Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, з урахуванням яких просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість по платі за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 жовтня 2012 року по 29 лютого 2016 року в сумі 3824 грн. 80 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є балансоутримувачем будинку № 15 по вул.. Грушевського в м. Бровари Київської області та обслуговуючим підприємством, яке надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі, які є співвласниками квартири [ADDRESS], в період з 01 жовтня 2012 року по 29 лютого 2016 року плату за утримання будинку та прибудинкової території не вносять, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 3824 грн 80 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, вважають безпідставними вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, посилаючись на відсутність договірних відносин між сторонами, відсутність доказів, що позивач є балансоутримувачем та надавав ці послуги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18530907 від 16.04.2008 року, квартира [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної часткової власності, а саме: [PERSON] належить 7/12 частини квартири, а [PERSON] 5/12 частин. Згідно рішення Броварської міської ради Київської області від 06.03.2003 року № 192, житлово-експлуатаційна служба ПАТ «Броварський завод будівельних конструкцій» є балансоутримувачем будинку № 15 по вул.. Грушевського в м. Бровари та надає послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.10.2012 року по 29.02.2016 року вбачається, що заборгованість відповідачів по платі за утримання будинку та прибудинкової території становить 3824,80 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пунктів 1, 5 ч. 3 ст. 20 названого Закону та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач зобовязаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 цього ж Закону, виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З наведених правових норм вбачається, що обовязок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони (споживача і виконавця). Судом встановлено, що договору про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території між сторонами укладено не було. Разом з тим суд враховує, що відповідачами не надано доказів, що вони відмовилися від послуг, які надавались позивачем, тому суд вважає, що відсутність договору на послуги з утримання будинку та прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідачів від сплати за фактично надані та спожиті послуги, оскільки обовязок по сплаті цих послуг випливає перш за все із закону (п.5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Враховуючи, що відповідачами не спростовано правильність розрахунку заборгованості та не надано жодного, належним чином оформленого відповідно до вимог ст. 18 Закону України Про житлово-комунальні послуги акту-претензії, що є підставою для перерахунку платежів, суд приймає як належний доказ наданий позивачем розрахунок, який не викликає сумнівів у своїй дійсності, оскільки заборгованість нарахована згідно із тарифами, затвердженими у встановленому законом порядку рішеннями виконкому Броварської міської ради Київської області від 28.08.2007 р. № 436, 18.11.2014 р. № 667. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на наведене та враховуючи що позов до суду подано 15 січня 2016 року, а заборгованість позивач просить стягнути з 01 жовтня 2012 року, тобто поза межами строку позовної давності, про що заявила відповідач [PERSON], суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2012 року по 15 січня 2013 року в сумі 448,73 грн (з 01.10 по 31.12.2012 р. 384,63 грн + 64,10 грн з 01 по 15.01.2013 р.) не підлягають задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності, підстав для поновлення якого суд не вбачає, враховуючи, що позивачем така вимога і не заявлялась. Таким чином заборгованість за період з 15 січня 2013 по 29 лютого 2016 року складає 3376,07 грн (3824,80 448,73). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У ч. 1 ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів). Згідно із ч. 1 ст. 162 ЖК України власник зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Виходячи з наведеного, враховуючи, що квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності (7/12 та 5/12), суд вважає, що заборгованість по оплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3376,07 грн. підлягає стягненню з відповідачів відповідно до їхніх часток у цій квартирі, а саме: з [PERSON], якій належить 7/12 частини - 1969,38 грн, з [PERSON], якому належить 5/12 частини - 1406,70 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial