Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із згаданим позовом до [PERSON], в якому прохала встановити час зустрічей з донькою [PERSON] за її присутності у міському парку при свідках один раз на тиждень, або позбавити відповідача батьківських прав за для нормалізації та відновлення психічного стану дитини (а.с.2-3). Змінивши предмет позову (а.с.72-74) позивач за первісним позовом остаточно прохала суд змінити спосіб участі батька у вихованні доньки [PERSON] шляхом надання періодичних побачень один раз на тиждень у суботу з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., дотримуючись щоденного розпорядку дня дитини, у визначеному за домовленістю з матір'ю дитини місці, та надати позивачу дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди за кордон разом із донькою без згоди та супроводу батька. 22.10.2014 року в порядку ст.34 ЦПК України до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій остання як третя особа із самостійними вимогами прохала встановити їй час та місце зустрічей із онукою [PERSON], а саме з 08.00 год. четверга до 08.00 год. п'ятниці за адресою: [ADDRESS] без присутності матері дитини та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні з онукою. У жовтні 2014 року до суду звернувся [PERSON] із зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій прохав залишити графік часу і місце зустрічей, що раніше визначений судовим рішенням, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, дозволити [PERSON] під час відпустки виїжджати з малолітньою донькою на оздоровлення в інші міста України та за кордон без згоди та супроводу матері, зобов'язати мати дитини радитись із позивачем та отримувати письмову згоду при виборі дитячого садочка, шкоди та не змінювати місця проживання дитини без згоди батька (а.с.38-41). Ухвалою суду від 17.11.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору залучено [PERSON] Одночасно, вказаним судовим рішенням об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] зустрічний позов [PERSON] та позов [PERSON] (а.с.94). За ухвалою Комсомольського міського суду від 06.04.2016 року (а.с.246) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині надання дитині дозволу на тимчасовій виїзд за кордон залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник, позивач за зустрічним позовом [PERSON] і його представник та третя особа із самостійними вимогами [PERSON] заявлені ними вимоги підтримали повністю. Представник органу опіки та піклування м.Комсомольська [PERSON] в суді, підтримуючи вимоги [PERSON] пояснила, що дитина потребує спілкування з батьком та бабою, останні мають право брати участь у вихованні дитини. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що дійсно між колишнім подружжям [PERSON] існують напружені відносини, в тому числі з приводу виховання дитини. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд звертає увагу на наступне. Правовідносини сторін врегульовані нормами сімейного законодавства України. Так, відповідно до частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (стаття 151 ч. 1 СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі любові до своєї сім'ї та родини (ст. 150 ч. 1); батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 ч. 2). Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положення даної статті СК узгоджується зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» та ч.3 ст.9 Конвеції про права дитини, згідно з якими, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Як убачається з матеріалів справи 09.01.2015 року позивач за первісним позовом [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка, про що відділом ДРАЦС РС Комсомольського МУЮ складено актовий запис за № 2 (а.с.175). Рішенням виконавчого комітету Комсомольської міської ради № 106 від 24.03.2009 року (а.с.42) було встановлено час зустрічей [PERSON] з його донькою [PERSON] на території батька: щотижня у вихідні дні (1 або 2 дні), у святкові дні (1 або 2 дні), на період відпустки [PERSON] (від 1 до 7 днів), крім часу коли дитина хворіє. За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.03.2012 року (а.с.43-44) встановлено час зустрічей [PERSON] з донькою у період часу: з 17 год. 00 хв. понеділка до 08 год. 00 хв. вівторка, з 17 год. 00 хв. середи до 08 год. 00 хв. четверга, з 09 год. 30 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка. Одночасно за с удовим рішенням [PERSON] дозволено виїжджати під час відпустки з малолітньою донькою [PERSON] на оздоровлення в інші міста України та закордон без супроводу матері. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 17.11.2014 року щодо визначення способу участі батька у вихованні доньки [PERSON] (а.с.81-84) визнано доцільним графік зустрічей, встановлений за рішенням суду від 27.03.2012 року. За висновком органу опіки та піклування від 21.01.2016 року (а.с.200-202) визначено доцільним наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], встановивши систематичні побачення з донькою на території батька щотижня: у вівторок з 18.30 год. до 08.00 год. середи з 08.00 год., у п'ятницю з 17.00 год. до 19.00 год. суботи. Даним висновком, також, визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні онуки [PERSON], із доцільністю встановлення систематичних побачень на території бабусі з 18.30 год. четверга до 08.00 год. п'ятниці. Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.04.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за фактом заподіяння [PERSON] легких тілесних ушкоджень та призначено покарання у виді 850 грн. штрафу. За ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16.06.2015 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. Згідно з ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2015 року (а.с.236) касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Відповідно до ч.ч.1,2ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 257 Сімейного Кодексу України встановлено, що баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу. Згідно з висновком органу опіки і це не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи мати дитини [PERSON], батько [PERSON] та бабуся [PERSON] мають належні санітарно-гігієнічні та соціально-побутові умови проживання. Вказані обставини також підтверджуються відповідними актами обстеження умов проживання. В судовому засіданні сторони також підтвердили той факт, що наразі батько та бабуся з [PERSON] не спілкуються, востаннє вони бачились на шкільному святі першого вересня, проте близько не підходили, спостерігаючи зі сторони. За повідомленням управління охорони здоров'я [PERSON] та [PERSON] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, дитина знаходиться на диспансерному обліку та потребує додаткового оздоровлення, при хворобі дитини за медичною допомогою звертається мати. За результатами психологічного обстеження дитини (а.с.227) майбутнє позитивне чи негативне ставлення дитини до батька та його родини буде мати пряму залежність від відповідного поліпшення чи погіршення ставлення одне до одного колишнього подружжя [PERSON]. Відповідно до чч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України). Враховуючи, що висновком органу опіки м.Комсомольська не в повному обсязі взято до уваги інтереси дитини, її вік, розпорядок дня, зайнятість у гуртках, суд вважає за необхідне визначити відмінний від запропонованого органом опіки спосіб участі батька та бабусі у вихованні та спілкуванні з [PERSON]. Згідно з поясненнями позивача [PERSON] їх спільна з відповідачем малолітня донька [PERSON] після занять у школі кожного понеділка, вівторка, середи та четверга, а також у п'ятницю через тиждень, відвідує художній та спортивний гуртки. Вказана обставина визнана сторонами, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Виходячи з пояснень [PERSON] в судовому засіданні, на думку органу опіки і піклування м.Комсомольська побачення батьків з дитиною через день відповідає її інтересам. Проте, суд не може погодитись із вказаною позицією органу опіки, яка фактично узгоджується із побажаннями [PERSON], оскільки наявність шкільних занять, відвідування художніх та спортивних гуртків та ночівля у різних місцях матиме наслідком навантаження на психоемоційний та фізичний стан дитини. На думку суду повноцінне спілкування батька з донькою протягом усього дня, а не уривчасті зустрічі за запропонованим органом опіки графіком, будуть сприяти поліпшенню стосунків батька з донькою. З наведених вище мотивів виходив суд при визначенні способу участі [PERSON] у вихованні онуки. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами виник конфлікт з приводу виховання доньки, який триває декілька років поспіль. Проте, суд вважає, що конфліктні відносини сторін не повинні бути перепоною в спілкуванні дитини з батьком та бабусею, і в даному випадку сторони повинні діяти в інтересах дитини та поводити себе гідно, показуючи приклад своїй дитині. Враховуючи, що дитина на час розгляду справи досягла семирічного віку, вона може перебувати з позивачем за зустрічним позовом без обов'язкової присутності матері, і зустрічі на одинці не будуть стресовими для дитини, а навпаки будуть слугувати покращенню стосунків з батьком та його родиною. Мати дитини не довела належними та допустимими доказами наявність перешкод для таких побачень і спільного відпочинку батька з дитиною. Вирішуючи заявлений зустрічний позов в частині вимог щодо надання дозволу на виїзд дитини закордон, суд звертає увагу на наступне. В судовому сторони визнали, що до 2014 року перешкод у виїзді дитини закордон не існувало, [PERSON] знаходилась на відпочинку разом із батьком в іноземній державі. Вказана обставина підтверджується також приєднаними до справи копіями паспорту. Також, відповідач визнав, що починаючи з 2014 року за рекомендацією психологів він з донькою не спілкувався, спільний відпочинок закордоном не планував, тому суд вважає, що фактично спір про надання дозволу на виїзд дитині між сторонами відсутній. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення матері дитини від надання такого дозволу [PERSON] суду надано не було. Вимоги [PERSON] щодо зобов'язання матері дитини радитись з ним та отримувати письмову згоду при виборі навчального закладу та не змінювати місця проживання задоволенню не підлягають, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні [PERSON] положень сімейного законодавства України. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Зважаючи на рівність прав та обов'язків батьків по відношенню до дитини, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд

Outcome: partial