Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У серпні\~2018\~року [PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]\~про розірвання\~шлюбув якому вказувала, що 11 травня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №16. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: доньку Анастасію, [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку Анну, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з травня 2018 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. Спори щодо місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя відсутні. В звязку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково зазначила, що спір про поділ спільного майна подружжя відсутній, на примирення не погоджується. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю. На примирення не погодився. Вказав, що спір про поділ спільного майна відсутній. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 11 травня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №16. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: доньку Анастасію, [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку Анну, [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved