Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з вказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] і з доповненнями просять суд про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання та додаткові витрати на утримання сина, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги в розмірі 500 гривень щомісячно до покращення його стану або зміною групи інвалідності (а.с. 1-3, 57-60). В обґрунтуванні вимог позивачі [PERSON] і [PERSON] зазначають, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1994 року по 26.11.1998 року, у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], відповідач є його батьком, [PERSON] є його матір'ю. [PERSON] є інвалідом з дитинства по опорно-руховому апарату І А групи ДЦП та потребує постійного стороннього догляду, фізично не може сам себе обслуговувати, тому [PERSON] не має змоги на працевлаштування або додатковий заробіток. 01 серпня 2014 року позивачу [PERSON] виповнилось повноліття, він мешкає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від позивачів. Після виповнення повноліття [PERSON] продовжує навчання в 11-А класі Ізюмської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 12 за масовою програмою індивідуального навчання у навчальному році 2014-2015 роки, учбовий процес проходить за місцем його проживання, викладачі та учителя приходять до [PERSON] додому, а за необхідністю користуються послугами таксі для його поїздки до школи, [PERSON] не може користуватись громадськими транспортом, бібліотеками, вільно виходити на вулицю, спілкуватись із друзями і тому виникає додаткова необхідність в користуванні таксі, мобільним зв'язком інтернетом та телефоном 120 та 40 грн. відповідно щомісяця, що потрібні для користування електронними книгами, матеріалами для підготовки до уроків, ЗНО, тощо. Деякі підручники, книги від 50 грн., зошити, флешнакопичувачі, диски купуються, як необхідність для процесу навчання. Крім цього позивачу [PERSON] грошові кошти потрібні для купівлі одягу, взуття, продуктів харчування, для постійного лікування та догляду. Позивачі вказують, що [PERSON] не менше 2-х разів на рік проходить амбулаторне медикаментозне та стаціонарне лікування і ортезування в м. Харкові. В цьому році до 20.10.2014р. було проведено 2 оперативних втручання, реабілітаційне лікування. В силу цього виникає потреба в додаткових коштах на лікування близько 350 грн. щомісяця, реконструктивну хірургію, подальшу реабілітацію із використанням спеціальних приладів постійно (коліноупор, поручні, ортопедичний профілактор та ін.), покращене харчування (м'ясо-молочні продукти, фрукти та овочі) на що витрачається близько 600 грн. щомісячно (150 грн. щотижня), санаторно-курортне лікування 2 рази на рік. Так, в УкрНДІ ППіВП м. Харкова 16.09.2014 року позивачу [PERSON] було проведено операцію з приводу Плосковальгусної деформації стоп III ступеня. Операція: Ахілопластика, трьохсуставний артродез на лівій стопі. Призначено згміну гіпсової пов'язки 22-28.10.2014 року. З 27.09.2014. року [PERSON] було перенесено Бронхіт, ГРВ. В цей період були понесені витрати у розмірі близько 5,43 тис. грн.: 1649 грн. - на ліки (антибіотики, анальгезуючі, лімфодренажні, судинні, муколітики, десинсибілузуючі, вітаміни, препарати кальцію); 1790 грн. - проїзд (таксі, міський і приміський транспорт); 1050 грн. - на продукти в період одужання (покращене харчування: продукти, що містять вітаміни та сприяють зростанню кісток, м'язів, та підвищують імунітет); 163 грн. - на мобільний зв'язок [PERSON]; 780 грн. - на одяг, у зв'язку із зміною антропометричних даних [PERSON]. Позивачі вказують, що [PERSON] отримує мінімальну пенсію за вислугою років в розмірі 1049,00 грн. щомісяця, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1660,75 грн. щомісяця. Інших джерел не мають. У зв'язку з вищевказаним позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги від відповідача, але відповідач з серпня 2014 року грошей на потреби з навчанням та лікуванням добровільно не надає. Позивачі вказують, що відповідач офіційно працює та за своїм матеріальним та сімейним станом може надавати таку матеріальну допомогу. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини справи і просять суд задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов про відмову у задоволенні позову (а.с. 30-32). В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав||в,біля|,|| підтвердив, що дійсно він є|з'являється,являється| батьком повнолітнього сина [PERSON],|дитяти| але вважає позов необґрунтованим|заперечує|, посилаючись, що він має іншу сім'ю: дружину [PERSON] та малолітню дочку [PERSON], [INFO] р. н., які мають тяжкі форми хвороби та потребують матеріальних витрат, він проживає разом з ними в м. Ізюмі, він працює і має середній дохід 2593,59 грн. в місяць, дружина працює і має середній дохід 1218 грн. в місяць. Із місячного сукупного сімейного доходу 3811,59 грн. відповідач сплачує житлово-комунальні платежі близько 380 грн. щомісячно та інші витрати. Крім цього на його утриманні є непрацездатна мати [PERSON], якій він добровільно надає матеріальну допомогу. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини|правостосунки|. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, ? і своїх повнолітніх дочку, сина. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених ст.ст. 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Статтею 198 СК України передбачені підстави виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а саме батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно|із| ст. 199 СК| України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати|утримувати| їх|дитяти| до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до п.20 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення віку, що перевищує 18, але є меншим 23-х років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.10, ст.31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом| встановлено, підтверджується наявними у справі доказами,| що| [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1994 року по 26.11.1998 року, у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], відповідач є його батьком, [PERSON] є його матір'ю. [PERSON] є інвалідом з дитинства по опорно-руховому апарату І А групи ДЦП та потребує постійного стороннього догляду, фізично не може сам себе обслуговувати, тому [PERSON] не має змоги на працевлаштування або додатковий заробіток. За рішенням суду [PERSON] отримувала від відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини до виповнення ним 18 років, заборгованості по аліментам немає. 01 серпня 2014 року позивачу [PERSON] виповнилось повноліття, який мешкає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], тому [PERSON] знаходиться на утриманні матері. Відповідач проживає окремо від позивача [PERSON]. Після виповнення повноліття [PERSON] продовжує навчання в 11-А класі Ізюмської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 12 за масовою програмою індивідуального навчання у навчальному році 2014-2015 роки, учбовий процес проходить за місцем його проживання, викладачі та учителя приходять до [PERSON] додому, а за необхідністю користуються послугами таксі для його поїздки до школи, [PERSON] не може користуватись громадськими транспортом, бібліотеками, вільно виходити на вулицю, спілкуватись із друзями і тому виникає додаткова необхідність в користуванні таксі, мобільним зв'язком інтернетом та телефоном 120 та 40 грн. відповідно щомісяця, що потрібні для користування електронними книгами, матеріалами для підготовки до уроків, ЗНО, тощо. Деякі підручники, книги від 50 грн., зошити, флешнакопичувачі, диски купуються, як необхідність для процесу навчання. Крім цього позивачу [PERSON] грошові кошти потрібні для купівлі одягу, взуття, продуктів харчування, для постійного лікування та догляду. Позивач [PERSON] не менше 2-х разів на рік проходить амбулаторне медикаментозне та стаціонарне лікування і ортезування в м. Харкові. В цьому році до 20.10.2014р. було проведено 2 оперативних втручання, реабілітаційне лікування. В силу цього виникає потреба в додаткових коштах на лікування близько 350 грн. щомісяця, реконструктивну хірургію, подальшу реабілітацію із використанням спеціальних приладів постійно (коліноупор, поручні, ортопедичний профілактор та ін.), покращене харчування (м'ясо-молочні продукти, фрукти та овочі) на що витрачається близько 600 грн. щомісячно (150 грн. щотижня), санаторно-курортне лікування 2 рази на рік. Так, в УкрНДІ ППіВП м. Харкова 16.09.2014 року позивачу [PERSON] було проведено операцію з приводу Плосковальгусної деформації стоп III ступеня. Операція: Ахілопластика, трьохсуставний артродез на лівій стопі. Призначено згміну гіпсової пов'язки 22-28.10.2014 року. З 27.09.2014. року [PERSON] було перенесено Бронхіт, ГРВ. В цей період були понесені витрати у розмірі близько 5,43 тис. грн.: 1649 грн. - на ліки (антибіотики, анальгезуючі, лімфодренажні, судинні, муколітики, десинсибілузуючі, вітаміни, препарати кальцію); 1790 грн. - проїзд (таксі, міський і приміський транспорт); 1050 грн. - на продукти в період одужання (покращене харчування: продукти, що містять вітаміни та сприяють зростанню кісток, м'язів, та підвищують імунітет); 163 грн. - на мобільний зв'язок [PERSON]; 780 грн. - на одяг, у зв'язку із зміною антропометричних даних [PERSON]. Позивачка [PERSON] отримує мінімальну пенсію за вислугою років в розмірі 1049,00 грн. щомісяця, позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1660,75 грн. щомісяця. Інших джерел позивачі не мають. Відповідач [PERSON] посилається у запереченнях, що він має іншу сім'ю: дружину [PERSON] та малолітню дочку [PERSON], [INFO] р. н., які мають тяжкі форми хвороби та потребують матеріальних витрат, він проживає разом з ними в м. Ізюмі, він працює і має середній дохід 2593,59 грн. в місяць, дружина працює і має середній дохід 1218 грн. в місяць. Із місячного сукупного сімейного доходу 3811,59 грн. відповідач сплачує житлово-комунальні платежі близько 380 грн. щомісячно та інші витрати. Судом установлено, що відповідач [PERSON] мешкає окремо від позивачів за адресою: [ADDRESS], працює машиністом мотовоза 5 розряду відокремлений підрозділ Ізюмська дистанція колії Державного підприємства «Південна залізниця», його загальна сума доходу за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року за виключенням аліментів склала розмір 20 646,92 грн. (26 126,40 грн. - 5 479,48 грн.); з 16.10.1999 року перебуває у шлюбу з [PERSON], має малолітню дочку [PERSON], [INFO], стягнень по аліментам не має. (а.с. 4-22, 26, 33-46, 48-49, 61-76) Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що ж стосується вирішення судом питання щодо стягнення на користь [PERSON], [INFO], додаткових витрат на його утримання, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги в розмірі 500 гривень щомісячно до покращення його стану або зміною групи інвалідності, то погодитися з позовом в цій частині неможливо. Із матеріалів справи вбачається, що на цей час (момент прийняття рішення) [PERSON] досяг повноліття. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за змістом ст. 185 СК України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), що визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Між тим ст. 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стаття 185 СК України до зазначеного переліку не входить, її норми до правовідносин з приводу утримання батьками повнолітніх дітей не можуть бути застосовані. За таких обставин не має підстав стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], додаткових витрат на його утримання, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], додаткових витрат на його утримання, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги в розмірі 500 гривень щомісячно до покращення його стану або зміною групи інвалідності не підлягають задоволенню з ухваленням рішення про відмову в позові в цій частині. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька - відповідача, на потреби з навчанням та по матеріальному стану|становищу| відповідач має надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання|дитяті|. Таким чином, з урахуванням|з врахуванням| інтересів позивачів, матеріального та сімейного становища відповідача, суд задовольняє позовну в частині щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-х років. Визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд бере до уваги матеріальний стан як позивачів [PERSON] та [PERSON], так і відповідача [PERSON], враховує ту обставину, що позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства по опорно-руховому апарату І А групи ДЦП та потребує постійного стороннього догляду, фізично не може сам себе обслуговувати, та відповідач є працездатним, офіційно працює і має регулярний дохід, з 16.10.1999 року по цей час перебуває у новому шлюбі і проживає з дружиною та малолітньою дочкою, і визначає розмір аліментів на повнолітнього сина [PERSON], з урахуванням обставин, зазначених у статтях 182, 200 СК України, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial