Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком дитини, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 304413 від 14.10.2014 року (а.с.6). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 червня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.4-5). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved