Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У серпні 2020 року АТ «ТАСКОМБАНК» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитними договорами, в обґрунтування якого зазначило, що 12.12.2017 року та між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачкою було укладено Заяву-договір № 113/4165114-СК, за якою Банк відкрив позичальнику поточний рахунок з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки, та встановив на цей рахунок кредитний ліміт в гривні в рамках пакету послуг «Кредитка» у розмірі 100000,00 грн. зі строком дії та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідачка взяті на себе обов`язки щодо виконання умов договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 27.12.2019 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 53908,46 грн., яка складається з: -заборгованості за тілом кредитом (в т.ч. прострочена) 33812,35 грн.; -заборгованості по відсотках (в т.ч. прострочених) 18896,11 грн.; -сума нарахованого штрафу 1200,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач, просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідач відзиву на позов не подав. Клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 12.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК», яке в подальшому змінило свою назву на акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір № 113/4165117-СК, за яким Банк відкрив позичальнику на поточний рахунок та встановив на цей рахунок кредитний ліміт в гривні, в рамках пакету послуг «Кредитка» в розмірі 100000,00 грн. зі строком дії та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Банк встановив Позичальнику кредитний ліміт на умовах, зазначених в Заяві-договорі, а Позичальник зобов`язувався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором. Відповідно до Додатку №1 до Заяви-договору, строк дії кредитного ліміту становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту, при цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується на такий же строк. Форма кредитування була встановлена як встановлення на поточний рахунок ліміту кредитної лінії. Процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,0001% Процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії після закінчення пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період 39,6%. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписаний нею 12.12.2017 року Заява-договір разом з Додатком №1 до вказаної заяви складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Зобов`язання щодо надання коштів Банком виконані, проте [PERSON] взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, не виконала, у зв`язку з чим, станом на 27.12.2019 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 53908,46 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредитом (в т.ч. прострочена) 33812,35 грн.; заборгованості по відсотках (в т.ч. прострочених) 18896,11 грн.; сума нарахованого трафу 1200,00 грн., що в судовому засіданні встановлено письмовими доказами по справі. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором б/н від 12.12.2017 року, які відповідачем не спростовані. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № б/н від 12.12.2017 року позивач АТ «ТАСКОМБАНК», надав відповідачці [PERSON] кредит. Відповідачка в порушення норм закону і умов кредитного договору не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому, а тому є підстави для стягнення з неї на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту та відсотках, у загальному розмірі 53908,46 грн. відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved