Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

у серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 11 180 грн. 31 коп. та судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено договір №8282825606 від 26.05.2016 зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 26.05.2016 Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №567 змінено тип Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» з Публічного на Приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України». Згідно з п. 2.4 Договору [PERSON] відкрито кредитну лінію у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Відповідно до п. 2.6 Договору кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 31.01.2019. Згідно з п. 2.7 Договору за користування кредитом [PERSON] зобов`язаний сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40,00 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів виконує неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 11 180 грн. 31 коп., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту - 3950 грн. 74 коп., заборгованість по процентам за період з 05.01.2016 по 26.07.2019 - 3096 грн. 19 коп., пеня за прострочення сплати кредиту та процентів - 4133грн. коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 19-21). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1921 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved