overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, посилаючись на ті підстави, що через відсутність взаєморозуміння, спільне життя у них не склалось через розходження поглядів на сімейне життя у зв'язку із чим сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти можливості примирення заперечувала. Відповідачем у судовому засіданні було подано заяву у якій проти розірвання шлюбу не заперечує та згоден сплачувати аліменти у розмірі 800 грн. 00 коп. від усіх видів заробітку щомісячно, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Стосовно примирення заперечував. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами було зареєстровано шлюб 06.08.2011 р. Тур'янською сільською радою Щорського району Чернігівської області, актовий запис № 01 (а.с.10). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.9). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, що відповідач інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, погодження сторін щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 800 грн. 00 коп. усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що спільне сімейне життя між подружжям поступово погіршилося, у звязку із взаємним непорозумінням, втратою любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 2007 р. та даний шлюб суперечить її інтересам та інтересам їх спільної дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити, проти можливості примирення заперечувала, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не прибув повідомлявся належним чином про слухання справи, надавши нотаріально засвідчену заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.21). Cуд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26.05.2004 р. між сторонами зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис за № 768 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина [PERSON] Наелєвич, [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У звязку із різними поглядами на сімю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу. Спору стосовно проживання дитини між сторонами погоджено, дитина проживатиме разом з позивачкою. Спір щодо розподілу майна відсутній. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що з вересня 2014 р. сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає її інтересам та інтересам їх спільної дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про слухання справи, шляхом електронного повідомлення на сайті та поштовим повідомленням (а.с.33, 38-40). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 11.10.2013 р. між сторонами зареєстрований шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві, актовий запис №2759 (а.с.8). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дочка [PERSON], [INFO]. (а.с.8). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони проживають окремоз вересня 2014 р., спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивачка можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним не порозумінням, сварками, різними поглядами на життя і несумісність характерів, та даний шлюб суперечить їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти можливості примирення заперечувала. Відповідач у судовому засіданні надав заяву в якій проти позовних вимог не заперечував (а.с.18). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 27.01.2006 р. зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошиснкього районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 79 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя є спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення заперечували, наполягали на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що з березня 2012 р. сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові та поваги, та даний шлюб буде суперечити її інтересам та інтересам їх спільної дитини, яка проживатиме разом з позивачкою. Спору щодо розподілу майна немає. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надавши через канцелярію заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти можливості примирення заперечує (а.с.18). Відповідач у відкритому судовому засіданні надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.19) Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 08.08.2015 р. між сторонами було укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1903 (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] на утримання якого згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2013 р. присуджено стягнення з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). У зв'язку з різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу та даний шлюб суперечить їх інтерсам. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У серпні 2015 р. представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просив суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за теплову енергію за період з 01.11.2011 р. по 30.04.2013 р. у розмірі 2922,86 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає положеннямст. 224\~ЦПК України. Судом встановлено наступне. Відповідачі мешкають за адресою:\~[ADDRESS], що підтверджується відповіддю на запит до адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України (а.с. 7-11). Відповідачі є споживачами\~теплової енергії, що надаються Позивачем, що підтверджується довідкою з нарахування та оплати житлово-комунальних послуг, о.р. № 3197. КП «Харківські теплові мережі»здійснило подачу теплової енергії відповідачу по о/р 3197 в повному обсязі. В той же час, Відповідачі не виконують обовязки, покладені на них чинним законодавством, у звязку з чим утворилася заборгованість перед Позивачем за теплову енергію, яка за період з 01.11.2011 року по 30.04.2013 року в сумі 2922 (дві тисячі дев'ятсот двадцять дві) гривень 86 коп. На підставі цього відповідачам кожного місяця направлялися рахунки за спожиту теплову енергію, а також вимоги про сплату виниклої заборгованості. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується відомостю нарахування та оплати за теплову енергію з урахуванням періода платежу (а.с. 2-3). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогзаконодавства, а за відсутністю таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно дост. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У серпні 2015 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 05 жовтня 2007 р. в сумі 5\~862,85 грн., посилаючись на порушення відповідачем зобовязань за договором. В судовому засідання позивач не зявився, надав заяву про слухання справи його відсутність, підтримку позовних вимог, погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. 05 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001/19467/07 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних), згідно якого Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної Кредитної лінії з лімітом 5000 грн. (Розділ 2 ). Відповідач, згідно Договору зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредитні кошти (п. 2.1.2). (а.с. 6). За договором факторингу № 13/07-10 , укладеним 13 липня 2010 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «[PERSON]Факторинг», останньому передано право грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. В подальшому, правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «[PERSON]Факторинг» стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» (а.с. 11-19). За розрахунком позивача, станом на 27 травня 2015 року, загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 5\~862,85 грн., з яких 3\~330,30 грн. залишок заборгованості за кредитом, 1\~882,55 грн. відсотки, 650,00 грн. комісія. З врахуванням ст. 1046-1050, 1054 ЦК України, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 5\~862,85 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У серпні 2016 позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.04.1998, посилаючись на те, що між нею та відповідачем погіршились відносини, вони не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, вважаючи, що відсутні підстави для розірвання шлюбу. Суд, заслухавши обґрунтування сторони позивача та заперечення сторони відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1998 /а. с. 6/. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] /а. с. 7, 8/. Судом за клопотанням відповідача подружжю було надано строк у чотири місяці на примирення, під час якого сторонами не було досягнуто згоди про збереження їхньої сім'ї. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення не дав позитивного результату, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] в своїх інтересах і як законний представник в інтересах [PERSON] звернулася із зазначеним позовом та прохала визнати за нею і за її малолітнім сином в порядку спадкування право власності на ? частину земельної ділянки розміром 2,455 га, із загальної площі земельного паю розміром 4,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради, дана ділянка належала її чоловікові [PERSON], який помер 24.09.2012 р. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та її син [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON], який за життя не отримав державний акт на право власності на дану земельну ділянку, а тому неможливо оформити спадщину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі і стверджувала ,що старший її син [PERSON] від спадщини батька відмовився у встановленому порядку. Представники відповідача [PERSON] сільської ради та третьої особи відділ Держгеокадастру у Козельщинському району Полтавської області, в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. 24.09.2012 року помер [PERSON], який мав у власності ? частину земельної ділянки розміром 2,455 га, із загальної площі земельної частки розміром 4,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом 28.07.2009 року. Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі, грошова оцінка земельної ділянки площею 4,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради на 2016 рік становить 157879,36 грн. За життя [PERSON] не отримав Державного акту на право приватної власності на землю. Суд враховує, що нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в звязку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Відповідно свідоцтв про одруження та народження: [PERSON] та [PERSON] є дружиною та сином померлого, які прийняли спадщину. Згідно ст. ст.1261, 1278 ЦК України вони мають право на спадкування ? частки земельної ділянки. На підставі викладеного і

Outcome: approved