Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

у серпні 2018 року до Машівського районного суду Полтавської області з Карлівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява з наступним уточненням позовних вимог (а.с.46), мотивована тим, що внаслідок ДТП постраждав неповнолітній брат позивача - [PERSON], якому завдано значні тілесні ушкодження та пошкоджено мотоцикл, належний позивачу. Вироком суду визнано винним відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який ухвалою апеляційного суду Полтавської області залишено без змін, але засудженого звільнено від відбування основного покарання на підставі ЗУ «Про амністію». У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 31171,09 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та 5000 грн. у якості відшкодування моральних збитків, також суму сплачену за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2574,00 грн. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснивши, що він звертався до страхової компанії «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок ДТП шляхом пошкодження належного йому мотоцикла, яким на час ДТП керував його брат потерпілий, однак йому було відмовлено у звязку з пропуску строку звернення. \~ \~ \~ \~Відповідач проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що на користь потерпілого рішенням суду з нього стягнуто моральну шкоду та на користь страхової компанії сплачене страхове відшкодування потерпілому. \~ \~ \~ \~Представника ПАТ «СК «Країна» у судове засідання не зявився, у клопотанні від 27.03.2019 року просить розглядати справу за його відсутності (а.с.98). \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 18.07.2015 р. близько 21 год. 35 хв. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по автодорозі вул. Леніна в м. Карлівка Полтавської області в напрямку м. Полтава поруч житлового будинку №142 будучи у стані алкогольного спяніння, при зустрічному розїзді з мотоциклом [NUMBER], моделі XF200GY В MAXVIEW під керуванням водія неповнолітнього [PERSON],[INFO], не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, порушуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з вказаним мотоциклом. У результаті вищевказаної ДТП водій мотоцикла неповнолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді, які відповідно до комісійної судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя та відсутності небезпеки для життя. Порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з виникненням даної ДТП. В даній дорожній ситуації, технічна можливість запобігти зіткненню з мотоциклом [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] зі сторони водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] визначалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. 23.05.2017 р. вироком Київського районного суду Полтавської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Даний вирок суду набрав законної сили 16.01.2018 р. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.01.2018 р. вищевказаний вирок суду залишено без змін, але звільнено [PERSON] від відбування основного покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2017 р. на підставі п. «є» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» (а.с.8-11,14-18). З урахуванням викладеного, винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є [PERSON], і зазначений вирок суду від 23.05.2017 р. є преюдиціальним для суду, який розглядає справу. Це випливає з положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, яка вказує, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина у скоєнні ДТП [PERSON] доведена і доказуванню підлягає лише розмір шкоди. Як убачається з матеріалів справи, зокрема згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.10.2018 р. позов [PERSON] до [PERSON], третя особа ПАТ «Страхова Компанія «Країна» про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задоволено частково та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 50000 грн. та стягнуто витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 2310 грн.. а також судовий збір у розмірі 704,80 грн. нам користь держави. В іншій частині позовних вимог відмовлено, зокрема про стягнення з моральної шкоди у розмірі 100000 грн. (а.с.74-76). Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №2057 від 23.11.2018 року вартість матеріального збитку станом на 15.11.2018 року складає 31\~171,09 грн, ринкова вартість транспортного засобу 27927,78 грн. Вартість експертного дослідження становить 2574,00 грн. (а.с.48-73). За статтею 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що його відповідальність була застрахована та з нього стягнуто на користь страхової компанії кошти, виплачені потерпілому [PERSON] Між тим, ПАТ «СК «Країна» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування позивачеві [PERSON] з підстав подання останнім заяви про страхове відшкодування з пропуском строку, визначеного Законом України «про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.98,99). Відповідно до ст.\~33\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди»\~від 27\~березня 1992\~року №\~6 у разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Отже, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі ринкової вартості транспортного засобу - 27927,78 грн. Що стосується моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно зі статтями 23, 1167\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Позивач в обґрунтування моральної шкоди зазначив, що крім матеріальної також було завдано моральної шкоди, так як протиправними діями відповідача було порушено нормальний спосіб життя, оскільки позивач позбавлений транспортного засобу, що ускладнило для нього долання кожного дня маршруту до місця роботи, а тому моральну шкоду оцінив у розмірі 5000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 3000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи що за постановою ВС від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17) засуджений, який несе цивільну відповідальність, не сплачує жодних судових витрат, суд не стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Водночас суд стягує з відповідача на користь позивача витрати за проведення автотоварознавчої експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial