overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 20 серпня 2013 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1274. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не проживають разом з липня 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 20 серпня 2013 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності останній до суду не подавав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2013 року між 20 серпня 2013 року. та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1274 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не проживають разом з липня 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23 квітня 2007 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Хорупанській сільській раді Млинівського району Рівненської області, актовий запис №3. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом з 01 березня 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 23 квітня 2007 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2007 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Хорупанській сільській раді Млинівського району Рівненської області, актовий запис №3 (а.с.8). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися сини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6,7). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з 01 березня 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 28 грудня 1991 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів, актовий запис №6275. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 28 грудня 1991 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав нотаріально засвідчену заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 1991 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів, актовий запис №6275 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 30 травня 1997 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис №603. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникали сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони тривалий час не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 30 травня 1997 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 1997 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис №603 (а.с.8). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи тривалий час не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 27.05.2011 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.05.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 618. (а.с.3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні встановлено, що сторони з початку 2013 року сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON]звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 05.12.1998 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.12.1998 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Шевченківського району міста Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 961. (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання не повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що вона з відповідачем 23 жовтня 2006 року розірвали шлюб та проживають окремо. Їх не повнолітня донька - [PERSON], залишилася проживати з нею. Зважаючи, що вданий час вона самостійно утримує доньку, а відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач просила суд стягти з відповідача аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 23 жовтня 2006 року, сторони розірвали шлюб 23 жовтня 2006 року ( а.с. 4). Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ). Згідно довідки № 72 від 20 серпня 2015 року виданої селищним комітетом селища Крутий Берег виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради, [PERSON] проживає за адресою, [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, до повноліття дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулись до суду з позовом до Веселівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ Держземагенства у Теплицькому районі - про визнання права власності на земельну ділянку, вказавши, що після смерті 06 березня 1998 року її батька [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради. Вона являється спадкоємцем по закону, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки виготовлений та виданий Сертифікат про право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] втрачено, в звязку з чим вона позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі. Від позивача [PERSON] поступили заяви про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Від Веселівської сільської ради та відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі поступила заява про розгляд справи без участі їх представника. Судом встановлено, що [PERSON], помер 06 березня 1998року в с. Веселівка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0332429, яка розташована на території Веселівської сільської ради, по колишньому КСП «Веселівське», що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Теплицькому районі № 31-28-0.3-3156/2-15 від 21 липня 2015 року, середній розмір земельної ділянки становить 2,3 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 85429.48 грн. (а.с.9). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), та свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу прийняла його прізвище [PERSON] ( а.с. 9) та є його спадкоємцем згідно закону. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: - ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом; - ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ч.1 ст.1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; - ст.1268 ЦК України прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 28.07.2015 року [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] прийняла спадщину , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), їй відмовлено, в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, приймаючи до уваги вимоги ЦК України, суд вважає, що позов доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved