Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів було роз`єднано та виділено в самостійне провадження позовну вимогу про стягнення аліментів, яку передано до канцелярії суду для проведення автоматизованого розподілу через автоматизовану систему документообігу суду. Позов мотивує тим, що 22 серпня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що вже більше року вони з чоловіком не проживають разом, між ними було припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини, вони втратили почуття взаємної любові, дружби та поваги. Жодних спільних інтересів вони не мають, так само як і наміру продовжувати шлюб чи зберігати сім`ю. Позивач вважає, що подальше сімейне життя неможливе і буде суперечити її інтересам, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного Київської області від 11 лютого 2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2008 року у виконкомі Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області, актовий запис № 04, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія № [NUMBER] виданим 22 серпня 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 05 листопада 2008 року та Серія [NUMBER] виданим 13 березня 2018 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved