Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 22.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 1-63МС/2007, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 29000 доларів США строком до 07.06.2010 року зі сплатою 16,00% річних. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля IVECO, модель 35 10, РІК ВИПУСКУ 1991, тип ТЗ автобус - D, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль ISUZU, модель MD 27 S, рік випуску 1996, тип ТЗ автобус - D, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в зв'язку з чим станом на 15.10.2013 року виникла заборгованість на суму 70515,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 563419 грн. 96 коп. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором витребувати у відповідача та передати в заклад шляхом опису заставне майно, а саме автомобіль IVECO, модель 35 10, РІК ВИПУСКУ 1991, тип ТЗ автобус-D, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль ISUZU, модель MD 27 S, рік випуску 1996, тип ТЗ автобус - D, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та звернути стягнення на автомобіль IVECO, модель 35 10, рік випуску 1991, тип ТЗ автобус-D, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль ISUZU, модель MD 27 S, рік випуску 1996, тип ТЗ автобус - D, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з правом укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу предмету застави будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідача суми сплаченого судового збору , стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10000 грн.. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] 22.06.2007 року уклав з позивачем кредитну угоду № 63МС/2007, договір про видачу траншу № 1-63МС/2007 , згідно яких відповідач отримав кредит в сумі 29000 доларів США строком до 07.06.2010 року зі сплатою 16,00% річних. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля автомобіля IVECO, модель 35 10, рік випуску 1991, тип ТЗ автобус - D, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль ISUZU, модель MD 27 S, рік випуску 1996, тип ТЗ автобус - D, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]., та в заставу банку було передано дані автомобілі. Позивачем заявлено, що загальна сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 15.10.2013 року виникла заборгованість на суму 70515,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 563419 грн. 96 коп. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № 63МС/2007 від 22.06.2007 року закінчився 07.06.2010 року, позовна давність за даним договором сплинула 07.06.2013 року. Позивач звернувся з позовом до суду 22.01.2014 року. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed