overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 26 грудня 1995 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Красноармійським відділом РАЦС у Донецькій області, актовий запис № 651, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з травня 2015 року через несумісність характерів та неповагу один до одного, через що в сім'ї відбуваються постійні сварки. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Дудник. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. У зв'язку з тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, судом на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 1995 року Красноармійським відділом РАЦС у Донецькій області, актовий запис № 651 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2015 року через несумісність характерів та неповагу один до одного сторін, через що в сім'ї відбуваються сварки. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка обрала прізвище «Дудник». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 6 лютого 2015 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 49. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2015 року у зв'язку з непорозумінням, викликаним веденням сумісного господарства і мети сімейного життя. Фактично вони не приділяють один одному належну увагу як подружжю, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, в якій підтримала позов, просила справу розглянути за їх відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 6 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 29. Від шлюбу подружжя дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2015 року у зв'язку з непорозумінням з питань ведення сумісного господарства і мети сімейного життя. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути проявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 06 вересня 2008 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сім'ю, життя та виховування спільної дитини. Шлюбно-сімейні відносини були припинені з 2014 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, у якій вказав, що не заперечує проти заочного вирішення справи. [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1324 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06 вересня 2008 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 23 листопада 2012 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні обов'язки. Шлюбно-сімейні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». [PERSON] надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним ізподружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2012 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 704 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23 листопада 2012 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 03 вересня 2014 року). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.08.1988 року Ларжанською сільською Радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 12, мотивуючи свої вимоги тим, між сторонами шлюбно-сімейні відносини припинено з січня 2014 року, кожний з подружжя проживає окремо тощо. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 18.08.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданий Віллілом ЗАГСу виконавчого комітету Ізмаїльської районної ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 12 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дітей: Олесю, [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Згідно поясненням позивача відповідач постійно скандалив, зокрема у присутності сторонніх осіб та у суспільних місцях, між нею та відповідачем втрачено усі фізичні та духовні звязки, шлюбно-сімейні відносини припинено з січня 2014 року, кожний з подружжя проживає окремо, майнового спору щодо розподілу майна не існує. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 20.08.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2010 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони з січня 2015 року припинили шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування предявлених позовних вимог вказала, що з відповідачем вона знаходиться у шлюбі з 23 вересня 2006 року. Сімейні відносини припинили, мешкають окремо, спільно господарство не ведуть. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, офіційно працює у ПАТ «ДМКД», у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони сімейні відносини припинили, мешкають окремо, спільно господарство не ведуть. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, офіційно працює у ПАТ «ДМКД», у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, працює у ПАТ «ДМКД», суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 31 серпня 2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем в судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу, проте останній не надає коштів на утримання їх спільної дитини, тому звернулась до суду, відповідно до положень Сімейного кодексу України. Позивач не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала, просила задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 13.08.2010 між сторонами по справі укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №907. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач працює на посаді головного фахівця в національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» (а. с. 7). При визначені розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved