Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У січні 2015р. позивач ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1) та ТОВ «Інжиніринговий центр промислових іновацій» (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №05КЛ-12 від 10 грудня 2012р. (далі по тексту - кредитний договір), в розмірі 1898704,48 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 грудня 2012р. між позивачем та відповідачем 2 (позичальник) було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 1300000,0 грн. із терміном користування кредитом до 20 вересня 2013р. з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 19,5 % річних. Також, 10 грудня 2012р. року між позивачем та відповідачем 1 (поручитель) було укладено договір поруки №05КЛ-12/1 (далі по тексту - договір поруки), за умовами якого поручитель поручився перед банком за виконання боргових зобов`язань відповідачем 2 по кредитному договору. Однак, як вказує позивач, відповідачі 1, 2 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконують належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01 січня 2015р. банком обліковується заборгованість за вищевказаним договором, яка в загальному розмірі складає 1898704,48 грн. (поточна заборгованість по кредиту - 1300000,00 грн., заборгованість по відсоткам - 326487,68 грн., заборгованість за комісією - 8450,00 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 93386,30 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 34924,61 грн., пеня за прострочення сплати комісії - 954,49 грн., 3% річних, згідно ст.625 ЦК України за неправомірне користування чужими коштами: заборгованості по кредиту - 10578,08 грн., заборгованості по процентам - 4472,47 грн., заборгованості по комісії - 122,50 грн., інфляційні витрати за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 64696,67 грн., інфляційні витрати за прострочення сплати заборгованості по процентам - 28540,34 грн., інфляційні витрати за прострочення сплати заборгованості по комісії - 791,34 грн., штраф - 25300,00 грн. Оскільки зобов`язання по кредитному договору відповідачами не виконуються, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів 1, 2 вказану суму заборгованості. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015р. позов задоволено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2018р. поновлено [PERSON] процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015р. по цивільній справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON] , ТОВ «Інжиніринговий центр промислових іновацій» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015р. - задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015р. та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 22 жовтня 2018р. о 12:45 год. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання 22 квітня 2019р. сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, сторона позивача подавала клопотання про розгляд справи у її відсутність, відповідачі 1, 2 поважності причин неявки не повідомили. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею ст. 554 ЦК України обумовлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 грудня 2012р. між позивачем і відповідачем 2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 1300000,00 грн. із терміном користування кредитом до 20 вересня 2013р. з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 19,5% річних. Однак, в разі непогашення кредиту в строк до 20 вересня 2013р., нарахування процентів за простроченою частиною кредиту має здійснюватися за фіксованою процентною ставкою 24,5% річних. До кредитного договору сторонами було укладено кілька додаткових угод, якими погоджено внесення відповідних змін. Зокрема, додатковою угодою №3 від 12 грудня 2012р. внесено зміни до п. 2.6 кредитного договору, згідно якого за обслуговування кредитної лінії позичальник щомісяця сплачує місію у розмірі 0,05%, яка нараховується на суму кредитної лінії, встановленого п. 1.2 цього договору. Комісія нараховується в валюті щомісячно в останній робочий день місяця. Зазначена комісія підлягає сплаті у гривні без ПДВ до 7 числа місяця, наступного за місяцем в якому нарахована комісія, а також в день повернення заборгованості в повному обсязі. Додатковою угодою №11 від 25 вересня 2013р. пунктом 1.3 строк користування і продовжено до 23 вересня 2014р., а відповідно до п. 1.4 цієї ж додаткової угоди, процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 22,0% річних, а в разі непогашення кредиту у строк до 23 вересня 2014р., починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною у п. 1.3, нарахування процентів за простроченою частиною Кредиту здійснюється за фіксовано процентною ставкою в розмірі 27,0% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідачем 2 за вищевказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем 1, 10 грудня 2012р. було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати за виконання боргових зобов`язань відповідачем 2 по кредитному договору. У зв`язку з укладенням додаткових угод до кредитного договору між позивачем та відповідачем 1 також укладались додаткові угоди до договору поруки. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач 2 (позичальник) зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти, щомісяця у розмірі та строки, визначені договором. Згідно п.6.1. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Судом установлено, що позичальником (відповідачем 2) зобов`язання за кредитним договором не виконувалися належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. В свою чергу, поручитель (відповідач 1) також не виконував своїх зобов`язань перед банком, що виникли на підставі договору поруки. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01 січня 2015р. заборгованість відповідача 2 перед позивачем за кредитним договором в загальному розмірі складає 1898704,48 грн., з яких:. поточна заборгованість по кредиту - 1300000,00 грн., заборгованість по відсоткам - 326487,68 грн., заборгованість за комісією - 8450,00 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 93386,30 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 34924,61 грн., пеня за прострочення сплати комісії - 954,49 грн., 3% річних згідно ст.625 ЦК України за неправомірне користування чужими коштами (заборгованості по кредиту - 10578,08 грн., заборгованості по процентам - 4472,47 грн., заборгованості по комісії - 122,50 грн.), інфляційні витрати за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 64696,67 грн., інфляційні витрати за прострочення сплати заборгованості по процентам - 28540,34 грн., інфляційні витрати за прострочення сплати заборгованості по комісії - 791,34 грн., штраф на загальну суму - 25300,00 грн. Доказів зворотного суду не надано. Користуючись правом, передбаченим п.6.1., 6.3., 8.3. кредитного договору, та п.п.2.1.2 Договору поруки, Позивач звернувся до суду за стягненням наявної заборгованості з Відповідачів солідарно. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Доводи сторони відповідача 1 викладені у заяві про перегляд заочного рішення, що банком було здійснено звернення стягнення на його депозитний вклад у банку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів 1, 2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1827,0 грн. з кожного.

Outcome: approved