Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 31 липня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту у сумі 212\~783,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00%, строком до 31 липня 2018 року. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим [PERSON] має заборгованість в розмірі 438\~503,50 грн., яка складається з боргу за кредитом 106\~666,86 грн., заборгованість по процентах 71\~620,14 грн., пені за прострочення погашення кредиту та відсотків 260\~216,50 грн. Вказали, що між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність за належне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Просили суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 438\~503,50 грн.; судові витрати стягнути з відповідачів. За заявою позивача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року позовні вимоги в частині поручителя [PERSON] залишені без розгляду. Остаточно позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 438\~503,50 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справу не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 31 липня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9408/74/58597, за яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобовязувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, а також виконати інші зобовязання, визначені цим договором. У п.1.1, 1.2, 2.1 договору визначено, що кредитор надає кредит в розмірі 212\~783,90 грн. на строк користування до 31 липня 2018 року, зі сплатою відсотків у розмірі 16,000% річних, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, встановлені даним договором і виконати свої обовязки за договором у повному обсязі. 16 лютого 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладеного додаткову угоду №01 до кредитного договору. Даним договором сторони погодили зміну адреси. 05 травня 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладеного додаткову угоду № 96-05/13/724 до кредитного договору. Даним договором сторони врегулювали наявну заборгованість та наступні платежі. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.3,5 [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором порядку та строки. У п.10 кредитного договору передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення. У п.6.5 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором. З поданого суду розрахунку вбачається, що [PERSON] з вересня 2013року не виконує взяті на себе зобовязання, тобто порушила вимоги договору щодо сплати кредиту та відсотків за його користування. 15 травня 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» направив письмову вимогу про дострокове погашення боргу. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. З поданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість за кредитним договором становить 178\~287,00 грн., яка складається з боргу за кредитом 106\~666,86 грн., заборгованість по процентах 71\~620,14 грн. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. За ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи встановлено, що загальна сума пені в розмірі 260\~216,50 грн. нарахована позивачем за період з 16 липня 2012 року по 15 липня 2015 року. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до розяснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобовязань). За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи основний розмір заборгованості, матеріали справи, відсутність негативних наслідків, дослідивши подані суду докази, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 100\~000 грн.. Таким чином, з відповідачів солідарно слід стягнути суму заборгованості в розмірі 278\~287,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжний документ за №427928 від 17 липня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволеної частини в розмірі 2\~782,87 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved