є договором, що укладений в письмовій формі, оскільки його сума більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором позики не виконала, доказів повернення отриманих коштів позивачу суду також не подано. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст. 524 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 30923, 86 грн. Такий розрахунок боргу був здійснений судом, з урахуванням офіційного курсу валют, встановлених на момент прийняття рішення. (1100 доларів США х 28,1126). Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.1,7). На підставі викладеного,

Outcome: approved