Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У серпні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ПП «Агрофірма «Панчеве»» до ФГ «[PERSON]Б.», [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, визнання договору оренди землі із попереднім орендарем поновленим, визнання додаткової угоди укладеною. 01 лютого 2017 року Новомиргородським районним судом було ухвалено рішення, згідно якому: Позов Приватного підприємства «Агрофірма «Панчеве»» до [PERSON], Фермерського господарства «[PERSON]Б.» про визнання договору оренди землі недійсним, визнання договору оренди землі із попереднім орендарем поновленим, визнання додаткової угоди укладеною задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі від 07 жовтня 2013 р., що був укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «[PERSON]Б.» стосовно земельної ділянки № 607, площею 5,01 га, що розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523885800:02:000:0607. Визнано поновленим договір оренди землі від 11 вересня 2003 р., що був укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Агрофірма «Панчеве»», посвідчений державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 1607, а 23.09.2003 р. вищевказаний договір було зареєстровано у Державному реєстрі земель Новомиргородською районною філією ДП «КРЦДЗК» за № 249. Відмовлено у позові Приватному підприємству «Агрофірма «Панчеве»» до [PERSON], Фермерського господарства «[PERSON]Б.» про визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 11.09.2003 р. укладеною. 08.02.2017 р. до Новомиргородського районного суду від представника відповідачів [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, бо при постановленні вищевказаного рішення суд не вирішив питання про судові витрати у справі. Оповіщені у встановленому порядку про дату, час і місце розгляду справи сторони та їх представники у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, письмових заперечень проти вимог заявника не надіслали. Суд вважає можливим розглянути питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін, бо їх присутність не є обов'язковою (ч. 3 ст. 220 ЦПК України). Ознайомившись із заявою представника відповідачів [PERSON] та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з таких міркувань. Згідно вимогам ст. 220 ЦПК України: 1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. 4. На додаткове рішення може бути подано скаргу. 5. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Оскільки у даному випадку при постановленні вищезазначеного рішення судом не вирішено питання про судові витрати у справі, виникла необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У даному випадку заявник у власному позові та судовому засіданні просить суд стягнути судові витрати тільки з відповідача [PERSON] Погоджуючись з такими вимогами позивача, суд вважає, що, оскільки саме відповідач [PERSON] перебував у договірних стосунках з ПП «Агрофірма «Панчеве»», то саме через його недобросовісну поведінку були порушені охоронювані законом права та інтереси позивача, що потягнуло предявлення позову. Водночас, відповідачеві ФГ «[PERSON]Б.» на момент укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки з відповідачем [PERSON] не було відомо про порушення прав та інтересів ПП «Агрофірма «Панчеве»», бо під час державної реєстрації оспорюваного договору ні арешту, ні заборон для проведення цих дій стосовно зазначеного обєкту нерухомості не встановлено. При подачі позову заявник сплатив 4.134 грн., тобто, по 1.378 грн. за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки судом задоволено тільки дві вимоги, то відповідно підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача 2.756 грн. Стосовно незадоволеної позовної вимоги судові витрати слід покласти на позивача по фактично понесеним. Ураховуючи наведене, на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved