Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач до суду з позовом про стягнення грошових коштів, посилаючись на неналежне виконання ПАТ «Дельта Банк» договорів банківського вкладу № 007-21015-1600614 від 16.06.2014 року, № 006-24505-241214 від 24.12.2014 року та № 001-21505-311214 від 31.12.2014 року. Таким чином просив банк повернути йому 6 606,97 доларів США та 56 676,95 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк», в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Крім того, після переходу до розгляду даного позову по суті судом було встановлено, що місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS]. Разом із тим при подачі позову [PERSON] вказав своє місце проживання у [ADDRESS] Частиною 5 статті 110 ЦПК України встановлено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Відтак, за правилами альтернативної підсудності, позові про захист прав споживача може бути поданий за місцем реєстрації проживання, чи реєстрації перебування позивача. У даному разі, місцем реєстрації проживання позивача є вказана адреса у м.Миколаєві. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності. Водночас, згідно з частиною 4 статті 116 ЦПК України забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, у зв'язку із тим, що суд виявив адресу реєстрації місця проживання позивача у м.Миколаїв після переходу до розгляду справи по суті, у суду не було процесуальної можливості передати розгляд даної справи до іншого суду за територіальною підсудністю у порядку, визначеному пунктом 2 частини 1 статті 116 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що 16.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 007-21015-1600614 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» на суму 1 154,49 доларів США строком по 21 червня 2015 року включно. 06.08.2014 року та 13.08.2014 року позивач поповнив депозит шляхом внесення додаткових коштів у розмірі 1 200,00 доларів США та 2 162,00 доларів США Відповідно до договору процентна ставка на суму вкладу становила 10,25 процентів річних. 24.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 006-24505-241214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» на суму 880,00 доларів США строком по 24 березня 2015 року включно. Відповідно до договору процентна ставка на суму вкладу становила 5,5% процентів річних. 31.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 001-21505-311214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» на суму 720,00 доларів США строком по 31 березня 2015 року включно. Відповідно до договору процентна ставка на суму вкладу становила 5,5% процентів річних. Відповідно до постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Відтак, вказане рішення НБУ було прийнято до виникнення у позивача права вимоги на виконання банком свого грошового зобов'язання за депозитними договорами. Постановою Правління НБУ №664 від 02.10.2015 року прийнято рішення про відкликання ліцензії АТ «Дельта Банк» та розпочато процедуру ліквідації. Відповідно до п.3 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Фонд гарантування є спеціальним органом, який у відповідності до законодавчих приписів визначає скорочену процедуру повернення депозитних вкладів вкладнику в межах 200 тис. грн. у разі визнання банку неплатоспроможним, який є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора кредиторські вимоги включаються в ліквідаційний баланс та погашаються в порядку черговості. Викладене свідчить про відсутність підстав для стягнення із банку у судовому порядку на користь позивача грошових коштів за депозитними договорами, що зумовлює необхідність відмови у задоволенні даного позову. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed