Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

У серпні 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Вознесенівського району Запорізької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком (правнуком), визначення порядку участі у виховані онука (правнука). В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] та онуком позивача [PERSON] , перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] в подружжя народився син - [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є онуком позивача [PERSON] та правнуком позивача [PERSON] . З моменту народження [PERSON] позивачі завжди піклувалися про нього, проводили з ним час, активно брали участь у його вихованні. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вони продовжували брати активну участь у вихованні дитини. З 10.03.2020 року мати дитини [PERSON] почала чинити перешкоди позивачам в можливості спілкування з онуком (правнуком).Останнє бачили онука/правнука [INFO] . Посилаючись на вимоги ст.ст. 257, 263 СК України позивачі просять суд зобов`язати [PERSON] не чинити позивачам перешкоди у спілкуванні з онуком/правнуком, визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, наступним чином: систематичні побачення щотижня - у середу з 18-00 год. до 21.00 год.; у неділю з 15-00 год. до 18-00 год. та спільний відпочинок протягом 14 днів на рік з правом виїзду до інших міст України за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, щодо вибору місця відпочинку. Ухвалою суду від 10.09.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.10.2020 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, просила суд врахувати вік малолітньої дитини, зазначає, що графік запропонований позивачами порушить звичайний ритм життя дитини, дитина є надто маленькою, щоб залишатися без догляду матері з позивачами, оскільки майже протягом року не бачила позивачів. В судовому засіданні позивачі, представник позивача, вимоги позовної заяви підтримали, просили позов задовольнити. Просили визначити порядок участі позивачів у вихованні малолітнього [PERSON] з урахуванням висновку наданого районною адміністрацією по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 23.12.2020 року. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позов, також просила врахувати, що на території країни діють карантинні обмеження, а тому наразі вважає, що спілкування дитини з позивачами є недоцільним, оскільки є ризик зараження дитини. Зазначає, що спілкування дитини з позивачами можливе лише при відсутності карантину та лише у присутності матері дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] та онуком позивача [PERSON] (а.с. 6-7), перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] в подружжя народився син - [PERSON] (а.с. 8). Таким чином, [PERSON] є онуком позивача [PERSON] та правнуком позивача [PERSON] . Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] мешкає окремо. Як на підставу позовних вимог, позивачі посилались на те, що відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з онуком/правнуком. У зв`язку з чим, просили суд зобов`язати [PERSON] не чинити позивачам перешкоди у спілкуванні з онуком/правнуком, визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, наступним чином: систематичні побачення щотижня - у середу з 18-00 год. до 21.00 год.; у неділю з 15-00 год. до 18-00 год. та спільний відпочинок протягом 14 днів на рік з правом виїзду до інших міст України за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, щодо вибору місця відпочинку. 23.12.2020 року районною адміністрацією по Вознесенівському району Запорізької міської ради надано висновок про визначення порядку участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] (а.с. 108-109), з якого вбачається, що відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійсненні обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] за підсумками обстежень встановлено, що як у [PERSON] так і у [PERSON] створені належні умови для спілкування з онуком/правнуком. З [PERSON] проведено телефонну бесіду з приводу вищевказаного питання, вона надала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що виступає категорично проти спілкування дитини з дідом та прабабою, через короновірусну інфекцію, як форс-мажорну обставину та наявний конфлікт між нею та позивачами. Зазначила, що [PERSON] зовсім не бажає бачитися з дідом та прабабою, має щільний графік дня. Повідомила, що кожні вихідні вона з дитиною перебуває за межами міста. Також з висновку, встановлено, що питання визначення порядку участі позивачів у вихованні дитини розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради 17.12.2020 року в режимі відеоконференції. Під час засідання заслухана думка [PERSON] щодо вищевказаного питання, [PERSON] та [PERSON] не змогли взяти участь у онлайн-засіданні. Районною адміністрацією, як орган опіки та піклування, визначено наступний графік участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] , зокрема: щосереди з 17-00 год. до 20-00 год., щоп`ятниці з 17-00 год. до 20-00 год. Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. З огляду на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та б стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що згідно з висновком від 23.12.2020 року, районна адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради вважає за доцільне встановити наступний порядок участі дідуся та прабабусі у спілкуванні та вихованні онука (правнука) - [PERSON] , [INFO] , зокрема: щосереди з 17-00 год. до 20-00 год., щоп`ятниці з 17-00 год. до 20-00 год. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Сторонами не заперечується, що між позивачами та відповідачкою склалися неприязні стосунки. Син відповідачки малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю відповідачем у справі, з березня 2020 року позивачі не спілкувалися з онуком/правнуком. До березня 2020 року діб та прабабуся приймали участь у вихованні дитини. Дід та прабабуся з боку батька, є родичами дитини, а батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні дідом/прабабусею, своїх прав щодо виховання онука/правнука, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останнього родинних зв`язків з дідом/прабабою, любові та турботи з боку останніх, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку необхідно визначити спосіб спілкування позивачів та їх участі у вихованні малолітнього онука/правнука [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд не може погодитись із визначеним районною адміністрацією по Вознесенівському району Запорізької міської ради (як органом опіки та піклування) порядком спілкування позивачів з онуком/правнуком, оскільки не було враховано вік та потреби дитини, необхідність застосування режиму та встановлено графік зустрічей, який порушує її режим, відриває від нормального, звичайного для дитини середовища, не враховано, що дитина тривалий час не бачилася з дідусем та прабабусею, а тому її спілкування за відсутності матері може завдати дитині психологічних травм. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказували, що їх спілкування з дитиною з березня 2020 року вкрай обмежено. В судовому засіданні сторони не заперечували, що з березня 2020 року позивачі не спілкувалися з дитиною. Доказів вжиття дідусем та прабабусею заходів для зустрічей із дитиною як за її місцем проживання, так і у дитячих навчальних закладах, матеріали справи не містять. З урахуванням вказаного, суд вважає, що слід визначити позивачам наступний спосіб спілкування та участі у вихованні малолітнього онука [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення часу зустрічі дідуся та прабабусі з дитиною: щосереди з 17-00 до 20-00 години у присутності матері [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, то слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 420 грн. 40 коп., що становить половину від сплаченої позивачами при зверненні до суду суми судового збору.

Outcome: partial