Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № 5559-008/08Р від 13.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16442 доларів США для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу №5559-008/08Р від 02.06.2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно договору страхування автомобіля. Зазначив, що кредит був наданий на строк з 13.06.2008 року до 13.06.2015 року зі сплатою 13,99% річних Вказував, що відповідно до п.4.4 Кредитного договору, позичальник зобовязаний був погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 163,00 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.5 Кредитного договору підлягали сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору, зазначеного у п. 1.2 Кредитного договору. Зазначив, що після закінчення строку повернення кредиту станом на 09.07.2015 року відповідачем належним чином не виконуються зобовязання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 17961,20 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 8292,56 доларів США, заборгованості за процентами у сумі 3920,27 доларів США; неустойки (пені) за кредитом у сумі 3913,45 доларів США; неустойки (пені) за процентами у сумі 18343,92 доларів США. У звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України представнику позивача зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату і місце судового засідання повідомвся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, у звязку з чим ухвалою суду від 13 жовтня 2015 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 5559-008/08Р від 13.06.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 16442 доларів США для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу №5559-008/08Р від 02.06.2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно договору страхування автомобіля. Кредит був наданий на строк з 13.06.2008 року до 13.06.2015 року зі сплатою 13,99% річних. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п.4.4 Кредитного договору, позичальник зобовязаний був погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 163,00 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.5 Кредитного договору підлягали сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору, зазначеного у п. 1.2 Кредитного договору. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно п.10.1 Кредитного договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач згідно Розрахунку заборгованості за договором № 5559-008/08Р від 13.06.2008 року станом на 26.05.2015 року має борг у сумі 17961,20 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 8292,56 доларів США, заборгованості за процентами у сумі 3920,27 доларів США; неустойки (пені) за кредитом у сумі 3913,45 доларів США; неустойки (пені) за процентами у сумі 18343,92 доларів США. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відносно валюти грошових коштів, які необхідно стягнути на користь позивача суд зазначає наступне. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами. \~\~\~\~ Згідно зі ст. 524 ЦК зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. \~\~\~\~\~ Відповідно до вказаних норм, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). Положеннями п.12 «Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. \~\~\~\~ У звязку із вищезазначеним, суд вважає обґрунтованою необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором саме у валюті - долар, при цьому вважає, що вказані кошти повинні бути сплачені відповідачем у доларах США без конвертації у гривню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 3654 грн. 600 коп., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved