Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначала про те, що із 12 серпня 2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом із тим, сімейне життя у неї з [PERSON] не склалося. Між ними часто почали виникати сварки. Сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, та з 2009 року проживають окремо. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки він суперечить її інтересам та носить лише формальний характер. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність й задовольнити позов. Вказала, що понесені нею судові витрати з відповідача стягувати не потрібно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає й просить розглянути справу без його участі. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 серпня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис за № 976. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]Позивач та відповідач мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони з 2009 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Продовжувати подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, та з урахування визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved