Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що на протязі трьох років вони з відповідачем проживали без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народилася донька , батьком якої є відповідач. Коли дитині виповнився рік, вона пішла від відповідача, оскільки їхні стосунки з відповідачем не склалися, відповідач не допомагав утримувати дитину, не спілкувався, не опікувався дитиною, вона сама виховувала дитину. За весь час після року дитини, відповідач ухилявся не тільки від виконання своїх батьківських обов'язків, не знайшов часу побачитися з донькою. Донька не знала батьківської турботи і взагалі на цей час не знає батька, не бачилася з ним і не отримувала допомоги. Зазначає, що у вересні 2014 р. вона зустріла відповідача і він їй сказав, що не буде заперечувати проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки. Тоді він і засвідчив свою згоду на позбавлення батьківських прав. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що додаткових пояснень не має. Відповідач у судове засідання не з'явилася, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник управління служб у справах дітей департаменту праці та соцполітики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, а також заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, просив винести рішення враховуючи інтереси дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» № 978 від 2505.2015, позивач та її дитина зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Із нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 09.09.2014 р. вбачається, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки - [PERSON], [INFO] та дає згоду на її усиновлення іншими особами (а.с. 4). У висновку управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 10.11.2015 р. № 587, як представника органу опіки та піклування, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] (а.с. 30). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Батько разом з дитиною не проживає, не турбується про стан здоров'я дитини, та її духовний і фізичний розвиток, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та її розвитку, покладених на нього відповідно до ст.ст.155, 164 СК України та надав нотаріально посвідчену згоду на позбавлення його батьківських прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини про що свідчить його пасивна поведінка та згода на позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved