Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У січні 2016 року, позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 26 лютого 2013 року, у відповідності до якого відповідач отримав від позивача у позику суму в розмірі 5000 доларів США 00 центів США, що на момент укладення договору за курсом Національного банку України становило еквівалент у гривні 40\~000 гривень 00 копійок. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, доданою до матеріалів справи. Крім того, позивач зазначає він неодноразово в присутності свідків звертався до відповідача повернути грошові кошти за розпискою. Оскільки відповідач допустив однобічну відмову від виконання зобов'язань, чим істотно порушив умови договору позики, то позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 26.02.2013 року в загальному розмірі 5000 доларів США 00 центів США, що станом на 21.01.2016 року за курсом Національного банку України становило еквівалент у гривні 123\~300 гривень 00 копійок та, крім того, судові витрати в загальному розмірі 1230 гривень 00 копійок. У судове засідання позивач не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судовому засіданні відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справу без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 26.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, а саме складена розписка, відповідно до умов якої [PERSON] передав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000 доларів США 00 центів США, що на момент укладення договору за курсом Національного банку України становило еквівалент у гривні 40\~000 гривень 00 копійок, за умови повернення грошових коштів за першою вимогою. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, доданою до матеріалів справи. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки. Відповідач неналежним чином виконав свої обовязки, внаслідок чого склалася заборгованість в розмірі 123\~300 гривень 00 копійок. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором позики від 26.02.2013 року в загальному розмірі складає 5000 доларів США 00 центів США, що станом на 21.01.2016 року за курсом Національного банку України становило еквівалент у гривні 123\~300 гривень 00 копійок. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 1\~230 гривень 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 26.02.2013 року . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved