Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У серпні 2015 року представник позивачки [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про встановлення права на спілкування та виховання онука, зазначивши, що син позивачки [PERSON] [PERSON] помер 12 квітня 2012 року. На час його смерті він знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON]. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка є рідною бабусею неповнолітнього [PERSON], яка з 2000 року проживає у Сполучених Штатах Америки, де вийшла заміж за громадянина США. Проте, вона протягом усіх років, приїжджала до м.Запоріжжя на декілька місяців та мала можливість піклуватися онуком. Крім того, вона постійно допомагала грошима сім'ї свого сина. Купувала усілякі речі, необхідні для нормального розвитку онука. Регулярно, раз у два місяці передає онуку посилки з продуктами та речами. Наприкінці 2014 році у відповідачки з'явився співмешканець, тому з того часу вони не дають можливості спілкуватися із онуком та не дозволяють допомагати у його вихованні. З цих підстав, позивачка змушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивачки, який діє на підставі доручення, копія якого є в матеріалах справи, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві , доводив суду, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні його довірителя (рідної бабусі) з онуком. Не кличе онука до телефону, не дозволяє йому розмовляти з позивачкою за допомогою програми Скайп по інтернету. Крім того вона відібрала подарунки, які [PERSON] відсилає онуку та не дає йому все те, що вона придає для онука. Також, позивачка давала гроші відповідачці для оформлення необхідних документів для того, щоб вона приїхала з онуком до неї у США. Але цього зроблено не було, а гроші потрачені невідомо куди. Після бесіди з учителями онука позивачка дізналась, що він добре навчається лише з інформатики, по всім іншим предметам навчання дуже погане і тому йому потрібно винайняти репетитора. Під час розмови з онуком, наприкінці зими 2015 року, вона помітила у онука нервовий тик. Після цього позивачка наполягла щоб невістка показала онука психоневрологу. Зі слів відповідачки, лікар констатував у дитини синдром гиперактивності, недостатність уваги і відставання у розвитку. Було рекомендовано записати дитину на заняття спортом. Але цього зроблено не було. Позивачка просила суд визначити спосіб її участі у вихованні її онука -[PERSON], встановивши їй можливість систематичних спілкувань з онуком кожен понеділок за допомогою телефону та/або програми Скайп по Інтернету кожен понеділок з 20-00 до 21-00 за Українським часом. Спільний відпочинок впродовж трьох тижнів у період літніх місяців, з 10-00 до 20-00 години, під час приїзду позивачки до України за домовленістю. Під час шкільних канікул, крім зазначених вище днів, дозволити спілкування з дитиною на весь час оздоровлення дитини, яке організує бабуся (санаторно-курортне лікування, поїздки до моря, на відпочинок і т.ін.) на час курортно-санаторного лікування, у час визначений позивачкою для відпочинку. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила суд відмовити [PERSON] у позові, оскільки її вимоги є безпідставними та суперечать дійсності. Відповідачка доводила суду, що дійсно після смерті її чоловіка та батька дитини, вона одружилася [PERSON]. Вони проживають однією сім'єю. Ведуть спільне господарство, разом піклуються про матеріальне забезпечення сім''і, про духовне та моральне виховання сина, обидва працюють в приватній сфері, зареєстровані, як приватні підприємці. Син добре навчається в школі, товаришує з однолітками, відвідує спортивні секції. Син з повагою відноситься до її чоловіка, який замінив йому батька. Усі разом вони проводять вихідні та святкові дні, разом вони планують різного роду відпочинки та розваги, турбуються про фізичне та моральне виховання сина. Бабуся позивачка по справі, ніколи не була позбавлена права вільно спілкуватися з онуком. Син вільно та за своїм власним бажанням спілкується з бабусею через Скайп та Інтернет, тому вимога - щодо захисту її права на спілкування через скап та Інтернет з онуком є не обґрунтованою. Щодо виїзду онука за кордон, відповідачка в принципі не заперечує, але вважає, що оскільки у її сина не має належного проїзного документу, а проїзний документ дитини, видається дутім у віці до 18 років, якщо вони вписані в закордонний паспорт одного з батьків, та у його супроводі. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином нотаріально посвідчена згода видається одним з батьків, якщо дитина перетинає кордон без одного з батьків і це стосується лише погоджень і відносин між батьками спільної дитини, а не бабусі, якій до того ж ніхто не перешкоджає відвідувати дитину в країні її проживання. Надання довіреності для оформлення документів для виїзду за кордон сторонній особі - не відповідає певному способу захисту, який існує в межах діючого законодавства України та до компетенції суду не відноситься. Відповідачка заперечувала щодо проведення медичного та психологічного обстеження дитини, оскільки дитина немає ніяких дефектів медичного та психологічного стану. Дитина щороку проходить медичне обстеження, яке є обов'язковим перед початком навчань і ніяких негативних проявів її здоров'я не виявлялось. Представник відповідача підтримав позицію [PERSON] додатково доводив в ході судового розгляду, що позовні вимоги позивача є надуманими та жодним належним доказом не підтверджено факт порушення прав позивачки на спілкування з онуком. Навпаки сама позивачка зазначає що кожен рік приїжджала до м. Запоріжжя та вільно спілкувалась з онуком, більш того ніхто і сьогодні їй не перешкоджає це робити. Навіть якщо припустити сто позивачки створюють перешкоду у вільному спілкуванні та вихованні онука, то вона мала першочергово звернутися до органу опіки та піклування з вимогою рекомендувати батькам дитини встановити часи побачень з дитиною та визначити роль бабусі щодо виховання онука, цього зроблено не було, а отже вкотре підтверджує відсутність порушеного її права на спілкування і виховання онука. Представник відділу у Ленінському районі служби (управління) по справам дітей Запорізької міської ради в суді, підтримуючи вимоги позивача пояснив, що дитина потребує спілкування з батьком та бабою, останні мають право брати участь у вихованні дитини. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши усі надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.7 та 8\~ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~ст.257 СК України, баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баб, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Отже в силу закону, позивач, як баба дитини, має абсолютне однакове з відповідачкою право на спілкування з дитиною. До того ж її моральний та матеріальний стан дозволяє піклуватися про стан здоров»я дитини, у повній мірі дбати про її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечувати здобуття дитиною усього йому необхідного. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст.157-159,\~257,\~263 СК України, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені.

Outcome: approved