overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає неможливим. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 1994 року у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 316. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 1994 року у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 316, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-БК №262875 від 24.09.1994 року. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає неможливим. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 25 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 220. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивач стверджує, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, а між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди стосовно порядку та розміру сплати аліментів на утримання дитини. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення повноліття дитиною. У судове засідання відповідач не зявився, повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, у якій позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Суд, зясувавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 220. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради. Позивач стверджує, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, а між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди стосовно порядку та розміру сплати аліментів на утримання дитини Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку стягнути з [PERSON] аліменти, на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення повноліття дитиною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбупосилаючись на те, 08 квітня 2005 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 155. Від шлюбу вони мають дітей - сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 квітня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 08 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 155. Від шлюбу вони мають дітей - сина [PERSON] [INFO], доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, 12 березня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 53. Від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON]просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 березня 2011 року [PERSON]та [PERSON]перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 12 березня 2011 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 53. Від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що 12 вересня 1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Відділом реєстрації актів громадського стану міської ради м. Запоріжжя було видано свідоцтво про одруження. Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено з березня 2015 року, з причин різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться, та подальше збереження шлюбу є неможливим. [PERSON] просить суд розірвати шлюб. В судове засідання [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відстуність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 12 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис № 896, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Частиною 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З позову вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сімї є неможливим і суперечить інтересам сторін, оскільки як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2015 року. Відповідач [PERSON] не оспорює викладені в позові обставини та факту розпаду їхньої сімї, наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить його заява від 10 лютого 2017 року На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сімя сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та виховання дитини. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на те, що збереження сім»ї можливо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 19.11.1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 652. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Ухвалою суду від 18.05.2017 року було надано сторонам строк на примирення строком у п'ять місяців. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивач наполягав на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Вказана обставина також була підтверджена в судовому засіданні позивачем. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, дітей: [PERSON], [PERSON] залишити проживати з нею. На обгрунтування позову посилається на те, що 24.04.2010 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, з вересня 2016 року подружні стосунки з відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, з вересня 2016 року подружні стосунки з відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України, залишивши дітей проживати з матір'ю. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послався на те, що 21.09.2012 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки з останньою припинені, втратили один до одного почуття любові. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 21.09.2012 року. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що 11.10.2011 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що кожен з них має протилежні погляди на сім`ю та шлюб, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникають сварки, що спричиняє душевні страждання, крім того відповідач має іншого чоловіка, з яким в даний час будує сімейні відносини, в даний час сім`я фактично розпалася, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає збереження сім`ї неможливим, просив їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 11.10.2011 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1540 (а.с.2). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з даним позовом, просив суд ухвалити рішення, яким розірвати між ним та відповідачкою шлюб, який зареєстрований 29 квітня 1993 року Палацом одруження «Дарницький», актовий запис №727. 25 січня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, вищевказану цивільну справу у порядку ст. 31 ЦПК України, направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, яка ухвалою цього ж суду прийнята до свого провадження. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлені вимоги та наполягав на розірванні шлюбу. В свою чергу відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши думку у часників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 1993 року у Палаці одруження «Дарницький», актовий запис №727. Від спільного життя подружжя має дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони проживали однією сім'єю, проте як зазначає позивач, вони як подружжя тривалий час не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов'язків. Позивач зазначає про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачкою. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейні відносини відсутні. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки судом задоволено позовні вимоги, судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved