overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 02 березня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання в розмірі 500 грн щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2013 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та народження. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою та четвертою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на наведене та враховуючи відсутність доказів, що відповідач має постійне місце роботи та інших утриманців, суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1000 грн щомісяця та надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 500 грн щомісяця. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 24 грудня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, що призвело до фактично припинення шлюбних стосунків з лютого 2013 року, позивач вважає подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим, а тому просить його розірвати. У судове засідання позивачка не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання по повторному виклику не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 грудня 2005 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та народження. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та враховуючи, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки з лютого 2013 року, проживають окремо, примирення за цей час не наступило, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає примирюватись, суд за таких обставин приходить до висновку, що шлюб сторін розпався, носить формальний характер, і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, а тому є підстави для його розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що їй на праві власності належить 9/20 частини житлового будинку [ADDRESS], у якому, крім неї, зареєстровані, але не проживають більше 15 років її дочка [PERSON] онука відповідачі по справі. Посилаючись на те, що відповідачі не проживає у квартирі більше 15 років без поважних причин, позивачка просять визнати їх таким, що втратили право користування житловим будинком на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. У судове засідання позивачка не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідачі по повторному виклику у судове засідання не зявилИся, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 9/20 частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15.04.1987 року. На житловій площі позивача зареєстровані, але не проживають більше 15 років її дочка та онука відповідачі по справі, що підтверджується довідкою КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 20.10.2015 р., актом обстеження житлово-побутових умов, складеними депутатом Броварської міської ради 04.08.2015р. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачі не проживають у належній позивачу частині будинку більше одного року без поважних причин, доказів не проживання з поважних причин суду не надано, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що їй та відповідачці на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Щорса, 45-47. Кожній стороні належить по 1/2 частині вказаного будинку. Посилаючись на вимоги ст. 364 ЦК України, позивачка просить виділити їй в натурі на праві власності 1/2 частину будинку, а саме: коридор 1-1 площею 3,3 кв.м, кухню 1-2 площею 9,2 кв.м, столову 1-3 площею 11,7 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 6,7 кв.м, житлову кімнату 1-6 площею 15,9 кв.м, житлову кімнату 1-7 площею 13,0 кв.м, та надвірні будівлі: сарай «Д», вбиральню «В», 1/2 частину огорожі «N», відповідацчі 1/2 частину будинку, а саме: коридор 2-1 площею 3,3 кв.м, коридор 2-2 площею 7,6 кв.м, кухню 2-3 площею 3,8 кв.м, житлову кімнату 2-4 площею 11,1 кв.м, житлову кімнату 2-5 площею 6,4 кв.м, житлову кімнату 2-6 площею 11,7 кв.м та надвірні будівлі: колодязь «К», 1/2 частину огорожі «N», та припинити право спільної часткової власності сторін на цей будинок. У судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в її відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про визнання позову та розгляд справи в її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Щорса, 45-47 в м.Бровари Київської області. Кожній стороні належить 1/2 частина вказаного будинку. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу норм ст.ст. 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України, поділ жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійник виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. З огляду на наведене та враховуючи визнання позову відповідачем та можливість виділення кожній стороні відокремленої частини будинку із самостійним виходом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, у якій зазначає, що 03 січня 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказує, що її батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому в її свідоцтві про народження в графі мати зазначено «Артеменко Анна Акимовна», батько «Артеменко Петр Силивестрович», в свідоцтві про одруження її прізвище зазначено «Артьоменко», а після одруження «Голота». Посилаючись на те, що в звязку з цими розбіжностями, вона не може підтвердити родинні відносини з померлою, що необхідно їй для оформлення спадкових прав, заявниця просить встановити факт, що [PERSON], яка померла 03.01.2015 року є її матірю. У судове засідання заявниця не зявилася, подала письмову заяву, в якій просить задовольнити її заяву та розглянути справу в її відсутності. Зацікавлені особи у судове засідання не зявилися, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності їх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. З досліджених судом копій паспорта, свідоцтв про народження та одруження, свідоцтва про смерть, акту обстеження від 17.08.2015 року та довідки Світильнянської сільської ради від 12.08.2015 року № 400 вбачається, що [PERSON], яка померла 03.01.2015 року є матірю заявниці. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що встановлення факту родинних відносин необхідно заявниці для оформлення спадкових прав, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

у серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2002 року. У шлюбі у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. З травня 2015 року фактичні шлюбні відносини припинені у зв»язку з відсутністю взаєморозуміння, втратою відчуття поваги та любові. Шлюб між сторонами є лише формальним, так як особисті відносини між позивачкою та відповідачем тривалий час мають негативний характер. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Позивачка переконана, що збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Питання щодо проживання дитини вирішено сторонами. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності. Зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності. Зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 14.12.2002 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 374, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з 24 липня 1999р. вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у сторін народилась донька Інна, [INFO]. Позивачка зазначала, що з відповідачем фактично шлюбні стосунки припинені, спільне господарство ними не ведеться. Вказувала, що вона не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, оскільки між ними виникають постійні сварки з приводу організації спільного побуту, під час яких відповідач припускається домашнього насильства, вчиняє бійки та сварки. Вважає, що примирення між нею та відповідачем - неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати з відповідачем подружні відносини, так як сімя розпалася остаточно. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог, а також просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.31). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 29). У судових засіданнях, що проводилися раніше, [PERSON] позовні вимоги не визнавав, просив надати строк для примирення з позивачкою, у звязку з чим, суд, ухвалою від 14.09.2015р. надав подружжю строк на примирення у один місяць, після спливу якого, позивачка від своїх позовних вимог не відмовилась, просила розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 24.07.1999р. Відділом реєстрації актів громадського стану Іллічівської рай адміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №265, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію одруження (а.с.13). В період шлюбу у сторін народилась донька Інна, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, у звязку з відсутністю між ними взаєморозуміння та втрати почуття любові і взаємоповаги. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сімєю. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.1). На підставі ч.3 ст.105, ст.ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначила те, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, відсутнє взаємопорозуміння, Біля року сторони проживають окремо. Вважає подальше примирення та збереження сімї неможливим, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За відсутності заперечень з боку позивачки суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.03.2014 року, що вбачається з актового запису про реєстрацію шлюбу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Джанкойського міськрайонного управління юстиції в Автономній Республіці Крим № 50 від 15.03.2014 року. Після реєстрації шлюбу «Петренко» змінила прізвище на «Ільченко». З актового запису про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Джанкойського міськрайонного управління юстиції в Автономній Республіці Крим № 202 від 21.06.2014 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], 30.04.2014року народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначила те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з різними поглядами на життя та сімейні цінності, через що, на протязі останнього року постійно виникають конфлікти та сварки. Між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та пояснила, що був наданий строк для примирення, але примирення не відбулося, вважає подальше сімейне життя та збереження сімї неможливим. Просила шлюб розірвати, змінити їй прізвище на «Ткачук» та стягнути з відповідача на її користь 243,60 грн. сплаченого судового збору та 300,00 грн. витрат на юридичну допомогу. В судове засідання відповідач зявився, позов визнав, крім вимог про судові витрати. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.09.2009 року, що вбачається з актового запису про шлюб Відділу реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області № 123 від 26.09.2009 року. Після реєстрації шлюбу «Ткачук» змінила прізвище на «Копитіна». З актового запису про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області № 228 від 01.12.2010 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні сторони визнали, що шлюбні стосунки між ними фактично відсутні, сімя існує лише формально. Вважають що подальше спільне проживання та збереження сімї неможливі. Сторонам надавався строк для примирення, але примирення не відбулося. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, що були понесені позивачкою у справі і документально підтверджені, 243,60 грн. судового збору та 150 грн. витрат на правову допомогу з урахуванням часу необхідного адвокату на написання позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначила те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з різними поглядами на життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, шлюбні стосунки припинені. Вважає примирення, подальше спільне життя та збереження сімї неможливим, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.10.2007 року, що вбачається з актового запису про шлюб Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області № 2128 від 27.10.2007 року. Після реєстрації шлюбу «Рак» змінила прізвище на «Корпан». З актового запису про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області № 2219 від 27.09.2008 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З актового запису про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції № 1369 від 21.06.2011 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи доводи позивачки та позицію відповідача, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved