Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 21 грудня 2016 року уклала шлюб із відповідачем, який було зареєстровано у відділі запису актів громадянського стану управління запису актів громадянського стану Ставропольського краю по місту Ставрополю, актовий запис №1852. Після державної реєстрації шлюбу залишила собі дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню доньку- [PERSON] , [INFO] . Всією сім`єю вони мешкали за адресою реєстрації позивачки в місті Торецьку Донецької області. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, то у серпні 2017 року було припинено фактичні шлюбні відносини, сімейного бюджету вони не ведуть, проживають окремо. На теперішній час місцезнаходження та проживання відповідача невідоме. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать її інтересам, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, а також з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи інші обставини життя подружжя, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 21.12.2016 року у відділі запису актів громадянського стану місту Ставрополю, актовий запис №1852 (а.с.12). Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, зокрема позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved