Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

У січні 2020 року керівник Шепетівської місцевої прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначено, що вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, тобто у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду. Вироком суду встановлено, що 09 червня 2019 року приблизно о 18 годині 45 хвилин [PERSON] , достовірно знаючи про обмеження господарської діяльності на водоймах в зв`язку з нерестом, з корисливого мотиву, маючи за мету здійснити незаконний вилов раків для власного вживання, без належного дозволу, в заборонений час, прибув на озеро 1 (штучна водойма загального користування), що розташоване ліворуч автодороги на відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електростанція», на вул. Енергетиків у м. Нетішин, де руками почав здійснювати вилов раків. Після чого приблизно о 20 годині 00 хвилин вийшов з вищевказаного водоймища, при цьому ним в результаті незаконного заняття водним добувним промислом виловлено раків загальною вагою 5 кілограм 100 грам в кількості 300 штук, вартістю 25 гривень 50 копійок за екземпляр, на загальну суму 7650 гривень 00 копійок. Порушивши вимоги ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», Постанову Кабінету Міністрів України №1126 «Про затвердження порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» від 18 липня 1998 року та встановлений порядок раціонального використання, охорони і відтворення рибної водної фауни як важливої складової частини навколишнього природного середовища, згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21 листопада 2011 року, [PERSON] заподіяв істотну шкоду навколишньому природному середовищу на зазначену вище суму, яку прокурор просить стягнути з відповідача на користь Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області в порядку ст. 1166 ЦК України. 31 березня 2020 року відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними обмеженнями. 16 квітня 2020 року [PERSON] подав до суду клопотання про передачу справи з одного суду до іншого. 04 травня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Зокрема останній у відзиві зазначив, що даний позов підлягає залишенню без розгляду з огляду на те, що такий поданий до суду не уповноваженою особою, а саме, на його переконання, з таким позовом повинно було звертатись Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, а не Шепетівська місцева прокуратура. Свою позицію [PERSON] обґрунтував тим, що частиною третьою статті статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Поряд з цим, зазначає відповідач, пунктом третім частини першої статті 131-1 Конституції зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках, які на переконання відповідача відсутні. [PERSON] звернув у відзиві увагу на те, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави, а сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів. Окрім того відповідач у відзиві зазначив, що право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне. На підставі вищенаведеного [PERSON] просить даний позов залишити без розгляду. Того ж числа відповідач подав до суду клопотання про відкладення справи у зв`язку з карантинними обмеженнями, таке ж клопотання останній подав до суду 15 червня 2020 року. 20 травня 2020 року начальник Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у ній же зазначив, що позов підтримує повністю. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 січня 2020 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав зазначених у ньому. Відповідач позов не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Водночас останні зазначив, що ним не оспорюється факт завдання ним шкоди і розмір такої, однак він не погоджується з тим, що звернулась з даним позовом Шепетівська місцева прокуратура, а не Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області. Окрім того, відповідач не наполягав на розгляді його клопотання про передачу справи до іншого суду. Представник Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд заслухавши представника позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом установлено, що за незаконне заняття рибним добувним промислом [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 249 КК України, вину якого доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 липня 2019 року (арк. спр.8,9). Згідно довідки №1-3/819-19 від 10 червня 2019 року, виданої Управлінням Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, з наведенням та врахуванням «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання), або знищення громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських і водних об`єктах України», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року, розмір заподіяної шкоди водним біоресурсам внаслідок незаконного вилову раків [PERSON] становить 7650 гривень (арк. спр.10). Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду державі в сумі 7650 гривень, яка спричинена його протиправними діями, звернулася до суду з даним позовом в інтересах держави. Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. За приписами ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 1 статті 69 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Згідно ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - ухилення відповідача від обов`язку відшкодувати майнову шкоду, завдану його неправомірними діями, суд вважає, що така підлягає стягненню в повному обсязі з особи, яка її завдала. При цьому, суд враховує аргументи позивача з приводу невиконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування державі шкоди, заподіяної незаконним виловом раків, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст. 1166 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та на які вірно посилається позивач у поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені відповідачем, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позову повністю. Щодо аргументів відповідача з приводу того, що з даним позовом повинно було звертатись Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, а не Шепетівська місцева прокуратура, то суд з такими не погоджується виходячи з наступного. Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку, на переконання суду, позивач набув право на представництво, оскільки Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області не здійснювало захист інтересів держави, окрім того повідомило позивача про відсутність таких намірів здійснювати. Означене підтверджується даними листа №2-16/1198-19 від 02 вересня 2019 року заступника начальника управління- начальника відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» (арк. спр.11,12), в якому останній зазначив, що підтримує наміри Шепетівської місцевої прокуратури про звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди зазначені у повідомленні №82-9386 від 20 серпня 2019 року про встановлення підстав та намірів здійснювати представництво інтересів держави в суді (арк. спр.11,12). Суд погоджується з твердженням представника позивача, з приводу того, що Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області тривалий час зволікало з зверненням до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди в інтересах держави, при цьому будучи обізнаним про наявність такої шкоди. Таке нездійснення захисту судом розцінюється, як усвідомлена пасивна поведінка Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області - воно усвідомлювало порушення інтересів держави, мало відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не зверталося. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави відлягає стягненню 840 гривень 80 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України. При цьому, судом враховується те, що позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved