Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11954 грн. 54 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач покликається\~на те,\~що 01\~лютого 2014\~року між\~Банком та\~[PERSON]\~був укладений\~кредитний договір\~№ б/н,\~відповідно до\~якого відповідач\~[PERSON]\~отримав кредит\~у розмірі\~2000\~гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому кредитним договором, з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору банк має право у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 11954 грн. 54 коп., тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився повторно про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не подавав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. 01 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому умовами договору, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-23). Сторони, приєднавшись до договору, визначилися з усіма істотними умовами договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого установлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Проте відповідач умов договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 26.11.2018 року, виникла заборгованість в розмірі 11954 грн. 54 коп., що складається з: 869 грн. 59 коп. тіло кредиту, 1911 грн. 03 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 8128 грн. 47 коп. - заборгованість за пенею, 500 грн.- штраф (фіксована частина), 545 грн. 45 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунками заборгованості станом на 01.04.2015 року та 26.11.2018 року (а.с. 5-6). Разом з тим, суд не погоджується з вимогою позивача щодо одночасного стягнення суми штрафу і пені, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобв'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів в розмірі 500,00 грн. - фіксованої частини та 545 грн. 45 коп. - процентної складової відсутні. Отже, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 10909 грн. 09 коп. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. За змістом ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання за вказаним договором належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому суму, що включає заборгованість по тілу кредиту та заборгованість за відсотками слід стягнути з нього за рішенням суду. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн., згідно платіжного доручення від 28.11.2018 року № PROM8ВV5GT.

Outcome: partial