Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів фінансових послуг. Позивач зазначала, що 07 грудня 2014 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401669399, відповідно до якого сума та валюта кредиту становить 1638,00 гривень, процентна ставка за користування кредитом - 0,01% річних. В період з січня 2015 року по лютий 2016 рік позичальник сплатила Банку 1824, 56 грн. (03.01.2015р. - 105 грн., 31.01.2015р. -108 грн., 28.02.2015р. - 105 грн., 20.03.2015р. - 107 грн., 22.04.2015р. - 100 грн., 29.04.2015р. - 3 грн., 11.06.2015р. - 105 грн., 11.07.2015р. - 105 грн., 25.07.2015р. - 1 грн., 10.08.2015р. - 205 грн., 29.08.2015р. - 31,12 грн., 02.09.2015р. - 205 грн., 11.09.2015р. - 260 грн., 13.10.2015р. - 11 грн., 30.12.2015р. - 91,16 грн., 01.02.2016р. - 91,72 грн., 11.02.2016р. - 91,72 грн.). В зв'язку з погашенням кредитної заборгованості [PERSON] вважає, що виконала свої зобов'язання перед Банком. Однак, з червня 2016 року Банк надсилає [PERSON] листи щодо наявності в неї заборгованості за кредитним договором. При цьому, ці листи містять погрози щодо порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 190 КК України. Ознайомившись з кредитним договором, позивач передбачає, що заборгованість у неї могла виникнути на підставі пункту 2.8 (б), відповідно до якого комісійна винагорода банку за управління кредитом становить: за період з 5-го місяця по 36-й місяць - 2,75 % від суми кредиту та пункту 2.8 (в), відповідно до, якого комісійна винагорода банку складається серед іншого - 20 грн. - щомісячно - за надання виписок за рахунком. Відповідно до графіку платежів зазначено, що позичальник перші чотири місяці повинен сплачувати по 20 грн. - за надання виписок за рахунком, в подальшому - 65 грн. Загальна сума цієї комісійної винагороди складає 2161,60 грн., тобто більше ніж сума самого кредиту. При цьому, ніякі виписки банк позичальнику жодного разу не надавав, тобто ця сплата встановлена ні за що. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати недійсними пункт 2.8. (б), яким встановлена комісійна винагорода Банку за управління кредитом за період з 5-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом в розмірі 2,75 % від суми кредиту та пункт 2.8. (в), в частині встановлення комісійної винагороди Банку за надання (інформації) виписок за рахунком в розмірі 20 гривень, починаючи з дня надання кредиту по дату остаточного повернення позичальником кредиту, кредитного договору № 401669399 від 07 грудня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 401669399 від 07 грудня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», зарахувавши в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами, сплачену [PERSON] комісійну винагороду Банку за надання (інформації) виписок за рахунком за весь час дії кредитного договору №401669399 від 07 грудня 2014 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» Святецький В.І. позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 07 грудня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401669399, відповідно до якого сума та валюта кредиту становить 1638,00 гривень, процентна ставка за користування кредитом - 0,01% річних (а.с.10). В період з січня 2015 року по лютий 2016 рік на погашення боргу за кредитним договором № 401669399 від 07 грудня 2014 року, позивач [PERSON] сплатила Банку 1824, 56 грн. (03.01.2015р. - 105 грн., 31.01.2015р. -108 грн., 28.02.2015р. - 105 грн., 20.03.2015р. - 107 грн., 22.04.2015р. - 100 грн., 29.04.2015р. - 3 грн., 11.06.2015р. - 105 грн., 11.07.2015р. - 105 грн., 25.07.2015р. - 1 грн., 10.08.2015р. - 205 грн., 29.08.2015р. - 31,12 грн., 02.09.2015р. - 205 грн., 11.09.2015р. - 260 грн., 13.10.2015р. - 11 грн., 30.12.2015р. - 91,16 грн., 01.02.2016р. - 91,72 грн., 11.02.2016р. - 91,72 грн.), що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.11-13). 11 червня 2016 року позивачу було направлено Банком повідомлення за вих..№4241731-R щодо необхідності сплатити заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк», згідно кредитного договору № 401669399 від 07 грудня 2014 року, в розмірі 475,16 грн. (а.с.14). Відповідно до повідомлення ПАТ «Альфа-Банк» за вих..№5058366-R від 03.07.2016р., заборгованість позивача [PERSON] перед Банком за кредитним договором № 401669399 від 07 грудня 2014 року становить 550,16 грн. (а.с.14 зворотна сторона). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно пункту 2.8. кредитного договору № 401669399 від 07 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], комісійна винагорода Банку: - (а) за надання кредиту становить 0,00% (нуль відсотків). Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником одноразово при наданні кредиту; - (б) за управління кредитом становить: за період з 1-го місяця користування кредитом по 4-й місяць користування кредитом - 0% від суми кредиту, за період з 5-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом - 2,75% від суми кредиту. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору та його невід'ємною частиною. Зазначена в цьому підпункті комісійна винагорода нараховується починаючи з першого дня періоду, який передбачає сплату такої комісії по дату остаточного повернення позичальником кредиту; - (в) за надання (інформації) виписок за рахунком становить 20,00 грн. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід'ємною частиною. Зазначена в цьому підпункті комісійна винагорода нараховується починаючи з дня надання кредиту по дату остаточного повернення позичальником кредиту; - (г) за прийом готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах Банку, у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. (включно) - 35 грн.; у випадку, якщо сума платежу становить від 1500 грн. - комісійна винагорода не стягується. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником за здійснення розрахункового обслуговування позичальника в операційних касах Банку; - (д) за виконання операцій переказу коштів за допомогою ПТКС агентів Банку, становить 1,8% від суми переказу, без ПДВ. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті, сплачується позичальником кожного разу під час здійснення будь-яких платежів за цим договором із використанням ПТКС. Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 , 3.4 Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», в кредитному договорі або додатку до нього повинні міститися наступні положення: 1.Значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку. 2.Перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, пов'язаних з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту. 3.Перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб відповідно до вимог законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі при страхуванні предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії при купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та відсотків за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). 4.У кредитному договорі повинен міститися графік платежів (згідно з термінами, вказаними у договорі - щомісяця, щокварталу і т.д.) в розрізі сум погашення основного боргу, сплати відсотків за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 401669399 від 07 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], відповідає нормам чинного законодавства. Більш того, при дослідженні доказів, судом було встановлено, що при укладенні вищевказаного договору між сторонами було погоджено всі істотні умови, що підтверджується підписом в кредитному договорі позивача [PERSON] та її безпосереднім виконанням умов договору щодо погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання недійсними пункту 2.8. (б), яким встановлена комісійна винагорода Банку за управління кредитом за період з 5-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом в розмірі 2,75 % від суми кредиту та пункту 2.8. (в), в частині встановлення комісійної винагороди Банку за надання (інформації) виписок за рахунком в розмірі 20 гривень, починаючи з дня надання кредиту по дату остаточного повернення позичальником кредиту, кредитного договору № 401669399 від 07 грудня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», не підлягають задоволенню, і як наслідок не підлягає задоволенню позов в цілому. Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed