Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до\~суду з\~таким позовом\~в якому\~вказувала,\~що 23\~вересня 1998\~року між\~її чоловіком,\~[PERSON],\~та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру №8 по вулиці Жовтневої революції (після перейменування Київська), 99 в м. Вознесенську Миколаївської області. В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за №113, разом з тим покупець зареєстрував право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували. Проте всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Оскільки нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з обєктивних причин неможливе (сторони договору померли, право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON]Г.), що перешкоджає позивачці належним чином оформити спадщину після смерті чоловіка, а тому остання просила суд визнати договір дійсним в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, проте від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі учасників судового процесу, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 23 вересня 1998 року чоловік позички, [PERSON], придбав у [PERSON] квартиру №8 по вулиці Жовтневої революції (після перейменування Київська), 99 в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за №113. Покупець зареєстрував право власності в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього, проте повністю виконали взяті на себе зобов'язання. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з обєктивних причин неможливе (сторони договору померли, право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON]Г.), що перешкоджає позивачці належним чином оформити спадщину після смерті чоловіка. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved