Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DONDAK100B0026 від 25.06.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 18123,68 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 25.06.2012 року. Зобовязання за даним кредитним договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010 року з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідачка порушила умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 23.01.2013 року виникла заборгованість у розмірі 16011,44 доларів США, а саме: 10268,79 доларів США заборгованість за кредитом, 3271,07 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 486,46 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1985,12 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14759,88 доларів США, що складає 117979,44 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн. , судові витрати по справі, стягнути солідарно з усіх відповідачів 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково. Ухвалою суду від 21.11.2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DONDAK100B0026 від 25.06.2007 року [PERSON] отримала кредит на придбання автомобіля у розмірі 18123,68 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 25.06.2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості, станом на 23.01.2013 року виникла заборгованість у розмірі 16011,44 доларів США, а саме: 10268,79 доларів США заборгованість за кредитом, 3271,07 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 486,46 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1985,12 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] становитиме 16011,44 доларів США, що складає 127979,44 грн. Зобовязання за договором № DONDAK100B0026 від 25.06.2007 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 10000 грн. Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю., повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає можливим відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем не надано суду підтвердження того, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка має право на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial