Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У серпні 2008 року надійшла до суду позовна заява Заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах [PERSON] до Шевченківської районної у м. Києві ради та Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсним свідоцтва про право власності № 1406-В на нежиле приміщення площею 40 кв.м. у будинку [ADDRESS], видане 02.11.2007 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (а.с. 1 том - 1). В позовних вимогах прокурор посилався на Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2007 року у адміністративний справі № 2а-467/2007, якою задоволено адміністративний позов Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах [PERSON] до Шевченківської районної у м. Києві ради про скасування п.35 додатку № 1 до Рішення № 91 від 31 жовтня 2006 року Шевченківської районної у м. Києві ради «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», згідно з яким спірне нежитлове приміщення площею 43,01 кв.м. у будинку [ADDRESS] підлягає приватизації СПД [PERSON] шляхом викупу. Позивач посилався на те, що згідно із зазначеною Постановою суду встановлено, що за статусом спірне приміщення є допоміжним приміщенням вказаного жилого будинку, мешканці якого, як власники квартир згідно із ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають право спільної власності на допоміжні приміщення будинку, до яких віднесено нежиле приміщення 43,01 кв.м., згоди на відчуження якого вони не надавали. Однак всупереч встановленим фактам у Постанові суду від 16 березня 2007 року у адміністративній справі Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 02 листопада 2007 року видано свідоцтво про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва на зазначене приміщення як нежиле. Тому позивач просив визнати свідоцтво про право власності № 1406-В на нежиле приміщення площею 40 кв.м. у будинку [ADDRESS] недійсним. У грудні 2008 року прокурором уточнені позовні вимоги про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності № 1406-В на нежиле приміщення площею 40 кв.м. у будинку [ADDRESS] із залученням відповідачами Шевченківської районної у м. Києві ради, Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, [PERSON], [PERSON], треті особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бастіон», про скасування свідоцтва про право власності [PERSON] на нежиле приміщення, визнання недійсним договору купівлі- продажу спірного нежилого приміщення від 29.01.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу витребування його із чужого незаконного володіння (а.с.56 том-1). Позивач посилався на те, що на підставі оспореного свідоцтва про право власності № 1406-В на нежиле приміщення площею 40 кв.м. у будинку [ADDRESS] було укладено договір купівлі продажу спірного нежилого приміщення від 29.01.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 17.12.2008 року накладено арешт на нежиле приміщення площею 40 кв.м. у будинку [ADDRESS] У січні 2009 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу нежилого приміщення від 19.03.2008 року визнання її добросовісним набувачем та визнання за нею права власності на нежилі приміщення придбані нею за договором, а саме №/№ 1,2,3, (групи приміщень [NUMBER]) у будинку [ADDRESS] (літера А) площею 40 кв.м.. Позивач у зустрічному позові зазначила, що вона є добросовісним набувачем, оскільки вона не знала і не могла знати про спір, який виник щодо придбаного нею приміщення, визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 19 березня 2008 року укладений нею з [PERSON], продавцем; визнати за нею право власності на нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (група приміщень [NUMBER] у літ. А будинку [ADDRESS]) (а.с.88 том-1). У процесі розгляду справи мали місце інші уточнення первісного позову щодо заміни сторін у зв'язку із ліквідацією районних у м. Києві рад, а саме позовні вимоги пред'явлені до відповідачів: Ліквідаційної комісії з припинення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, Комісії з припинення Шевченківської районної у м. Києві ради, Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON], [PERSON], треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бастіон», Київська міська рада, у яких прокурор просив: - скасувати видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва свідоцтво від 02 листопада 2007 року про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва на зазначене приміщення як нежиле; - визнати недійсним договір купівлі-пролажу укладений між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та [PERSON], - витребувати нежиле приміщення від [PERSON], як особи, яка заволоділа приміщенням без правових підстав. Справа була розглянута районним та апеляційним судами, судові рішення яких за касаційною скаргою [PERSON] ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року скасовані у частині первісного позову прокурора в інтересах [PERSON] до Ліквідаційної комісії з припинення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, Комісії з припинення Шевченківської районної у м. Києві ради, Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON], [PERSON], треті особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бастіон», Київська міська рада, про визнання недійсним договору, скасування свідоцтва про право власності, повернення майна із чужого незаконного володіння, справа у цій частині передана на новий розгляд. (а.с. 239 том-4) У процесі нового розгляду справи прокурор уточнив позовні вимоги в інтересах [PERSON] до тих же відповідачів, про усунення порушень права власності та уточнив назву Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке є на даний час Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надавши додаткові обґрунтування до тих же позовних вимог, посилаючись, що на час приватизації мешканцями будинку квартир спірне приміщення [NUMBER], яке є частиною підвалу не було самостійним об'єктом цивільно-правових відносин; в цьому підвальному приміщенні прокладені інженерні системи каналізації, гарячого і холодного водопостачання та опалення, які складають внутрішньо будинкову систему інженерного забезпечення житлового будинку, що необхідно для технічного обслуговування квартир мешканців цього будинку, тому приміщення за визначенням є допоміжними приміщенням, що підтверджено експертними висновками та іншими доказами. (а.с.35 т-5). При новому розгляді справи представник третьої особи КМР у письмових поясненнях від 19.12.2012 року (а.с. 9 том-5) зазначив, що оспорене свідоцтво про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва 02.11.2007 року на спірне приміщення всупереч Постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2007 року, якою скасованому п. 35 додатку № 1 до Рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.10.2006 року № 91 щодо приватизації зазначеного об'єкту, віднесеного до комунальної власності. Водночас згідно із ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації державного житлового фонду віднесено також належні до житлових будинків господарські споруди та приміщення (підвали, сараї і т.ін). Власники жилих приміщень будинку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. (частини 2,3 ст.10). За ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартир належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир та власників нежитлових приміщень у даному житловому будинку. Посилаючись на те, що статус спірного приміщення на підставі викладених положень законів є допоміжним приміщенням, що до того ж підтверджено відповідною Постановою суду від 16 березня 2007 року, яка має законну силу. Тому згідно із ст.391, ч.1 ст.393, ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України права позивача [PERSON] порушені оспореними рішеннями. А також зазначив, що статус спірного приміщення як допоміжного приміщення до житлового багатоквартирного будинку встановлено Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2007 року у адміністративний справі 2а-467/2007, якою задоволено адміністративний позов Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах [PERSON] до Шевченківської районної у м. Києві ради про скасування п.35 додатку № 1 до Рішення № 91 від 31 жовтня 2006 року № 91 Шевченківської районної у м. Києві ради «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», згідно з яким спірне нежитлове приміщення площею 43,01 кв.м. у будинку [ADDRESS] підлягає приватизації СПД [PERSON] шляхом викупу. Тому представник третьої особи покладається на прийняття судом законного рішення і просив розглядати справу за їх відсутності. (а.с.9 том-5) У вересні 2013 року надійшли заперечення представника Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у яких зазначено, що всі допоміжні нежитлові та загальні приміщення будівлі, які входять у загальну площу приміщень, розміром 227 кв.м., передані у комунальну власність територіальної громади Шевченківського району згідно із Постановою КМУ від 05 .11.1991 року. У позивача [PERSON] відсутні правові підстави щодо будь-яких прав на спірне приміщення, оскільки законодавством не передбачено порядок та можливість зміни форм власності майна, що належить до комунальної власності. Спірне нежитлове приміщення розміщене у підвальному корпусі будинку під літерою «А» і не є допоміжним приміщенням житлового будинку та не входить до житлового фонду, тобто є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. (а.с.1 том-6). Крім того, зазначив, що спірні жилі приміщення, які належали на праві комунальної власності територіальній громаді району, були на балансі ЖЕКу-612, а згодом на балансі КП «ЖЕК «Покровська», за довідкою якого від 29.09.2007 року знаходились у користуванні [PERSON] за договором оренди. На підставі Рішення № 91 від 31 жовтня 2006 року Шевченківської районної у м. Києві ради «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», спірне нежитлове приміщення площею 43,01 кв.м. у будинку [ADDRESS] підлягає приватизації СПД [PERSON] шляхом викупу. У письмових запереченнях представника відповідача [PERSON] йдеться про недоведеність позовних вимог з посиланням на те, що відсутні докази вважати спірне приміщення допоміжним, оскільки експертним висновком 10.05.2011 року встановлено, що приміщення, як нежитлове не віднесено до житлового фонду, не обслуговує житловий будинок щодо забезпечення його експлуатації, тобто є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Ухвалою суду залучено як третю особу КП «ЖЕК «Покровська», як балансоутримувача будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні прокурор Ковтуцький М.М. та позивач [PERSON] підтримали позовні вимоги з посиланням на викладені у позовних та уточнених заявах обставини і просили позов задовольнити. Представник відповідача Департаменту комунальної власності, яка одночасно представляла інтереси третьої особи Київської міської ради, у судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, зазначених у письмових та усних поясненнях Департаменту комунальної власності, з посиланням на обставини, зазначені у письмових та усних поясненнях. Представник третьої особи ОСББ «Бастіон» підтримав позовні вимоги прокурора і просив їх задовольнити. Не з'явились у останнє судове засідання оповіщені у встановленому порядку про час та місце судового засідання повістками про виклик до суду: - представник Комісії з припинення Шевченківської районної у м. Києві ради, - представник Ліквідаційної комісії з припинення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, - відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], яка надавала пояснення у попередньому судовому засіданні 30.01.2014 року, долучивши письмові заперечення, (телеграму [PERSON] про перенесення розгляду справи у зв'язку із хворобою, суд заслухавши думку сторін, не задовольнив, оскільки відповідач не надала та не передала через свого представника відповідного документу про підтвердження причини неявки), що нею вчинялось неодноразово), - відповідач [PERSON] та представник КП «ЖЕК «Покровська», якими не повідомлені причини неявки. Суд, заслухавши пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали даної цивільної справи (6 томів) та адміністративної справи № 2а-467/07, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з позовними вимогами в інтересах власника квартири [ADDRESS], уточненими у процесі розгляду справи до відповідачів: Ліквідаційної комісії з припинення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, Комісії з припинення Шевченківської районної у м. Києві ради, Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON], [PERSON], треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бастіон», Київська міська рада, прокурор просив: - скасувати видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва свідоцтво від 02 листопада 2007 року про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва на зазначене приміщення як нежиле; - визнати недійсним договір купівлі-пролажу укладений між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та [PERSON], - витребувати нежиле приміщення від [PERSON], як особи, яка заволоділа приміщенням без правових підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 липня 2012 року, (а.с.55 том-4) позов прокурора в інтересах [PERSON] до Ліквідаційної комісії з припинення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, Комісії з припинення Шевченківської районної у м. Києві ради, Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON], [PERSON], треті особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бастіон», Київська міська рада задоволено в частині вимог: скасувати видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва свідоцтво від 02 листопада 2007 року про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва на зазначене приміщення як нежиле; визнати недійсним договір купівлі-пролажу укладений між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та [PERSON] У решті позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково, визнано [PERSON] добросовісним набувачем спірного нежитлового приміщення, у решті зустрічного позову відмовлено. Скасовуючи судові рішення у цій частині Колегія суддів ВССУ в ухвалі від 24 жовтня 2013 року зазначила (а.с.237 том-4), що судом не враховано, зокрема, що склад осіб, що беруть участь у даній справі, відмінний від складу осіб, який брав участь у справі 2а-467/2007, у якій Постановою Шевченківського районного суду від 16 березня 2007 року задоволено адміністративний позов прокурора в інтересах [PERSON] до Шевченківської районної у м. Києві ради про визнання незаконним та скасування пп.35 додатку № 1 до Рішення Шевченківської районної у м. Києві ради № 91 від 31.10.06 року «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва» (а.с.4 том-1); статус приміщення як допоміжного чи нежилого не є обставиною встановленою щодо особи, яка брала участь у даній справі (ч.3 ст.61 ЦПК України щодо значення Постанови у справі 2а-467/2007 до справи, що розглядається); предметом спору справи 2а-467/2007 була законність рішення ШРР, що не позбавляє спірне приміщення статусу об'єкта комунальної власності; свідоцтво про право власності територіальної громади району від 02.11.2007 року на спірне приміщення (а.с.118) було видано на підставі рішення КМР від 27.12.2001 року № 208/1642 (а.с.122), докази щодо визнання його незаконним відсутні у даній справі та не з'ясовані інші обставини справи. Як встановлено судом Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2007 року позовні вимоги першого заступника прокурора того ж району в інтересах [PERSON] задоволено: - визнано незаконним та скасовано підпункт 35 додатку №1 до рішення № 91 Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.10.2006 року «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва». У зазначеному додатку № 1 до рішення № 91 Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.10.2006 року вказано Перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва, що підлягають приватизації шляхом викупу. У підпункті 35 Переліку зазначено площу нежитлового приміщення у розмірі 43,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] , покупець СПД [PERSON] Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 02 листопада 2007 року видано на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 1406-В свідоцтво про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва на посвідчені як нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень [NUMBER]) загальною площею 40 кв.м. [ADDRESS] (літера А). (а.с.44 том-5). На підставі свідоцтва про право власності № 1406-В на нежиле приміщення площею 40 кв.м. у будинку [ADDRESS] було укладено договір купівлі продажу спірного нежилого приміщення від 29 січня 2008 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 264, останньому відчужено нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень [NUMBER]) загальною площею 40 кв.м. [ADDRESS] (літера А). (а.с.45 том-5) За укладеним договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] від 19 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 2573, останньому відчужено нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень [NUMBER]) загальною площею 40 кв.м. [ADDRESS] (літера А). (а.с.47 том-5). Досліджуючи у сукупності зібрані судом докази щодо питання про визначення статусу спірного приміщення, суд, приймаючи до уваги викладені в ухвалі ВССУ підстави скасування судових рішень у даній справі, встановив наступне. З питання віднесення спірних приміщень №/№ 1,2,3 (групи приміщень [NUMBER]) загальною площею 40 кв.м. [ADDRESS] (літера А) до допоміжного приміщення, позивач стверджував, що на час приватизації у 1993 році мешканцями квартир у житловому будинку [ADDRESS] спірне підвальне приміщення площею 40 кв.м. (літера А) не використовувалось підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди. Це підвальне приміщення на момент приватизації квартир не було зареєстроване в БТІ м. Києва, як окремий об'єкт нерухомості і цивільно-правових відносин у відповідності до «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 р. № 121 згідно із якою до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації віднесені зокрема вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частина цих будинків). Законодавством України встановлено перелік та цільове призначення приміщень багатоквартирних житлових будинків, які є допоміжними. Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства України № 56 від 15.09.1992 р. «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», пункт 41, визначено, що приміщення, через які прокладені комунікації є допоміжними приміщеннями житлових будинків. На підтвердження доводів з цього питання позивач посилаючись на те, що на час приватизації мешканцями квартир у 1993 році спірне приміщення [NUMBER] не використовувалось як самостійний об'єкт цивільно-правових відносин, не мало окремого технічного паспорту, інвентарного опису, самостійних інженерних комунікацій. Згідно поповерхового плану БТІ у будинку значився підвал, (а. с. 71 т. 3), який не було обліковано у БТІ міста Києва як окремий об'єкт цивільно-правових відносин. Саме в цьому підвальному приміщенні прокладені інженерні системи каналізації, гарячого і холодного водопостачання та опалення, які складаються в внутрішньо будинкову систему інженерного забезпечення житлового будинку, що необхідно для технічного обслуговування квартир мешканців цього будинку, тому приміщення за визначенням є допоміжними приміщеннями, про що свідчать інші докази. Так, за висновком № 6638 спеціаліста, складеним 07 серпня 2006 року старшим науковим співробітником Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на запит ОСББ «Бастіон» щодо визначення статусу підвального приміщення будинку [ADDRESS]: у підвальному приміщенні будинку, де розміщені на час проведення дослідження приміщення кафе «Міг» площею 179,3 кв.м. та ательє «Ніка-Мода» площею 43,1 кв.м. прокладені інженерні системи електропостачання, каналізації, гарячого та холодного водопостачання та опалення, які складаються у внутрішньо будинкову систему інженерного забезпечення житлового будинку, що необхідно для технічного обслуговування квартир мешканців цього будинку, тому приміщення підвального поверху, у яких розміщені на час проведення дослідження приміщення кафе «Міг» площею 179,3 кв.м. та ательє «Ніка-Мода» площею 43,1 кв. м. за визначенням є допоміжними приміщеннями. Зокрема спеціалістом встановлено, що у приміщенні ательє «Ніка-мода» площею 43,1 кв.м. влаштовані системи опалення, водопостачання, каналізації (фото 23), доступ до яких обмежений внаслідок проведення ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з облицюванням поверхні стін та стелі ательє у приміщенні. При цьому з боку головного та бокового фасадів у підвальному поверсі житлового будинку прокладені елементи системи каналізації, водопостачання, електропостачання та опалення. З підвального поверху по внутрішніх приміщеннях житлового будинку елементи внутрішньо будинкової системи прокладені по всіх поверхах будинку. Зазначений висновок № 6638 від 07.08.2006 р. судового експерта КНДІСЕ був проведений при свідках і з фото фіксацією (а.с.111-113 т-3) запірної арматури по стояках каналізації холодного і гарячого водопроводу (а.с.154 т.3) встановив, що ці стояки обслуговують 6 квартир на 6 поверхах в житловому будинку, а саме: кв. [NUMBER], кв. [NUMBER], кв. [NUMBER], кв. [NUMBER], кв. [NUMBER], кв. [NUMBER] з відключаючою арматурою, що входять в загально будинкову систему інженерного забезпечення будинку, як передбачено п. 9.8 та 10.5 СНиП 2.04.01-85 «Внутренний водопровод и канализация зданий». Позивач також посилається на технічний висновок за результатами обстеження житлового будинку [ADDRESS] за 2005 рік проведений Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом НДІПРОЕКТРеконструкція на замовлення ЖЕП «ІККТ-Укрмонтаж» Шевченківського району м. Києва (т. 3 а. с. 108), де зокрема у розділі Технічного Висновку « Інженерні комунікації» зазначено, що у обстежуваних приміщеннях підвалу водонесучі комунікації мають пошкодження трубопроводів, корозію: -доступ до комунікацій в приміщеннях підвалу обмежений. Несправна запірна арматура, (т. 3 а. с. 110). У розділі Технічного Висновку вказано, що «проектом передбачено» забезпечення доступу до інженерних комунікацій в приміщеннях підвалу. А також позивач зазначив, що згідно плану підвалу (т-3 а.с.155) внутрішніх інженерних мереж будинку [ADDRESS] зафіксовано, що у приміщенні проходять мережі опалення, стояки каналізації холодного і гарячого водопроводу з запірною арматурою. У акті обстеження технічного стану інженерних комунікацій житлового будинку [ADDRESS] від 06.10.2009 р. № 164/12 комунального підприємства «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» (а.с.99-102 т-3) у розділі «Висновки і рекомендації» вказано, що підвальні приміщення є допоміжними для життєзабезпечення і обслуговування будинку, оскільки в них розташована мережа водонесучих і водовідвідних комунікацій, водозапірна арматура труб, електрощитові, водомірний вузол». Положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування у багатоквартирному будинку. Так, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до п. 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоповерхових будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку. Допоміжні приміщення (кладочки, сараї, підвали і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно із ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Допоміжні приміщення житлового будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. (Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р.) Згідно ДБН В. 2.2-15-2005 «Будинки та споруди. Житлові будинки. Основні положення» визначено, що приміщення для розташування в них закладів громадського призначення повинні мати окремі інженерні комунікації прокладені в самостійних шахтах, мати окремі випуски каналізації та вводи водопроводу і електромереж. Тобто інженерні комунікації даного підвального приміщення повинні бути окремими від інженерних комунікацій які призначені для технічного обслуговування житлової частини будинку. Крім того, як зазначено у листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 22/11-1457 від 30.05.2008 р. нежитловими можуть бути тільки ті приміщення, які згідно з затвердженим проектом були передбачені як приміщення громадського призначення, інакше такі приміщення відносяться до допоміжних приміщень будинку. ( том 1 ст. 99) Враховуючи положення п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач, як власник квартири у будинку разом з іншими власниками квартир, є співвласником допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку. Що стосується заперечень відповідачів [PERSON], [PERSON], які надані при новому розгляді справи та інші їх пояснення з посиланням на висновок № 25/34/11 від 10.05.2011 р. експертного будівельного дослідження (а.с.58 т-3), що в спірному приміщені проходять внутрішні трубопроводи загально будинкових мереж холодного та гарячого водопостачання, каналізації та опалення, то судом встановлено наступне. Як зазначив позивач, відповідач [PERSON] здійснила переобладнання інженерних комунікацій в підвальному допоміжному приміщенні площею 40 кв. м. без згоди співвласників і дозвільної документації (а.с.71-74 т-2, та на а.с.80- 98 т-3) Наданий [PERSON] висновок будівельного дослідження від 10.05.2011року. (а.с.56 т-3.) зазначеного підвальному приміщенню був здійснений після переобладнання. Таким чином, суд вважає доведеним обставини, на які посилається позивач щодо статусу спірного приміщення. Представник третьої особи Київської міської ради у письмових поясненнях від 19.12.2012 року (а.с.9 том-5) посилаючись на ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначив, що власники жилих приміщень будинку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. (частини 2,3 ст.10). За ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартир належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир та власників нежитлових приміщень у даному житловому будинку. Тому вважав, що статус спірного приміщення на підставі викладених положень законів є допоміжним приміщенням. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд оцінюючи заперечення представника відповідача Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у яких зазначено, що всі допоміжні нежитлові та загальні приміщення будівлі, які входять у загальну площу приміщень, розміром 227 кв.м., передані у комунальну власність територіальної громади Шевченківського району згідно із Постановою КМУ від 05 .11.1991 року, тому у позивача [PERSON] відсутні правові підстави щодо будь-яких прав на спірне приміщення, суд вважає аперечення не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та не відповідають вищенаведеному закононодавству з цього питання. Посилання відповідача, що спірне нежитлове приміщення розміщене у підвальному корпусі будинку під літерою «А» і не є допоміжним приміщенням житлового будинку та не входить до житлового фонду, тобто є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин (а.с.1 том-6) спростовано вищенаведеними обставинами встановленими судом на підставі доказів, які наведені у даному рішенні. Що стосується посилань на те, що спірні жилі приміщення, які належали на праві комунальної власності територіальній громаді району, були на балансі ЖЕКу-612, а згодом на балансі КП «ЖЕК «Покровська», за довідкою якого від 29.09.2007 року знаходились у користуванні [PERSON] за договором оренди та на підставі Рішення № 91 від 31 жовтня 2006 року Шевченківської районної у м. Києві ради «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», спірне нежитлове приміщення площею 43,01 кв.м. у будинку [ADDRESS] підлягає приватизації СПД [PERSON] шляхом викупу, то судом встановлено наступне. Постановою Колегії суддів Вищого Господарського суду України від 12.08.2010 року задоволено касаційне подання прокуратури міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2007 року у справі № 4/464 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] до Управління з питань комунального майна приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради, Шевченківської районної у місті Києві ради про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу спірного приміщення. (т. 2 а. с. 39-43). Цією Постановою Вищого Господарського суду України у справі № 4/464 від 12.08 2010 року скасувано Рішення господарського суду (т. 2. а. с. 56-62), встановлено, що відповідно до п. 2 ст.10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення є об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном. Оскільки набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них приміщення за змістом ст. 41 Конституції України є непорушним та відповідно до ст. 55 Основного Закону України забезпечується державою і захищається судом, то продаж відповідного приміщення без наявності згоди Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку не допускається. Як встановлено судом у справі, що розглядається Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2007 року визнано незаконним та скасовано підпункт 35 додатку №1 до рішення № 91 Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.10.2006 року «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва». Таким чином, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 02 листопада 2007 року на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 1406-В свідоцтво про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва на посвідчені як нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень [NUMBER]) загальною площею 40 кв.м. [ADDRESS] (літера А) (а.с.44 том-5) є порушенням прав власника квартири цього ж будинку [PERSON], яка набула у зв'язку з приватизацією квартири право разом з іншими власниками будинку право спільної власності на допоміжне приміщення. На підставі свідоцтва про право власності № 1406-В від 02 листопада 2007 року на нежиле приміщення площею 40 кв.м. у будинку [ADDRESS] було укладено договір купівлі продажу спірного нежилого приміщення від 29 січня 2008 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 264, останньому відчужено нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень [NUMBER]) загальною площею 40 кв.м. [ADDRESS] (літера А) (а.с.45 том-5). Право викупу СПД [PERSON] надано на підставі підпункту 35 Переліку на зазначену площу нежитлового приміщення у розмірі 43,1 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Як зазначалось вище Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2007 року у адміністративний справі 2а-467/2007 задоволено адміністративний позов Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах [PERSON] до Шевченківської районної у м. Києві ради про скасування п. 35 додатку № 1 до Рішення № 91 від 31 жовтня 2006 року № 91 Шевченківської районної у м. Києві ради «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва». За наведених обставин, приймаючи до уваги не відповідність вимогам закону виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва свідоцтва від 02 листопада 2007 року про право власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва на зазначене приміщення як нежиле та скасування п.35 додатку № 1 до Рішення № 91 від 31 жовтня 2006 року № 91 Шевченківської районної у м. Києві ради «Про приватизацію об'єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва» є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного приміщення, укладеного між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та [PERSON] на підставі вищенаведених доказів. За укладеним договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] від 19 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 2573, останньому відчужено нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень [NUMBER]) загальною площею 40 кв.м. [ADDRESS] (літера А) (а.с.47 том-5). Згідно із ст. 388 ЦК України про право власника на витребування майна від добросовісного набувача: якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Тому позов прокурора про витребування спірного приміщення від останнього набувача [PERSON], яка визнана добросовісним наймачем, підлягає задоволенню на підставі положень ч.1 та 2 ст. 388 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах [PERSON] до Ліквідаційної комісії з припинення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, Комісії з припинення Шевченківської районної у м. Києві ради, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с.107), [PERSON], [PERSON], треті особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бастіон», Київська міська рада, про визнання недійсним договору, скасування свідоцтва про право власності, повернення майна із чужого незаконного володіння слід задовольнити. З огляду на викладене на підставі ст.ст. 1,10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 15, 16, 203, 215, 328, 382, 387, 388, 389 ЦК України та

Outcome: approved