Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що під час перебування її у шлюбі з відповідачем у них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 15.08.2017 року. Проте, відповідач вказане рішення суду на виконує не належним чином, аліменти платить не систематично на свій розсуд. Станом на теперішній час, грошових коштів у сумі 1000 грн. на місяць , які стягнуті у якості аліментів на утримання дитини за вищевказаним рішенням недостатньо на придбання одягу, їжу ліків, повноцінного розвитку дитини. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідно до ч. 8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала , та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України\~визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття. Частиною 1\~ст.141 СК України, передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1\~ст.192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна правова позиція викладена у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, що під час перебування їх у шлюбі у них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . .Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 15.08.2017 року. Проте, відповідач З пояснень позивачки, проти яких не заперечував відповідач, з часу ухвалення зазначеного рішення відповідач аліменти платить не систематично на свій розсуд. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення. судами. адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1,2,3.4,5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Тобто, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, та такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось відповідачем, що на утримання дитини [PERSON] , [INFO] останній в добровільному порядку кошти позивачці надає на сій розсуд , не систематично, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки підлягають задоволенню. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покрашенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, що узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої, вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідно до ч.5\~ст.183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, і приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи до уваги, що на теперішній час аліменти на [PERSON] , [INFO] стягуються з відповідача за рішенням суду від 20.11.2017 року у розмірі 1000,00 грн., а також те, що з часу прийняття рішення суду зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для нормального її проживання, а також з урахуванням\~\~відомостей про майновий стан відповідача,\~\~суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню,\~\~змінивши спосіб стягнення аліментів\~\~на користь позивачки на утримання сина [PERSON] з 1000,00 грн. щомісячно на стягнення аліментів у частці від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи надані сторонами пояснення у справі, а також те, що станом на теперішній час, позивачка вимушена самостійно нести всі витрати, пов`язані з вихованням дитини, її фізичним та духовним розвитком, вимушена піклуватись про підготовку до дорослого життя, зокрема: забезпечувати необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, а також спілкуватись з ним в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, надавати достатній доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяти засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, виявляти інтерес до його внутрішнього світу, створювати належні умови для отримання ним освіти суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тобто з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved