Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.07.2010 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з ј частки на 1/8 частку його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду від 2010 року з нього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2008 року народження, в розмірі ј частини його доходів. Наразі позивач підтримує фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] і став батьком ще двох дітей: [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження, на утримання яких також необхідно витрачати кошти. Позивач проходить службу у ЗСУ, однак розмір аліментів у розмір ј частини його доходів на утримання доньки [PERSON] ставить його у скрутне матеріальне становище. У зв`язку зі збільшенням кількості утриманців, його матеріальний стан погіршився, тому змушений звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У відзиві від 04.11.2019 року відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за безпідставністю. Свої заперечення мотивувала тим, що розмір стягуваних аліментів повністю витрачається на потреби дитини; не зважаючи на хвороби дитини відповідачем не ставилося питання про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, позивач не надав доказів погіршення свого матеріального становища. Відповіді на відзив у встановлений строк до суду не надійшло. Позивач у судове засідання 18.11.2019 року не прибув. В заяві позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, судове засідання провести без його участі. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просила відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , та рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 2-1404/10 від 07.07.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с. 8, 37). Донька [PERSON] проживає разом з відповідачем в м. Новограді-Волинському (а.с. 38). Також відповідач надала копії документів про відвідання дочкою секції танців, оплату харчування у їдальні, оплату курсів англійської мови з 2016 року по теперішній час (а.с. 43-46). Крім того, позивач є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним та його співмешканкою [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 5). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст.\~182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини та\~обмежено мінімальний\~розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також законами України встановлено обмеження щодо максимального розміру відрахувань із заробітної плати, так, зокрема, положеннями ст. 128 КЗпП України, ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що при відрахуванні заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят відсотків заробітку. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що з моменту постановлення рішення суду у 2010 році про стягнення аліментів у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки у нього збільшилась кількість утриманців, народилося ще двоє дітей у 2014 році та 2017 році, на утримання яких не стягуються аліменти у примусовому порядку. Одночасно позивач є працевлаштованим, проходить військову службу у в/ч [NUMBER] , має звання підполковника, згідно наданих декларацій про майновий стан за 2017-2018 роки розмір річного доходу позивача зріс з 180\~000 грн. до 240\~000 грн., має задовільний стан здоров`я (а.с. 11). З іншої сторони у відповідача кількість утриманців не змінилася, однак стан здоров`я дочки [PERSON] , 2008 року народження, погіршився. 10.10.2019 року надано висновок ортопеда про наявність у дитини плоскостопості, рекомендації для лікування. Також окулістом констатовано зниження зору з 2017 року; потребує проходження апаратного лікування, постійне носіння окулярів (довідка від 08.10.2019 року)(а.с. 40-42). Враховуючи обов`язкові витрати на відновлення здоров`я дитини, казані факти суд трактує як погіршення і майнового стану відповідача. Зважуючи встановлені\~обставини у\~сукупності, розглядаючи справу на підставі доказів наявних у справі, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено існування підстав, визначених положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, з якими закон пов`язує зменшення розміру аліментів. Кількість утриманців позивача зросла, однак розмір його грошового забезпечення також зріс (і має тенденцію до зростання). Матеріальний стан відповідача у зв`язку з погіршенням стану здоров`я дочки погіршився. Таким чином, співвідношення загального майнового стану сторін з моменту постановлення рішення суду не змінилося, витрати на сплату аліментів позивачем не перевищують максимальний розмір відрахувань із його грошового утримання, тому суд приходить до висновку про недоцільність зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , 23.09.2008 року, відповідно і до переконання про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed