Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

у січні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) на користь Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» суму заборгованості у розмірі 26282 (двадцять шість тисяч двісті вісімдесят дві гривні) 40 коп. та судовий збір у розмірі 1700 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 05.07.2017 між сторонами укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування відповідачем на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20000 грн 00 коп., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені законом, однак останнім у порушення умов договору зобов'язання належним чином не були виконанні, в результаті чого утворилася заборгованість. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 38). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач 05.07.2018 ознайомився із умовами про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідач та для отримання кредитних коштів 06.07.2017 заповнив анкету-заяву позичальника фізичної особи, а також (а.с. 16, 18, 19). 05.07.2017 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування відповідачем на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20000 грн 00 коп., відкривши картковий рахунок [NUMBER] та випустив міжнародну платіжну картку строком на три роки з моменту її випуску, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені законом (а.с. 4-15). Відповідно до п. 3.2 Договору та умов Тарифів на видачу та обслуговування картки «Максимум-готівка» для фізичних осіб-нових клієнтів- процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 24% річних на торгові операції та операції зняття коштів. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного зобов'язання станом на 29.11.2017 у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 20000 грн 00 коп., яка складається із: тіла кредиту 17177 грн 79 коп.; прострочка по тілу у розмірі 7387 грн 76 коп.; відсотки за кредитом у розмірі 237 грн 30 коп.; неустойка у розмірі 1479 грн 55 коп. (а.с. 25). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Однак, оскільки позивач не сплатив судовий збір по справі з нього підлягає стягнення судового збору на користь держави у розмірі 1762 грн 00 коп.

Outcome: approved