Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 120265 грн 94 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 15.06.2016 між сторонами укладено кредитний договір №55397-ФО/2016/182 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у загальній сумі 68710 грн 97 коп. під 37% річних з метою погашення заборгованості за кредитом, що отриманий відповідачем у банку за №182#00017814542 від 04.12.2013, однак із неналежним виконанням кредитного зобов'язання у відповідача утворилася заборгованість по вказаному договору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 39, 40). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15.06.2016 між сторонами укладено кредитний договір №55397-ФО/2016/182 згідно умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 68710 грн 97 коп., а відповідач зобов'язався прийняти зазначені кошти використати його за цільовим призначенням та повернути кредит позивачу, а також сплатити проценти за користування кредитом комісії, санкції, інші передбачені договором та виконати всі інші умови договору (а.с. 7-13). Разом із зазначеним кредитним договором сторони обумовили графік повернення кредиту визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки (а.с. 14 -18). Через порушення умов зобов'язання по кредитному договору№55397-ФО/2016/182 від 15.06.2016 у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 120265 грн 94 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом 68710 грн 97 коп.; проценти за користування кредитом 22315 грн 82 коп.; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 22516 грн 44 коп.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 6362 грн 71 коп. та штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту 360 грн 00 коп. (а.с. 4-6). Внаслідок зазначеної заборгованості позивачем надіслано на адресу відповідача повідомлення-вимогу вих. №509/3/28-3 від 17.01.2017 щодо повернення повної суми заборгованості (а.с. 19-21). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо поверненя грошових коштів та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1803 грн 99 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved