Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача із вимогами про стягнення з [PERSON] до бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 536621,67 грн. згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 лютого 2012 року Верховною Радою України було прийнято Закон №3038-VI, який згідно з його преамбулою покликаний встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Цей Закон набрав чинності з дня його опублікування 12.03.2012 року. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі за текстом - Закон) замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Згідно з ч. 1. ст. 40 цього Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. На виконання цих вимог рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про інформацію», тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов'язковим до виконання на території м. Харкова. Зазначав, що відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість реконструйованої нежитлової будівлі літ. Б-2» (під магазин продовольчих та непродовольчих товарів з адміністративними приміщеннями і спортивним залом) загальною площею 531,0 кв.м по [ADDRESS], який був прийнятий в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 08.10.2013 року №ХК 143132800777 становила 4878297,00 грн., а тому вказував, що розмір пайової участі, яка підлягає перерахуванню до місцевого бюджету складає 536612,67 грн. (10% від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва). Однак, визначений Закономта Порядком обов'язок [PERSON], який не виконав та не уклав з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття вищевказаного об'єкта будівництва до експлуатації. Зазначав, що листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 21.11.2013 року №608/0/114-13 та від 30.12.2013 року № 08-11/5909/2-13 [PERSON] було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповіді на вказані листи від [PERSON] не надійшли. Вказував, що такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. У зв'язку з вищезазначеним, позивач просив суд стягнути вказані збитки з відповідача та покласти на нього судові витрати. Представник позивача Кварацхелія Г.Е., діючий на підставі довіреностей від 07.10.2014 №08-11/3545/2-14, від 20.01.2014 року №08-11/194/2-15 (а.с.36,153) в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, вказував, що 16 грудня 2014 року представнику Харківської міської ради стало відомо про добровільне укладання [PERSON] договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова та оплату суми заборгованості. Вказував, що з метою підтвердження зазначеної інформації юридичним департаментом до Департаменту економіки та комунального майна та Департаменту бюджету і фінансів були направлені запити щодо дійсного укладання [PERSON] договору про пайову участь та сплату розрахунку пайової участі. Зазначав, що листом Департаменту бюджету і фінансів від 15.01.2015 року №8-07/2 було повідомлено, що згідно Державної казначейської служби 25.12.2014 року до бюджету м. Харкова від [PERSON] надійшли кошти в сумі 58388,00 грн. за виконання умов договору №390-14/3 від 12.12.2014 року при проведенні реконструкції нежитлової будівлі літ. «Б-2» загальною площею 531,0 кв.м по [ADDRESS]. Проте, заважаючи на те, що на теперішній час сума, сплачена [PERSON] відрізняється від тої, яка була первісно заявлена до суду, просили задовольнити їх позовні вимоги. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи. Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 08.10.2012 року (а.с.33) в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Вказував, що на теперішній час вимоги Харківської міської ради були виконанні в повному обсязі, а саме між його довірителем та Департаментом економіки та комунального майна був укладений договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 12 грудня 2014 року №390-14/3, відповідно до якого [PERSON] перерахував до бюджету м. Харкова кошти у розмірі 58388,00 грн. згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, який є невід'ємною частиною договору. Вказував, що посилання представника позивача щодо незрозумілості розрахунку величини пайової участі [PERSON] при реконструкції нежитлових приміщень по проспекту Московському, 55 є безпідставними, оскільки він був зроблений уповноважений на те особою, ніким не оскаржений та не скасований. Крім того, зазначав, що і укладений договір від 12.12.2014 року є не скасованим та на теперішній час виконаним. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (зі змінами рішення від 22.05.2013 року № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску, та який був оприлюднений Харківською міською радою на офіційному сайті Харківської міської ради (www.city.kharkov.ua), на офіційному сайті комунального підприємства «Харківській міській інформаційний центр» (www.citynet.kharkov.ua) та у газеті «Харьковские известия» тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов'язковим до виконання на території м. Харкова. Даним рішенням було затверджено порядок пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, а саме згідно з пунктом 1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі за текстом - Закон) замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Згідно з ч. 1. ст. 40 цього Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 08.10.2013 року за №ХК 14313230077, було введено в експлуатацію реконструйовані нежитлові будівлі літ. «Б-2» під магазин продовольчих та непродовольчих товарів з адміністративними приміщеннями і спортивним залом (а.с.18- 23). 12 грудня 2014 року відповідач разом із Департаментом економіки та комунального майна уклали договір № 390-14/3 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та сплатив пайовий внесок у розмірі 58388,00 грн. (а.с.141). Отже, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] як замовник реконструкції свій обов'язок на участь у розвитку інфраструктури міста виконала, сплатив пайовий внесок відповідно до розрахунку величини пайової участі при реконструкції квартири (а.с.142). Посилання представника позивача на те, що розмір пайового внеску так і не було сплачено відповідачем спростовуються матеріалами справи, а посилання на необхідність брати до уваги саме розмір пайового внеску, первісно визначений заступником директора Департаменту економіки та комунального майна вирахуваний виходячи з опосередкованої вартості 1 кв.м є на думку суду безпідставним, оскільки договір про пайову участь інфраструктури м. Харкова був укладений між [PERSON] та уповноваженою особою від Харківської міської ради саме на підставі розрахунку, складеному до договору від 12.12.2014 року №390-14/3, який в свою чергу не спростований та не скасований. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed