Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вона з відповідачем з 24.06.1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2015 року відкрито провадження у справі № 361/5162/15-ц за позовом відповідача про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі, 08.10.2003 року ними було придбано та оформлено на ім'я відповідача квартиру [ADDRESS]. Оскільки набута під час шлюбу квартира є їх спільною сумісною власністю, однак оформлена на відповідача, [PERSON] просить суд поділити спільне сумісне майно, визнавши за нею та відповідачем право власності по ? частині цієї квартири за кожним. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представником відповідача - [PERSON] надано заяву про розгляд справи без їх участі та просилив прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Судом установлено, що Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 24.06.1995 року між [PERSON] та [PERSON] 24.06.1995 року укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Пухівської сільської ради Броварського району зроблено актовий запис № 7, обом присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.10.2003 року [PERSON] придбав у [PERSON] за 266 575 грн. 00 коп. квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-8). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2015 року відкрито провадження у справі № 361/5162/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Враховуючи, що в судовому засіданні установлено, що спірна квартира придбана відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, суд дійшов висновку, що це нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними в рівних частках. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved