Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона з [PERSON] перебувала у шлюбі до 2007 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2017 було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Після ухвалення вищезазначеного рішення, відповідач ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим станом на 06.08.2018 за ним утворилась заборгованість, яка складає 177 642,05 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби № 5155811 від 13.06.2018. У зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів, на підставі ст. 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивачем нараховано пеню з серпня 2007 року по травень 2018 року у розмірі 53 040, 24 грн. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за аліментами в сумі 177 642,05 грн. та неустойку (пеню) в сумі 53 040,24 грн. 10.08.2018 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. У січні 2018 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , треті особа: Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Києво-Святошинський районний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру сплати аліментів на утримання дітей. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] , у останніх народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб від сторонами був розірваний. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2017 було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист № 2-2950/07, який перебуває на виконанні у Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, ВП № 5155811. Як зазначив позивач, він після розірвання шлюбу і до часу подання позову добровільно надає кошти на утримання дітей, одяг та інші необхідні дітям речі. Разом з тим, Києво-Святошинським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області платнику аліментів [PERSON] була нарахована заборгованість по сплаті аліментів, що станом на 30.09.2017 складає 148 305,45 грн. На теперішній час [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 08.09.2007. У шлюбі народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що оскільки з моменту ухвалення рішення про сплату аліментів, його матеріальне становище погіршилося, він офіційно не працевлаштований, має на утриманні ще дружину та трьох дітей, то наявні підстави для зменшення розміру аліментів та заборгованості по їх сплаті. [PERSON] просив суд частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , яка станом на30.09.2017 складає 148 305,45 грн. до 74 152, 73 грн. та зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2007, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання вищезазначених неповнолітніх дітей, з 1/3 до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2018 і до досягнення дітьми повноліття. 24.01.2018 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2018 було об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особа: Києво-Святошинський районний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру сплати аліментів на утримання дітей. Представником [PERSON] було подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, зазначивши, що відповідач сплачував аліменти на утримання дітей добровільно, зокрема: залишив позивачу соціальну картку на отримання при народженні та догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти років, яка нараховувалась [PERSON] ; у 2011 році надав [PERSON] 3 000 дол. США; залишив певні речі для користування; надавав кошти на лікування дітей. Загальна сума, яка була сплачена [PERSON] , на утримання своїх дітей з серпня 2007 року по вересень 2018 року становить 86 180 грн. Відповідач зазначив, що оскільки ним добровільно надавалась допомога на утримання дітей у розмірі 86 180 грн., то заборгованість за аліментами у розмірі 177 642,05 є завищеною, а вимога про стягнення неустойки (пені) в сумі 53 040,24 грн. є необґрунтованою. Також відповідач не згоден з сумою заборгованості, яка зазначена у довідці-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи, що він не працював тривалий час, а тому зазначені суми в довідці є завищеними. Просив врахувати перебування на його утриманні ще трьох дітей та дружини, і просив суд відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) в сумі 53 040,24 грн. та зменшити розмір заборгованості за аліментами до 91 462,05 грн. 26.12.2018 [PERSON] подала до суду відповідь на відзив за вх. № 37763, відповідно до якого заперечила щодо отримання від відповідача будь-яких коштів, крім 2000 грн. на томографію. Крім того, зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років у зв`язку із народженням третьої дитини, у зв`язку з чим її сім`я знаходиться в скрутному становищі. Вказала, що відповідач займався підприємницькою діяльністю. Просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, збільшити суму аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 5 600 грн. щомісячно та компенсувати їй додаткові затрати по утриманню дітей за ліки, тощо. 30.11.2018 представник [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив за вх, № 42851, наполягавши що останній добровільно надавав допомогу на утримання дітей, а доказів ведення останнім підприємницької діяльності позивачем не надано. 12.12.2018 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 27.03.2019 в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] просила задовольнити заявлені нею позовні вимоги, у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Представник [PERSON] просив задовольнити позов про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру сплати аліментів на утримання дітей, у задоволенні позову [PERSON] проси відмовити. Представник Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, та часткове задоволення позову [PERSON] з огляду на наступне. Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, з 01.09.2001 до 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2017 було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Після ухвалення вищезазначеного рішення, відповідач ухилявся від сплати аліментів. За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При розрахунку заборгованості, суд бере до уваги довідку-розрахунок Києво-Святошинського, видану головним державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 06.08.2018 (ВП № 5155811), згідно якого заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 06.08.2018 становить 177 642,05 грн. Згідно зі ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може за передбачених статтею 197 Сімейного кодексу України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини (дітей), оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини (дітей) з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Так, відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що [PERSON] у своєму позові не навів обставин, що мають істотне значення, які б могли слугувати достатньою підставою для звільнення його від заборгованості за аліментами. Так, твердження [PERSON] про надання добровільної допомоги на утримання дітей не підтверджується належними та допустимими доказами. Твердження [PERSON] про те, що він значний час є офіційно безробітним і тому не в змозі був сплачувати визначену рішенням суду розмір аліментів, а також на тяжке матеріальне становище у зв`язку зі змінами його сімейного стану, суд не вважає достатнім фактом для задоволення вимог про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, оскільки такі обставини виникли в результаті його особистих дій/бездіяльності, і останній не був позбавлений можливості вирішити питання про зменшення розміру аліментів в порядку, визначеному нормами чинного законодавства після повторного одруження та народження дітей, починаючи з 2008 року. Також суд зазначає, що не може бути підставою для зменшення заборгованості по аліментам наявність іншої дитини, оскільки збільшення прав однієї дитини за рахунок іншої дитини є неприпустимим. Крім того, суд звертає увагу, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і відповідно до його норм суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином при відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Проте, враховуючи, що в даній справі, [PERSON] по суті заперечує визначений державним виконавцем розмір своєї заборгованості за аліментами, вказуючи, що державний виконавець неправильно обчислював розмір аліментів, які підлягали сплаті, не врахував суми аліментів, які він добровільно сплачував, то суд приходить до висновку про можливість задоволення вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 177 642,05 грн., враховуючи що [PERSON] не було обґрунтовано неправильність розрахунку заборгованості державним виконавцем. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача про неправильність нарахування державним виконавцем заборгованості по аліментам, враховуючи, що [PERSON] / його представник не надали власного розрахунку заборгованості, а дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості за даною довідкою сторони в установленому законом порядку не оскаржувалися. Крім того, ч.ч. 1-2 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Указаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Враховуючи, положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, а розмір пені, що розраховувався судом згідно вищезазначеного висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 його значно перевищує, то останній повинен бути обмежений розміром заборгованості по аліментам. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, суд обмежений рамками заявлених позовних вимог, то необхідно стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 53 040 грн. 24 коп., яка була заявлена [PERSON] . Як встановлено ст. 196 СК України обов`язковою умовою для стягнення пені є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у виникненні заборгованості за аліментами. Доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами, суду не надано. Враховуючи, що [PERSON] заявлено вимогу про стягнення пені по заборгованості за аліментами у меншому розміру, ніж вона мала право на отримання, суд не знаходить підстав для зменшення розміру пені. Зазначені у відповіді на відзив вимоги щодо збільшення суми аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до 5600 грн. щомісячно та компенсування додаткових витрат на утримання дітей, без зазначення таких вимог у позові, суд не може вжати позовними вимогами, а тому останні розгляду, з наданням відповідного мотивування в рішенні суду, не потребують. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 08.09.2007. У шлюбі народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаної норми приводить до висновку, що однією із самостійних правових підстав для зміни розміру стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання дитини є зміна сімейного стану платника аліментів, яка призводить до виникнення у нього обов`язку на утримання інших членів його сім`ї. По даній справі встановлено, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів у [PERSON] змінилося сімейне та матеріальне становище, оскільки він має трьох малолітніх дітей від другого шлюбу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для зменшення розміру аліментів, який визначено рішенням суду у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги те, що у [PERSON] - платника аліментів змінився сімейний стан, що у відповідності до вимог сімейного законодавства є підставою для зміни розміру аліментів, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з останнього на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2007 року, необхідно зменшити з 1/3 частини до 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідно віку. Саме такий розмір аліментів є справедливим по відношенню до кожного з дітей [PERSON] . На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180, 192, 196, 197 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial