Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У серпні 2016 року до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] селищної ради Словянського району Донецької області про встановлення факту, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що її бабусі [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0202, розташована на землях [PERSON] селищної ради та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,15 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0210, розташована на землях [PERSON] селищної ради. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту. 13.01.2015 року бабуся померла. Після її смерті позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за правом представлення як спадкоємець першої черги, оскільки батько позивача [PERSON] помер раніше своєї матері 28.03.2010 року. Постановою нотаріуса від 28.01.2016 року у видачі свідоцтва було відмовлено. Вважає, що до позивача повинно автоматично перейти право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки останній час перед смертю бабуся мешкала фактично з позивачем по вул. Більшовик,49/1 в с. Олександрівка, оскільки потребувала догляду за нею. Спадщину вона фактично прийняла, оскільки мешкала зі спадкодавцем на момент її смерті, а тому просить суд встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] та [PERSON], померлої 13.01.2015 року, на момент її смерті, а також визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 13.01.2015 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,73 га, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0202, розташовану на землях [PERSON] селищної ради та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,15 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0210, розташовану на землях [PERSON] селищної ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] селищна рада Словянського району Донецької області подав до суду листа про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Суд відповідно до вимог ст.ст. 10,11,60 ЦПК України розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами, та у межах заявлених позовних вимог. 13.01.2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,580 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0202, розташованої на землях [PERSON] селищної ради Словянського району Донецької області, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,150 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0210, розташованої на землях [PERSON] селищної ради Словянського району Донецької області ( а. с. 3-4) Згідно матеріалів справи та наданих суду документів [PERSON] є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] (а. с. 11-12). Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] помер 28.03.2010 року, про що був зроблений актовий запис № 14 від 06.04.2010 року, тобто позивач [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] є спадкоємцем першої черги за правом представлення. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯГ 101482 від 27.03.2006 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 5,730 га на території [PERSON] селищної ради, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,580 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0202, розташовану на землях [PERSON] селищної ради Словянського району Донецької області , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,150 га, кадастровий номер 1424256500:04:000:0210, розташовану на землях [PERSON] селищної ради Словянського району Донецької області (а. с. 4,9) Згідно ст. 331 ч. 2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту закінчення будівництва та прийняття нерухомого майна до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від померлої фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємцям). Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обовязки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті. Згідно ст. 216 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20\\5 від 03.03.2004р., нотаріусові для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 131 ЗК України передбачено право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод. В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи ( п. 24). Постановою державного нотаріуса Другої Словянської державної нотаріальної контори від 28 січня 2016 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через те, що спадкоємець [PERSON] не прийняв спадщину протягом встановленого законом строку. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], кожного окремо, вбачається, що на час відкриття спадщини 13 січня 2015 року [PERSON] постійно проживала з позивачем [PERSON] в с. Олександрівка, вул. Більшовик,49/1. [PERSON] забрала бабусю влітку 2014 року та до часу її смерті проживала з нею разом, здійснювала за нею догляд. З наданого суду акту від 08.08.2016 року вбачається, що [PERSON] на час смерті 13.01.2015 року постійно проживала з онукою [PERSON] за адресою: Словянський район, с. Олександрівка, вул.. Квіткова (колишня Більшовик), 49/1 (а. с.10) Аналізуючи пояснення свідків, суд вважає їх достовірними, оскільки вони, окрім пояснень представника позивача, підтверджуються іншими обєктивними доказами по справі. З огляду на наведене, суд вважає, що факт постійного проживання спадкодавця [PERSON] з позивачем [PERSON] на час відкриття спадщини доведений та вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. (із змінами, внесеними згідно з постановою ПВС України №2 від 19.03.2010р.), відповідно до ст. 1225 ЦК України і ст. 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оскільки судом встановлено, що окрім позивачки [PERSON] інших спадкоємців за законом і за заповітом, які б в установлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], немає, позивач є спадкоємцем першої черги за правом представлення, батько позивача [PERSON] помер 28.03.2010 року, тобто до відкриття спадщини (13.01.2015 року), позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved