Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

у серпні 2019 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з неповнолітнім сином є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 09.11.2011р. 26 червня 2015р. на прохання знайомих позивачка надала згоду на реєстрацію відповідача в належній їй квартирі. З [PERSON] ні родинних, ні дружніх стосунків позивач не має. За усною домовленістю [PERSON] після закінчення однорічного терміну мав самостійно перереєструватися в іншому місці, однак з того часу відомостей про його місце перебування немає, зв`язок втрачено. [PERSON] ніколи не проживав та не перебував у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження від сусідів. За таких підстав, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 14) Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 09 листопада 2011 року, виданого Головним управлінням житлового заезпечення виконавчого органу КМР (КМДА). (а.с. 6) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 4286443 від 06.08.2019р. відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 30.07.2015 р. по теперішній час. (а.с. 13) На цій житловій площі фактично проживає позивач [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази. У матеріалах справи міститься акт, складений ТОВ «Ліко-Житлосервіс», від 26 липня 2019 р., з якого вбачається, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з червня 2015 року (а.с. 5). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. Позивач також просить зобов`язати зняти відповідача з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial