Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 12.12.2016 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, в якому сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що позивач та відповідач не знаходять спільної мови з більшості питань стосовно спільного співжиття та відношеннях один до одного, на підставі цього у них дуже часто виникали сварки, які доходили до скандалів. Сторони не проживають однією сім`єю більше року, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе, а тому просить про розірвання шлюбу, а також про відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, заперечив можливість примирення з позивачем. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2016 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 12.12.2016 року, актовий запис № 89). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно Виконавчим комітетом Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 07.03.2017 року, актовий запис № 97). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, окремого проживання сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, з урахуванням небажання сторін перебувати в шлюбі, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved