Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з дитинства по даний час постійно проживає та з 1964 року зареєстрований у будинку [ADDRESS] . Цей будинок належав його /позивача/ матері [PERSON] , а після її смерті [INFO] , він / [PERSON] / та його сестра [PERSON] успадкували даний будинок по Ѕ частині кожен. [PERSON] в успадкованій нею частині будинку не проживала, оскільки була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . В кінці 90-х років [PERSON] тяжко захворіла та поїхала лікуватись до доньки [PERSON] в м. Москва РФ. [INFO] [PERSON] померла і єдиною її спадкоємицею є її дочка відповідачка [PERSON] , чоловік [PERSON] помер ще 21 липня 1989 року. Відповідачка на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] проживала в Москві і повідомила його /позивача/ про те, що наміру успадковувати належну спадкодавиці Ѕ частину зазначеного будинку вона не має, проти оформлення за ним /позивачем/ даного майна не заперечує. 23 грудня 2011 року позивач за згодою племінниці приватизував всю земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний будинок та господарські будівлі. 20 червня 2017 року відповідачка надіслала нотаріально завірену заяву, адресовану нотаріальній конторі, зазначивши, що відмовляється від спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , в чому б воно не полягало, в тому числі від розташованого за адресою: [ADDRESS] , та не заперечує щодо оформлення у власність позивачем такого майна. В липні 2019 року позивач дізнався, що відповідачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши відповідну заяву до Бердичівської державної нотаріальної контори, та отримала свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . Однак, оскільки відповідачка завжди запевняла його /позивача/ про те, що спадщину після смерті матері приймати не буде і на Ѕ частину зазначеного будинку, що належала останній не претендує, про що свідчить її /відповідачки/ заява від 20 червня 2017 року, він / [PERSON] / з дитинства постійно проживає та з 24 серпня 1964 року зареєстрований у вищевказаному будинку, відкрито, безперервно ним володіє та користується, в тому числі майже на протязі 18-ти років й Ѕ частиною цього будинку, що належала [PERSON] , якою він добросовісно заволодів, утримує весь будинок в належному стані, робить капітальні та поточні ремонти, то просив визнати за ним /позивачем/ право власності на Ѕ частину даного будинку з надвірними спорудами за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Павленко Г.М. в судовому засіданні позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в том числі відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, відзив не надала. Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] і після її смерті [PERSON] та його сестра [PERSON] успадкували, по Ѕ частині кожен, житловий будинок [ADDRESS] , про що отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 1998 року /15-14,19-20/. Як вбачається з матеріалів справи /а.с. 18,21-22,44-51/, [INFO] [PERSON] померла і спадщину після її смерті, як єдина спадкоємиця, прийняла її дочка - відповідачка [PERSON] , подавши 15 серпня 2002 року відповідну заяву до Бердичівської державної нотаріальної контори. Того ж дня, 15 серпня 2002 року, відповідачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . 20 червня 2017 року відповідачка подала нотаріально посвідчену заяву, адресовану нотаріальній конторі, в якій зазначила, що на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , в чому б вона не полягала, в тому числі, яка складається з земельної ділянки з усіма розміщеними на ній будівлями та спорудами, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вона не претендує та не заперечує проти оформлення у власність [PERSON] даного спадкового майна /а.с.24/. Як зазначила представник позивача в судовому засіданні та що підтверджується матеріалами справи /а.с.10,23/, показами свідків [PERSON] , [PERSON] , з самого дитинства позивач проживає та з 24 серпня 1964 року зареєстрований у вказаному будинку. Після смерті матері він залишився проживати у даному будинку про що його сестра / [PERSON] / не заперечувала. Коли [PERSON] померла, [PERSON] так само продовжив проживати у цьому будинку, та вже напротязі вісімнадцяти років відкрито, безперервно користується та володіє всім будинком, в тому числі й Ѕ частиною будинку, що належала [PERSON] , здійснює капітальні та поточні ремонті роботи, сплачує комунальні послуги. 23 грудня 2011 року, за згодою відповідачки, [PERSON] зареєстрував на своє ім`я право власності на земельну ділянку, на якій розміщений зазначений будинок, про що отримав Державний акт серії РК № 042436 . Відповідно до ч.1,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, а оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., то норми ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що позивач добросовісно заволодів Ѕ частиною вказаного будинку, яка належала його сестрі [PERSON] , і, починаючи з 01 січня 2001 року по даний час, тобто більше вісімнадцяти років, продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном, не порушуючи при цьому будь-чиї права та інтереси, відповідачка, як спадкоємиця останньої, не претендує на дане майно про що свідчить її заява від 20 червня 2017 року та те, що жодних заперечень щодо позову вона не надала, а тому суд вбачає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] за набувальною давністю.

Outcome: approved