Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що їх донька повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовими повістками, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка згідно медичного висновку від 24.11.2015 року є дитиною-інвалідом підгрупи «А».На момент подачі позову сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2008 року, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв, однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, шлюбні відносини вони не підтримують та знаходяться в процесі розлучення. Домовленості про утримання спільної доньки сторони не досягли, позивачка з донькою проживають окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 13.07.2016 року. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй доньці, на момент розгляду справи не існує. Відповідач є здоровою молодою особою 34 років; не приймає належної участі у вихованні неповнолітньої доньки та не створює всі необхідні умови для її розвитку і життя, в судове засідання не зявився, жодних заперечень проти позову не подав, відтак він спроможний сплачувати аліменти. Обовязок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на одну матір. На думку суду, позовні вимоги безпідставно завищені, а тому з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (1355 грн. для дітей віком до 6 років) та розмір державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства;розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень 2017 року вона становила 4\~871 грн.); враховуючи потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї доньки в розмірі 1 000 грн. щомісячно, що відповідатиме як інтересам дівчинки, яка потребує постійних додаткових витрат, опіки та піклування, оскільки є дитиною-інвалідом, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачкою не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial