Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк», який мотивований тим, що 19.04.2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач зобовязання за договором належним чином не виконує, а тому утворилася заборгованість. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 114511,05 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. 05.04.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.37-41, 112-117) в якому він просить застосувати позовну давність до позовних вимог в частині стягнення неустойки (заборгованості за пенею та комісією 4130,21 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 5429,10 грн.), також застосувати позовну давність до позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відмовити позивачу у задоволенні цих позовних вимог, також просить здійснити перерахунок стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. 05.06.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.65-70), в якій позивач зазначає, що звернувся до суду з позовом до відповідача 19.01.2018 р., тобто до спливу строку позовної давності, у звязку з цим обставини, на які відповідач посилається у своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду, також зазначив, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. На даний час, відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконав, а тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.65-70). У судове засідання представник позивача не зявився, хоча судом двічі визнавалася його явка обовязковою (а.с.181,190), направив клопотання (а.с.22) про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. У судовому засіданні представник відповідача просила суд у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити у повному обсязі, застосувавши строк позовної давності, оскільки останній платіж [PERSON] було здійснено 29.03.2013 року, а до суду банк звернувся тільки в січні 2018 року, заперечувала сплату [PERSON] 15 коп. в 2015 році. Просила вважати довідку про видані відповідачу кредитні картки неналежним доказом, оскільки вона суперечить анкеті-заяві про приєднання до умов кредитного договору, датованої 19.05.2011 року. Суд, заслухавши представника відповідача та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 19.04.2006 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та [PERSON] укладений кредитний договір без номера, що складається із Заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів, за умовами якого банк видав Клієнту картку Кредитка «Універсальна, 30 дні пільгового періоду» з базовою відсотковою ставкою 3,0 % на місяць на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році (а.с. 8). За п.3.2, п.3.3 Умов і Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.10). Позичальник зобовязується погашати заборгованість (п. 6.9 Умов) на протязі 30 днів з моменту її виникнення та за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (п.5.5.1) сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір яких визначаються Тарифами (а.с. 12, 14). Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні строків платежу по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с.12). Свої зобов'язання позивач за договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відповідачем не заперечується. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись із позовом до суду, позивачем було надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 19.04.2006 року станом на 31.12.2017 року, з якого вбачається, що розмір заборгованості становить 114511,05 грн., з яких: 5225,34 грн. тіло кредиту; 99226,40 грн. нараховані відсотки; комісія та пеня 4130,21 грн.; 5929,10 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-7). При цьому судом установлено, що строк дії банківської картки за № 4149605301391371, виданої [PERSON] на підставі договору № б/н від 19.04.2006 року, до 31 березня 2013 року (а.с.56). Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно зі ст.ст.\~\~526, 530, 610, частиною першою статті 612\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. У відповідності до ст.\~76\~ч.\~1\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Доказів видачі відповідачу кредитної картки 10.04.2013 року суду не надано, оскільки анкета-заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку на переукладення договору містить дату підписання 19.05.11 р.(а.с. 77). У матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про отримання кредитної картки позичальником 10.04.2013 року, в анкеті заяві від 19.05.2011 року відсутня інформація щодо номеру картки, строку її дії та дату видачі. Отже, суд приходить до висновку про відсутність відомостей про те, що кредитні картки, зазначені в довідці, та за якими здійснювались кредитні операції, були отримані відповідачем відповідно до умов кредитного договору від 19.04.2006 року, доказів отримання відповідачем перевипущеної 10.04.2013 року картки № 5211537444542281 суду не надано. З наданої позивачем виписки по рахунку 4149605301391371 (а.с.73 на звороті) вбачається, що 26 вересня 2013\~\~року відповідач здійснив переказ коштів\~\~в розмірі 100,98 грн. Відповідно до вимог ст.256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а ст. 258ЦК України передбачена спеціальна позовна давність щодо неустойки (пені та штрафу). Згідно зі ст.\~266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності(ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Відповідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року» відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності( ст..257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки( ст.. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Отже, оскільки строк картки 4149605301391371 визначено до останнього дня\~\~березня 2013 року, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 31 березня 2013 року. Позивач звернувся до суду з позовом 25.01.2018року, тобто за межами трирічного строку позовної давності. Оскільки позивач пропустив строк позовної давності до основної вимоги, то відповідно до ст. 258 ЦК України, ним пропущена і спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У звязку з вищенаведеним у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Щодо доводів позивача про те, що дія договору пролонговується кожні 12 місяців та нарахування процентів за кредитним договором, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини\~\~першої\~\~статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. [PERSON] Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed