Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 10.11.1999 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що позивач та відповідач не знаходять спільної мови з приводу співжиття та відношеннях один до одного, у звязку із чим у часто виникають сварки, які доходять до скандалів. Сторони не проживають однією сім`єю з липня 2015 року, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе, а тому просить про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялась неодноразово, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяви чи клопотань не надавала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.1999 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 11.08.2021 року, актовий запис № 4). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 02.08.2010 року, актовий запис № 5) . Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюбні відносини між подружжям припинені. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, з урахуванням небажання сторін перебувати в шлюбі, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не заявлено клопотань щодо відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, набуте під час шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved