Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 09 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~249. В обґрунтування позову зазначала, що 09 липня 2004 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, у звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого вони перестали розуміти один одного. Тривалий час подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхній шлюб фактично розпався та існує лише формально, тому він підлягає розірванню. Примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 09 липня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~249. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved