Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернувся о суду із позовом до [PERSON], яким просив стягнути на свою користь 30000 грн. боргу за договором позики, 30000 грн. нарахованої неустойки, компенсацію інфляційних втрат 5493,64 грн., 3 % річних 670,68 грн. Позов обґрунтував тим, що за письмовим договором від 20 лютого 2015 р. він домовився із відповідачем про позичання тому 30000 грн. із терміном повернення не пізніше 31 березня того ж року. Про передачу коштів відповідачем складена розписка. Позичених коштів відповідач не повернув, тому позивач просить їх стягнути, як і передбачену договором позики неустойку, а також нараховані за законом компенсацію інфляційних втрат та 3 % річних. В судовому засіданні позивача просив позов задовольнити, висловився проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання зявився, позицію щодо позову не висловив у звяжу із задоволенням судом клопотання про відкладення розгляду для надання йому можливості звернутися по правову допомогу, надалі двічі в судове засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно оригіналу договору наявного в справі 20 лютого 2015 р. [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди про надання [PERSON] [PERSON] позики 30000 грн. із терміном повернення не пізніше 31 березня 2015 р. В разі прострочення повернення позиченої грошової суми передбачена сплата позичальником штрафу 1% від суми заборгованості за кожен день. На виконання договору [PERSON] видана [PERSON] розписка від 20 лютого 2016 р. про отримання суми позики, яка долучена до матеріалів справи. Позику відповідач позивачу не повернув, оскільки борговий документ залишився у останнього, інших доказів, що свідчать про протилежне судом не встановлено. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За такого на користь позивача з відповідача слід стягнути суму неповернутої вчасно позики 30000 грн., а також нараховані 3 % річних (інший розмір процентів договором не встановлений) та компенсацію інфляційних втрат, правильність розрахунку яких судом перевірена. Стосовно стягнення 30000 грн. неустойки суд виходить при вирішенні позовних вимог в цій частині з такого. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Із цієї норми вбачається, що штраф застосовується одноразово шляхом розрахунку відсотків, встановлених договором, від суми боргу, а пеня, на відміну від штрафу, обчислюється також у відсотках від суми боргу, але не одноразово, як штраф, а за кожен день прострочення виконання зобов'язання. За пунктом 3 договору позики від 20 лютого 2015 р. в разі прострочення повернення позиченої суми позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Зазначений сторонами у договорі штраф, фактично, за своєю юридичною природою є пенею, але неправильна назва не змінює суті цього виду неустойки саме як пені та не створює перешкод у її застосуванні. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Настойка розрахована позивачем з 01 квітня по 28 грудня 2015 р., тобто за 271 день. Неустойка дорівнює 1% (300 грн.) х 271 днів = 81300 грн. Але позивач обмежив її розмір 30000 грн. Згідно висновку Верховного Суду України в постанові від 03 вересня 2014 р. у справі 6-100цс14 ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Розмір неустойки нарахованої на позичену грошову суму, яка є боргом, не перевищує її, тому підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України немає. Таким чином позов слід задовольнити повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути 661,64 грн. судового збору. .

Outcome: approved