Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого останній зазначив, що відносно позивача відкрито виконавче провадження №64445701 щодо примусового виконання виконавчого напису, виданого 19 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (далі ТОВ «ФК «Приватні інвестиції») заборгованості в сумі 13 114 гривень 49 копійок. Представник позивача вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, так як останній вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитись у безспірному порядку, крім того нотаріусом не перевірено безспірність боргу. Як зазначено у позові, позивач, як боржник, не був повідомлений про відступлення права вимоги та вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, тому не міг знати, яка сума заборгованості підлягає стягненню і на чий рахунок її слід сплатити. За вказаних обставин, представник позивача просить визнати виконавчий напис №4433 від 19 жовтня 2020 року, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованості в сумі 13 114 гривень 49 копійок таким, що не підлягає виконанню. 26 серпня 2021 року представником відповідача Хоменко О.М. до суду подано відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вказавши на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані вимоги Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Крім цього, 26 серпня 2021 року представником відповідача було подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі треті особи пояснень на позовну заяву не надали. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 10 серпня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 09 вересня 2021 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивач [PERSON] та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, у якій зазначено, що позовні вимоги останні підтримують повністю. Представники відповідача та Гощанського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача Хоменко О.М. 13 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, проти задоволення позовних вимог представник у поданому клопотанні заперечила в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. у судове засідання також не з`явився, судом були вжиті заходи щодо належного повідомлення останнього про час, дату та місце розгляду справи. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом з матеріалів справи установлено, що 19 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №4433, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №МФ-2791800000590 від 08 червня 2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», яке на підставі Договору факторингу №2 від 18 вересня 2018 року є правонаступником всіх прав і обов`язків Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС». Згідно означеного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 18 вересня 2018 року по 01 жовтня 2020 року, та сума заборгованості складає 13 114 гривень 49 копійок, в тому числі: построчена заборгованість за кредитом - 4838 гривень 17 копійок, заборгованість за відсотками - 3909 гривень 31 копійка, пеня - 2370 гривень 76 копійок, заборгованість за комісією - 1161 гривні 16 копійок, 3% річних застосовані до основної суми та відсотків - 535 гривень 09 копійок, сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 гривень. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2021 року, головним державним виконавцем Гощанського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Супрунець Ю.В. відкрито виконавче провадження №64445701 з виконання виконавчого напису нотаріуса №4433 від 19 жовтня 2020 року. Представник позивача, вказуючи на те, що означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. незаконно, без належних на те правових підстав, звернувся до суду за захистом порушеного права [PERSON] . Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1. вказаної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2. пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як передбачено підпунктами 3.1., 3.2. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (ст. 42 Закону України «Про нотаріат»). Крім того, вчиняючи виконавчий напис нотаріус повинен враховувати Постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в якій не передбачається вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік). При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі №6-887цс17. Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі №320/8269/15-ц, зазначивши, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 19 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. на підставі Кредитного договору №МФ-2791800000590 від 08 червня 2018 року, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» без нотаріального посвідчення. Вказані обставини убачаються з копії зазначеного вище кредитного договору, яка була надана представником відповідача на обґрунтування висловлених у відзиві заперечень проти позову. З огляду на означені встановлені обставини, суд зауважує, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №МФ-2791800000590 від 08 червня 2018 року, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС». Окрім того, як встановлено судом, відповідачем суду не було надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] був належним чином повідомлений про відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та доказів того, що до позивача [PERSON] звертався первісний кредитор чи відповідач з вимогою про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором та отримання ним такої вимоги. Не виконано і ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року про витребування у Гощанському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження №64445701 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 19 жовтня 2020 року, який зареєстрований в реєстрі №4433. З урахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідачем не надано суду доказів повідомлення боржника [PERSON] про направлення йому вимоги про погашення заборгованості, документів, на підставі яких нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис, в тому числі на підтвердження безспірності заборгованості, зважаючи на те, що нотаріус не мав права вчиняти такий виконавчий напис у зв`язку з нечинністю відповідних положень постанови КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд, виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved