Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У січні 2014 року Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Свої вимоги мотивувала тим, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] самовільно, без оформлення передбачених ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України документів, займають незаконно земельну ділянку площею 0,11 га по [ADDRESS], яка знаходиться між земельними ділянками ФОП [PERSON] та гр. [PERSON] у с. Трипілля, Обухівського району Київської області. Трипільською сільською радою рішенням №55 від 05.07.2013 року «Про утворення комісії щодо здійснення контролю за дотриманням земельного законодавства на території Трипільської сільської ради» утворено комісію щодо здійснення контролю за дотриманням земельного законодавства на території Трипільської сільської ради. Даною комісією була здійснена 17 липня 2013 р. перевірка гр. [PERSON] та гр. [PERSON] щодо дотримання ними земельного законодавства при використанні земельної ділянки по [ADDRESS] та зафіксовано незаконне використання земельної ділянки площею 0,11 га без будь-яких правовстановлюючий документів. Комісія склала акт перевірки дотримання земельного законодавства на території Трипільської сільської ради від 17.07.2013 року та здійснила фото фіксацію порушення гр. [PERSON] та гр.. [PERSON], який є її представником. Так, відповідно до вказаного вище акту та наявних фото гр. [PERSON] та гр. [PERSON] самовільно займають земельну ділянку площею 0,11 га, під розміщення будівельних матеріалів (блоки). Ділянка огороджена парканом, доступ на земельну ділянку обмежений. Також Державна інспекція сільського господарства Київської області в особі державного інспектора-головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотримання вимог земельного законодавства Ковальчук Ю.В. та провідним фахівцем Падчин Л.В. була проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON] та її представником [PERSON] За наслідками перевірки було складено акт №124/77 від 03.09.2012 року в якому зазначено, що гр.[PERSON] та гр. [PERSON] (її представник) використовують земельну ділянку орієнтовною площею 0,11 га під розміщення пісіки, яка огороджена парканом (сітка металева). Документи які передбачені ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України не надані. Позивач вважає, що оскільки земельна ділянка по [ADDRESS] належить до комунальної власності села Трипілля Обухівського району Київської області - виключно Трипільська сільська рада має право розпоряджатися нею. Встановлено, що будь-яких рішень про передачу вказаної земельної ділянки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] Трипільською сільською радою не приймалося, документи, що посвідчують право користування нею у гр. [PERSON] та [PERSON] відсутні. Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області вважає що Відповідачами при самовільному захопленні земельної ділянки порушено ряд норм Земельного кодексу України В судовому засіданні представник Трипільської сільської ради, просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідачів проти позову заперечував просив у його задоволенні відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтею 17 Земельного кодексу України встановлено, що «передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводиться Радами, на території яких розташовані земельні ділянки. Згідно статті 118 даного кодексу встановлено, що «громадянин, зацікавлений у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної державної адміністрації або ради за місцем знаходження земельної ділянки; у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; відповідна адміністрація або рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки надає дозвіл на розробку проекту її відведення». Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статей 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації; право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Статтею 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Трипільською сільською радою рішенням №55 від 05.07.2013 року «Про утворення комісії щодо здійснення контролю за дотриманням земельного законодавства на території Трипільської сільської ради» утворено комісію щодо здійснення контролю за дотриманням земельного законодавства на території Трипільської сільської ради. Даною комісією була здійснена 17 липня 2013 р. перевірка гр. [PERSON] та гр. [PERSON] щодо дотримання ними земельного законодавства при використанні земельної ділянки по [ADDRESS] та зафіксовано незаконне використання земельної ділянки площею 0,11 га без будь-яких правовстановлюючий документів. Комісія склала акт перевірки дотримання земельного законодавства на території Трипільської сільської ради від 17.07.2013 року та здійснила фото фіксацію порушення гр. [PERSON] та гр.. [PERSON], який є її представником. За наслідками перевірки було складено акт №124/77 від 03.09.2012 року в якому зазначено, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] (її представник) використовують земельну ділянку орієнтовною площею 0,11 га під розміщення пісіки. В судовому засіданні Відповідачами по справі не надано належних документів передбачених Земельним кодексом України, які посвідчують право власності чи право користування за відповідачем спірною земельною ділянкою. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідачами у справі належних доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог не наведено а його доводи ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються матеріалами справи. Згідно ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Статтею 212 Земельного кодексу України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. З огляду на те, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] усупереч вимог закону використовують спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, земельна ділянка відповідно до вимог ст.212 Земельного кодексу України підлягає звільненню та поверненню власнику з приведенням її у придатний для використання стан. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 212, 316, 319, 373 ЦК України, ст.ст. 17, 81, 125, 126, 152, 212 ЗК України, ст. ст. 15, 60, 212-214 ЦПК України, суд -

Outcome: approved