Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати на дошлюбне, залишити проживати з нею неповнолітню дитину, судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 вересня 1998 року. Від спільного проживання мають двох дітей, в тому числі сина [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Вони мають різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем. Вважає, що такі обставини призвели до втрати любові та поваги між ними. На даний час вони сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, додатково повідомила, що протягом 4 років має іншого чоловіка, а тому не має намірів зберігати шлюб. На даний час син живе разом з нею і чоловіком за місцем реєстрації, чи перейде він жити з нею у зйомку квартиру де вона буде жити з іншим чоловіком їй не відомо. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, та пояснив, що після одруження вони з дружиною стали жити у будинку його батьків, де живуть по сьогоднішній день. Спочатку сімейні відносини були добрими, у них народилося двоє синів. Все було нормально до того часу, поки він мав добрі доходи. Однак з часом фірма на якій він працював збанкрутувала, у нього залишилися борги, які він старався перекривати за рахунок кредитних коштів. Позичав гроші під відсотки. Для належного утримання сім`ї та повернення боргів виїзджав на роботу за межі України. Дбає про утримання сім`ї та своїх дітей, як може, матеріально їх підтримує. Дійсно декілька років тому дружина заявила йому, що має іншого чоловіка, а тому, проживаючи в одному будинку вони не підтримують подружні взаємовідносини. З молодшим сином у нього була розмова і він йому сказав, що залишається жити разом з ним. Тому вважає, що позовна вимога про залишення сина [PERSON] з матір`ю є безпідставною. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно змісту ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, подружніх стосунків не підтримують, оскільки позивачка має іншого чоловіка, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить не змінювати її прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Син сторін [PERSON] на даний час досяг чотирнадцяти років, а тому вправі визначитися з місцем проживання самостійно, тому позовна вимога про залишення його на проживання з позивачкою є безпідставною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в розмірі 750 гривень та судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, який необхідно розділити між сторонами порівну, оскільки у розпаді сім`ї суд вбачає вину і самої позивачки.

Outcome: approved