Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У січні 2016 року позивачі - [PERSON], [PERSON] звернулися в суд через свого представника [PERSON] до відповідачів - Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, [PERSON], [PERSON] з позовною заявою про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, а саме визнати рішення № 211 від 10.12.2007 року Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області «Про надання та припинення права власності та користування на земельні ділянки» яким надано право власності гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON] по [ADDRESS] і [PERSON] площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON] незаконним. Також, визнати за позивачами право на безоплатну передачу їм у спільну власність земельної ділянки загальною площею 0,30 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,1200 га для ведення особистого селянського господарства 0,1800 га. Позовні вимоги мотивуються тим, що 22 квітня 2014 року позивачі отримали у спадщину 78/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] розташований на не приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,3000 га, в тому числі 0,1200 під забудову, про що свідчить архівний витяг з протоколу № 19 від 08.12.1970 року засідання правління колгоспу ім. XXII з'їзду КПРС в с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області, після смерті гр.[PERSON]. Після отримання свідоцтва про право на спадщину позивачі 18.03.2015 року позивачі звернулись з письмовою заявою до Гришковецької селищної ради (далі - відповідач-1) з проханням надати їм дозвіл на розробку технічної документації щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки площею 0,3000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,1200 га; для ведення особистого селянського господарства 0,1800 га. На підставі поданої письмової заяви відповідачем-1 було прийнято рішення за № 415 від 20.03.2015р. про надання позивачам дозволу на розроблення технічної документації на земельну ділянку площею лише на 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Через деякий час, на підставі тієї ж зазначеної письмової заяви позивачів від 18.03.2015р., відповідачем-1 було прийняте інше рішення за №459 від 12.08.2015р. В даному рішенні вже зазначалось, що позивачам було надано право власності на земельну ділянку площею лише на 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кожній, площа яких разом складала 0,0800 га (у письмовій заяві позивачі просили 0,1200 га) та відмовлено в наданні їм права власності на земельну ділянку площею 0,0900 га кожній, площа яких разом складала 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з відсутністю земельної ділянки в натурі. Позивачі зауважують, що відповідно до рішення відповідача-1 за № 415 від 20.03.2015р. та на вимогу ст.118 ЗК України, технічна документація на вказану земельну ділянку не виготовлялася та не подавалася на затвердження, підстави прийняття зазначеного рішення про передачу їм у власність земельної ділянки в розмірі 0,0400 га кожній їм не відомі. Крім того, позивачі не погоджуються з відмовою у наданні їм права власності на земельну ділянку площею 0,0900 га кожній для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з відсутністю земельної ділянки в натурі. Як стало пізніше відомо позивачам, земельну ділянку площею 0,2200 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить до житлового будинку [ADDRESS], було неправомірно передано у власність громадянкам [PERSON] (далі - відповідач-3) та [PERSON] (далі - відповідач-2), які проживають за адресою: [ADDRESS]. У свої позовній заяві позивачі звертають увагу суду, що житлові будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS], розташовані на паралельних вулицях, земельні ділянки на яких вони розташовані межують між собою. Підставою для передачі відповідачам-2 та -3 земельної ділянки у власність стало отримання ними свідоцтв на право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок належав на праві власності гр.[PERSON], який приходився дідом відповідачу-3 та який за життя склав заповіт на ? житлового будинку на її ім'я. Інший відповідач-2 приходилась покійному невісткою та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу половину житлового будинку після смерті свого чоловіка. Отримавши свідоцтва про право на спадщину, відповідач-2 та -3 звернулися до відповідача-1 з метою отримати у власність земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок по [ADDRESS]. Так, рішенням за № 211 від 10.12.2007р. відповідачем-1 було надано право власності відповідачу-3 на земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; 0,11 га для ведення особистого селянського господарства, отриманого в спадщину від гр.[PERSON] по [ADDRESS], та відповідачу-2 земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідно до архівного витягу з протоколу за № 2 засідання правління колгоспу ім. Сталіна с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області від 12.03.1955р. гр.[PERSON] було наділено ділянку площею лише 0,30 га, а не 0,52 га, та протоколом за № 19 засідання правління колгоспу ім. XXII з'їзду КПРС с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області від 08.12.1970р. гр.[PERSON] було наділено ділянку під забудову загальною площею 0,30 га, в тому числі під забудову 0,12 га. Тобто, земельна ділянка площею 0,22 га, яка вже багато років знаходилась в користуванні позивачів, була передана у власність інших громадян, тобто відповідачу-2 та -3. До того ж, з них 0,4 га за рахунок подвір'я та 0,18 га за рахунок земельної ділянки призначеної для ведення особистого селянського господарства. Враховуючи вище викладене, позивачі вважають, що рішення відповідача-1 за № 211 від 10.12.2007р., є неправомірним та таким, що порушує їх права, передбачені ЗК України, та відповідно рішення прийняте з порушенням вимог земельного законодавства. В судовому засіданні 23.03.2016р. та 12.04.2016р. представником позивачів [PERSON] були подані письмові уточнення до позовної заяви, в якому позивачі просять суд також визнати пункти 5,6 рішення за № 211 від 10.12.2007р. Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області «Про надання та припинення права власності та користування на земельні ділянки» незаконними та скасувати його в частині надання права власності гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON] по вул. [ADDRESS], і [PERSON] площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON]. Визнати рішення Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області за № 133 від 16.03.2007р. в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,52 га незаконним та відповідно скасувати його в цій частині. Визнати пункти 1,2,3,4 рішення за № 459 від 12.08.2015р. Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області «Про надання та вилучення земельних ділянок» незаконним та скасувати його в частині надання права власності на земельну ділянку гр. [PERSON] та [PERSON], орієнтовною площею 0,04 га, кожній для будівництва і обслуговування частин житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], отриманої в спадщину від [PERSON]; в частині відмови гр. [PERSON] та [PERSON] в наданні права власності на земельну ділянку площею 0,09 га кожній для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з відсутністю земельної ділянки в натурі (а.с.83-86, 113-117). Представник позивачів на підставі довіреності від 13.01.2016 року [PERSON] в судовому засіданні вище викладені позовні вимоги, з врахуванням уточнених позовних заяв, підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові (а.с.34-36). Відповідач-2 [PERSON] та представник відповідачів-2,-3 на підставі довіреності від 19.01.2016 року [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині визнати пункти 1,2,3,4 рішення за № 459 від 12.08.2015р. Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області «Про надання та вилучення земельних ділянок» незаконним та скасувати його в частині надання права власності на земельну ділянку гр. [PERSON] та [PERSON], орієнтовною площею 0,04 га, кожній для будівництва і обслуговування частин житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], отриманої в спадщину від [PERSON]; в частині відмови гр. [PERSON] та [PERSON] в наданні права власності на земельну ділянку площею 0,09 га кожній для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з відсутністю земельної ділянки в натурі не заперечили. Крім того, позов в частині визнати пункти 5,6 рішення за № 211 від 10.12.2007р. Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області «Про надання та припинення права власності та користування на земельні ділянки» незаконними та скасувати його в частині надання права власності гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON] по вул. [ADDRESS], і [PERSON] площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON] визнали частково, а саме в частині надання права власності гр. [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. [ADDRESS], отриманого в спадщину від гр. [PERSON]. Щодо визнання рішення Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області за № 133 від 16.03.2007р. в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,52 га незаконним та відповідно скасувати його в цій частині заперечили, просили суд відмовити в задоволені (а.с.37-38). Представник відповідача-1 Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення (а.с.39, 66, 82, 112). Суд, заслухавши думки сторін та їх представників, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Виходячи із норм ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року позивачі отримали у спадщину 78/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] розташований на не приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,3000 га, в тому числі 0,1200 під забудову, після смерті гр.[PERSON] (а.с.19-22). Після отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачі 18.03.2015 року звернулись з письмовою заявою до відповідача-1 з проханням надати їм дозвіл на розробку технічної документації щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки площею 0,3000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,1200 га; для ведення особистого селянського господарства 0,1800 га (а.с.15). На підставі поданої письмової заяви відповідачем-1 було прийнято рішення за № 415 від 20.03.2015р. про надання позивачам дозволу на розроблення технічної документації на земельну ділянку площею лише на 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Встановлено, що відповідно до даного рішення та на вимогу ст.118 ЗК України, технічна документація на вказану земельну ділянку не виготовлялася та не подавалася на затвердження як для підстави прийняття самого рішення про передачу їм у власність земельної ділянки в розмірі 0,0400 га кожній (а.с.12). Також, через деякий час, на підставі тієї ж зазначеної письмової заяви позивачів від 18.03.2015р., відповідачем-1 було прийняте інше рішення за №459 від 12.08.2015р. В даному рішенні вже зазначалось, що позивачам було надано право власності на земельну ділянку площею лише на 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кожній, площа яких разом складала 0,0800 га (у письмовій заяві позивачі просили 0,1200 га) та відмовлено в наданні їм права власності на земельну ділянку площею 0,0900 га кожній, площа яких разом складала 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з відсутністю земельної ділянки в натурі (а.с.13-14). В судовому засіданні встановлено, що земельну ділянку площею 0,2200 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить до житлового будинку [ADDRESS], було неправомірно передано у власність відповідачам-2 та-3, які проживають за адресою: [ADDRESS], житлові будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS], розташовані на паралельних вулицях, земельні ділянки на яких вони розташовані межують між собою. Підставою для передачі відповідачам-2 та -3 земельної ділянки у власність стало отримання ними свідоцтв на право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок належав на праві власності гр.[PERSON], який приходився дідом відповідачу-3 та який за життя склав заповіт на ? житлового будинку на її ім'я. Інший відповідач-2 приходилась покійному невісткою та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу половину житлового будинку після смерті свого чоловіка (а.с.42-43) Отримавши свідоцтва про право на спадщину, відповідач-2 та -3 звернулися до відповідача-1 з метою отримати у власність земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок по [ADDRESS]. Так, рішенням за № 211 від 10.12.2007р. відповідачем-1 було надано право власності відповідачу-3 на земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; 0,11 га для ведення особистого селянського господарства, отриманого в спадщину від гр.[PERSON] по [ADDRESS], та відповідачу-2 земельну ділянку площею 0,26 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; 0,11 га для ведення особистого селянського господарства отриманого в спадщину від гр. [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.18, 89). Також, судом встановлено відповідно до інформаційної довідки відповідача-1 за №193 від 19.03.2016р. наявність у позивачів земельних ділянок, а саме: [PERSON] - приватизована земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: [ADDRESS], земельна частка (пай) 3,7949 га, кадастровий номер [NUMBER]. [PERSON] - приватизована земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], за адресою: [ADDRESS] (а.с.77-80). Відповідно до архівного витягу з протоколу за № 2 засідання правління колгоспу ім. Сталіна с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області від 12.03.1955р. гр.[PERSON] було наділено ділянку площею лише 0,30 га, а не 0,52 га, та протоколом за № 19 засідання правління колгоспу ім. XXII з'їзду КПРС с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області від 08.12.1970р. гр.[PERSON] було наділено ділянку під забудову загальною площею 0,30 га, в тому числі під забудову 0,12 га. Тобто, земельна ділянка площею 0,22 га, яка вже багато років знаходилась в користуванні позивачів, була передана у власність інших громадян, тобто відповідачу-2 та -3. До того ж, з них 0,4 га за рахунок подвір'я та 0,18 га за рахунок земельної ділянки призначеної для ведення особистого селянського господарства (а.с.16-17). Відповідно до п. г) ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селищах не більше 0,15 га. Тобто, власне розмір земельної ділянки переданої у власність відповідачам перевищив дозволений та склав 0,30 га. Посадова особа, яка надавала довідку про розмір земельної ділянки для оформлення спадщини відповідачам-2,-3 та готувала проект рішення за № 211 від 10.12.2007р. про передачу її у їхню власність помилилась в розмірах ділянки, не прийняла до уваги положення ЗК України. Так, як будинок по вул. [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної власності, вони є співвласниками одного житлового будинку, то земельна ділянка на якій розташований будинок і належні до нього господарські споруди, також повинна перебувати у їхній сумісній власності згідно з п.2 ст.89 ЗК України в межах норм передбачених ст.121 ЗК України (не більше 0,15 га). Відповідно до ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватись безоплатно у власність або надаватись в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом, а саме ст.121 ЗК України. Також, виходячи з норм ч.2 ст.118 ЗК України, рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Однак, рішення за № 211 від 10.12.2007р. відповідача-1 не містить жодних посилань на технічні матеріали та документи, які б підтверджували розмір переданої у власність відповідачам земельної ділянки. Крім того, відповідачем-1 16.03.2007р. було прийнято рішення за № 133 про передачу земельних ділянок у приватну власність. Одним із пунктів зазначеного рішення передбачено передачу у власність відповідача-2 земельної ділянки площею 0,52 га, в тому числі 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та 0,37 га для особистого селянського господарства. Як вбачається з тексту рішення № 133 від 16.03.2007 року Гришковецької селищної ради з заявою про передачу у власність зазначеної земельної ділянки звернулась лише Гр. [PERSON], від іншого співвласника [PERSON] ніяких заяв з цього приводу не надходило (а.с.107-109). Тобто, посадова особа, яка готувала проект даного рішення не врахувала той факт, що відповідачу-2 належить лише 1/2 житлового будинку, тому враховуючи норми п. в) ч.2 ст.89, п.4 ст.120 ЗК України, звертатись з заявою про надання земельної ділянки у власність необхідно одночасно всім співвласникам (відповідач-3), а не лише одному. Отже, відповідно до п. в) ч.2 ст.89, п.4 ст.120, ст.121 ЗК України, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою вул. [ADDRESS] в смт. Гришківці Бердичівського району Житомирської області, за умови подання спільної заяви всіма співвласниками цього житлового будинку, можна передати лише у спільну сумісну власність цих співвласників пропорційно до їх часток у праві власності на цей будинок. Також, судом встановлено, що у листопаді 2007р. відділом земельних ресурсів у Бердичівському районі відповідачу-2 надано довідку, в якій зазначені кадастрові номери ділянок по [ADDRESS] в смт. Гришківці відповідно [NUMBER] (ділянка особистого селянського господарства) та [NUMBER] (для будівництва і обслуговування житлового будинку) (а.с.97). Проте, відділом Держгеокадастру в Бердичівському районі надано офіційну відповідь від 05.02.2016р. станом на 31.12.2013р. державний акт на право власності відповідачам не видавався, а тому земельним ділянкам не могли бути присвоєні кадастрові номери (а.с.59). Для їх присвоєння необхідно було виготовляти технічну документацію на земельні ділянки, однією із складових частин якої був акт погодження меж із суміжними землекористувачами. Дане питання регулюється Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 04 травня 1999р. за №43, яка втратила чинність лише у 2013р. Так, відповідно до п.2.4. Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. В свою чергу, відповідно до п.2 ст.198 ЗК України кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості: г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; г) виготовлення кадастрового плану. Тобто, наявність погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, яка передує присвоєнню кадастрових номерів, за яким до позивачів, як суміжних землекористувачів, відповідачі не звертались. Таким чином, фактично було сформовано дві абсолютно різні за цільовим призначенням земельні ділянки. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved