Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 23 липня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому відповідно до рішення Гадяцького районного суду Полтавської області шлюб було розірвано. На даний час син [PERSON] знаходиться на утриманні матері, коштів якої недостатньо для задоволення потреб і розвитку дитини. Відповідач не надає будь-яку грошову допомогу на утримання їх спільної дитини. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього ст.180 СК України обов`язку утримувати свою дитину, є здоровим та працездатним, тому позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 12 лютого 2020 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове не засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, у тому числі, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик на веб-порталі «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст.ст.223,\~280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Як установлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2019 року шлюб, укладений 23 липня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції між сторонами було розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, дитина на даний час виховується матір`ю, та перебуває на її утриманні, батько дитини на її утримання матеріальну допомогу не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень\~ст.51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до\~ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів,\~згідно з вимогами ст.182\~СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,\~а також те,\~що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Згідно зі\~ ст.\~191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 83 ЦПК України\~передбачено, що позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Виходячи з обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей, враховуючи, що обов`язок відповідача по утриманню неповнолітньої дитини є абсолютним, а також те, що відповідач є працездатним, позивач не в змозі одна забезпечити дитину, а доказів протилежного суду не представлено, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду. Таким чином, суд вважає визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку) [PERSON] щомісячно на користь позивача на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання сина також і з боку його матері. Згідно з ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень на корить державного бюджету, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved