Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, укладеному між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 16.07.2008 року. Позов мотивований тим, що між позивачем і відповідачем 16.07.2008 року укладено договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товаристве комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», про що зазначено у п 1.11 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. [PERSON] не виконав належним чином умов укладеного договору, внаслідок чого станом на 31.07.2015 року має заборгованість у розмірі 17867 гривень 66 копійок, з яких: 5310 гривень 32 коп. заборгованість за кредитом, 11468 гривень 40 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, а також 250 гривень штраф (фіксована частина), 838 гривень 94 коп. штраф (процентна складова), тому позивач просив суд стягнути з відповідача вищезазначену кредитну заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду повернулися зворотні повідомлення в яких зазначено, що відповідач за зазначеною адресою не проживає однак, відповідно до даних адресно-довідкового бюро [PERSON] зареєстрований [INFO]. Відповідно до п.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] 16.07.2008 року було укладено договір б/н про надання кредиту в розмірі 1300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Протягом тривалого часу відповідач не виконував умови погашення кредиту згідно умов договору. За період користування кредитом виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість станом на 31.07.2015 року становить 17867 гривень 66 копійок, з яких: 5310 гривень 32 коп. заборгованість за кредитом, 11468 гривень 40 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, а також 250 гривень штраф (фіксована частина), 838 гривень 94 коп. штраф (процентна складова). Пунктом 6.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати кредит у порядку та строки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач не надав суду доказів про припинення дії договору, тому суд вважає, що на день розгляду справи укладений договір діє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved