Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати незаконним та скасувати підпункт 1.12 пункту 1 рішення Чернігівської міської ради (25 сесії п'ятого скликання) від 20.02.2008р. «Про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за давністю користування (набувальна давність)» стосовно надання такої згоди [PERSON] на збільшення присадибної ділянки по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), визнати незаконним та скасувати підпункт 1.320 пункту 1 рішення Чернігівської міської ради (32 сесії 5 скликання) від 14.11.2008р. «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів» щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0610 га по [ADDRESS], визнати незаконним і скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який було видано [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0610 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зобов'язати [PERSON] відновити межі між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] шляхом: звільнення зайнятої [PERSON] ділянки площею 2 кв.м. (як частини ділянки по вул. 8-го Березня, в м. Чернігові) для приведення площі ділянки по [ADDRESS] до 574 кв.м. замість існуючих 572 кв.м., приведення меж до тих, які були встановлені між цими ділянками в 1954 - 1957 роках, перенесення встановленого [PERSON] паркану між цими ділянками на межу, яка була встановлена між цими ділянками в 1954 - 1957 роках. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], факт реєстрації за ними права власності на частки домоволодіння підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.01.2004 р. та реєстраційним посвідченням ЧМБТІ від 07.06.2001 р. У договорах, на підставі яких набуто право власності, вказано, що житловий будинок та надвірні споруди (літня кухня, сарай і вбиральня) розташовані на земельній ділянці площею 574 кв.м. Межі земельної ділянки біля домоволодіння позивача були встановлені досить давно і залишалися незмінними, їх було зафіксовано, зокрема, на генеральному плані (схемі), яка міститься в технічному паспорті на житловий будинок (технічний паспорт складено станом на 21.10.2003р.). На цьому генеральному плані зазначено загальну площу ділянки 574 кв.м. та вказано, що план затверджено у грудні 1987 році, і його було перевірено і внесено зміни 25.08.1998 р. Проте, в поточному році власник сусіднього домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] почала встановлювати на межі сусідніх ділянок паркан, зайнявши при цьому частину ділянки, яка перебувала в користування власників домоволодіння [ADDRESS]. Свої дії відповідач обґрунтовує наявністю в неї державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який було видано на підставі рішення Чернігівської міської ради 32 серії 5 скликання від 14.11.2008р., відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0610 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS]. Однак, позивач вважає, що при видачі цього державного акту не було враховано, що межі ділянки не відповідають тим межам, які вказано в плані на державному акті, а тому видачею державного акту відповідачу порушено право позивача як користувача земельної ділянки по [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0.0610 га., кадастровий номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на її користь половину вартості паркану встановленого між їх ділянками в розмірі 2006, 81 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскільки [PERSON] подано позов до суду з вимогою про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача, то вона змушена звернутися до суду та пред'явити зустрічний позов про визнання свого права власності, оскільки це право оспорюється та не визнається іншою особою, а саме [PERSON] Крім того, позивачем [PERSON] були знищені дерев'яні межові знаки після їх встановлення співробітниками Чернігівського МБТІ, вона заважає встановленню твердих меж, у зв'язку з чим відповідач була змушена розпочати будівництво залізо - бетонного паркану між земельними ділянками сторін та вважає, що на підставі ст. 106 ЗК України має право на відшкодування половини вартості спорудження цього паркана з [PERSON] Згідно з розрахунку доданого до позовної заяви загальна вартість вже виконаних робіт по встановленню паркану становить 4 013 (чотири тисячі тринадцять) грн. 62 коп. В судовому засіданні сторони та їх представники підтримали свої вимоги та наполягали на їх задоволенні, просили відмовити у задоволенні позовних вимог іншої сторони. Представники Чернігівської міської ради та [PERSON] просили застосувати строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішень міської ради та державного акту. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] є власником ? частини житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Як вбачається з наданого генерального плану (схеми) технічного паспорту Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 8 березня 1987 року, зі змінами станом на 27 січня 2004 року, на житловий будинок [ADDRESS] співвласники даного будинку мають у користуванні земельну ділянку, загальною площею 0,0574 га. