Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 25 січня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6350 доларів США в позику строком до 01 липня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 25 січня 2018 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 6350 доларів США боргу та три проценти річних за період з дати виникнення боргу та до дати ухвалення судом рішення. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6350 доларів США в позику строком до 01 липня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав [PERSON] боргову розписку від 25 січня 2018 року (а.с. 6). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики від 25 січня 2018 року [PERSON] має повернути [PERSON] 6350 доларів США до 01 липня 2018 року. У розписці зобов`язання визначено у доларах США. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 6350 доларів США боргу. Позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з дати виникнення боргу та до дати ухвалення судом рішення. Термін прострочення за договором позики складає 1153 дні. Отже, сума трьох процентів річних за період з 01 липня 2018 року по 26 серпня 2021 року (дата ухвалення рішення суду) складає 601 долар 77 центів США (6350 х 0,03 = 190,50 : 365 = 0,52 х 1153 = 601,77). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 601 долару 77 центів США. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів понесення ним витрат на правничу допомогу, зокрема, доказів укладення з адвокатом договору про надання правничої допомоги, оплати ним наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 1868 гривень 40 копійок.

Outcome: partial