Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

У січні 2020 року з Олевського районного суду Житомирської області за підсудністю надійшла вказана цивільна справа. Позивач звернулась до суду із позовом до ТОВ «СС Лоун», в якому просить визнати недійсним договір позики №626372-А. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2019 року між нею та відповідачем укладено договір позики №626372-А, згідно з яким вона отримала грошові кошти в розмірі 8 000 грн строком на 28 днів. Зазначила, що відповідачем не надано інформації про всі істотні умови договору, зокрема відсутня інформація про відсоткову ставку в розмірі 1,65 % на день, її не повідомлено, що загальна вартість кредиту становить 11 696 грн. Загалом, враховуючи, що кредит є споживчим, відповідно правовідносини, що склались між нею та відповідачем регулюються ЗУ «Про споживче кредитування». Посилаючись на норми цього закону, вважає, що укладений з відповідачем договір не відповідає вимогам закону. Крім того їй не було роз`яснено п.п. 5.4., 6.2.1., 6.2.2., 6.2.3., які визначають порядок нарахування процентів та інш. платежів, порядок погашення кредиту та процентів, які є істотними умовами кредитування. Вважає несправедливою умову п. 7.1.2.2. щодо можливості внесення змін до умов договору відповідачем в односторонньому порядку. Не роз`яснивши їй вимоги деяких пунктів договору, відповідач ввів її в оману, як клієнта, у такий спосіб здійснюючи нечесну підприємницьку практику. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2020 р. відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 16.03.2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечує проти позовних вимог посилаючись на наступні обставини. ТОВ «СС Лоун» є фінансовою установою, відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №737 від 14.04.2016 р., виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Товариство має ліцензію на провадження діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Спірний кредитний договір було укладено на підставі примірного договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Правил надання споживчих кредитів ТОВ «СС Лоун» та Паспорту продукту «Споживчий кредит». Кредитний договір, паспорт продукту «Споживчий кредит» та Правила розміщені у вільному доступі на веб-сайті товариства [INFO] і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит має можливість ознайомитись з цими документами перед укладанням кредитного договору. Кредитний договір укладається з будь-якою особою, яка ознайомилась з правилами надання кредиту, надала згоду на обробку її персональних даних і погодилась з умовами надання кредиту. Зокрема процес укладання спірного кредитного договору відбувся наступним чином. Позивач зайшла на веб-сайт товариства з адресою: [INFO] , де вона мала змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, паспортом продукту «Споживчий кредит», Правилами, інформацією щодо умов надання та погашення кредиту (сума та строк кредиту, розмір процентної ставки, розмір річної процентної ставки, загальна вартість кредиту для споживача, розмір пені тощо) інформацією, передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», ліцензією товариства, фінансовим звітом, тощо (вказані документи та інформація знаходяться за посиланням [INFO] ). Згідно п.4.1. Правил «відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ці Правила є публічною пропозицією товариства укласти кредитний договір на умовах встановлених товариством. Правила в свою чергу визначають: умови та порядок надання кредиту; порядок підписання електронного договору; порядок нарахування процентів та повернення кредиту; програма лояльності; згода позичальника на обробку персональних даних; відповідальність сторін; порядок вирішення спірних питань; порядок зберігання договорів та інших документів, пов`язаних з наданням кредиту; порядок доступу заявників/позичальників до договорів, додатків до них та іншої інформації, пов`язаної з наданням кредитів; облікова та реєструючи система товариства; порядок проведення внутрішнього контролю щодо дотримання законодавства та внутрішніх регламентуючих документів при здійсненні операцій з надання кредитів, тощо. Надалі позивач пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства (ІТС товариства), що свідчить, про ознайомлення позивача з Правилами та іншою наданою інформацією. Під час здійснення реєстрації в ІТС товариства, позивач: надала свої особисті/персональні дані, а також інші супутні та додаткові дані такі як: номер телефону роботодавця, розмір доходів, номер телефону та ПІБ родича; надала згоду на обробку персональних даних, згідно із ЗУ «Про захист персональних даних»; створила особистий кабінет; подала в ІТС товариства кредитну заявку (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування). В процесі проходження реєстрації в ІТС товариства позивачу повторно надавалась можливість ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, Правилами, інформацією зазначеною в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією. З текстом Правил позивач ознайомилась в ІТС товариства шляхом перенаправлення на них за посиланням [INFO] , що відповідає вимогам п.п.4, 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», про що позивач поставила відповідну відмітку в ІТС товариства. Своєю відміткою в ІТС товариства позивач підтвердила ознайомлення та прийняття Правил. Про ознайомлення з інформацією передбаченою ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» позивач також ознайомлена, про що свідчить відмітка в ІТС товариства. Без проставлення вищевказаних відміток позивач не змогла би завершити процес подачі кредитної заявки в ІТС товариства. В процесі реєстрації в ІТС товариства позичальник також пройшла процедуру верифікації своєї платіжної картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти (п.4.10 Правил). Надалі товариством позивачу було надано паспорт споживчого кредиту в електронному вигляді, за формою та змістом визначеними ст.9 Закону України «Про споживче кредитування». Паспорт споживчого кредиту був підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору, згідно із ст.ст.11,12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після погодження умов надання кредиту позивач уклала з товариством електронний кредитний договір, який був підписаний нею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до п.п. 6, 8 ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, позивач пройшла реєстрацію в ІТС товариства під час якої надала свої персональні дані та надала згоду на обробку персональних даних; пройшла верифікацію платіжної картки на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти. Товариство до моменту укладання кредитного договору надало позичальнику для ознайомлення необхідну інформацію: типовий кредитний договір, Правила, паспорт споживчого кредиту, а також інформацію надання якої передбачене чинним законодавством: ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Паспорт споживчого кредиту було надано позивачу в електронному вигляді, до моменту укладання кредитного договору, який було нею підписано за допомогою електронного підпису-одноразовим ідентифікатором. Таким чином сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування). Після виконання (проходження) всіх вищевказаних процедур між сторонами було укладено кредитний договір в електронному вигляді, який був підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам чинного законодавства щодо письмової (електронної) форми кредитного договору. Кредитний договір містить усі істотні умови, визначені вимогами діючого законодавства України, а саме, згідно ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит, який є спеціальним нормативним актом, що визначає правовідносини сторін в сфері споживчого кредитування, перелічено ці істотні умови. Крім того спірний кредитний договір містить всі умови, передбачені ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг». Всі неврегульовані кредитним договором правовідносини - регулюються Правилами та чинним законодавством (про це зазначено в п. 13.6. кредитного договору укладанням якого позичальник підтвердила, що вона ознайомлена з текстом Правил, розміщених на сайті кредитодавця за посиланням [INFO] ). До того ж позичальник у разі незгоди з умовами кредитного договору, мала право протягом 14 днів відмовитись від нього, на підставі ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування», втім позивач не тільки не відмовилась від кредитного договору, а ще й уклала дві додаткові угоди до нього протягом періоду з 08.09.2019 р. по 15.09.2019 р. Зауважує також, що спірний кредитний договір не єдиний договір, який позивач уклала з відповідачем, проте в попередніх випадках претензій до відповідача не висувала. Щодо ведення нечесної підприємницької діяльності, відповідач зазначив, що позивачем не наведено жодної обставини, яка б дозволяла припустити, що у його діях при укладанні з позивачем кредитного договору був умисел ввести її в оману, не доведено ні навмисних цілеспрямованих дій, ні самого факту обману. Не доведено позивачем також й те, що умови кредитного договору є несправедливими. Щодо позовної вимоги позивача про відсутність цифрового підпису на кредитному договорі, відповідач зазначив, що чинне законодавство визначає електронним (цифровим) підписом будь-яку інформацію в електронній формі, яка додається підписантом до інш. електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються, як підпис. В товаристві діє наказ №1501-ЗК від 15.01.2019 року, в п.п. 1 якого зазначено, що: з метою укладання договорів про споживчий кредит (з додатками) додаткових угод до договорів про споживчий кредит (з додатками), договорів надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту (з додатками), додаткових угод до договорів надання коштів позики в тому числі на умовах фінансового кредиту (з додатками) та за умови, що вказані правочини укладаються з позичальниками виключно в електронній формі і ІТС ТОВ «СС Лоун» дані про: назву, адресу, електронну пошту, телефонні номери товариства - електронним підписом директора товариства [PERSON] . Отже з боку відповідача кредитний договір та додаткові угоди №1 та №2 до спірного кредитного договору були підписані електронним підписом директора ТОВ «СС Лоун» [PERSON]., шляхом використання відповідачем електронних даних, що визначені в наказі, як електронний підпис, а з боку позивача - електронним підписом одноразовим з ідентифікатором. На підставі наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.08.2019 року між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун» укладено договір №626372-А про споживчий кредит (а.с.6-9, 91-98), згідно якого ТОВ «СС Лоун» надало позичальнику кредит в сумі 8000 грн на строк 28 днів. Кредитний договір укладено на підставі примірного договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 47-55), Правил надання споживчих кредитів ТОВ «СС Лоун» (а.с.56-71) та паспорту продукту «Споживчий кредит» (а.с.87-90). Кредитний договір, паспорт продукту «Споживчий кредит» та Правила розміщені на веб-сайті товариства [INFO] ( [INFO] ) з вільним доступом для невизначеного кола осіб, на якому міститься інформація про можливість отримання кредиту. 10.08.2019 року [PERSON] уклала з товариством дві додаткові угоди до кредитного договору (а.с.99-100), відповідно до яких позичальник продовжувала дію основного кредитного договору. Право та порядок укладання сторонами додаткових угод до кредитного договору передбачено п.п. 9.6, 9.7., 13.1. кредитного договору та п.6.18, 6.19, 6.20,6.22 Правил. Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Ст.ст. 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 3, 11 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Згідно п.12 та ч. 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦК України. Згідно п. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно п.5. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта) має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. П. 6 ст. 11 вказаного Закону визначає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (2) заповнення формуляра заяви такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно п.1. ст. 12 України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач пройшла реєстрацію в ІТС (Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства), з метою отримання кредиту. Верифікація позивача в системі свідчить, про те, що вона ознайомилась з Правилами та іншою наданою на сайті відповідача інформацією. Про це свідчить: надання позивачем своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону роботодавця, розмір доходів, номер телефону та ПІБ родича; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із ЗУ «Про захист персональних даних»; створення особистого кабінету; подання в ІТС товариства кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування) (а.с. 75-86). Своєю відміткою в ІТС товариства позивач підтвердила ознайомлення та прийняття Правил. Про ознайомлення з інформацією передбаченою ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» позивач була ознайомлена. В процесі реєстрації в ІТС товариства позичальник також пройшла процедуру верифікації платіжної картки (а.с. 81). Таким чином сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування). Враховуючи наведене вбачається, що спірний кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства, при його укладанні було дотримано всі обов`язкові умови, в т.ч. письмова форма правочину, яка передбачена законом. Суд відзначає, що позивач просить визнати недійсним договір позики від 19.08.2019 року, в той час як оспорюваний нею правочин - договір про споживчий кредит, датовано 10.08.2019 року, однак враховуючи, що правочин який просить визнати недійсним позивач та оспорюваний договір мають один й той самий номер, слід дійти висновку, що позивач ставить вимогу саме про визнання недійсним договору від 10.08.2019 року. За таких обставин, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають задоволенню. Крім того, слід зазначити, що в ухвалі судді Олевського районного суду Житомирської області від 02.12.2019 року встановлено, що правовідносини, які виникли між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун» регулюються ЗУ «Про споживче кредитування», а не ЗУ «Про захист прав споживачів», в зв`язку з чим справу було направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, тобто за місцезнаходженням відповідача. Вказана ухвала судді не була оскаржена сторонами в апеляційному порядку і набрала законної сили. За таких обставин, оскільки спірні правовідносини не регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач не звільняється від сплати судового збору за подання цього позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, і у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. З позивача підлягає стягненню 768,40 грн судового збору на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved