Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

У серпні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просила уточнити у позовній заяві щодо зміни щодо контактних даних відповідача та її фактичної адреси проживання, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 97432 грн 80 коп. та судовий збір по справі, посилаючись на ті підстави, що 29.03.2016 та 31.03.2016 між сторонами укладено два договори позики згідно умов яких відповідач взяла у борг у позивача грошові кошти у розмірі 2220 доларів США 00 центів з умовою повернення до 05.04.2016 зі сплатою процентів у розмірі 540 доларів США 00 центів та суму коштів у розмірі 750 доларів США 00 центів з умовою повернення грошових коштів до 07.04.2016 зі сплатою процентів у розмірі 240 доларів США 00 центів. На підтвердження виконання умов відповідачем було власноруч написано розписки, однак на момент подання позову до суду відповідач не виконала умови договорів щодо повернення боргу в повному обсязі. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судові засідання не з'явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом судових повісток та оголошення у пресі «Урядовий кур'єр» від 13.01.2018 №8 (а.с. 20, 21, 26, 29, 37), заперечень щодо предмету позову надано не було. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.03.2016 на підставі розписки [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2220 доларів США 00 центів зі сплатою процентів у розмірі 540 доларів США 00 центів строком до 05.04.2016 (а.с. 5). 31.03.2016 на підставі розписки [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 750 доларів США 00 центів зі сплатою процентів у розмірі 240 доларів США 00 центів, строком до 07.04.2016 (а.с. 4). Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Як зазначила позивач протягом вказаного періоду відповідач виконала умови договору частково, однак у строк зазначених у договорах грошові кошти не повернула, а тому порушила умови договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У абзацах. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.199 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то водночас зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір 974 грн 34 коп. тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved