Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У серпні 2013 р. [PERSON] пред'явив позов до Городнянської центральної районної лікарні, в якому просив: - визнати таким, що не відповідає дійсності, первинний діагноз, вказаний відповідачем у виданому позивачеві на період з 20.11.2006 р. по 22.12.2006 р. листку непрацездатності серії ААО № 155798, - визнати незаконною вказану в цьому листку причину тимчасової непрацездатності позивача, - визнати незаконною ненадання Городнянською центральною районною лікарнею [PERSON] медичної допомоги, яка б відповідала характеру отриманих ним 20.11.2006 р. травм під час нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, - стягти з відповідача на користь позивача 100000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди й судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 20.11.2006 р. під час виконання трудових обов'язків у Агропромисловому кооперативі «Снов» на пилорамі з позивачем стався нещасний випадок - він зазнав удару колодою у груди, у зв'язку з чим його було госпіталізовано. За результатами рентгенологічного дослідження у [PERSON] було встановлено перелом одного ребра та забій грудної клітки; інших обстежень проведено не було. У листку непрацездатності відповідач зазначив, що причиною тимчасової непрацездатності позивача є невиробнича травма. 18.02.2011 р. про вищевказаний нещасний випадок було складено відповідний акт за формою Н-1 та акт розслідування цього випадку, але причину непрацездатності позивача у виданому відповідачем листку непрацездатності у зв'язку з цим випадком по даний час не виправлено. Крім того, під час складання згаданих актів встановлено, що [PERSON] зазнав перелому не одного, а трьох ребер, та забою грудної клітки, що супроводжувалося гематомою. У ході лікування позивача стан його хребта не досліджувався. У зв'язку з цим відповідач проводив лікування позивачеві лише перелому одного ребра. Внаслідок неналежного медичного обстеження [PERSON] не отримав належного лікування, що призвело до розвитку в нього радикулопатії С6-Т1 зі зниженням скорочувальної здатності тенарів, гіпотенарів, задніх гриж міжхребцевих дисків С5-С6, С6-С7 та часткового стенозу міжхребцевого каналу на рівні С5-С6, С6-С7. Цих наслідків позивач міг уникнути у разі належного діагностування його стану здоров'я відповідачем. Після виписки з лікарні [PERSON] має погане самопочуття, його стан здоров'я постійно погіршується, у зв'язку з чим він постійно лікується. Таким чином, [PERSON] зазнав моральної шкоди у вигляді погіршення стану здоров'я, фізичного болю, страждань та необхідності докладання додаткових зусиль для документального підтвердження отримання ним трудового каліцтва. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: визнано незаконною причину тимчасової непрацездатності позивача, вказану Городнянською центральною районною лікарнею у листку непрацездатності серії ААО № 155798, у задоволенні решти позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і задовольнити його позов у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - суд відхилив клопотання позивача про допит свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили б факт втрати ним свідомості у момент отримання виробничої травми. З приводу втрати свідомості останній не діагностувався і не отримав лікування, - відмова у задоволенні позову в частині визнання таким, що не відповідає дійсності, первинного діагнозу, вказаного у виданому позивачеві листку непрацездатності, визнання незаконною зазначеної в ньому причини тимчасової непрацездатності, визнання незаконною ненадання позивачеві медичної допомоги, яка б відповідала характеру отриманих ним 20.11.2006 р. травм під час нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, і стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди суперечить висновку проведеної по справі судово-медичної експертизи і викладеним в оскаржуваному рішенні висновкам про причину тимчасової непрацездатності [PERSON], - у зв'язку з частковим задоволенням позову відмова у відшкодуванні позивачеві судових витрат є незаконною. У судовому засіданні представники Городнянської центральної районної лікарні просили апеляційну скаргу відхилити за її безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, суд І інстанції виходив з того, що причина тимчасової непрацездатності у виданому [PERSON] Городнянською центральною районною лікарнею листку непрацездатності вказана всупереч припису п. 3.3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, що невчасне діагностування й лікування у позивача травми шиї не має причинно-наслідкового зв'язку з виникненням у вказаних у позовній заяві патологічних проявів, т.я. вони розвинулися внаслідок прогресування остеохондрозу шийного відділу хребта, і що відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями та бездіяльністю Городнянської центральної районної лікарні й погіршенням стану здоров'я [PERSON] З цими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 20.11.2006 р. під час виконання [PERSON] трудових обов'язків столяра майстерні будівельної бригади в Агропромисловому кооперативі «Снов» з ним стався нещасний випадок (трудове каліцтво), а саме внаслідок виходу дошки за дискову пилу повздовжньо-кругопильного верстата її обрізком вдарило у груди [PERSON], внаслідок чого останній впав. Це підтверджується копією складеного Агропромисловим кооперативом «Снов» акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, форми Н-1 від 18.02.2011 р. № 1 (його копія на а.с. 8-9). У зв'язку з вказаним трудовим каліцтвом [PERSON] за направленням фельдшера фельдшерсько-акушерського пункту с. Конотоп Городнянського району з 20.11.2006 р. по 22.12.2006 р. проходив курс стаціонарного лікування у Городнянській центральній районній лікарні, у ході якого йому було встановлено діагноз: забій грудної клітки, перелом ІХ ребра справа. Протягом вказаного періоду лікування позивач не оглядався лікарем-неврологом (невропатологом). У щоденнику медичної карти стаціонарного хворого на ім'я [PERSON] за 20.11.2006 р. лікарем-хірургом зроблено запис про те, що за 1,5 години до огляду [PERSON] останній отримав травму на пилорамі внаслідок удару обрізком у грудну клітку справа. У картці також зазначено, що позивач працює верстатником в Агропромисловому кооперативі «Снов». 22.12.2006 р. відповідач видав позивачеві листок непрацездатності серії ААО № 155798, у якому зазначив вказаний вище діагноз і що причиною тимчасової непрацездатності позивача є невиробнича травма. Наведені обставини підтверджуються копією вказаного листка непрацездатності (а.с. 6) і медичною картою стаціонарного хворого № 3337 за 2006 р. на ім'я [PERSON] Внаслідок трудового каліцтва, що мало місце 20.11.2006 р., позивач отримав ушкодження здоров'я у вигляді закритої травми грудної клітки з переломами 8-9 ребер справа по пахвовій лінії, забою правої легені, що ускладнився післятравматичною пневмонією, і травми шийного відділу хребта, яка в подальшому призвела до значного прогресування остеохондрозу шийного відділу хребта й виникнення брахіоплекситу справа. У ході лікування у Городнянській центральній районній лікарні у [PERSON] не було діагностовано перелому 8 ребра по пахвовій лінії. Крім того, останній не був консультований неврологом (невропатологом), внаслідок чого в нього не було діагностовано травми шийного відділу хребта та не було своєчасно призначено лікування спричиненого цією травмою прогресування остеохондрозу. Невчасне діагностування та лікування отриманої [PERSON] травми шиї не має прямого причинно-наслідкового зв'язку з виникненням у нього радикулопатії С6-Т1 зі зниженням скорочувальної здатності тенарів, гіпотенарів, задніх гриж міжхребцевих дисків С5-С6, С6-С7 та часткового стенозу міжхребцевого каналу на рівні С5-С6, С6-С7, т.я. ці патології розвинулися внаслідок прогресування наявного в позивача остеохондрозу шийного відділу хребта. Зазначені обставини підтверджуються амбулаторною карткою на ім'я [PERSON] та висновком Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 10.09.2013 р. № 104 (а.с. 55-62). З пояснень судово-медичного експерта (а.с. 121-122) апеляційним судом встановлено, що: - отримана позивачем 20.11.2006 р. травма шийного відділу хребта призвела до значного прогресування остеохондрозу, на який він страждав до цієї дати, а прогресування остеохондрозу зумовило виникнення брахіоплекситу справа (тобто комплексу неврологічних порушень, пов'язаних з проявами остеохондрозу шийного відділу хребта з ураженням корінців спинномозкових нервів, що утворюють плечове нервове сплетіння шийно-грудного відділу хребта, задніх гриж міжхребцевих дисків С5-С6, С6-С7, післятравматичної радикулопатії С5, С6, С7, ТН1 з помірним порушенням функції правої руки, нейропатії плечового сплетіння), - у більшості випадків брахіоплексит є наслідком травми або компресії (здавлення) сплетіння чи корінців спино-мозкових нервів, які його утворюють, внаслідок остеохондрозу. У разі виникнення брахіоплекситу внаслідок компресії корінців має місце поступове наростання больового синдрому, порушень чутливості та м'язових функцій, - відповідно до п. 44 Інструкції Мінфіну СРСР від 08.01.1986 р. № 2 «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы», кількість ушкоджених ребер впливає на процент втрати потерпілим загальної працездатності: «сросшиеся переломы ребер без нарушения функции грудной клетки… - одного ребра - 5% и 3% за каждое последующее ребро». Внаслідок неналежного діагностування відповідачем стану здоров'я позивача та невірного зазначення причини його тимчасової непрацездатності у листку тимчасової непрацездатності позивачеві завдано моральної шкоди у вигляді страждань, фізичного болю та необхідності докладання додаткових зусиль для документального підтвердження трудового каліцтва, якого він зазнав 20.11.2006 р. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Зміст записів у медичній карті стаціонарного хворого на ім'я [PERSON] № 3337 за 2006 р. свідчить про те, що зі слів хворого Городнянська центральна районна лікарня отримала відомості про те, що причиною його тимчасової непрацездатності є виробнича травма. У п. 3.3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, яка затверджена наказом МОЗ України, Мінпраці України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 р. № 532/274/136-ос/1406 (зареєстрований у Мін'юсті України 17.11.2004 р. за № 1456/10055), у графі «причина непрацездатності» особа, яка його виписує, обов'язково має підкреслити відповідну причину звільнення від роботи застрахованої особи. Пунктом 5.1.6 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, що затверджене наказом МОЗ України від 09.04.2008 р. № 189 (зареєстрований у Мін'юсті України 04.07.2008 р. за № 589/15280), передбачено, що у разі звернення хворого з приводу нещасних випадків на виробництві без направлення підприємства в медичній картці стаціонарного хворого вид травми (виробнича чи побутова) вказується зі слів хворого, які надалі не можуть виправлятися чи змінюватися. Таким чином, у виданому [PERSON] листку тимчасової непрацездатності на період з 20.11.2006 р. по 22.12.2006 р. відповідач мав зазначити причину тимчасової непрацездатності «нещасний випадок на виробництві та його наслідки - 4». Проте в цьому листку всупереч вищенаведеному причину тимчасової непрацездатності позивача зазначено «невиробничі травми - 5». Дана обставина тягне за собою порушення права позивача на отримання у передбаченому чинним законодавством розмірі відшкодування шкоди, завданої його здоров'ю внаслідок трудового каліцтва. Отже рішення суду І інстанції в частині визнання незаконною вказаної Городнянською центральною районною лікарнею причини тимчасової непрацездатності [PERSON] у листку непрацездатності серії ААО № 155798 є законним. Згідно з ч. 1 ст. 34 Основ законодавства України про охорону здоров'я, обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження й лікування пацієнта. Всупереч цьому припису під час проходження позивачем стаціонарного лікування у Городнянській центральній районній лікарні з 20.11.2006 р. по 22.12.2006 р. в нього не було діагностовано перелому 8 ребра справа по пахвовій лінії та травми шийного відділу хребта, яка в подальшому призвела до значного прогресування остеохондрозу. Отже по справі встановлено порушення відповідачем прав позивача, яке виразилося у неповному встановленні та невірному зазначенні причини непрацездатності у виданому позивачеві листку непрацездатності на вказаний період, а також у несвоєчасному наданні йому медичної допомоги спричиненого травмою шийного відділу хребта прогресування остеохондрозу. Апеляційний суд погоджується з висновком проведеної по справі судово-медичної експертизи, т.я. він ні у який спосіб не спростований і, крім того, учасники судового розгляду проти нього не заперечували. Право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої йому відповідачем внаслідок неповного встановлення діагнозу і несвоєчасного надання йому медичної допомоги передбачено пунктом 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а на відшкодування моральної шкоди, завданої йому невірним зазначенням причини непрацездатності у листку непрацездатності - статтею 56 Конституції України, т.я. при видачі листка непрацездатності Городнянська центральна районна лікарня діє як орган, який здійснює владні управлінські функції. Враховуючи встановлені по справі й описані вище характер і спосіб завдання [PERSON] моральної шкоди та тривалість її перетерплювання, апеляційний суд вважає за необхідне відшкодувати йому цю шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. Тож оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання таким, що не відповідає дійсності, первинного діагнозу, вказаного у виданому [PERSON] на період з 20.11.2006 р. по 22.12.2006 р. листку непрацездатності, про визнання незаконною ненадання Городнянською центральною районною лікарнею позивачеві медичної допомоги, яка б відповідала характеру отриманих ним 20.11.2006 р. травм під час нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, та про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з постановленням рішення про часткове задоволення даних вимог. У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 229 грн. 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги - відповідно до задоволеної частини позову і ставок судового збору, встановлених п/п п/п 2, 8 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», чинних на дату подання до суду позовної заяви і апеляційної скарги.

Outcome: partial