Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 15 листопада 2014 року, актовий запис № 1214; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягування з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; розподілити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що у 2014 році між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дитину доньку [PERSON] , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Сторони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають та спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, посилаючись на приписи статей 104, 105, 110, 112, 113, 141, 180, 181-183, 191 Сімейного кодексу України позивачка просить постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у означеному нею розмірі, починаючи з 11 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття та судові витрати. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомленого відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 15 листопада 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб про що зроблено актовий запис № 1214. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дитину, доньку , [PERSON] , [INFO] (5 років). Зазначене підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу постановляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із матеріалів справи слідує, що сторони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть та наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved