Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, у якому просить суд, звільнити від сплати заборгованості за аліментами за період з 17.07.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. по виконавчому листу № 2/759/4835/13, виданому 14.10.2013р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2013 р. з нього стягнено аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення ними повноліття. Згідно постанови про відкриття провадження ВП №40337819 від 22.10.2013 р. відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів, також, згідно інформації про виконавче провадження станом на 23.01.2014 р. звернуто стягнення на його заробітну плату шляхом проведення щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу), що йому належить до виплати, після відрахування податків, у розмірі 70% до погашення заборгованості з 17.07.2013 р. яка складає 10000(десять) грн. 00 коп., що не відповідає дійсності так як надавав особисто [PERSON] 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., а остаточну суму щомісяця надавав особисто у руки своєму синові та сусідові відповідачки в рахунок аліментів, які не враховані як сплата аліментів. А тому вважає, що заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа не існує. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог, пояснивши, що не надано документальних підтверджень по сплаті аліментів. Гроші, які передавались від позивача не можна вважати аліментами, тому що слово аліменти під час передачі цих сум не використовувалось, вважає, що це допомога дітям, оскільки вона була звільнена з роботи у зв'язку з закриттям підприємства. Представник відповідача ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Демченко М.В. заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2013 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у сумі 2000 (дві) грн. 00 коп. на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття (а.с. 4,5). Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Згідно постанови про відкриття провадження ВП №40337819 від 22.10.2013 р. відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів (а.с. 7). Відповідно до інформації про виконавче провадження станом на 23.01.2014р. звернуто стягнення на заробітну плату позивача шляхом проведення щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу), що йому належить до виплати, після відрахування податків, у розмірі 70% до погашення заборгованості з 17.07.2013 р. до погашення заборгованості (а.с. 9,10 ). Стягнення аліментів виконавчої службою є заходом примусового виконання рішення суду та здійснюються за умови невиконання рішення суду боржником в добровільному порядку. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою, або іншою обставиною, що має істотне значення, а також, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що заборгованість по аліментам виникла у нього внаслідок тяжкої хвороби або інших обставин, які мають істотне значення. Твердження позивача про те, що аліменти сплачувались ним особисто підтверджуються частково. Судом в судовому засіданні на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено і відповідачкою не заперечувався той факт, що позивач надав особисто їй у руки 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок аліментів, інші виплати які здійснював позивач не знайшли свого підтвердження. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів підлягають частковому задоволенню. Обставини, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості судом не встановлені. Також, суду не надано доказів звернення позивача до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві з відповідними документами про перерахування грошових коштів в рахунок сплати заборгованості по аліментам, оспорювання самого розміру заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: partial