Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що [INFO] помер її дід [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на житловий ? , що знаходяться ?: [ADDRESS]. Ще за життя 03 липня 1998 року [PERSON] був складений заповіт, за яким все своє майно з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачу. Заповіт на день його смерті не був змінений та не скасований. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном та протягом шести місяців від її прийняття не відмовлялася, але юридично своїх спадкових прав після смерті чоловіка не оформляла. 29 березня 2002 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла також позивачу. [PERSON] померла [INFO]. Вищевказаний заповіт на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований. 21 листопада 2006 року позивач звернулася до Броварської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], але отримала відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння. Факт належності [PERSON] житлового будинку ? , що знгаходяться ?: [ADDRESS] підтверджується будівельною та технічною документацією на нього та довідками виданими Требухівською сільською радою Броварського району Київської області. З огляду на викладене, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без її участі. Відповідач: Требухівська сільська рада Броварського району Київської області до суду не з'явилася, направила до суду листа, у якому просила розглянути справу без участі її представника та при винесені рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], померла [INFO]. Із спадкової справи № 1095 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 21 листопада 2006 року із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Броварської районної державної нотаріальної контори звернулася позивач. В службовій відмітці цієї заяви, зазначено, що факт прийняття спадкоємцем спадщини встановлені по довідці, виданій Требухівською сільською радою № 2374 від 24 жовтня 2006 року, в якій є відмітка про постійну прописку та проживання спадкоємця разом із спадкодавцем в одному будинку. В матеріалах спадкової справи міститься заповіт, складений 29 березня 2002 року [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Требухівської сільської ради депутатів Броварського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 156, відповідно до якого [PERSON] все своє майно з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу. Заповіт на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований. Спадкову справу № 579/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] було відкрито Броварською районною державною нотаріальною конторою за заявою позивача [PERSON] про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 вересня 2012 року. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області вбачається, що 18 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини (позивача) стало [PERSON]. У вищевказаній заяві, також, зазначено, що факт прийняття спадкоємцем спадщини встановлені по довідці, виданій Требухівською сільською радою № 1220 від 27 серпня 2012 року, в якій є відмітка про постійну прописку та проживання спадкоємця в спадковому будинку разом зі спадкодавцем та відсутня відмітка про його виписку. Матеріали спадкової справи містять заповіт складений 03 липня 1998 року [PERSON], посвідчений секретарем Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 78, відповідно до якого [PERSON] все своє майно з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачу. Листами державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори №, № 1528/02-14, 1529/02-14 від 03 червня 2014 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], спадщину після смерті якого вона фактично прийняла, так як на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ. Із довідок №, № 826, 827 від 05 червня 2014 року виданих виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області видно, що згідно із запису погосподарської книги № 16 за 2001-2005 роки, [PERSON] на день смерті [INFO] був головою житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок збудований у 1964 році. Рішення про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] виконкомом Требухівської сільської ради не приймалося і не видавалося. На день його смерті за даною адресою в житловому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дружина, яка померла [INFO], [PERSON] - син, який помер [INFO], [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука та позивач [PERSON] - онука. Також, факт належності [PERSON] житлового будинку , що знаходяться : [ADDRESS] підтверджується будівельним та технічним паспортами на його ім'я. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. За змістом положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки правовідносини виникли до 2003 року та продовжують існувати на даний час, при вирішенні цього спору застосуванню підлягають ЦК України (1963 року) та чинний ЦК України (2003 року). У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Аналогічні за змістом підстави прийняття спадщини містила і ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) вважалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Доказів неправомірності набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно судом не встановлено. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця, її позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved