Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на нежитлові приміщення загальною площею 551, 9 метра квадратного, вартістю 78533 гривні, які знаходиться у с. Сваричів по вул. Лесі Українки, 21а, Рожнятівського району, Івано-Франківської області. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у 1999 році придбав у ПП «Підгіря» станцію технічного обслуговування. До 20 березня 1990 року зазначене нерухоме майно перебувало на балансі Рожнятівського райпобуткомбінату та за рішенням відповідної комісії було продане кооперативу «Експрес». 11 березня 1991 року згідно акту прийому-передачі Кооператив «Експрес» продав приміщення станції кооперативу «Підгіря». 14 травня 1999 року він, за договором купівлі-продажу, придбав за 3000 доларів США у ПП «Підгіря» зазначене нерухоме майно та відкрито користується ним понад 18 років. Оригінал згаданого договору купівлі-продажу ним втрачений, залишилась тільки копія документу. ПП «Підгіря» у 1999 році було ліквідоване, жодної документації та архівів у них не збереглося, що позбавляє його можливості отримати належним чином завірену копію договору. На даний час він не може зареєструвати право власності на даний обєкт нерухомості, оскільки втратив оригінал правовстановлюючого документу. За таких обставин він не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю, що змушує його звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позивач позов підтримує, представник відповідача визнає в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для задоволення позову у порядку ст. 174 ЦПК є всі законні підстави, виходячи з наступного. У с. Сваричів по вул. Л.Українки, 21а знаходиться нежитлове приміщення - цех по обробці деревини, площею 551, 9 метра квадратного, вартістю 78533 гривні, що підтверджується копією технічного паспорта на виробничий будинок, виданого ФОП «Федоренко» (а. с. 20-22) та довідкою про присвоєння поштової адреси № 2033 від 13 червня 20107 року, виданою Сваричівською сільською радою (а. с. 11). До 20 березня 1990 року зазначене нерухоме майно перебувало на балансі Рожнятівського райпобуткомбінату та за рішенням відповідної комісії було продане кооперативу «Експрес». 11 березня 1991 року згідно акту прийому-передачі Кооператив «Експрес» продав приміщення станції кооперативу «Підгіря», що підтверджується копіями листів кооперативу «Підгіря» від 15 лютого 1991 року та Кооперативу «Експрес», копією повідомлення Рожнятівського райпобуткомбінату (а. с. 6-8) та копією акту прийому-передачі від 11 березня 1991 року (а. с. 9). 14 травня 1999 року між позивачем та кооперативом «Підгіря» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до якого продавець передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця нежитлове приміщення (станцію технічного обслуговування автомобілів), загальною площею 551,9 метра квадратного, що підтверджується копією договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 14 травня 1999 року (а. с. 10). Аналізуючи надані позивачем письмові докази судом встановлено, що позивач викупив нежитлове приміщення площею 551,9 метра квадратного, яке переобладнав під цех по обробці деревини, однак через втрату оригіналу договору купівлі-продажу, на підставі якого він придбав нерухоме майно, не може у встановленому порядку зареєструвати своє право власності на нежитлове приміщення. Відповідно до ст. 392 ЦК Укарїни, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач у позасудовому порядку свої права захистити не може, то право власності на обєкт нерухомого майна за ним необхідно визнати рішенням суду.

Outcome: approved