Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

У серпні 2018 року позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 17.09.2016 року сторони уклали шлюб у Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 794. Від шлюбу 10.08.2017 року народився син [PERSON]. Зазначала, що протягом останнього року стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. [PERSON] постійно провокує сварки, неодноразово застосовував до неї фізичне насилля. Вважала, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. За таких обставин просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Шевеленко. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 17.09.2016 року у Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 794. 10.08.2017 року від шлюбу народився син [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сімєю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved