Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління про стягнення грошових коштів та відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень позивач посилався на те, що 15 квітня 2019 року на пенсійну картку № [NUMBER] отримав матеріальну допомогу до 9 травня. Але, 18 квітня 2019 року відповідач незаконно перевів на рахунок № [NUMBER] суму у розмірі 289,24 грн. Після цього, 05 вересня 2019 року відповідач знову зняв з пенсійної картки гроші у розмірі 3,27 грн., а всього незаконно було стягнуто 292,51 грн. Позивач зазначає, що цей рахунок він закрив 09 вересня 2014 року, написавши заяву і знявши з нього усі кошти, здав у касу банку, як того від нього вимагали свій договір, картку та платіжні документи на отримання коштів, які йому були виписані співробітниками відповідача та отримав кошти, які йому були запропоновані. Після чого позивач дізнався, що нібито у нього є борг, після відкриття нового рахунку. [PERSON] вказує на те, що у нього на картці не було кредитного ліміту, а тому видати грошей більш, ніж у нього було на картці йому не могли. Відповідач також нарахував позивачу неустойки та штрафи, за повернення кредиту, якого він не брав. Крім того зазначає, що не був ознайомлений зі ставкою банку по кредитному ліміту, так як його не замовляв. Також позивачу ніхто не повідомляв про суму нібито боргу та що його будуть списувати, та з якого розрахунку виникла така сума. Зазначає, що незаконними діями відповідача йому було завдано також моральну шкоду, яка призвела до глибоких фізичних та моральних страждань, які йому довелось пережити. Тому просив суд повернути йому стягнуті грошові кошти, стягнути з відповідача моральну шкоду та закрити рахунки. Позивач надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Також у своїй заяві відмовився від вимог про закриття його рахунків. Представник відповідача надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги не визнає. Також у матеріалах справи міститься відзив представника відповідача на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, оскільки дії банку щодо списання коштів в сумі 292,51 грн. проведені у відповідності до вимог діючого законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 березня 2014 року [PERSON] та АТ «Ощадбанк» було укладено договір №1088/874065-PR про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до вищевказаного договору позивачу був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Мій рахунок. Пенсійний арсенал» та видано платіжну картку. Відповідно до листа в.о. начальника управління АТ «Ощадбанк» Карташової М.Ю. від 02 травня 2019 року №103.14-16/1-904/2752/2019-03/с [PERSON] 08 вересня 2014 року було здійснено операцію розрахунку в торгівельно-сервісній мережі на суму 87,62 грн. Зазначену суму було заблоковано на рахунку до її списання. Станом на 09 вересня 2014 року залишок грошових коштів за рахунком № [NUMBER] складав 13001,12 грн. 09 вересня 2014 року в касі банку [PERSON] було отримано залишок готівкових коштів в розмірі 13088,74 грн., що перевищило доступну за рахунком суму на 87,62 грн. та як наслідок призвело до виникнення несанкціонованого овердрафту. Також представник банку зазначила, що списання коштів з карткового рахунку позивача було проведено в межах чинного договору та підстави для повернення списаної суми та відсотків, які були нараховані в результаті виникнення несанкціонованого овердрафту - відсутні, оскільки відповідно умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а саме п. 7.1: З метою забезпечення належного та своєчасного виконання грошових зобов`язань клієнта перед банком за цим договором та/або іншими договорами, укладеними клієнтом з банком, клієнт доручає банку, а банк набуває право (але не зобов`язаний) здійснювати договірне списання коштів з карткового рахунку клієнта та інших поточних рахунків клієнта (у національній та/або іноземних валютах), відкритих на дату укладення цього договору або тих, що будуть відкриті в банку в національній та/або іноземній валюті, коштів у сумах, що відповідають розмірам грошових зобов`язань клієнта, які підлягають сплаті на позадоговірних зобов`язань, в тому числі, але не виключно: 1) комісійних винагород Банку; 2) процентів за користування Кредитом або Несанкціонованим овердрафтом; 3) надмірно сплачених процентів; 4) повернення Кредиту/кредитів або Несанкціонованого овердрафту; 5) неустойки, штрафів, пені; 6) відшкодування витрат, збитків; 7) курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти Рахунку Клієнта; 8) платежі, які пред`явлені Міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень екваєрів; 9) помилково зараховані платежі з вини Банку; 10)на користь страховика за послуги страхування, пропонування яких здійснюється Банком в порядку здійснення страхового посередництва у якості страхового агента (а.с. 4). Згідно загальноприйнятого визначення, овердрафт - форма короткострокового кредиту в межах встановленого банком ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли у клієнта на поточному рахунку недостатньо коштів. За умов овердрафту кредитування банком розрахункового рахунку клієнта здійснюється для оплати розрахункових документів при нестачі або відсутності на розрахунковому рахунку клієнта-позичальника коштів. Разом з тим, наявні в справі документи свідчать про достатність коштів на рахунку позивача станом на 08 вересня 2018 року. Таким чином, відповідач безпідставно визначає видачу коштів позивачу в розмірі 87,62 грн. як несанкціонований овердрафт. Відповідно, відсутні правові підстави для нарахування сум штрафу та пені. Стаття 1073 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі безпідставного списання банком грошових коштів з рахунка клієнта банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Докази зарахування стягнутої суми на рахунок клієнта в матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене, слід дійти до висновку про можливість задоволення вимог в частині стягнення з банку на користь позивача грошових коштів у сумі 292,51 грн. Стосовно заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4). Проте, в даному випадку позивачем під час судового розгляду даної справи заподіяння моральної шкоди з боку відповідача належним чином не доведено. Наведені позивачем в позовній заяві обставини та надана суду копія епікризу з історії хвороби №3794/2019р. не свідчать про наявність причинного зв`язку між душевними стражданнями позивача і бездіяльністю або діями відповідача, вини останнього в її заподіянні. Доводи позивача, що незаконними діями відповідача йому було завдано також моральну шкоду, яка призвела до глибоких фізичних та моральних страждань, які йому довелось пережити, за відсутності певних, належних доказів, не може бути свідченням заподіяння позивачеві моральних страждань, а тому вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про зобов`язання закрити карткові №[NUMBER] та №[NUMBER] , то позивач у своїй заяві від 24 жовтня 2019 року просив суд їх не розглядати, а тому, слід дійти до висновку про можливість залишення таких вимог без розгляду. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial