Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

у січні 2014 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належала їй на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири від 09.07.1996 року, оригінал якого знаходиться у його рідного брата [PERSON]. Позовні вимоги Позивач мотивує тим, що він як спадкоємець першої черги не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру, оскільки Відповідач відмовляється надати оригінал договору купівлі - продажу квартири від 09.07.1996 року У зв'язку з наведеним Позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно - 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 28.08.2014 року судом зупинено провадження у справі у зв'язку із смертю Позивача [INFO] року. 02.03.2015 р. провадження у справі було відновлено у зв'язку із вступом у спадщину [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник правонаступника позивача подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та про визнання за [PERSON] як правонаступником позивача права власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, про дату та місце судового засідання повідомлявся судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 липня 1996 року укладено Договір купівлі - продажу нерухомості, відповідно до якого [PERSON] набула у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.03.2006 року. До Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON] була їхньою матір'ю. Положеннями ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Однак, постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 17.12.2013 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та його державної реєстрації. Згідно з відповіддю Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 09.07.2014 р. №31650 на запит суду квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 09.07.1996 р. (а.с.94). Отже, суд приходить до висновку, що власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] була [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження (а.с.32) та довідкою ЖЕК-108 №40 від 10.05.2006 р. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та був зареєстрований у квартирі, що належала його матері та знаходилась за адресою: [ADDRESS].(а.с.26) [INFO] р. Позивач [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] р. (а.с.101). Відповідно до спадкової справи заведеної Другою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] на підставі заповіту від 26.05.2008 року. 03.02.20015 року Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та державної реєстрації на спадкове майно. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] як правонаступником позивача [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судові витрати розподіляються в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved