Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вона з дитиною проживають окремо. З того часу відповідач припинив спілкування з дитиною, матеріальної допомоги не надає, у вихованні дитини участі не приймає. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання та виховання дитини, вона змушена вернутися до суду з цим позовом. У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України, ст. 11.12. ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно д ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Якщо батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то ч.2 ст. 164 СК України передбачає підставу для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовний і фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 04 жовтня 2011 року, який 13 листопада 2014 року було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження, батьком якої записаний [PERSON]. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав та призначення опікуна обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю. Житлово-побутові умови проживання матері визнані задовільними. Дитина здорова. Місце проживання батька невідомо. Батько самоусунувся від виховання, утримання та лікування дитини. Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]відносно його дитини [PERSON], [INFO]. На даний час дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] та сестрою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON], яка в подальшому змінила своє ім'я на [PERSON], стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON], яка в подальшому змінила своє ім'я на [PERSON], стягнута неустойка за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 11 625,85 грн. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідача до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити [PERSON]батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved