Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що його батько [PERSON] подарував йому 23/50 частин житлового будинку № 20 в смт. Борова, Фастівського району Київської області, які належали йому на праві приватної власності згідно рішення Фастівського районного народного суду Київської області від 5 березня 1992 року. Позивач зазначає, що при укладенні Договору дарування частини даного житлового будинку, нотаріусом було допущено описку, а саме вказано, що житлова площа будинку становить 34.1 кв.м., сталося, це тому, що в технічному паспорті було невірно вказано житлову площу. Однак, при складанні всіх житлових площ будинку, його загальна житлова площа складає 35,2 кв.м.. У Договорі дарування часини житлового будинку від 13.08.1999 року, сталася помилка, а саме у ньому не вказано житлову кімната 1-2 площею 9,2 кв.м.. Позивач фактично користується та розпоряджається даною кімнатою, але оскільки із-за помилки вона не увійшла до договору, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд його задовольнити. Представник відповідача виконкому Борівської селищної ради Фастівського району Київської області в судовому засіданні проти позову не заперечував, просив його задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти задоволення не заперечувала. Представник заінтересованої особи Фастівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 4 жовтня 1959 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія II-УР № 230304. (а.с.6). Згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] I-ОК № 361409 від 25 січня 2016 року, [PERSON] помер 24 січня 2016 року. Рішенням Фастівського районного народного суду Київської області від 5 березня 1992 року, по справі № 2-18, за батьком позивача [PERSON] було визнано право особистої власності на 23/50 частин будинку по вул. Калініна в селищі Борова та виділено йому у власність веранду II на 209 крб., кухню I-I на 690 крб., кімнату I-2 на 738 крб., I-/2 частину кімнати I-5 на 750 крб., I-2 частину паркану на 45 крб., а всього на 2432 крб., що складає 23/50 частин будинку, як це показано на II варіанту висновку судово-технічної експертизи від 20.02.1992 року. Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку розміром 453 м.кв., що складає 23/50 частин даного будинку. (а.с.5). 13.08.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування частини житлового будинку, який зареєстровано в реєстрі за № 1170. Зі змісту даного договору вбачається, що [PERSON] (далі Даритель) подарував своєму сину [PERSON] (далі Обдарований) 23/50 частин житлового будинку, що знаходиться в селищі Борова, вул. Калініна, 20, Фастівського району Київської області. Окрім того в договорі вказано, що на земельній ділянці площею 985 кв.м. розташований житловий будинок, жила площа будинку становить 34,1 кв.м., в конкретне користування обдарованого переходить приміщення по плану: I пл. 7.5 кв.м., II пл.. 2.7 кв.м., 1-1 пл. 8,6 кв.м., ? частина кімнати 1-5 пл. 9-3 кв.м., ? частини паркану. Відчужені 23/50 частини житлового будинку належить Дарителю на підставі рішення Фастівського районного народного суду від 05 березня 1992 року, справа 2-18, зареєстрованого Фастівським бюро технічної інвентаризації в реєстрову Книгу № 4, рід реєстром № 2231. (а.с11). Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20151128 від 08.09.2008 року, позивач [PERSON] зареєстрував за собою право приватної власності на 23/50 частин житлового будинку № 20 по вул. Калініна в смт. Борова фастівського району Київської області. (а.с.14). Окрім того, позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 407936, на земельну ділянку площею 0,0444 га, що розташована по вул. Калініна, 20 в смт. Борова Фастівського району Київської області, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.12). Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач, змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки при складанні вищезазначеного Договору дарування частини житлового будинку нотаріусом була допущена описка у першому пункті, а саме вказано, що житлова площа будинку складає 34,1 кв.м.. Дана помилка сталася через помилку в технічному паспорті на житловий будинок № 20 по вул. Калініна в селищі Борова, Фастівського району Київської області, виготовленого 28 червня 1996 року, в якому зазначено, що житлова площа даного будинку складає 34,1 кв.м.. Так, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження твердження позивача, проте, що загальна площа всіх приміщень зазначених в Технічному паспорті на житловий будинок № 20 по вул. Калініна в селищі Борова, Фастівського району Київської області, від 28 червня 1996 року складає 35,2 кв.м.. Оскільки при складанні всіх площ приміщень, а саме: №1-2 житлова 9,2 кв.м., № 1-4 житлова 7,3 кв.м., № 1-5 житлова 18,7 кв.м., дійсно вбачається, що загальна площа житлових приміщень складає 35,2 м.. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, враховуючи те, що у звязку з технічною помилкою, яка сталася при укладенні Договору дарування частини житлового будинку, було порушено права позивача на володіння житловою кімнатою 1-2, площею 9,2 кв.м., якою позивач фактично користується та яка увійшла до його майна, суд вважає вимоги позивача доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved