Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулася до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В своєму позові позивач просила застосувати до попереднього договору, укладеного 28 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], наслідки недійсності нікчемного правочину та зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] суму коштів, яка було передана в якості завдатку за Попереднім договором, а саме 41 160 грн., що становить еквівалент 1500 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату подання позовної заяви; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640,00 гривень 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 грудня 2016 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір, згідно п. 1 якого відповідач зобов'язується продати позивачу квартиру [ADDRESS], а позивач зобов'язується купити цю ж квартиру за ціною та на умовах, визначених попереднім договором. Договір купівлі-продажу квартири має бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 1 лютого 2017 року. Відповідно до умов попереднього договору продаж вищезазначеної квартири має бути вчинено на суму, еквівалентну 24 000 доларів США, відповідно до курсу НБУ на день посвідчення основного договору купівлі-продажу квартири. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу квартири позивач передала, а відповідач отримала завдаток у сумі 1500,00 доларів США, що розцінюється сторонами як забезпечений платіж (завдаток) основного договору купівлі-продажу квартири. Зазначена сума отримана відповідачем від позивача до підписання попереднього договору. На думку позивача, укладений сторонами попередній договір повинен був бути нотаріально посвідчений, як того вимагає закон, а саме, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Укладення попереднього договору в простій письмовій формі є порушенням закону і такий договір є нікчемним, а тому кожна із сторін такого договору зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього договору. Позивач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір, що підтверджується підписами сторін (а.с.10,11). Згідно п. 1 попереднього договору відповідач зобов'язується продати позивачу квартиру [ADDRESS], а позивач зобов'язується купити цю ж квартиру за ціною та на умовах, визначених попереднім договором. Договір купівлі-продажу квартири має бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 1 лютого 2017 року. Відповідно до умов попереднього договору продаж вищезазначеної квартири має бути вчинено на суму, еквівалентну 24 000 доларів США, відповідно до курсу НБУ на день посвідчення основного договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до п.10 попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу квартири позивач передала, а відповідач отримала завдаток у сумі 1500,00 доларів США (а.с.10). Через деякий час після укладення попереднього договору позивачу стало відомо, що відповідно до законодавства України укладений сторонами попередній договір повинен був бути нотаріально посвідчений, як того вимагає закон, а саме, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Укладення попереднього договору в простій письмовій формі є порушенням закону і такий договір є нікчемним, а тому кожна із сторін такого договору зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Підписаний сторонами попередній договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За таких обставин, підписаний сторонами договір є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ст. 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Оскільки укладений між сторонами правочин - попередній договір купівлі-продажу квартири є нікчемним, проте на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти в розмірі 41 160 грн., що становить еквівалент 1500 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату подання позовної заяви, тому відповідно ст. 216 ЦК України підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину та стягненню з відповідачки на користь позивача зазначені кошти. В зв'язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги позивача, то у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача мають бути стягнуті судові витрати, понесені позивачем в сумі 640,00,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved