overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 20.04.1991 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені між ними з 2014 року. Оскільки збереження сім»ї неможливо та буде суперечити їхнім інтересам, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить залишити їй прізвище «Глабай». Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.04.1991 року у селі Мала Снітинка Фастівського району Київської області, актовий запис № 6, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, Серія IV-БK № 360556. (а.с 6). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], підтверджується Свідоцтвом про її народження Серії I-БК № 024574. (а.с 9). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі прізвище «Глабай». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 01 червня 2007 року, від якого мають доньку Катерину, [INFO]. З липня 2017 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом через Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 05 липня 2016 року. З жовтня 2016 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 02.11.2007 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю з 2015 року, шлюбні відносини припинені. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Суду пояснив, що примирення неможливо, категорично заперечував проти надання строку для примирення, оскільки на даний час його цивільна дружина вагітна, а він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливо і це буде суперечити його інтересам, створенню нової сім'ї. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про перенесення розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд надати строк для примирення, оскільки, можливо збереження сім'ї. Судом було залишено без задоволення клопотання представника відповідача про надання строку для примирення, враховуючи, що сторони тривалий час не проживають однією сім'єю, зі слів позивача та представника відповідача, за рішенням суду з нього стягувались аліменти на спільну дитину до її повноліття, а на даний час в суді знаходиться спір щодо стягнення аліментів на дружину. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2007 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені 2015 року, примирення неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання зміни прізвища відповідачем судом не вирішувалось у зв'язку з її неявкою в судове засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 21 серпня 2015 року між сторонами було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії за № 8002149998/165-5-15, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором, відповідач станом на 04 липня 2017 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 2 749,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1997,46 грн.; заборгованість по процентам - 400,75 грн.; заборгованість за пенею - 29, 78 грн.; заборгованість за пенею за основним боргом - 305, 76 грн. Загальна сума заборгованості становить 2 749,96 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 749,96 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 21 серпня 2015 року між сторонами було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії за № 8002149998/165-5-15, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором, відповідач станом на 04 липня 2017 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 2 749,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1997,46 грн.; заборгованість по процентам - 400,75 грн.; заборгованість за пенею - 29, 78 грн.; заборгованість за пенею за основним боргом - 305, 76 грн. Загальна сума заборгованості становить 2 749,96 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28.05.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 30.09.2016 р. становить 19683,34 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19683,34 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 28.05.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 30.09.2016 р. становить 19683,34 грн., яка складається з: -1581,60 грн. - заборгованість за кредитом; -13788,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 913,49 - штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки, у якому просить стягувати з останньої аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], оскільки вона, маючи можливість, не забезпечує матеріально утримання дитини, яка проживає з ним. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що відповідачка частково надає кошти дитині. Відповідачка та її представник позов заперечили. Відповідачка вказала, що після розірвання шлюбу з позивачем їх син проживає з останнім, проте вона його матеріально забезпечує оплачує продукти й речі, мобільний телефон, поїздки з класом на відпочинок тощо. Просила відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, представника, оцінивши наявні докази, суд встановив наступне. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14.06.2016 року розірвано шлюб між сторонами. Згідно свідоцтва серії І-СГ № 310475 від 11.10.2003 р., сторони є батьками [PERSON], який народився 04.10.2003 р. Як вбачається з пояснень сторін, останні проживають окремо, дитина проживає з позивачем, а відповідачка матеріально забезпечує сина, а саме надає кишенькові кошти, купує продукти харчування й одяг, здійснює оплату відпочинку й дозвілля дитини, що не заперечує і позивач, тобто виконує батьківські обовязки, встановлені ст. 180 СК України. В силу вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Встановлені судом обставини справи свідчать, що відповідачка виконує обовязки по утриманню дитина, тому відсутні підстави для стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалась на те, що 13.08.2011 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 167282 (а.с. 6). Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 02.06.2007 року, виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 9. В судовому засіданні позивач позов підтримала, зазначивши, що разом з відповідачем не проживає та не підтримує шлюбні стосунки з початку 2013 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Спору про місце проживання дітей немає. Шлюб розпався через різні погляди на життя відсутність взаємопорозуміння та поваги до неї зі сторони відповідача, крім того відповідач з 2013 року проживає разом з іншою жінкою. За викладених обставин, строк на примирення просить не надавати, оскільки на сьогодні їх шлюб зберегти неможливо. Після розірвання шлюбу просить залишити за собою шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач позов визнав та просив його задовольнити. Також вважає, що збереження їх сім'ї на сьогодні вже не можливе, тому строку на примирення просить не надавати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 02.06.2007 року, виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №9. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. /а.с.6/ Від шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]/а.с.9,10/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2016 року Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 61. Від шлюбу спільних дітей не мають, з відповідачем вона не проживає з серпня 2016 року, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено, просить розірвати шлюб. Позивач повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність, судові витрати відшкодувати їй за рахунок відповідача та відновити дошлюбне прізвище (а.с.24). Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, клопотань не надходило (а.с. 26). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 25 червня 2016 року Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 61, між [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Сторони спільних дітей не мають. Позивач з відповідачем з серпня 2016 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає окремо. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя. Спір щодо розподілу спільного майна між сторонами відсутній. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Так, позивач подала до суду позов про розірвання шлюбу відповідно до ст.110 СК України. Тому суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу та відсутність спільних дітей встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим позов слід задовольнити. Судові витрати стягнути відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved