Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У січні 2019 року до суду звернувся [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначив, що [INFO] року у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач, оскільки спадкодавець за життя склав заповіт, згідно з яким усе своє майно заповідав йому. Під час оформлення позивачем спадщини, з'ясувалось, що він пропустив шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, у зв'язку із чим нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Причиною пропуску строку звернення у нотаріальну контору для оформлення спадщини стало те, що позивач не знав про те, що його батько за життя склав на його користь заповіт. З огляду на це, позивач просить визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті батька пропущений ним з поважних причин та визначити йому додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. У підготовче засідання позивач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, у якій позивач просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, проте у письмовій заяві Перепільчинецький сільський голова [PERSON] просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв'язку з неявкою у підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] позивач народився [INFO] року у с. Будне Шаргородського району Вінницької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 13 січня 2015 року [PERSON] склав заповіт, згідно з яким, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі усе, що належатиме йому на день смерть, і на що він матиме право, заповів своєму синові [PERSON], тобто позивачу (а.с. 7). [INFO] року у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з довідкою виконкому Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 25 січня 2019 року № 97, на день смерті [INFO] року, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS]. Згідно з записами у погосподарській книзі, на день смерті разом зі спадкодавцем ніхто не проживав (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з права на нараховану субсидію для придбання твердого палива та скрапленого газу на 2018 рік в сумі 4518,34 грн, що вбачається із довідки Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 28 січня 2019 року № 01-10/264 (а.с. 9). Бажаючи оформити спадщину після смерті батька по заповіту, позивач звернувся до нотаріальної контори, проте постановою нотаріуса від 28 січня 2019 року № 142/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстави пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 10). Судом установлено, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не знав про складений на його користь заповіт. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Згідно з частинами 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на це, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] року батька - [PERSON], до того ж, на переконання суду, строк, на який запізнився позивач із поданням заяви про прийняття спадщини, є незначним. Тому, беручи до уваги визнання позову відповідачем, що не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, на переконання суду можливо ухвалити рішення у підготовчому засіданні про повне задоволення позову.

Outcome: approved