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, якою саме земельною ділянкою користується позивач у встановленому законом порядку, натомість в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] по [ADDRESS] в адміністративних межах Чернігівської міської ради міститься акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки підписаний [PERSON] датований 20 червня 2008 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0610 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована у [ADDRESS] згідно Державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення 32 сесії 5 скликання Чернігівської міської ради від 14 листопада 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010983000703(9605) від 06 травня 2009 року. Відповідно до висновку експерта від 06.05.2014 року № 3288/3289/13-24 розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, але при виконанні інструментальної зйомки, площа земельної ділянки збільшена на 31,3м (технічна документація а.с.17,18 ) 2008 рік. Згідно інвентаризаційної справи в 1957 році площа земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння №9, становила 578,7 м , (інвент. справа №5657 а.с.22 ). Площа, межі та конфігурація ділянки по [ADDRESS], якою на сьогодні фактично користується [PERSON], не відповідає тій площі, межам та конфігурації, які вказано в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] ( а.с. 52 ), розбіжності зумовлені збільшенням загальної довжини меж та збільшення площі на 3,0м2. При цьому, експертом не зазначено у чому саме полягає невідповідність фактичного користування земельною ділянкою державному акту та не взято до уваги акт прийому передачі межових знаків на зберігання від 12.06.2013 року, що складений землевпорядниками Чернігівського МБТІ, в якому зазначено про відповідність меж державному акту та передано на зберігання межові знаки № 1 та № 2 - відповідно бетонний стовп та дерев'яний кілок (а.с. 64). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 23.06.2015 року (а.с. 183-189), зменшення площі земельної ділянки по [ADDRESS] з 574 кв.м до 572 кв.м., відбулося за рахунок збільшення площі та зміни довжин меж земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS]; довжина межі між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] змінювалась протягом 1985-2014 років як в сторону садиби № 11 по цій вулиці, так і в сторону проїжджої частини вул. 8 Березня; межа між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] порівняно з первісними межами протягом 1954-1985 років не змінювалися і довжина межі становила - 34,90 п/м.; протягом 2005-2014 років загальна довжина межі земельної ділянки за адресою [ADDRESS] з боку вул. 8 Березня (ліва сторона ділянки) змінювалась як в сторону садиби № 11, так і в сторону проїжджої частини вул. 8 Березня; загальна довжина межі земельної ділянки по [ADDRESS] з боку вул. 8, Березня (ліва сторона ділянки), порівняно з первісними межами протягом 1954-2005 років не змінювалась і довжина межі становила 36, 15 п/м. Зі змісту вищезазначеного висновку експерта вбачається, що при проведенні обстеження земельної ділянки [ADDRESS] м. Чернігова було зафіксовано дерев'яний стовпець, який є межовим знаком земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], установлений в 1957 році згідно даних інвентаризаційної справи № 5659 (а.с. 2, 17). В судовому засіданні експерт Скоп Г.І. пояснив, що узяв до уваги при проведенні експертизи вищезазначений дерев'яний стовпець в якості межового знаку за своїм припущенням, документального підтвердження цьому немає. В судовому засіданні суду не надано доказів про те, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в адміністративних межах м. Чернігова, яка погоджена та розроблена в установленому законом порядку не відповідає вимогам нормативно-правових актів. З матеріалів справи вбачається, що така містить усі необхідні матеріали, які передбачені чинним законодавством, в тому числі акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) та погодження меж земельної ділянки, в якому є підписи землекористувача, виконавця робіт, а також [PERSON], відповідно до цієї документації Чернігівська міська рада в межах своїх повноважень прийняла рішення про передачу земельної ділянки площею 0,0610 га у власність [PERSON] Нормами ст.ст. 256, 257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено порушень прав позивача як землекористувача, оспорюване позивачем рішення було прийняте в межах повноважень органу місцевого самоврядування, на підставі відповідної технічної документації, що свідчить про відсутність неправомірних дій з боку міської ради, а також приймаючи до уваги заяви відповідачів по справі про застосування строків позовної давності (а.с. 122-124), у суду є підстави для відмови у задоволенні позову [PERSON] Також, як безпідставні та такі, що не доведені в судовому засіданні, не підлягають задоволенню вимоги первісного позову в частині зобов'язання [PERSON] відновити межі між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] шляхом звільнення зайнятої [PERSON] ділянки площею 2 кв.м., приведення меж до тих, які були встановлені між цими ділянками в 1954 - 1957 роках, перенесення встановленого [PERSON] паркану між цими ділянками на межу, яка була встановлена між цими ділянками в 1954 - 1957 роках. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, вимоги зустрічного позову в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки таке вже набуте в установленому законом порядку, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Також не підлягає задоволенню зустрічний позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини вартості паркану, встановленого між ділянками в розмірі 2006, 81 грн. з підстав, викладених у позові, оскільки [PERSON] не є власником суміжної земельної ділянки, як це передбачено у ст. 106 ЗК України.

Outcome: dismissed