overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 квітня 1996 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 294. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 294. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 15 листопада 1997 року. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1997 року. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з середини 2009 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 19 листопада 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього суми у розмірі 400,00 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення ( ст. 185 СК України ). Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] і зобов'язаний її утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 450,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову - 13.08.2015 року. При цьому суд приймає до уваги довідки від позивача про те що останній на даний момент не працює і перебуває на обліку в Миропольській амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просив розірвати шлюб між сторонами. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 05 жовтня 2008 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2008 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з червня 2014 року, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив розірвати шлюб між сторонами. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 26 листопада 2003 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сімї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сімя розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2003 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2010 року, сімя існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 666-007/08Р, відповідно до умов якого позивач надав Відповідачу кредит в іноземній валюті для споживчих цілей на загальну суму 25 781 долар США, терміном до 21.03.2015 року із розрахунку 11,99% річних за час фактичного користування кредитом, а відповідач зобов'язавсь повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. Зазначає, що Банк повністю виконав свої зобов'язання за договором перед Відповідачем, проте ним не здійснено платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушено прийняті на себе договірні зобов'язання. У зв'язку з тим, що станом на 17.06.2015 року заборгованість відповідачів перед Банком складає 31 678 доларів США 31 цент, що за курсом НБУ еквівалентно 699 140 грн. 30 коп., позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, про що свідчать відповідні зворотні поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи, про причини його неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 13.09.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного, постійно виникають сварки, скандали із-за різних поглядів на життя. Спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб він просить розірвати. Позивач до судового засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутність, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 17.06.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з лютого 2015 року, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного, постійно виникають сварки, скандали із-за різних поглядів на життя. Спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати. Позивач до судового засідання не з'явилася, просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів вбачається, що сторони у зв'язку з реєстрацією шлюбу не змінювали прізвища. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 941,87 грн. заборгованості за кредитом та 424,76 грн. відсотків за користування ним, посилаючись на невиконання останньою договірних зобов'язань. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 07.03.2014 між сторонами було укладено кредитний договір № 5815/12 відповідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 12500 грн. Відповідно до п.п. 4.1.2 договору позичальник зобов'язаний щомісячно до 15 числа кожного місяця сплачувати з періодичною сплатою процентів і основної суми кредиту рівними долями у сумі 1305,69 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Починаючи з січня місяця 2015 року відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складається з 941,87 грн. заборгованості за кредитом та 424,76 грн. відсотків за користування ним, а тому з урахуванням вищезазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3046,59 грн., посилаючись на невиконання останньою договірних зобов'язань щодо повернення коштів. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 08.08.2011 між сторонами було укладено кредитний договір № BLаЖГА00059736, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 7000 грн., строком до 08.08.2013. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 10% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Банк зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання в повному обсязі, разом з тим, відповідач свій обов'язок за договором не виконує, кредит не повертає, внаслідок чого станом на 20.08.2015 існує прострочена заборгованість в розмірі 3046,59 грн., а тому з урахуванням вищезазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 52805,09 грн., посилаючись на невиконання останнім договірних зобов'язань щодо повернення коштів. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 14.02.2012 між сторонами було укладено кредитний договір № BL_КГ100094971, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 10000 грн., строком до 14.02.2015. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 0,01% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 3% від суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Банк зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання в повному обсязі, разом з тим, відповідач свій обов'язок за договором не виконує, кредит не повертає, внаслідок чого станом на 07.08.2015 існує прострочена заборгованість в розмірі 52805,09 грн., а тому з урахуванням вищезазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 115 326,84 грн. за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.10.11 року між сторонами укладено кредитний договір № BLаЖГА00083902, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 50 000 грн. із сплатою 17 % річних строком до 05.10.14 року. Відповідач належним чином не виконує умови вказаного кредитного договору у частині погашення кредиту та сплати відсотків. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши надані докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.11 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № BLаЖГА00083902, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 50 000 грн. із сплатою 17 % річних строком до 05.10.14 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, суму кредиту надав відповідачу. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено при розгляді справи, відповідач не виконує належним чином свої зобов′язання за кредитним договором. Станом на 05.08.15 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 115 326,84 грн. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved