Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 листопада 1999 року між ним та відповідачем був укладений договір №10255 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого він придбав у власність домоволодіння №70 по вул.Піщана в м.Миколаєві, яка належала відповідачу на підставі «свідоцтва про право на спадкування за законом», посвідченого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою від 06.06.1996 року, за р.№4-2057, зареєстрованого БТІ 24.06.1996 року, за р.№486. В рахунок укладеного договору позивач передав відповідачу відповідну грошову суму, а вона фактично передала йому у власність нерухомість, а саме домоволодіння №70 по вул.Піщана в м.Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась. Згідно відомостей САДР померла 15.10.2009 року, та за вказаними параметрами спадкову справу у Спадковому реєстрі не знайдено. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 30 листопада 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №10255 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбав у власність домоволодіння №70 по вул.Піщана в м.Миколаєві, яка належала відповідачу на підставі «свідоцтва про право на спадкування за законом», посвідченого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою від 06.06.1996 року, за р.№4-2057, зареєстрованого БТІ 24.06.1996 року, за р.№486.. Договір №10255 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за р. №10255 від 30.11.1999 року, зареєстрованого в ММБТІ. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved