overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON], подала до суду заяву із змісту якої вбачається, що на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі і просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засіданні не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності або відкладення розгляду справи суду не надав. На підставі положень частини 2 статті 197 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки всі особи, які беруть участь у справ, у судове засіданні не з'явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються та рішення суду ухвалюється при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень, з 1 липня - 1320 гривень, з 1 жовтня - 1373 гривні. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 180, частини 3 статті 181, частини 1 і 2 статті 184 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючі наведене, на підставі статей 180-182,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позивачка зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого [INFO] року в них народився син [PERSON], однак відповідач ухиляється від його утримання, матеріальну допомогу не надає, тому просить стягнути на свою користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1000 грн щомісяця. У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачка надала заяву, відповідач - телефонограму про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн, відповідач позов визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина у мінімальному розмірі. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи установлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с. 3), від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4), якій проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачений обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду засіб на утримання дитини (аліменти) присуджується в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Статтями 182, 183, 191 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та присуджується з дня пред'явлення позову. Згідно з ч.1 ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі може бути визначений судом за заявою платника або одержувача у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що відповідач не має постійного місця роботи та регулярного доходу, суд вважає, що наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає, що достатнім та справедливим буде стягнення з відповідача, якій є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], аліментів на його утримання у розмірі 500,00 грн на місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у доход держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини -[PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісяця, починаючи із дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначила, що 11 березня 2005 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку, яка знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього обов»язку утримувати свою дитину. В судове засідання [PERSON] не з»явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Питання про належне утримання дитини та дружини між сторонами в добровільному порядку не вирішено. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судові витрати, суд покладає на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 84, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування вимог зазначила, що 08 жовтня 2011 року уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття та на своє утримання у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до [INFO]. В судове засідання [PERSON] не з'явилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою ЖЕК № 7 (а.с.3) Відповідач не працює, тому довідку про доходи суду не надано. Питання про належне утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, між сторонами в добровільному порядку не вирішено. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, та те, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку періодично змінюється, суд вважає за доцільне стягнути аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не нижче 30 % від прожиткового мінімуму для дитини щомісяця і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судові витрати, суд покладає на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 84, 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

у січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Веприцької сільської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що у квітні [INFO] померла її сусідка [PERSON], яка на випадок своєї смерті заповіла їй домоволодіння, а [PERSON] земельну ділянку. У встановлений законом шестимісячний строк позивач з заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки захворіла та тривалий час лікувалася, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Треті особи направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Суд встановив, що 29 листопада 2007 року в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належне їй домоволодіння в с. Веприк заповіла [PERSON], а земельну частку (пай) заповіла [PERSON] [INFO] в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Веприцької сільської ради на дату смерті [PERSON], остання проживала одна. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] справа не відкривалася. Відповідно довідки Веприцької амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебувала на лікуванні з 16.10.13р. по 25.10.13р. з діагнозом: гіпертермічний синдром, гострий бронхіт. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

у січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Гадяцької міської ради про продовження строку звернення до нотаріуса для отримання спадщини, вказуючи, що у січні 2012 року помер її син [PERSON] Після смерті сина відкрилася спадщина на 1 / 2 частину квартири [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк позивач з заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки захворіла та тривалий час лікувалася, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяви про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Суд встановив, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] [INFO] в м. Полтава [PERSON] помер. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] справа не відкривалася. Відповідно довідки Гадяцької центральної районної лікарні [PERSON] перебувала на лікуванні з 29.06.12р. по 20.07.12р. з діагнозом: пневмонія. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 01 вересня 2006 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану сектору Ришкань міста Кишиніва, Республіка Молдова, актовий запис № 587. Від шлюбу мають двох малолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникали сварки, свідком яких нерідко ставали їхні діти, що негативно впливає на їхній психічний стан. [PERSON] не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім'ї, про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги не піклується. Крім того, вони мають зовсім протилежні погляди на сімейне життя та виховання дітей. На даний час спільне господарство вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Вважає, що підтримувати сімейні відносини в подальшому немає сенсу. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 01 вересня 2006 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 01 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану сектору Ришкань міста Кишиніва, Республіка Молдова, актовий запис № 587. Від шлюбу вони мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 17 жовтня 2009 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1629. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери та протилежні погляди на сімейне життя. Між ними досить часто виникали сварки та непорозуміння. На даний час подружніх відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети. Вважає, що їхня сім'я розпалася, а шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 17 жовтня 2009 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1629. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.08.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва (актовий запис № 696) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сім'ю. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON],[INFO], та [PERSON] [INFO]. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її життєвим інтересам. Спору щодо майна, утримання та визначення місце проживання дітей не має. У судовому засіданні [PERSON] позовну вимогу підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1997 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва зроблено актовий запис № 696 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва зроблено актовий запис № 542 та видане відповідне свідоцтво (а.с.5) та [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва зроблено актовий запис № 1711 та видане відповідне свідоцтво (а.с.6). Із пояснень позивача вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет протягом двох останніх років. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved