Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У серпні 2014 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в 2003 році вона вирішила придбати житловий будинок та земельну ділянку в Кам'янсько-Дніпровському районі і переїхати мешкати з великого міста до сільської місцевості. Пошуки потрібного будинку привели її до с. Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області. В вищеназваному селі відповідачка - [PERSON] - продавала житловий будинок та земельну ділянку розміром 0,41 га, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Упевнившись, що будинок відповідає її потребам, [PERSON] детально обговорила всі істотні умови купівлі-продажу, а саме: предмет та ціну, порядок підготовки та підписання документів у нотаріуса, порядок передачі об'єкта угоди. Єдиною умовою продавця була повна оплата за житловий будинок та землю до нотаріального посвідчення договору. [PERSON] погодилася на цю умову та виконала її. Про виконання нею зобов'язання свідчить письмова розписка [PERSON] про отримання нею грошей у повному обсязі за продані житловий будинок та земельну ділянку, написана 03 червня 2003 року. Тобто 03 червня 2003 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США - як повний розрахунок за житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,41 га, розташовану за тією ж адресою та віддала мені ключі від будинку. Зі свого боку [PERSON] пообіцяла оформити договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки у нотаріальному порядку найближчим часом. Але, як виявилося в наступному, на будинок у [PERSON] немає правовстановлюючих документів, а є лише документи, які видані на ім'я її померлого батька. До теперішнього часу [PERSON] не заперечує того факту, що вона продала житловий будинок та земельну ділянку, та що спірні житловий будинок і земельна ділянка з 2003 року належить [PERSON] В той же час вона навіть не бажає оформлювати право власності на себе після смерті батька, для можливості в подальшому нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Весь цей час, починаючи з 03 червня 2003 року [PERSON] користується вищеназваним житловим будинком та земельною ділянкою. Дотепер вона проживає в житловому будинку та відкрито володіє ним вже більш ніж 10 років. В будинку [PERSON] зробила косметичний ремонт та доглядає за ним. Окрім того, вона весь цей час відкрито користується земельною ділянкою, побудувала на ній балагани та вирощує овочі. Жодних претензій до [PERSON] від будь-кого з приводу проживання в житловому будинку та користування земельною ділянкою до неї не надходило. В той же час оформити належним чином своє право власності [PERSON] не має змоги. Враховуючи вищевикладене просить суд Визнати за [PERSON], ІДН: [NUMBER] право власності за набувальною давністю на житловий будинок № [ADDRESS] загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею - 34,2 кв.м., який складається з двох житлових кімнат розміром 19,5 кв.м. та 14,7 кв.м., веранди розміром 9,0 кв.м., кладової розміром 19,6 кв.м., коридору розміром 5,8 кв.м., кухні розміром 7,3 кв.м. та підсобних забудов - сараю розміром 37,7 кв.м., колодязя, побудованого із залізобетонних кілець та на земельну ділянку розміром 0,41 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], призначену для особистого підсобного господарства. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати у її відсутність, просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила позов розглянути у її відсутність. Відповідач, представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, просили справу розглянути у їх відсутність. Вивчивши та перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Судом встановлено, факт, що житловий будинок № [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право власності на жилий будинок, технічним паспортом на житловий будинок. Земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] та призначена для особистого підсобного господарства належить [PERSON], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. [PERSON] є донькою [PERSON], що доводиться свідоцтвом про народження та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [INFO] [PERSON] помер. 03.06.2003 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS], призначену для особистого підсобного господарства, що підтверджується відповідними розписками. Позивач [PERSON] понад десять років проживає та доглядає за вказаним житловим будинком, з господарськими будівлями та спорудами. Регулярно сплачує податок за користування присадибною земельною ділянкою, комунальні послуги, проводить капітальні та поточні ремонти, утримує будинок у належному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а [PERSON] не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. У судовому засіданні встановлено,що спадкова справа після померлої не заводилась відповідно відповіді завідуючої Кам»Ясько-Дніпровської нотаріальної контори від 26.08.2014 року.Таким чином,суд вважає позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.. На підставі ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України і

Outcome: approved