Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилався на те, що 01.07.2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11364391000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 24 140, 81 доларів США, а відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 450,00 доларів США 01 числа кожного місяця, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01 липня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, що передбачено п. 1.1, 1.2 кредитного договору. За користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобовязалася сплатити проценти у розмірі 13,50% річних кожного місяця, а за користування кредитом понад встановлений договором строк у подвійному розмірі. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника прийнята порука відповідача по первісному позову [PERSON] згідно договору поруки № 214816 від 01 липня 2008 року. В порушення умов договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу, у звязку з чим виникла заборгованість. Позивач 04 листопада 2014 року направив відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень кредитного договору, проте відповідачі вказані вимоги не виконали. Тому позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором по кредиту та процентах у розмірі 39 110,01 доларів США, що станом на 09 січня 2015 року за курсом НБУ еквівалентно 615 966,51 грн. та по пені у розмірі 14 866,35 грн., а також судові витрати у розмірі 3 654,60 грн. у рівних частках з кожного з відповідачів, тобто по 1 827 грн.. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим. Посилалась на те, що [PERSON] не сплатила черговий платіж за кредитним договором 01.02.2010 року, після цього порушення нею грошового зобовязання носило тривалий систематичний характер, порука припинилась через 6 місяців, тобто 01.08.2010 року, позов предявлено до неї, як співвідповідача, лише 02 лютого 2015 року. Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2017 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зустрічний позов [PERSON] задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 214816 від 01 липня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 640 гривень. У апеляційній скарзі позивач просить рішення змінити та частково задовольнити його позовні вимоги, а саме стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитом у загальній сумі 702 748, 24 грн.. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та грубе порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Зокрема, зазначає, що судом не враховано, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом повинно здійснюватись позичальником щомісячно і перебіг позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту невиконання кожного із цих зобовязань. Позивач звернувся до суду з даним позовом шляхом відправлення позовної заяви поштою 27 січня 2015 року, отже позов підлягає задоволенню частково, а саме за період з січня 2012 року по січень 2015 року. В засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] [PERSON] зазначила, що у скарзі не ставиться питання про скасування рішення відносно [PERSON], тому просила ухвалити рішення на розсуд суду. Представник позивача в засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджено отриманням представником [PERSON] телефонограми про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в засідання апеляційного суду не зявилась, у звязку із неможливістю вручити їй судову повістку за відомою у справі адресою у м. Горлівка, на територію якого поштові відправлення не доставляються, оголошення про час та місце розгляду справи розміщено на офіційному сайті суду. Відповідач [PERSON] в засідання апеляційного суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено отриманням телефонограми із зазначенням часу та місця розгляду справи її представником [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом та процентами з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог до [PERSON] з наступних підстав. Із справи вбачається, що 01 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11364391000, відповідно до якого остання отримала від банку кредитні кошти (кредит) в сумі 24 140, 81 дол. США, що еквівалентно 117 056, 37 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору, та зобовязалася сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Зокрема, договором передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01 липня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору; позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом ануїтетних платежів у розмірі 450 доларів США в день сплати ануїтетних платежів; за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 13,50 % річних; за користування кредитними коштами понад встановлений термін банк нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою у розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної у пункті 1.3.1; строк сплати кредиту та нарахованих процентів 01 числа кожного місяця, наступного за тим, за який було видано кредит. Згідно з п.9.8 договору строк його дії встановлюється з дати укладення до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування. 01 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким остання зобовязалась відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] зобовязань, що виникають із вказаного кредитного договору. У позовній заяві позивач, посилаючись на невиконання [PERSON] умов договору, просив стягнути з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 39 110,01 доларів США, що станом на 09.01.2015 року за курсом НБУ еквівалентно 615 966, 51 грн. та по пені у розмірі 14 866,35 грн., з яких 21 003,97 доларів США, що еквівалентно 330 803,85 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі 18 957,36 доларів США прострочена заборгованість; 18 106,04 доларів США, що еквівалентно 285 162,65 грн. заборгованість за процентами, у тому числі 17 661,38 доларів США прострочена заборгованість; 7 734,31 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 09 січня 2014 року по 13 квітня 2014 року; 7 132,04 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентам за строк з 09 січня 2014 року по 13 квітня 2014 року. Відповідачем [PERSON] було подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та зустрічний позов про визнання поруки припиненою. Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд виходив із того, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплачено 26 березня 2010 року, останній платіж в рахунок погашення заборгованості за процентами здійснено 21 грудня 2010 року, наступний платіж мав бути здійснений 05 січня 2011 року, отже з 06 січня 2011 року позивачу стало відомо про порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, тому строк позовної давності щодо погашення заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом сплинув 06 січня 2014 року. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення неустойки. Вимога про усунення порушень кредитного договору була направлена відповідачу [PERSON] лише 04 листопада 2014 року, тобто після спливу строків позовної давності. До суду з даним позовом позивач звернувся лише 27 січня 2015 року. Задовольняючи зустрічний позов та визнаючи поруку припиненою суд виходив з того, що строк дії поруки у договорі поруки не встановлений, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Позивачу стало відомо про порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору з 06 січня 2011 року, строк звернення до поручителя відповідача [PERSON] сплинув через шість місяців з цієї дати, а саме: 06 липня 2011 року, тобто до звернення позивача з даним позовом. Рішення в частині задоволення зустрічного позову про визнання поруки припиненою та в частині відмови у задоволенні первісного позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не оскаржене. Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. З висновком суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом та процентами з [PERSON] погодитись у повному обсязі неможливо, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права. Згідно із частинами першою і другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такі правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах №6-522 цс17 від 05 квітня 2017 року, №6-2462 цс16 від 14 грудня 2016 року, № 6-154 цс15 від 30 вересня 2015 року, № 6-31цс15 від 03 червня 2015 року, №6-14 цс14 від 19.03.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Судом не враховані вказані положення закону та висновки щодо застосування норм права, викладені у вказаних постановах Верховного Суду України, внаслідок чого ухвалене неправильне рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом за період трьох років до дня звернення позивача з даним позовом. Умовами договору визначено обовязок відповідача [PERSON] щомісячно повертати сум кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетих платежів у розмірі 450 доларів США 01 числа кожного місяця, наступного за тим, за який було видано кредит. Строк повернення кредиту у повному обсязі до 01 липня 2015 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 27 січня 2015 року шляхом направлення позову поштою. Отже, за період трьох років до звернення позивача з даним позовом, тобто за період з січня 2012 року по січень 2015 року строк позовної давності не пропущено. Із розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 01.02.2012 року залишок заборгованості за кредитом становить 14 343,25 доларів США. Із розрахунку заборгованості за процентами вбачається, що станом на 31.01.2012 року заборгованість за процентами становить 4 724,27 доларів США, на 06 січня 2015 року заборгованість за процентами становить 18 106,04 долари США, отже в межах трьохрічного строку позовної давності за період з січня 2012 року по січень 2015 року заборгованість за процентами становить 13 381,77 доларів США (18 106,04 долари США-4 724,27 доларів США). Однак, позивач у апеляційній скарзі зазначив, що заборгованість за процентами за цей період становить 13 075,08 доларів США, суд не може вийти за межі апеляційної скарги. Отже стягненню підлягає заборгованість за кредитом та процентами за період з 01 лютого 2012 року по січень 2015 року у загальній сумі 27 418,33 доларів США (14 343,25 доларів США+13 075,08 доларів США), що за курсом НБУ на 15 серпня 2017 року 25,6306 грн. (в межах доводів апеляційної скарги) становить 702 748, 24 гривні. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 3 654 грн. ( а.с.1 т.1), та за подачу апеляційної скарги 4 019,40 грн. (а.с.35 т.2), всього 7 673,40 грн.. Відповідно до вимог частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 5 379,05 грн.. Згідно п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Outcome: partial