Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, просить виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS]. Вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] є власником квартири, разом з нею проживає співпозивач [PERSON] та її син [PERSON]. [PERSON] створює позивачам перешкоди у користуванні житлом та нестерпні умови співжиття. Відповідач не сплачує комунальних послуг за користування житлом, зловживає спиртним, веде антигромадський спосіб життя, постійно влаштовує сварки, застосовує фізичну силу та погрози розправою. Така поведінка останнього негативно впливає на психічний стан співмешканців. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши позивача [PERSON], свідка [PERSON], суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового квартири [ADDRESS], згідно договору дарування від 03.09.2014 року. У квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що свідчить Довідка форми № 3 з місця проживання сім'ї та реєстрації від 22.07.2015 року. [PERSON] зверталася до Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві із заявами щодо неправомірних дій відповідача, який заподіяв їй тілесні ушкодження. Свідок підтвердив, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, б'є матір. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання і впливу виявляються безрезультатними, що підтверджується вищезазначеними доказами, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника житла щодо примусового виселення відповідача без надання йому іншого житла. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивачем сплачений мінімальний розмір судового збору, встановлений для вимог немайнового характеру, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі. На підставі ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 116, 150, 157 ЖК України,

Outcome: approved