Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.10.2007 року між ним, який є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 147000,00 грн. строком на 120 місяців зі сплатою 13,5 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON] 03.10.2007 року укладено договір поруки. У порушення умов договору позичальник зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості станом на 14.06.2013 року становить 391448,43 грн., яка складається з: 138622,20 грн. - заборгованість за кредитом, 48002,05 грн. - заборгованість за відсотками, 204824,18 грн. - нарахована пеня. Оскільки боржником умови договору не виконані та, враховуючи солідарну відповідальність відповідачів, позивач просить стягнути з них у солідарному порядку заборгованість в розмірі 391448,43 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їхній відсутності до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. В силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між позивачем, який є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4708/82/120624, на підставі якого позичальнику надано кредит у розмірі 147000,00 грн. строком до 03.10.2017 року зі сплатою 13,5 відсотків річних за користування кредитом. Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитиним договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] обов'язку зі сплати коштів у рахунок погашення боргу за кредитним договором та процентів за користування кредитом станом на 03.07.2013 року утворилась заборгованость в сумі 391448,43 грн., яка складається з: 138622,20 грн. - заборгованість за кредитом, 48002,05 грн. - заборгованість за відсотками, 204824,18 грн. - нарахована пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості. Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік. Позивач, заявляючи вимоги до відповідачів про стягнення пені в сумі 204824,18 грн., нарахованої згідно п. 10.1 договору за період з 16.06.2010 року по 15.07.2013 року, звернувся до суду з позовом лише 08.08.2013 року, таким чином пропустивши річний строк позовної давності, визначений ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо стягнення неустойки. Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення пені за період з 16.06.2010 року по 07.08.2012 року та стягує пеню, нараховану в межах річного строку, тобто з 08.08.2012 року по 15.07.2013 року, що становить 103119,74 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договрорм, яка підлягає стягненю, становить 289743, 99 грн. - заборгованість по кредиту, яка складається з: 138622,20 грн. - заборгованість за кредитом, 48002,05 грн. - заборгованість за відсотками, 103119,74 грн. - нарахована пеня за один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У забезпечення виконання позичальником зобов'язань між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] 03.10.2007 року укладено договір поруки № 140/4708/82/120624, згідно якого поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором за належне виконання боржником [PERSON] зобов'язань, що випливають з указаного кредитного договору. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 06.05.2009 року до кредитного договору про зміну умов (реструктуризацію) кредиту, на підставі якої (п. 1.3) сторони погодили, що фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Матеріали справи не містять підтверджень отримання згоди від поручителя [PERSON] на укладення між кредитором та позичальником [PERSON] додаткової угоди № 1 від 06.05.2009 року, внаслідок якої відбулося збільшення обсягу відповідальності боржника за зобов'язаннями по кредиту, що свідчить про припинення договору поруки № 140/4708/82/120624 від 03.10.2007 року на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Отже, за встановлених судом обставин виключається можливість солідарної відповідальності відповідачів за порушення умов виконання зобов'язань за кредитним договором, тож заборгованість за кредитним договором № 140/4708/82/120624 від 03.10.2007 року в сумі 289743,99 грн. підлягає стягненню лише із самого позичальника - відповідача [PERSON] Тому в цій частині вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню та, поряд з цим, через те, що договір поруки є припиненим, суд відмовляє в задоволенні позову до поручителя [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально. Враховуючи викладене та

Outcome: partial