Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У січні 2014 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави у якому просив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 9 березня 2010 року № 964 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, та передачу у власність; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 172464 від 9 липня 2010 року, виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3221886400:35:117:0131, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094201460; - повернути дану земельну ділянку у комунальну власність Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області; - визнати за Новосілківською сільською радою Вишгородського району Київської області прав комунальної власності на зазначену вартістю 85 925 грн. з кадастровим номером 3221886400:35:117:0131. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що прокуратурою Київської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на території Вишгородського району Київської області, в ході якої встановлено порушення при наданні у власність земельних ділянок фізичним особам. Так, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 9 березня 2010 року № 964 затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, та передано її у власність. На підставі вказаного розпорядження 9 липня 2010 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до листа Управління Держземагентства у Вишгородському районі від 7 листопада 2013 року № 2315, викопіювання з формування меж Новосілківської сільської ради, земельна ділянка [PERSON] площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради відноситься до земель резервного фонду. Відповідно до статті 5 Земельного кодексу України в редакції від 18 грудня 1990 року сільські і селищні ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місце розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно з частинами 1, 9, 10 статті 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно листа Новосілківської сільської ради [PERSON] не є членом СВК «Деснянський», не зайнята у соціальній сфері с. Новосілки та не проживає на території Новосілківської сільської ради. Також, згідно інформації Новосілківської сільської ради від 7 жовтня 2013 року на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та які ще не отримували земельні ділянки у власність. Відповідно до пункті 7 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Тобто, земельним законодавством встановлено, що за рахунок земель резервного фонду виділяються земельні ділянки виключному переліку осіб, а саме громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Таким чином, землі резервного фонду передані особі, які не відноситься до соціальної сфери життя села, та не є членом КСП і навіть не проживає у цьому населеному пункті. В судовому засіданні прокурор прокуратури Вишгородського району позовні вимоги підтримав та просив про його задоволення. Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач, в свою чергу, заперечував щодо задоволення позову, вважаючи, що законні підстави для його задоволення відсутні. Заслухавши пояснення прокурора прокуратури Вишгородського району Київської області, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 9 березня 2010 року № 964 затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, та передано її у власність останньої. На підставі вказаного розпорядження 9 липня 2010 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 172464, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094201460 (а.с. 7). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно кадастровий номер 3221886400:35:117:0131 відомості відсутні (а.с. 8). Згідно листа управління Держземагентства у Вишгородському районі від 7 листопада 2013 року № 2315 та викопіювання з формування меж Новосілківської сільської ради, земельні ділянка з кадастровим номером 3221886400:35:117:0131 перебувала у землях резервного фонду (а.с. 14-17). Згідно листа Новосілківської сільської ради від 30 серпня 2013 року № 267/02-09, [PERSON] не являється членом СВК «Деснянський», не зайнята у соціальній сфері с. Новосілки та не проживає на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області (а.с. 13). Також, Новосілківська сільська рада листом від 7 жовтня 2013 року № 299/02-09 повідомила Начальника відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин, що на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та яким земельні ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не надавались у зв'язку з відсутністю вільних земель в тому числі в резервному фонді (а.с. 10). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до частини 1 статті 45 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Згідно з частин 9 та10 статті 25 ЗК України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до пункту 7 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 8 серпня 1995 року, створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Наведені положення нормативно-правових актів, на які посилається прокурор в обґрунтування позовних вимог, не містить припису щодо заборони передавати земельні ділянки із земель резервного фонду громадянам, які не зайняті у соціальній сфері села, лише є вказівка щодо подальшого перерозподілу та використання земель резервного фонду за цільовим призначенням. Відповідачка є громадянкою України та має право на одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації відповідно до статті 116 ЗК України, у тому числі, на підставі оспорюваного розпорядження Вишгородської РДА саме для ведення особистого селянського господарства, тобто для використання земель резервного фонду за його цільовим призначенням. За таких обставин, суд робить висновок про те, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 9 березня 2010 року № 964 ґрунтується на вимогах закону, а тому відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача в цій частині. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено частиною 1 статті 116 ЗК України. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Відповідно до статей 21, 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 9 березня 2010 року № 964 ґрунтується на вимогах закону, оскільки ним затверджено технічну документацію та передано у власність відповідачів, які є громадянами України та мають право на одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства, тобто для використання земель резервного фонду за його цільовим призначенням. Отже, вимоги статті 25 ЗК України та пункту 7 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 8 серпня 1995 року щодо передачі земель резервного фонду у власність зі збереженням цільового призначення оспорюваним розпорядженням Вишгородської РДА не порушено. Так як зазначені норми не містять виключного переліку осіб, які може надаватись земля із резервного фонду, тому наданням у власність відповідачів земельних ділянок відповідачам, які не задіяні у соціальній сфері села і не є членами СВК «Деснянський», вимогами законодавства не порушено. За таких обставин, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 9 березня 2010 року № 964, оскільки в супереч вимогам статті 60 ЦПК України, доказів про те, що воно суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси Новосілківської сільської ради Київської області, суду не надано. Крім того, що державний акт на земельну ділянку відповідач отримав у встановленому законом порядку, тому підстав для визнання його недійсними не встановлено. Позовні вимоги про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку; повернення земельної ділянки у комунальну власність Новосілківської сільської ради; визнання за Новосілківською сільською радою право комунальної власності на спірну земельну ділянку ґрунтуються на позиції позивача про незаконність розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 9 березня 2010 року № 964, суд вважає, що в їх задоволенні слід також відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed