Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 15.09.1998 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва. 21.09.1998 року право власності було зареєстроване в Київському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 2075, що посвідчується інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2021 № 26161 від 09.07.2021 року. Відповідач [PERSON] є власником решти 2/3 часток квартири [ADDRESS] . 1/3 частка квартири належить відповідачу на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1998 року. Інша 1/3 частка квартири належить відповідачу на підставі договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А. Г. та зареєстрованому в реєстрі за № 1583. Дана квартира складається з трьох кімнат площею 16,5 кв. м., 13,3 кв. м. та 10,5кв.м., загальна житлова площа квартири становить 62,4 кв. м. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На даний час між мешканцями квартири вже визначений порядок користування квартирою. За таких обставин, позивачі просили встановити порядок користування спірною квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] кімнату площею 10,5 кв.м., відповідачу [PERSON] , кімнату площею 16,5 кв.м., кімнату площею 13,3 кв.м., інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. До судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 15.09.1998 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва. 21.09.1998 року право власності було зареєстроване в Київському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 2075, що посвідчується інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2021 № 26161 від 09.07.2021 року. [PERSON] є власником решти 2/3 часток квартири [ADDRESS] . 1/3 частка квартири належить відповідачу на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1998 року. Інша 1/3 частка квартири належить відповідачу на підставі договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А. Г. та зареєстрованому в реєстрі за № 1583. Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається з трьох кімнат, розташована на 9 поверсі, житловою площею 40,3 кв.м., перша кімната - 10,5 кв.м., друга кімната - 16,5кв.м.,третя кімната- 13,3кв.м., кухня - 7,6 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., ванна кімната - 2,1 кв.м., коридор - 1,4 кв.м., комора - 1,0 кв.м., лоджією 3,2 кв.м. (а.с. 23) В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а.с.16). Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира у м. Києві є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] , що не заперечувалося сторонами. Житлова площа спірної квартири складає 40,3 кв.м. Позивач просить виділити йому в користування кімнату площею 10,5 кв.м., а відповідачу надати кімнати - 16,5 кв.м.,13.3 кв.м. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] , в користування кімнату площею 10,5 кв.м., виділивши відповідачу у користування кімнату площею 16,5 кв.м., та кімнату площею 13,3 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню - 7,6 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., ванна кімната - 2,1 кв.м., коридор - 5,8 кв.м.

Outcome: approved