Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай) кадастровий [NUMBER] площею 4,55 га, розташовану на території Малосілківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Позовна вимога мотивується тим, що згідно з заповітом від 27 жовтня 2010 року, посвідченого Малосілківською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, позивач є спадкоємцем усього рухомого та нерухомого майна її матері - [PERSON], яка померла [INFO] Із заявою про прийняття спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округа Вовк Г.А. За її заявою нотаріусом було заведено спадкову справу за №49/2011. В числі спадкового майна знаходиться земельна ділянка (пай) загальною площею 4,55 га, розташована на території Малосілківської сільської ради Бердичівського району. Оскільки оригінал державного акту [NUMBER] на зазначену земельну ділянку втрачено, позивач звернулась до Управління Держземагенства у Бердичівському районі Житомирській області із клопотанням про видачу дублікату державного акта на право приватної власності на землю. Проте, їй видали лише завірену копію акта на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий [NUMBER] площею 4,55 га, розташовану на території Малосілківської сільської Бердичівського району Житомирської області. Так як вказана завірена копія не є правовстановлюючим документом, позивач не може отримати у спадщину зазначену земельну ділянку, а тому вона звернулась до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну вимогу підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову судом. Представник третьої особи управління Держземагенства в Бердичівському районі Житомирської області в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Третя особи приватний нотаріус Вовк Г.А. надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Згідно змісту ст.23 Земельного кодексу України ( в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими радами. Державний акт на право колективної власності на землю видається сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству «зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, особи, яка була засновником КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель, зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання цю виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним з документів, що посвідчують право на земельну (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved