Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 14 січня 2012 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи за його відсутності за наявними у справі документами. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2012 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 січня 2012 року (а.с. 4). Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2013 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на\~підставі п.\~13\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» був\~звільнений від\~сплати судового\~збору,\~то з\~відповідача на\~користь держави\~слід стягнути\~судовий збір\~за позовними\~вимогами про\~розірвання шлюбу\~у розмірі\~840,80\~грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved