Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач зазначив, що за договорами позики від 07.02.2013 передав відповідачу грошові кошти в сумі 160 000 грн. та 5 500 дол. США, із визначеною сумою процентів в розмірі 24 800 грн., з кінцевим терміном повернення до 01.09.2013 року. 08 травня 2013 року між ним та відповідачкою було підписано розписку на суму 28 500 грн., строк повернення три місяці - до 08 серпня 2013 року. Вказав, що 28 травня 2013 року знову надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 грн. без визначеної суми процентів за користування, з кінцевим терміном повернення до 28.06.2013 р. На підтвердження передачі грошових коштів за цими договорами відповідач власноручно у присутності [PERSON] написала розписки та отримала кошти. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а відповідачка суму боргу за договором позики у встановлений договором строк не повернула, просить стягнути борг з урахуванням штрафних санкцій та процентів в сумі 198 500 грн. та 5 000 дол. США, заборгованість за відсотками у розмірі 12 8462 грн., три відсотки річних від суми заборгованості у розмірі 18235 грн. 69 коп., три відсотки річних від суми заборгованості у доларах США в розмірі 499 дол. 06 центів США, суму інфляційних збитків у розмірі 177511 грн. 17 коп. Крім того, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. У судове засідання сторони не з'явились, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що факт отримання відповідачкою коштів від позивача підтверджується розписками, а саме: - згідно з розписки від 07 лютого 2013 року [PERSON] отримала 160 000 грн., проценти 24 800 грн., строк повернення до 01 вересня 2013 року (а.с. 6); - згідно з розписки від 07 лютого 2013 року [PERSON] отримала 5 500 доларів США, процент 460 доларів США, строк повернення до 01 вересня 2013 року (а.с. 8); - згідно з розписки від 08 травня 2013 року [PERSON] отримала 28 500 грн., зобов'язалась повернути 30 000 грн., строк повернення три місяці - до 08 серпня 2013 року (а.с. 62); - згідно з розписки від 28 травня 2013 року [PERSON] отримала 10 000 грн., строк повернення до 28 червня 2013 року. (а.с. 39) Відповідно до вищезазначених розписок, відповідачка отримала від позивача грошові кошти у борг та зобов'язалася повернути вищезазначені суми та проценти в установлені строки. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не повернула суму заборгованості за розписками у строки, які в них визначені, що і стало підставою для звернення з даним позовом. З огляду на те, що кошти за розписками відповідачка повинна була повернути в строк до 28 червня, 28 серпня та 01 вересня 2013 року, то з цього часу відповідачка є такою, що прострочила виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої договором та законом. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою ст. 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договори позики, у яких відповідач зобов'язувалася повернути грошові кошти у визначені строки, чого не зробила. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу по розписках підлягають задоволенню. Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь проценти, індекс інфляції та 3% річних. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість з урахуванням штрафних санкцій та процентів, відповідно до статей 625 та 1048 ЦК України становить: За розписками від 07.02.2013 проценти за користування позикою за період з 07.02.2013 по 01.09.2013 складають суму 24800 грн., проценти на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.09.2013 по 15.09.2016 за 1111 днів складають суму 82099 грн. 74 коп., три проценти річних за період з 01.09.2013 по 15.09.2016 (1111 днів) складають 14610 грн. 41 коп. та 502 дол. 23 центів США, інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 160000 грн. за період з вересня 2013 по липень 2016 складають суму 143509 грн. 30 коп. За розпискою від 08.05.2013 проценти за користування позикою за період з 08.05.2013 по 08.08.2013 складають суму 1500 грн., проценти на рівні облікової ставки НБУ за період з 08.08.2013 по 15.09.2016 за 1135 днів складають суму 14747 грн. 77 коп., три проценти річних за період з 08.08.2013 по 15.09.2016 (1135 днів) складають 2658 грн. 17 коп., інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з серпня 2013 по липень 2016 складають суму 25184 грн. 16 коп. За розпискою від 28.05.2013 проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ за період з 28.05.2013 по 15.09.2016 за 1207 днів складають суму 5314 грн. 49 коп., три проценти річних за період з 28.06.2013 по 15.09.2016 (1176 днів) складають суму 966 грн. 58 коп., інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з серпня липня 2013 по липень 2016 складають суму 8817 грн. 71 коп. Згідно зі ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладені розрахунки, позовні вимоги щодо стягненню відсотків, 3 % річних та інфляційних збитків підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 тис. грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено у п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди, як вид цивільної відповідальності, за неналежне виконання чи невиконання зобов'язань за договором позики нормами ЦК України та договором позики не передбачено. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а з відповідачки слід стягнути на користь позивача основний борг за договорами позики, проценти, 3 % річних та інфляційні витрати. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 4 703 грн. 00 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 15, 192, 258, 261, 509, 526, 530, 625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: partial