Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як підставу позову зазначила, що з 2003 по 2013 роки перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 07.08.2013 року розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач працює заступником керівника апарату Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, отримує щомісячну заробітну плату, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, стягнення за виконавчими документами на користь третіх осіб з нього не здійснюються, інший шлюб не реєстрував. На утримання дитини відповідач нерегулярно надає мізерну матеріальну допомогу, якої не вистачає для її утримання, навчання та розвитку. Окрім цього, дитина потребує нормального харчування, одягу, постійно хворіє, періодично лікується у стаціонарі, що потребує значних коштів. Вказує, що вона самостійно не здатна у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову. Відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 07.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Встановлено, що з 2013 року сторони спільно не проживають. Відповідач працює заступником керівника апарату Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, має щомісячний дохід у вигляді заробітної плати. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає нерегулярно. Дитині необхідна постійна матеріальна підтримка батька, нормальне харчування, одяг, ліки в зв'язку з хворобою, що потребує значних коштів. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. З огляду на викладене, наявні правові підстави для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved