Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів. В обгрунтування позовних вимог, посилається на те, що 25.12.2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2579-020/07Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 131820,00 грн зі сплатою 15,49% річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №2579-020/07Р від 25.12.2007 року. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобов'язався у випадку невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за договором, виконати за нього зобов'язання перед позивачем, у порядку і у строки, встановлені договором. Зазначає, що АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк» повністю виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором №2579-020/07Р від 25.12.2007 року. Відповідач [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 09.06.2015 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2579-020/07Р від 25.12.2007 року становить 321079,19 грн, з яких: заборгованість за кредитом складає 98796,91 грн, заборгованість за процентами складає 70724,73 грн, неустойка (пеня) за кредитом складає 90897,68 грн, неустойка (пеня) за процентами складає 60659,87 грн. У зв'язку з тим, що відповідальність відповідачів є солідарною просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2579-020/07Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 131820,00 грн зі сплатою 15,49% річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. Відповідно до п.п. 4.4 вказаного договору [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 1570,00 грн щомісяця до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк визначений кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №2579-020/07Р від 25.12.2007 року. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, поручитель зобов'язався виконати за нього зобов'язання перед банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, зазначеним у п.п. 1.1 даного договору із змінами та доповненнями до нього. Встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором №2579-020/07Р від 25.12.2007 року. Однак, взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки в односторонньому порядку [PERSON] виконувати відмовляється. Згідно п.п. 1.3 кредитного договору №2579-020/07Р від 25.12.2007 року у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) [PERSON] своїх зобов'язань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 3% річних, починаючи від розміру, встановленого в п.п. 1.3 договору. У випадку наступного невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який [PERSON] повинен був виконати свої зобов'язання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Згідно п.п. 1.6 договору у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) [PERSON] своїх зобов'язань за п. 6.1.11 договору в частині щорічного укладання договорів страхування нерухомого майна, відповідач доручає позивачу укладати договори страхування нерухомого майна зі страховою компанією та на умовах визначених позивачем, а також здійснювати сплату страхових платежів у строки, в розмірі та на умовах, передбачених відповідними договорами страхування, укладання яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.11 договору, за рахунок кредитних коштів, надання яких здійснюється позивачем в рамках договору. Відповідно до п.п. 9.1 договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом [PERSON] сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки, зазначеної в п.п. 1.3 договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Таким чином, станом на 09.06.2015 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2579-020/07Р від 25.12.2007 року становить 321079,19 грн, з яких: заборгованість за кредитом складає 98796,91 грн, заборгованість за процентами складає 70724,73 грн, неустойка (пеня) за кредитом складає 90897,68 грн, неустойка (пеня) за процентами складає 60659,87 грн. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач [PERSON] не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1.2 статуту ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 07.09.2009 року, ПАТ КБ «Правекс-Банк» створено шляхом перейменування АКБ «Правекс-Банк» і є правонаступником його прав та обов'язків. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що з відповідачів на користь ПАТ «Правекс-Банк» підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість в сумі 321079,19 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Суд встановив, що відповідачі викликалися у судове засідання через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 16.01.2016 № 9 (5629). Позивач сплатив 420 грн. за розміщення зазначеного оголошення, що підтверджується квитанцією № 147 від 13.01.2016. Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідачів належить солідарно стягнути на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у розмірі 420 грн. Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме солідарному стягненню підлягає сума судового збору 3210,79 грн. та 420 грн за публікацію оголошення в пресі.

Outcome: approved