Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Шевченківський РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ), про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що 11.04.2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Норкою Є.В. відкрито виконавче провадження № 58855869 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 07.09.2009 року № 2-330 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2009 року і до їх повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки із заявою про примусове виконання указаного виконавчого листа від 07.09.2009 року [PERSON] вперше звернулася лише 10.04.2019 року, до цього часу претензій до нього щодо сплати аліментів не пред`являла, так як він сплачував їх добровільно і регулярно, будь-які поважні причини пред`явлення цього виконавчого документу майже через десять років після його отримання до примусового виконання у відповідачки відсутні, однак державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментах за указаний період, [PERSON] просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з 06.07.2009 року по 04.10.2016 року. У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на їх безпідставність, оскільки виконавчий лист про стягнення зі [PERSON] аліментів не пред`являла до примусового виконання внаслідок почуттів до нього, збереження стосунків із дітьми, а також у зв`язку із тим, що певний час позивач добровільно сплачував аліменти, проте в розмірі, якого не достатньо було для задоволення потреб дітей. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, від її представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на самоізоляції, проте з урахуванням відсутності доказів на підтвердження поважності причини неприбуття у судове засідання, а також поданого відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних в ній доказів. Представник Шевченківського РВ ДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.08.2009 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно і до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8). На примусове виконання цього судового рішення, 07.09.2009 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист (а.с. 12-13). 10.04.2019 року [PERSON] звернулася до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м . Києві із заявою про примусове виконання рішення суду (а.с. 11). Постановою старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Норкою Є.В. від 11.04.2019 року відкрито виконавче провадження № 58855869 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3309, виданого 07.09.2009 року Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2009 року і до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 14-15). Відповідно до довідки-розрахунку старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Норки Є.В. від 24.07.2019 року вбачається, що заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] за період з 06.07.2009 року по 01.07.2019 року станом на 01.07.2019 року становить 128 768 грн. 51 коп. (а.с. 17-20). Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України). Частинами 2 та 3 ЦК України передбачено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 СК України, в редакції на час відкриття виконавчого провадження, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Згідно положень ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до 3 ст. 197 СК України, в редакції станом на час видачі судом [PERSON] виконавчого листа про стягнення аліментів зі [PERSON] , суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Частину 3 ст. 197 СК України виключено на підставі Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року. Таким чином, на час проведення державним виконавцем розрахунку за минулий період, а саме за період з 06.07.2009 року по 04.10.2016 року, діяла редакція ч. 3 ст. 197 СК України, за якою суд має право звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти Крім того, системний аналіз указаних норм свідчить про те, що тягар доведення поважності причини непред`явлення виконавчого листа до примусового виконання покладається на одержувача аліментів. Враховуючи, що в судовому засіданні будь-яких об`єктивних обставин, що перешкоджали [PERSON] у період з 06.07.2009 року по 04.10.2016 року пред`явити до примусового виконання виконавчий лист про стягнення зі [PERSON] на її користь аліментів на утримання спільних дітей не наведено, доказів на підтвердження існування таких обставин не надано, а її доводи зводяться до суб`єктивного ставлення до колишнього чоловіка, є голослівними та належними доказами не підтверджуються, суд дійшов висновку про те, що заборгованість позивача зі сплати аліментів у спірний період виникла саме через непред`явлення відповідачкою без поважної причини виконавчого листа до примусового виконання. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25.06.2018 року у цивільній справі № 523/1974/16-ц. За встановлених під час розгляду справи обставин, позов [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості по аліментів у період з 06.07.2009 року по 04.10.2016 року підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved