Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] у свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10846 грн. 48 коп. та судові витрати по справі в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 02 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання перед позичальником у відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦПК України виконав. [INFO] 2018 року позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON] 29 липня 2018 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори, на яку 01 жовтня 2018 року було надано інформацію про те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Позивач вказує, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 12 вересня 2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачем ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 02.08.2010 року складає 10846 грн. 48 коп., які позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, правом на подачу відзиву на позов не скористався. Таким чином, на підставі письмової заяви позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали\~справи,\~дослідивши наявні\~у справі\~докази у\~їх сукупності,\~суд вважає,\~що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 02\~серпня 2010\~року між\~Публічним акціонерним\~товариством Комерційний\~банк «ПриватБанк»,\~правонаступником якого\~є Акціонерне\~товариство Комерційний\~банк «ПриватБанк»\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№ б/н,\~відповідно до\~якого банк\~надав останній\~кредит у\~розмірі 8000\~гривень у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява складає між нею і банком договір, що підтверджується її підписом у заяві (а.с. 11-45). Згідно з надих банком розрахунків, станом на дату смерті [PERSON] , заборгованість за вказаним кредитним договором становить 10846 грн. 48 коп., що складається з: 1710 грн. 98 коп. заборгованість за тілом кредитом; 9135 грн. 50 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с. 6-10). [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2018 (а.с.49). На час смерті [PERSON] у будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 466/02-18, виданої Перегінською селищною радою 18.05.2020 (а.с. 80). 29 липня 2018 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори. З повідомлення Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори № 677/02-14 від 06.08.2018 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 57). Відповідно до статті 1054\~ЦК України (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282\~ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Так, 12 вересня 2019 року позивачем АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-претензію, в якій позивач пред`явив свої вимоги щодо обов`язку відповідача сплати заборгованості згідно умов договору № б/н від 02.08.2010 (а.с. 58). За положеннями ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця. Проте позивач в своїй позовній заяві як на підставу для задоволення позову посилається на те, що спадкоємцем [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: [ADDRESS] . Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є беззаперечним доказом того, що саме він після померлої прийняв спадщину та є спадкоємцем майна померлої. За клопотанням позивача судом витребувано наступні докази: інформацію щодо наявності (відсутності) у спадковому Реєстрі відомостей про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; інформацію щодо наявності (відсутності) у спадковому Реєстрі відомостей про наявність заповіту, складеного [PERSON] на випадок своєї смерті. З інформації виконавчого комітету Перегінської селищної ради від 18.05.2020 вбачається, що станом на 04 квітня 2018 року у будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 80). З копії спадкової справи № 2154/2018 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини чи відмови від спадщини та іншими заявами ніхто не звертався, спадкова справа заведена 03.08.2018, згідно претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 81-91). З інформації виконавчого комітету Перегінської селищної ради, отриманої на запит суду 14.05.2020 вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] , згідно будинкової книги в [ADDRESS] не зареєстрований, його місце перебування виконкому селищної ради невідоме (а.с. 146). Крім цього, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, отриманої за запитом суду вбачається, що право власності на будь-яке нерухоме майно за померлою [PERSON] не зареєстровано (а.с. 147). Таким чином, посилання позивача лише на факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна, прийняття його у спадщину після смерті [PERSON] , а також доказів того, що саме відповідач є спадкоємцем померлої, з урахуванням відсутності в матеріалах справи відповідних доказів, свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Згідно з ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 02.08.2010 з [PERSON] , як зі спадкоємця останньої, а тому доходить висновку про відмову у задоволенні позову повністю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати на підставі ст.\~141\~ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed