Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ «Прикарпаттяобленерго» 4307 грн. 59 коп. заборгованості згідно додаткової угоди про порядок погашення заборгованості за необліковану електричну енергію № 320/8379 від 21.08.2017 та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 21.08.2017 між позивачем АТ «Прикарпаттяобленерго» та відповідачкою [PERSON] була укладена додаткова угода № 320/8379 про порядок погашення заборгованості за необліковану електричну енергію. Відповідно до п. 1.1. даної Угоди споживач визнає перед енергопостачальником свій борг за необліковану електричну енергію в розмірі 7661 грн. 39 коп. та зобовязується самостійно погашати дану заборгованість, згідно визначеного додатковою угодою графіку. Відповідачка [PERSON] частково провела оплату по даній угоді у розмірі 3353 грн. 80 коп., проте 4307 грн. 59 коп. заборгованості залишились неоплаченими. Правилами користування електроенергією для населення, затвердженими постановою НКРЕ № 1357 від 26.07.1999, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, встановлений порядок розрахунків населення за електроенергію. Згідно п. 42.5 ПКЕЕн споживач зобовязаний оплачувати за спожиту електроенергію, здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобовязання згідно додаткової угоди від 21.08.2017, заборгованість згідно з угодою в добровільному порядку не погашає, чим порушує законні права позивача, а тому позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила про задоволення позову. Крім цього пояснила, що у відповідачки жодних документів на підключення електроенергії - договору, абонентської книжки не було, даних про такого абонента в базі даних абонентів також не було, на час проведення перевірки показник лічильника становив 00050. Після виявлення порушення, працівниками ПАТ «Прикарпаттяобленерго» був складений акт та проведений розрахунок за використану електроенергію відповідно до методики розрахунку. У випадку з відповідачкою було встановлено самовільне підключення нею електроенергії та її використання. Зазначила, що робочий проект наданий відповідачкою на підтвердження правомірності підключення нею до електромережі розробляється на початковій стадії. Після цього, електоустановка пред'являється спеціалістам служби РЕМ, складаються відповідні акти технічної перевірки та збереження пломб, після чого видається абонентська книжка. Однак відповідачкою цього зроблено не було, а тому мало місце самовільне підключення та використання електричної енергії відповідачкою. Крім цього зазначила, що вищевказана угода про порядок погашення заборгованості за необліковану електричну енергію № 32018379 називається додатковою в силу того, що вона оформлена на типовому бланку і не є складовою укладення будь-якої первісної угоди, а тому є чинною і підлягає до виконання. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позову не визнали, просили у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Крім цього, відповідачка [PERSON] зазначила, що самовільно до електромережі не підключалася, її господарство підключали до електричної мережі на початку 2000-х років працівники РЕМ, а саме підвели дроти до електроопори та встановили лічильник, однак з того часу вона не користувалася електричною енергією, оскільки в будинку тривалий час не проживала. На даний час її відключили від електромережі у зв'язку із несплатою заборгованості за спожиту електроенергію. Однак вона вважає, що жодної заборгованості у неї немає, а угоду з позивачем про порядок погашення заборгованості за необліковану електричну енергію уклала під тиском працівників Рожнятівського РЕМ. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що приблизно з 2007 по 2013 роки працював контролером у ПАТ «Прикарпаттяобленерго», ходив по абонентах, неодноразово заходив до недобудованого будинку [PERSON] записував показники лічильника, який був опломбований, назву електроопори до якої господарство було підключене, проте відомостей про абонента [PERSON] в базі даних абонентів не було. Зняті показники лічильника він передавав в РЕМ, а також повідомляв РЕМ про відсутність такого абонента в базі даних електропостачальника. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що проживає по сусідству з відповідачкою. У 2001 році жителям вулиці тривалий час не підключали електроенергію, у зв'язку з чим всі мешканці вулиці їздили до голови Івано-Франківської ОДА, після чого, їм до місяця часу підключили електроенергію, включаючи господарство відповідачки. Відколи до їх будинків провели електроенергію, [PERSON] нею не користувалася, оскільки тривалий час там не проживала. Чи є у [PERSON] документи на підключення електроенергії вона не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що доводиться відповідачці сусідкою. Близько двадцяти років тому вони з сусідами за власні кошти купили трансфрматор, дріт, і їм працівники РЕС за вказівкою голови Івано-Франківської ОДА підключичили електроенергію, встановили та опломбували лічильники. Не пам'ятає, які саме документи вона підписувала, оскільки пройшло багато часу. Коли і як підключали [PERSON] електроенергію вона не бачила. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~26\~Закону України\~«Про електроенергетику» споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії між споживачем та енергопостачальною організацією. Стаття 27\~Закону України\~«Про електроенергетику» визначає відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, зокрема, до правопорушень в електроенергетиці відносять порушення правил користування енергією. Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією, на момент виявлення правопорушення, регулювалися Правилами користування\~електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357. Вказані Правила були обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно п. 42.5 ПКЕЕн споживач зобов'язаний оплачувати за спожиту електроенергію, здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. У п. 53 ПКЕЕн визначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником обєкта або має право користуватися цим обєктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з копії Акту про порушення № 082976 від 29.06.2017, під час перевірки працівниками ПАТ «Прирпаттяобленерго» філія Рожнятівський РЕМ за адресою відповідачки в с. Петранка, були виявлені порушення ПКЕЕн, а саме самовільне підключення струмоприймачів без порушення схеми обліку - самовільне підключення електроустановки споживача до електричної мережі енергопостачальника з встановленим приладом обліку, який не зареєстрований у філії та на якому відсутня пломба енергонагляду, електроенергія споживається але не оплачується (а.с. 16). 21 серпня 2017 року між позивачем АТ «Прикарпаттяобленерго» та відповідачкою [PERSON] була укладена додаткова угода про порядок погашення заборгованості за необліковану електричну енергію № 32018379, згідно якої остання визнала перед енергопостачальником свій борг за необліковану електричну енергію в розмірі 7661 грн. 39 коп., та зобов'язалася самостійно погасити дану заборгованість згідно визначеного додатковою угодою графіку (а.с. 2). Згідно довідки № 058/913 виданої філією АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна» від 13.02.2019, позивачкою частково погашено заборгованість по додатковій угоді про порядок оплати за необліковану електричну енергію № 32018379 від 21.08.2017 у розмірі 3353 грн.80 коп., і станом на 24.01.2019 залишок заборгованості по вищевказаній угоді становить 4307 грн. 59 коп. (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно з ч. 1 ст.\~625\~цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі виконанням, прведеним належним чином. Відповідно до частини 1 статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладені\~обставини суд\~приходить до\~висновку,\~що відповідач\~не виконала\~зобовязання за\~вказаною угодою\~належним чином,\~чим порушила\~зазначені норми\~закону та\~умови укладеної\~угоди,\~а тому\~з неї\~слід стягнути заборгованість по додатковій угоді про порядок оплати за необліковану електичну енергію в розмірі 4307 грн.59 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 1921 грн., що підлягають стягненню з відповідачки у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved