Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У січні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Васильківської міської ради Київської області, в якому просив суд зняти арешт на нерухоме майно - житловий будинок по [ADDRESS] реєстраційний номер обтяження: 1320502, що зареєтровано 22.09.2004 р. Васильківською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови № 1066/5 від 26.01.2004р. виконавчої служби Васильківського МУЮ. В обґрунтування вимог позову зазначає, що в 2008 р. він отримав безкоштовно в приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,0596 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В 2014 р. позивач побудував на даній земельній ділянці житловий будинок. Однак, звернувшись до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на належний житловий будинок, дізнався , що на новозбудований будинок ще в 2004 р. накладено арешт на ім'я [PERSON]. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] є його сусідом, який успадкував 1/8 частину житлового будинку по [ADDRESS] жодного відношення до його будинку не має, арешт накладено помилково, а оскаржуваною забороною порушено його право власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, просив суд скасувати заборону за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 14.02.2018 р. представника позивача просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задоволити. Зі змісту заяви представника відповідача [PERSON] від 13.02.2018 р. вбачається, що він просить розглядати справу без його участі, щодо задоволення вимог позову не заперечує. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0596 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с.8). В 2014 р. позивач побудував на даній земельній ділянці житловий будинок загальною площею 243,4 м.кв., що підтверджується декларацією про готовість об'єкта до експлуатації ( а.с.7). Згідно рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області житловому будку [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] ( а.с.9). Однак, з відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна сформованої станом на 27.12.2017 р. встановлено, що 22.09.2004 р. Васильківською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови виконавчої служби Васильківського МУЮ № 1066/5 від 26.01.2004р. було накладено обтяження (арешт) № 1320502 на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] власником якого є [PERSON], [INFO] (додаткові дані: архівний номер: 6718960KIEV477, архівна дата - 28.11.2003 22:27, дата виникнення: 03.02.2004, № реєстра 235992-2354, внутр. № В401323 D 2СF43C37545A, комментарий: 1\\8 част.) (а.с.6). В свою чергу, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що [PERSON] є власником 1/8 частини будинку що знаходиться в [ADDRESS] Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316 , ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що обтяження (арешт), яке міститься у Державному реєстрі жодного відношення ні до позивача ні до належного йому на майна не мають, та враховуючи що її наявність перешкоджає позивачу у реєстрації права власності, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом скасування наявної заборони.

Outcome: approved