Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У січні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Новомиргородської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування. Заявник вказала, що [INFO]. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. За життя [PERSON] разом з [PERSON], котрий помер [INFO]., була співвласником вказаного житлового будинку. Дозвіл про надання земельної ділянки на будівлю житлового будинку був наданий [PERSON] в 1969 році. На виділеній земельній ділянці ним було побудовано будинок загальною площею 69,7 кв. м. Після цього [PERSON] разом з дружиною та сином стали проживати у вищевказаному будинку. В 2013 році позивач тяжко захворів та передчасно помер, не зареєструвавши вищевказаний будинок в бюро технічної інвентаризації. Коли позивач звернулася в нотаріальну контору з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину на будинок, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Посилаючись на ст. ст. 328 ч. 2, 392, 1261 ЦК України, просить суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається із домоволодіння по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представники відповідача (Новомиргородської міської ради) і третьої особи (Головного управління юстиції) у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви представника відповідача від 04.02.2015 р., він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище згаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (Новомиргородської міської ради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO]. помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. За життя [PERSON] разом з [PERSON], котрий помер [INFO]., була співвласником вказаного житлового будинку. Дозвіл про надання земельної ділянки на будівлю житлового будинку був наданий [PERSON] в 1969 році. Так, за життя [PERSON] відповідно до протоколу № 4 загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Чкалова від 27 вересня 1969 року по [ADDRESS] було надано частину земельної ділянки розміром 0,06 га з присадибної земельної ділянки його матері [PERSON], так як вона була на той час членом колгоспу ім. Чкалова та мала у користуванні земельну ділянку площею понад 0,15 га. Пізніше, 26 грудня 1969 року за рішенням № 237 виконкому Новомиргородської міської Ради депутатів трудящих було дозволено [PERSON] будівництво нового житлового будинку по [ADDRESS] (на теперішній час після перенумерації за адресою [ADDRESS]). Потім Договором від 26 жовтня 1970 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно [PERSON] Новомиргородським виконкомом було надано земельну ділянку по [ADDRESS] (на теперішній час після перенумерації за адресою [ADDRESS]) в безстрокове користування. На виділеній земельній ділянці ним було побудовано будинок загальною площею 69,7 кв. м. Відповідно до акта про закінчення будівництва та введення в експлуатацію від 10 січня 1983 року будинок було введено в експлуатацію, оскільки він придатний для проживання та має добрий стан. Після цього [PERSON] разом з дружиною та сином стали проживати у вищевказаному будинку. В 2013 році позивач тяжко захворів та передчасно помер, не зареєструвавши вищевказаний будинок в бюро технічної інвентаризації. За життя на випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не складав. Син спадкодавця відмовився на користь матері від власного права спадкування вказаного будинку за законом у встановленому законом порядку шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Коли позивач звернулася в нотаріальну контору з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину на будинок, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до висновку про вартість майна, проведеного оцінювачем, ТОВ «Науково-виробничий центр «Альянс-Експерт», ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 29.216,00 гривень. Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом першої черги і після смерті чоловіка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами заведеної у нотаріальній конторі спадкової справи до майна померлого. Як вбачається з вимог ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269). Відповідно до частин 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Окрім пояснень учасників судового розгляду, ці ж обставини підтверджуються: особистими документами заявника, листами та постановою нотаріуса, технічними документами на будинок померлого, висновком експерта-оцінювача, рішеннями міської ради та її виконкому, іншими матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно. Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 331, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1233-1234, 1258-1261, 1266-1270, 1273, 1275, 1278, 1296 ЦК України,

Outcome: approved