Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 08 листопада 2009 року було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за систематичного зловживання останнім алкогольними напоями, у зв'язку з чим постійно виникають сварки, в тому числі у присутності сторонніх осіб та малолітніх дітей. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений з відповідачем шлюб та стягнути з нього судові витрати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у судовому засіданні 02 листопада 2015 року [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і просила шлюб розірвати, пояснила, що відповідач жодних належних заходів для примирення протягом наданого судом строку не вживав, а тому шлюб зберегти не можливо. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 7). Від шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (а.с. 8, 9). Сторони припинили шлюбні відносини і позивачка проживати з відповідачем не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, проте протягом наданого за клопотанням відповідача терміну для примирення сторони не примирилися. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов [PERSON] задоволено повністю, то з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки понесені та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved