overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що у 1992 році між нею та [PERSON] був укладений шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Останні два роки шлюбні відносини фактично між ними припинені. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Позивача у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 08.09.1992 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 08.09.1992 року [NUMBER], актовий запис 926, видане відділом запису актів громадянського стану Московського району м. Києва (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис №926, відділом реєстрації актів громадського стану Мінського району м. Києва (а.с. 6). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної залиттям квартири. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.11.2016 року позов [PERSON] задоволено частково. При цьому, в резолютивній частині рішення допущено описку, не вірно зазначено «Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з кожного по 350 (триста п»ятдесят) грн. в рахунок компенсації коштів сплачених за проведене дослідження з визначення розміру зподіяних матеріальних збитків» замість вірного «Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з кожного по 350 (триста п»ятдесят) грн. в рахунок компенсації коштів сплачених за проведене дослідження з визначення розміру заподіяних матеріальних збитків на користь [PERSON]». Крім того, не вірно зазначено «Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з кожного по 340 (триста сорок) грн. 57 коп. в рахунок компенсації коштів сплаченого судового збору», замість вірного «Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з кожного по 340 (триста сорок) грн. 57 коп. в рахунок компенсації коштів сплаченого судового збору на користь [PERSON]». Відповідно до ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Відповідно до ч. 4 ст. 219 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. За таких обставин, неявка сторін в судове засідання з розгляду питання про виправлення описки не позбавляє можливості суд вирішити дане питання по суті. Судом при дослідженні матеріалів встановлено, що в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 02.11.2016 року дійсно міститься описка в резолютивній частині рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 28 серпня 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 186. Від даного шлюбу є дитина [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року не підтримують подружніх стосунків, тому що немає спільних інтересів, крім сина. Не мають бажання бути разом, кожен живе своїм життям. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 серпня 2004 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.23). Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з серпня 2014 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14 березня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 48. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2013 року, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, різними звичками і уподобаннями. Відповідач не займається вихованням дитини, сімейні питання його не цікавлять, матеріально сім'ю не забезпечує. З вказаного часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 березня 2013 року Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 48. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] року народження. Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2013 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, звичками і уподобаннями. Відповідач не займається вихованням дитини, сімейні питання його не цікавлять, матеріально сім'ю не забезпечує. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками, а тому суд вважає недоречним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 24.10.2003 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1596. Від цього шлюбу у сторін є спільний син - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом із нею. [PERSON] зазначила, що спільне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейні відносини, сторони фактично стали чужими людьми. Спроби налагодити нормальні сімейні стосунки не дали позитивного результату, відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини, морально та матеріально не підтримує, що й стало причиною розпаду сім»ї. Таким чином, за глибоким переконанням позивача шлюб носить лише формальний характер і фактично вже давно розпався, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та збереження сім»ї не вбачає. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстровано 24.10.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1596. Від цього шлюбу у сторін є спільний син - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом із нею. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу не можливо, оскільки сімейне життя із відповідачем не склалося, вони не підтримують подружніх стосунків, почуття взаємної любові втрачено. Спроби налагодити нормальні сімейні стосунки не дали позитивного результату, відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини, морально та матеріально не підтримує, що й стало причиною розпаду сім»ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на ст.ст. 24, 112 СК України, позицію сторін у справі, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 24, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 29 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 205. Мають спільну малолітню доньку Богдану, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, негативна поведінка відповідача, скандали. В звязку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася, вважала, що шлюб необхідно розірвати. Також пояснила, що спору щодо поділу спільного майна немає. Місце проживання дитини визначене. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище. Крім того просила стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вважав, що шлюб зберегти неможливо, на примирення не погодився, а тому просив про його розірвання. Також пояснив, що спору щодо поділу майна немає, місце проживання дитини визначене. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 29 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 205. Мають спільну малолітню доньку Богдану, [INFO]. Проте, як вбачається з пояснень сторін, сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені з вересня 2015 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. Крім того згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 13 серпня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного проживання дітей не має. Внаслідок різних поглядів на життя, характерів, уподобань, подружнє життя у них не склалось, зникло почуття любові, взаємної згоди та бажання жити подружжям. Протягом останнього часу між ними часто виникали сварки та непорозуміння, які на ґрунті напружених відносин переростали у тривалі конфлікти. Відповідач не дбав про добробут їхньої сім'ї та не цікавився її проблемами, жив та живе у власних інтересах, зловживає спиртними напоями, вільний від роботи час витрачає на розваги та гулянки, у зв'язку зчим подружнє життя між ними стало неможливим. За таких обставин протягом останніх шести місяців шлюбні відносини між ними фактично припинились. Вони не пов'язані взаємними правами та обов'язками. Не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства, у зв'язку з чим шлюб на даний час існує формально. Однак, не зважаючи на викладене, усвідомлюючи, що їхнє подальше подружнє життя неможливе, відповідач відмовляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою про розірвання шлюбу, у зв'язку з чим вона вимушена звертатись із даним позовом до суду. Примирення між ними виключається, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 06.11.2000 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя не склалося по причині несумісності їх характерів, відмінності у поглядах на життя та уподобаннях, відсутності почуття любові, взаємної згоди, бажання жити як чоловік та жінка. У звязку з чим з червня 2008 року спільне проживання та шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Примирення між ними виключається. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

у січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що вона навчається у Харківській державній академії культури, знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] Батько позивача [PERSON] сплачував аліменти на утримання дочки до повноліття. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому вимушена звернутися до суду для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Лубни, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 7 листопада 2001 року. Згідно довідки Харківській державній академії культури [PERSON] навчається в даному закладі на першому курсі. Відповідно п. 3.2 договору про підготовку спеціаліста з вищою освітою у Харківській державній академії культури № 78/15 від 11 серпня 2015 року укладеного між академією та [PERSON] вартість освітньої послуги за навчальний рік становить 8600 грн. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з вищевикладеного суд враховує, що позов [PERSON] слід задовольнити, так як батько зобов'язаний утримувати дочку, що навчається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

у січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, вказуючи, що їх спільна дочка - [PERSON] в даний час навчається у Харківському торгівельно-економічному інституті КНТЕУ, знаходиться на її утриманні. Батько, [PERSON] сплачував аліменти на її утримання до повноліття, на даний час матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає, тому вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що в даний час дочка [PERSON] навчається, їй потрібні кошти на проживання та інші потреби, а вона, як мати не може самостійно нести всі необхідні витрати, тому просила стягти з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1 / 6 частини всіх видів його заробітку. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Треті особи [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Трудове Сакського району АР Крим, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 30 січня 2007 року. Згідно довідки Харківського торгівельно-економічного інституту КНТЕУ [PERSON] навчається в даному закладі на першому курсі, закінчує навчання 30 червня 2019 року. Рішенням Гадяцького районного суду від 11 серпня 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], 2008 року народження в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, так як батько зобов'язаний утримувати повнолітню дочку, що навчається.

Outcome: approved