Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У серпні 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.12.2018 між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-154783, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 113\~950 грн до 08.12.2023 на поточні потреби позичальника із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33,29% річних. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 16.08.2021 має заборгованість в розмірі 149\~160,93 грн, яка складається з наступного: 99\~339,18 грн заборгованість за тілом кредитом; 47\~551,75\~грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, понесені банком судові витрати 2270 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10% від ціни позову, а саме - 14\~916,093 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28 вересня 2021 року клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін задоволено, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. 10.12.2018\~року між\~ ПАТ\~«Кредобанк»,\~правонаступником якого\~є АТ\~«Кредобанк»,\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №CL-154783, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 113\~950 грн строком на 60 місяців до 08.12.2023 (п.2.1, 2.3 договору) (а.с.13-16). Відповідно до п. 4.1, 4.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 33,29% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. У відповідності до п.п. 3.3.2 п.3.3, п.6.9 кредитного договору банк, у випадку прострочення виплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позивач надсилав відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с.17-20). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 16.08.2021 становить 149 160,93 грн, яка складається з наступного: 99 339,18 грн заборгованість за тілом кредитом; 47 551,75 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, понесені банком судові витрати 2270 грн (а.с.5). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~у відповідача\~наявна заборгованість\~за кредитним\~договором №CL-154783\~від 10.12.2018\~року,\~яка станом\~на 16.08.2021\~становить 146\~890,93\~грн,\~що складається\~з:\~99\~339,18\~грн \~заборгованість за\~тілом кредитом;\~47\~551,75\~грн \~заборгованість по\~відсоткам за\~користування кредитом,\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості,\~та яка\~підлягає стягненню\~з відповідача.\~В цій\~частині суд вважає\~позовні вимоги\~АТ «Кредобанк»\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. При цьому\~суд зауважує,\~що позивачем\~помилково до\~суми заборгованості\~за кредитним\~договором додано\~суму сплаченого\~судового збору\~у розмірі\~2\~270\~грн,\~яку повторно\~окремим пунктом\~позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270 грн (а.с.4). Щодо вимог АТ «Кредобанк» про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 14\~916,093 грн, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи., До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право» було укладено договір про надання правової допомоги, копія якого долучена до позовної заяви (а.с.32). Проте такий договір не містить жодних положень щодо розміру та факту оплати наданих послуг, а лише містить перелік додатків, які не долучено до матеріалів справи. Тому не є належним доказом понесених витрат на правову допомогу. Крім того, всупереч вимог ст. 137 ЦПК України позивачем, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги. Будь-яких інших доказів понесення таких витрат, зокрема квитанції, касового ордеру, акта приймання-передачі, платіжного доручення, тощо матеріали справи не містять, а тому правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача судових витрат понесених на професійну правову допомогу є такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: approved