Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ними 22 липня 1987 року в міському Палаці шлюбів виконкому Полтавської міської ради, а/з № 1668, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22 липня 1987 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на подальше життя в шлюбі, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З цих підстав змушений звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивач не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, повідомив, що примирення між сторонами неможливе, так як він більше 1, 5 року проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка від нього вагітна. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважає, що сторонам необхідно надати строк для примирення, оскільки рішення позивача про розірвання шлюбу є передчасним. Ухвалою суду від 23 квітня 2014 року в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та надання сторонам строку для примиренням відмовлено. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22 липня 1987 року уклали шлюб у Міському Палаці шлюбів в м.Полтава, актовий запис № 1668, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 22 липня 1987 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Більше року сторони шлюбних стосунків не підтримують, позивач сім»ю зберегти не бажає, оскільки перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON]., яка знаходиться на 7 тижні вагітності станом на 04 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Зі змісту ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам позивача, а також те, що останній категорично наполягає на розірванні шлюбу, зазначає про неможливість примирення між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved