Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рідним батьком її дитини є відповідач. При реєстрації народження дитини, відповідач відмовився надати згоду записати його батьком дитини. Оскільки вони з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, запис про батька дитини було зроблено зі слів матері. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Її матеріального становища не вистачає для утримання дитини, а відповідач не надає матеріальної допомоги та заперечує батьківство. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO]; внести зміни до актового запису про народження дитини, вказавши відповідача батьком дитини, зазначивши прізвище дитини - [PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - Анатоліївна; стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 17 липня 2012 року позивач народила доньку [PERSON] /а.с.9/. В актовому записі про народження дитини прізвище дитини вказано за прізвищем матері, а імя та по батькові записані зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с.35-36/. Згідно висновку судово-медичної експертизи №10, [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], з вірогідністю 99,9999%. Підстав ставити під сумнів достовірність висновку експерта судом не встановлено. За таких обставин суд вважає доведеним факт біологічного походження дитини [PERSON], [INFO], від відповідача. Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на його утриманні. Зазначене підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /а.с.8/. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки суд прийшов до висновку, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогами про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. При зверненні до суду з вимогами немайнового характеру позивачем сплачено 551,20 грн., а також було понесено витрати на проведення судово-генетичної експертизи у сумі 6650,10 грн. Зазначені судові витрати у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved