Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком по [ADDRESS] обґрунтовуючи свою вимогу тим, що на протязі останніх 10 років [PERSON] в даному будинку не проживає і якогось його майна в домоволодінні немає, через що позивач не може оформити субсидію в органах соціального захисту населення, чим право позивача, як власника, порушується. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, представники позивача [PERSON] та [PERSON] надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити та проводити розгляд справи у їх відсутність, на підставі наявних матеріалів справи (а.с.32-33). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечує, зазначивши, що добровільно не може знятись з реєстрації в зв'язку з втратою документів (а.с.29). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 02.08.2017 р. судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ст. 122 ЦПК України (у редакції закону від 18.03.2004 № 1618-IV чинної на час вчинення процесуальної дії), з метою отримання актуальної інформації щодо про місце проживання (перебування). Відповідно до наданої відповіді, відповідач з 26.05.2004 р. значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя від 17.12.2007 р. [PERSON] належить право власності на ? частку у спільному сумісному майні, придбаному подружжям за час шлюбу (а.с.10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2007 р. серії [NUMBER] виданого державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І.В. спадкоємцем майна гр. [PERSON], який помер [INFO], є його дружина - [PERSON] (а.с.11). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Васильківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації №17473928 від 23.01.2008 р. вбачається, що власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.13). Відповідно до Витягу з рішення Барахтівської сільської радди Васильківського району Київської області №19-1-НІІ-2015 від 05.11.2015 р. вулицю Горького перейменовано на вулицю Сонячна (а.с.18). Згідно довідки Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області №267 від 24.03.2010 р. [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS], і її сім'я, яка проживає спільно складається з 2-х осіб: її та сина [PERSON], [INFO] (а.с.20). З акту підтвердження відсутності проживання [PERSON] виконавчого комітету Барахтівської сільської ради №272 від 26.07.2017 р. вбачається, що [PERSON] дійно зареєстрований в [ADDRESS], але не проживає більше десяти років, особистих речей в даному будинку немає, господарство не веде, інформації про місце проживання на даний час не відомо (а.с.21). Оскільки понад десять років, відповідач не проживає у зазначеному будинку, але самостійно не знявся з реєстраційного обліку, зазначене порушує право позивача як власникадомоволодіння, та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним приміщенням. Відповідно до статті 41 Конституції У країни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1 статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1 статті 317 ЦК України. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2 статті 321 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», житлом не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не бере участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved