Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

УПСЗН Новобаварського району ХМР звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, майнову шкоду в розмірі 118124,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. За вказаним кримінальним провадженням позивача визнано потерпілою стороною. Також зазначеним вироком встановлено, що відповідачка завдала позивачеві значної шкоди на суму 118124,49 грн, і ця шкода стала наслідком заволодіння державними грошовими коштами шляхом шахрайства. Таким чином, в результаті неправомірних та винних дій [PERSON] позивачеві заподіяно матеріальну шкоду, яка відповідно до цивільного законодавства України підлягає відшкодуванню у повному обсязі, у зв`язку з чим Управління звернулося до суду з даним позовом. 10.05.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 7). 29.05.2019 ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с. 19-20). У судовому засіданні представник позивача Савченко І. А., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] у період часу з лютого 2006 року по 31 травня 2018 року, будучи опікуном своєї рідної сестри [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом ІІ групи у зв`язку із психічним захворюванням з дитинства, незаконно отримала соціальну допомогу в розмірі 118124,49 грн, чим спричинила державі в особі УПСЗН Новобаварського району Харківської міської ради матеріальний збиток на вказану суму. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2019, який набрав законної сили, відповідачку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 13-16). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що завдані позивачу збитки в сумі 118124,49 грн підлягають відшкодуванню відповідачкою, яка їх заподіяла, оскільки її дії були неправомірними, між ними і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина відповідачки. Визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved