Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 травня 2012 року позивач отримав свідоцтво про право власності на нежитлові об'єкти № 328 від 31.05.2012 року в порядку реалізації арештованого майна з прилюдних торгів (протокол № 1512046-1 та протокол №1512046-2 від 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна) та у виконання яких сплатив відповідачу кошти у розмірі 346 127 грн. за придбане нерухоме майно. Проте відповідно до рішення Вознесенеького міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 473/1900/13-ц від 15.11.2013 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області у справі № 22ц/784/160/14 від 20 січня 2014 року визнано недійсним протокол № 1512046-1 від 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Враховуючи визнання недійсним протоколу № 1512046-1 від 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів недійсним, а також того, що кошти за цим протоколом позивачем були сплачені ДВС, які перераховані стягувачу - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача в порядку ст. 1212 ЦК України кошти у розмірі 346 127 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 308 308 грн. 35 коп. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення (а.с. 33-35), відповідно до котрих кошти отримані банком на належні правовій підставі, а саме на підставі розпорядження державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки протокол прилюдних торгів визнано недійсним, то повинні застосовуватись наслідки двосторонньої реституції, передбачені ст. 216 ЦК України щодо визнання правочинів недійсними, у зв'язку з чим вказані кошти повинні бути стягнуті з ПП «Нива В.Ш.» або з третьої особи без самостійних вимог Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області залежно від того, хто виступав продавцем арештованого майна. Представник третьої особи без самостійних вимог Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області позовні вимоги підтримала, надала письмові пояснення (а.с. 88-91). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходився виконавчий лист, виданий 17.06.2010 року на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з [PERSON] 3 248 558,2 грн. заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно за договором іпотеки - нежитлову будівлю, кафе та банк по [ADDRESS], склад по [ADDRESS] (а.с. 114-115). 22.11.2011 року державним виконавцем складено акт опису та арешту вказаного нерухомого майна. 16.12.2011 року майно оцінене експертом та передано на реалізацію торгівельній організації ПП «Нива В.Ш.». 25.05.2012 року відбулись повторні прилюдні торги з реалізації арештованого майна. Переможцем прилюдних торгів визнано позивача [PERSON], який сплатив за придбане майно (нежитлову будівлю, кафе та банк по [ADDRESS]) 349 527,75 грн., з яких на рахунок ВПВР УДВС ГТУЮ сплачено 339 193,19 грн. та 104 88,81 грн. сплачено ПП «Нива В.Ш.» в якості комісійної винагороди за проведення прилюдних торгів (а.с.102-103). Також [PERSON] було придбано склад по [ADDRESS] за ціною 151 902 грн. (а.с. 104-105). Грошові кошти від [PERSON] надходили на рахунок відділу ДВС трьома платежами: - 145 825,92 грн. - виписка від 28.05.2012 (оплата за придбання нежитлової будівлі складу) (а.с. 106); - 335 641,92 грн. - виписка від 28.05.2012 (оплата за придбання нежитлової будівлі кафе та банку) (а.с. 106); - 5 016,29 грн. - виписка від 29.05.2012 (оплата за придбання складу, кафе та банку) (а.с. 107). Загалом від [PERSON] на рахунок відділу ДВС надійшло 486 484,13 грн. Грошові кошти від реалізації вказаного майна (обох об'єктів нерухомості) в сумі 486 484,13 грн., що надійшли на рахунок ВПВР УДВС ГТУЮ були розподілені наступним чином: - 220,93 грн. - перераховано Головному територіальному управлінню юстиції у Миколаївській області в рахунок відшкодування витрат на проведення виконавчих дій; - 8 000 грн. - перераховано на користь ТОВ «Експерт-Південь2 (оплата послуг експерта з оцінки арештованого майна); - 8 000 грн. - перераховано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (повернення авансового внеску стягувана у виконавчому провадженні); - 42 751,2 грн. - перераховано до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (стягнення виконавчого збору); - 427 512 грн. - перераховано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (оплата заборгованості за виконавчим документом) (а.с. 108-113). Перерахування коштів здійснено на підставі розпорядження державного виконавця від 30.05.2012 та платіжних доручень від 31.05.2012. Оскільки кошти від реалізації кількох об'єктів арештованого майна надійшли під час виконання одного виконавчого провадження, державним виконавцем здійснювалось перерахування грошових коштів однією сумою кожному конкретному отримувачу. Разом з тим, рішенням Вознесенеького міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 473/1900/13-ц від 15.11.2013 року позов [PERSON]. до [PERSON], ПП «Нива В.Ш.», Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON], третьої особи: ПАТ «Райфайзен банк Аваль» задоволено та: - визнано прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна нежитлової будівлі, кафе та банку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та нежитлової будівлі складу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] такими, що не відбулися; - визнано результати прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі кафе та банку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та нежитлової будівлі складу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] недійсними; - визнано недійсним протокол 1512046-1 від 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі кафе та банку, яке належить [PERSON]; - визнано недійсним протокол 1512046-2 в 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі складу, яке належить [PERSON] (а.с. 6-7). Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області у справі № 22ц/784/160/14 від 20 січня 2014 року вказане рішення скасовано в частині задоволення вимог про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - нежитлової будівлі, кафе та банку [ADDRESS] та нежитлової будівлі - склад № [ADDRESS], належних [PERSON], проведених 25 травня 2012 року такими що не відбулися, а також в частині визнання протоколу № 1512046-2 від 25 травня 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі - складу, яке належить [PERSON] та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до ПП «Пива В.Ш.», Головного управління юстиції в Миколаївській області в особі Управління Державної виконавчої служби, [PERSON], [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними задоволено та визнано прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна нежитлової будівлі, кафе та банку [ADDRESS] по вул. Жовтневої революції в Вознесенську Миколаївської області, належних [PERSON], проведених 25 травня 2012 року - недійсними (а.с. 8-10). Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними судом зазначено порушення працівниками ПП «Нива В.ІІІ.» процедури їх проведення, зокрема - процедури прийняття заявок від осіб, що бажали взяти участь в прилюдних торгах. Судом встановлено, що ПП «Нива В.ІІІ.» відповідно до умов договору, укладеного з органом ДВС, виступало на торгах від власного імені та було стороною договору купівлі-продажу майна (продавцем арештованого майна). Оскільки під час реалізації арештованого майна позивачем вносились кошти одночасно за 2 лотами щодо купівлі нежитлової будівлі - кафе та банку [ADDRESS] та нежитлової будівлі - склад № [ADDRESS], протокол № 1512046-2 від 25 травня 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі - складу, яке належить [PERSON] недійсним не визнавалось, за клопотанням сторін з метою з'ясування коштів, котрі вносили [PERSON] внаслідок придбання нерухомого майна нежитлової будівлі кафе та банку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (протокол 1512046-1 від 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів) ухвалами суду від 21 березня та 24 квітня 2017 витребовувалась з Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області інформація: - щодо розміру грошових коштів перерахованих на користь ПАТ «Райффайзен банк аваль» за результатами прилюдних торгів з приводу реалізації нежитлової будівля кафе та банку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оформлених протоколом № 1512046-1. - щодо розподілу отриманих коштів, за результатами прилюдних торгів з приводу реалізації нежитлової будівля кафе та банку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оформлених протоколом № 1512046-1. - щодо порядку визначення та розподілу отриманих коштів, за результатами прилюдних торгів з приводу реалізації нежитлової будівля кафе та банку , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оформлених протоколом № 1512046-1. У виконання вимог ухвал третьою особою в письмових запереченнях з урахуванням п. 1.2., п. 3.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 року, вказано, що грошові кошти розподілялась чином: Загальна сума, сплачена [PERSON] за придбання майна нежитлової будівлі кафе та банку становить 349 627 грн., з них: - на рахунок ПП «Нива В.ПІ.» (комісійна винагорода) сплачено 10 488,81грн. (з урахуванням суми гарантійного внеску); - на рахунок відділу ДВС сплачено 339 139,19 грн. Кошти в сумі 339 139,19 грн. розподілено наступним чином: - стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримав 308 308,35 грн. (погашення суми боргу за виконавчим документом); - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області отримало 30 830,84 грн. (погашення виконавчого збору); Витрати виконавчого провадження за рахунок вказаної суми не компенсувались. Кошти від реалізації складу (протокол прилюдних торгів № 1512046-2 від 25.05.2012; недійсним в судовому порядку не визнавався) в розмірі 15 1902 грн. розподілялись наступним чином: - на рахунок ПП «Нива В.Ш.» (комісійна винагорода) сплачено 4 557,06грн. (з урахуванням суми гарантійного внеску); - на рахунок відділу ДВС сплачено 147 344,94 грн. Кошти в сумі 147 344,94 грн. розподілено наступним чином: - 220,93 грн. - перераховано Головному територіальному управлінню юстиції у Миколаївській області в рахунок відшкодування витрат на проведення виконавчих дій; - 8 000 грн. - перераховано на користь ТОВ «Експерт-Південь» (оплата послуг експерта з оцінки арештованого майна; є витратами виконавчого провадження); - 8 000 грн. - перераховано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (повернення авансового внеску стягувана у виконавчому провадженні); - стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримав 119 203,65 грн. (погашення суми боргу за виконавчим документом); Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області отримало 11 920,36 грн. (погашення виконавчого збору). Отже в Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області починаючи з 31.05.2012 року відсутні грошові кошти, отримані від реалізації арештованого майна, третя особа не здійснює утримання на своїх рахунках грошових коштів [PERSON] З урахуванням наведеного, вбачається, що за рішенням Вознесенеького міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 473/1900/13-ц від 15.11.2013 року та рішенням Апеляційного суду Миколаївської області у справі № 22ц/784/160/14 від 20 січня 2014 року визнано недійсним протокол № 1512046-1 від 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі, кафе та банку, яке належить [PERSON], кошти за які у розмірі 308 308,35 грн. сплачені [PERSON] на користь стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримав кошти у розмірі 308 308,35 грн. сплачені [PERSON] за розпорядженням державного виконавця внаслідок продажу арештованого нерухомого майна на підставі протоколу № 1512046-1 від 25.05.2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нежитлової, будівлі кафе та банку (тобто на правовій підставі), а рішенням Вознесенеького міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 473/1900/13-ц від 15.11.2013 року та рішенням Апеляційного суду Миколаївської області у справі № 22ц/784/160/14 від 20 січня 2014 року вказаний протокол визнано недійсним (відпала правова підстава), то суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 308 308,35 грн. на підставі положень ст. 1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій були набуті грошові кошти, згодом відпала. При цьому доводи відповідача, що до вказаних правовідносин повинні застосовуватись положення щодо двосторонньої реституції, передбачені ст. 216 ЦК України (наслідки недійсності правочину) та з цих підстав залежно від того, хто був продавцем чи Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, чи ПП «Нива В.Ш.» вирішувати питання про стягнення з ним коштів, сплачених позивачем суд відхиляє, виходячи з такого. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1884цс15 наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов'язальних відносин. Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. Разом з тим відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Враховуючи, що грошові кошти, хоча і були сплачені позивачем на рахунок ДВС за недійсним правочином, проте згодом вони були перераховані відповідачу, тобто банку, котрий не є стороною недійсного правочину та в порядку виконання судового рішення, то суд дійшов висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин реституції в порядку ст. 216 ЦК України та віндикаційного позову в порядку ст. 388 ЦК України. Крім того Закон України «Про виконавче провадження» не містить механізму повернення грошових коштів, сплачених переможцем прилюдних торгів, в разі визнання таких торгів недійсними. Тому суд дійшов висновку, що в даному випадку мають застосовуватись положення ст. 1212 ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна (підстава, на якій були набуті грошові кошти, згодом відпала), оскільки наявний відповідний склад правовідносин, передбачених вказаною статтею, а саме: - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» набув грошові кошти від реалізації арештованого майна; - згодом вказана реалізація була визнана в судовому порядку недійсною, тобто підстава набуття стягувачем грошових коштів відпала. Отже грошові кошти підлягають поверненню переможцю прилюдних торгів стягувачем як безпідставно набуті. Крім того положеннями ч. 3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 083 грн. 08 коп. (1% від ціни зменшених позовних вимог) підлягає відшкодуванню відповідачем. Оскільки було подано заяву про зменшення позовних вимог, то переплачена частина судового забору може бути повернута позивача за його клопотанням в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved