Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, яким просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 3,10 га та 0,42 га, відповідно, розташованих на території Хмелівської сільської ради Краснопільського району Сумської області цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, по праву спадкування за Законом після померлої 30 травня 2005 року [PERSON]. Позов мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], спадщину прийняла у встановленому законом порядку, але позбавлена можливості оформити в органах нотаріату свої спадкові права на зазначені земельні ділянки,у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, оригінали яких втрачені спадкодавцем за життя, про що розміщено оголошення в районній газеті «Перемога» № 1/1062/ за 5 січня 2018 року. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. Викладені обставини вважає підставними для визнання за нею права власності на спадкове майно. Учасники судового процесу в судове засідання не прибули, відповідно до поданих заяв, кожен окремо, просили справу розглянути за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримує з наведених у позові підстав, Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб згідно до вимог статей 211, 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 200 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у підготовчому судовому засіданні у порядку встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 82 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 30 травня 2005 року в с. Лозове Краснопільського району померла [PERSON], про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції зроблений актовий запис № 08 від 01 червня 2005 року. На час відкриття спадщини 30.05.2005 [PERSON]проживала за реєстрацією у с. Лозове Краснопільського району Сумської області разом з [PERSON]. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON]відкрилась після 01.01.2004 року. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON]згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять земельні ділянки загальною площею 3,0954 га та 0,4212 га, відповідно, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмелівської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 08 листопада 2017 року встановлено юридичний факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 30.05.2005 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини з жовтня 1969 року по 30.05.2005 за адресою с. Лозове Краснопільського району Сумської області. 10 січня 2018 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 3,0954 га та 0,4212 га, відповідно, розташованих на території Хмелівської сільської ради Краснопільського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті 30.05.2005 [PERSON]у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу /ас 13/. За даними Інформаційних довідок зі спадкового реєстру за номерами 50551074 та 50551086 від 15.01.2018, спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася та не видавалася; заповіт не складався. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфікцій), право користування чужим майном (сервітут). Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У теперішній час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Краснопільська селищна рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. Про втрату оригіналів Державних актів на право власності на землю серії РЗ № 722535 від 05.09.2002, реєстраційний номер 299, та РЗ № 742629 від 05.09.2002, реєстраційний номер 457 було розміщено оголошення в районній газеті «Перемога» № 1/1062/ за 5 січня 2018 року. За даними Звіту з експертно-грошової оцінки земельних ділянок товарного сільськогосподарського призначення ТОВ «Консалтингове агентство Святозаров та партнери» від 22.12.2017 р. загальна оціночна вартість земельних ділянок становить 29380 грн., відповідно. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України земельні ділянки площею 3,0954 га та 0,4212 га, відповідно, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Хмелівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, увійшли до складу спадщини. Право власності, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право після її смерті перейшло в порядку спадкування до позивача [PERSON], котра прийняла спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказані земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд дійшов висновку, що іншим (крім судового) шляхом захистити право позивача неможливо, тому вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки загальною площею 3,0954 га та 0,4212 га, відповідно, розташованих на території Хмелівської сільської ради Краснопільського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, по праву спадкування за законом після смерті 30.05.2005 [PERSON].

Outcome: approved