Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, а 15.01.2015 року шлюб розірвано за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Позивач стверджує, що від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Позивач вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач позовні вимоги не визнав, вказав, що надає матеріальну допомогу та просить сплачувати аліменти у добровільному порядку, так як на теперішній час ому необхідно достроково сплатити кредитну заборгованість. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свою доньку. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 листопада 2004 року, [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Розпорядженням Олександрійського міського голови Кіровоградської області №р-153-к від 24.06.2014 року призначено [PERSON] на посаду директора Олександрійського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 25.06.2014 року. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача інших дітей немає та донька залишається проживати з позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходів). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved