Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У січні 2020 року Орган опіки та піклування в особі Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області звернувся до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просив: -- позбавити батьківських прав жительку с. Покутинці Віньковецького району Хмельницької області [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -- стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх доходів але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину. В обґрунтування позову зазначено, що мати [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Так, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку служби у справах дітей Віньковецької райдержадміністрації як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до розпорядження голови Віньковецької райдержадміністрації від 17.12.2019 року № 237/2019-р діти влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик», де перебувають на повному державному забезпечені, а мати жодного разу не провідала їх, не цікавиться їх життям та здоров`ям. На даний час [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] , та згідно характеристики Зіньківської сільської ради характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, дітей не утримує, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює належних умов для проживання та розвитку дітей в дома, не цікавиться здоров`ям, нехтує їхніми потребами,не створила ніяких умов для повернення дітей на виховання та спільне проживання, оскільки у житловому будинку санітарно-гігієнічні умови незадовільні, продукти харчування відсутні. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дітей та свідоме нехтування своїми обов`язками, що тягне за собою позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей та стягнення аліментів. Ухвалою від 14.02.2020 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 10.03.2020 року підготовче провадження закрито та цивільну справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації -- [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, та просила задовольнити. Пояснила, що відповідачка була поставлена на облік як неблагополучна сім`я у 2015 році, потім у зв`язку з непроживанням на території Віньковецького району знята з обліку, а в листопаді 2019 року знову поставлена на облік. Оскільки стосовно двох старших дітей [PERSON] позбавлена батьківських прав, то в неї на вихованні знаходились дочки [PERSON] та [PERSON] . Проте у зв`язку із зловживанням спиртними напоями,аморальним способом життя, неналежним доглядом за дітьми та залишенням їх на тривалий час самих, 13.12. 2019 року малолітні [PERSON] та [PERSON] були вилучені від матері за розпорядженням голови Віньковецької РДА і на теперішній час вони перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» у м. Хмельницький. Відповідачка [PERSON] у суді позовні вимоги не визнала. В заперечення пояснила, що вона усвідомила свою протиправну поведінку, тому після відібрання дітей перестала вживати спиртне, водитись із сумнівними компаніями, у будинку зробила ремонт, та бажає забрати дітей додому. Після того, як дітей забрали і до початку карантину, вона регулярно провідувала дочок, а в період дії карантинних заходів передає їм передачі. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей внесено до актових записів про народження на підставі ч. 1 ст. 153 СК України. Згідно з наказом служби у справах дітей Віньковецької РДА від 13.12.2019 року № 94/2019-р, [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік як дітей, що опинились у складних життєвих обставинах. Згідно з розпорядженням голови Віньковецької райдержадміністрації від 17.12.2019 року № 237/2019-р, [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» на повне державне забезпечення, де вони перебувають і на теперішній час. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 28.01.2020 року, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Крім того, згідно з актами обстеження житлово-побутових умов від 13.12.2019 року, 03.01.2020 року, та [INFO] року, санітарно-побутові умови проживання [PERSON] в будинку в с. Зіньків Віньковецького району не відповідають вимогам. Згідно характеристики Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області № 2284 від 18.12.2029 року, [PERSON] характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до довідки Віньковецького ВнП № 271/101 відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184, ст. 178, ст. 177 КУпАП. Конвенцією про права дитини передбачено забезпечення державами-учасницями умов, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9 Конвенції). Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Так, за висновком органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 28.01.2020 року вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, під час судового розгляду справи відповідачем надано докази на підтвердження покращення своєї поведінки з часу відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] . Так, згідно з довідкою Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» № 207 від 29.04.2020 року, [PERSON] за період перебування дітей у закладі з 18.12.2019 року по 12.03.2020 року, тобто до введення карантину, провідувала своїх дітей шість разів, цікавилась їхнім життям та здоров`ям, привозила гостинці, а також декілька разів передавала гостинці за час карантину. Із пояснень допитаного як свідка Зіньківського сільського голови [PERSON] слідує, що після відібрання дітей [PERSON] перестала появлятись в селі у стані алкогольного сп`яніння, підтримувати антисоціальні зв`язки, і скарг у сільську раду протягом останніх місяців на неї не надходило. Тому суд, виходячи з інтересів малолітніх дітей, та враховуючи зміну в поведінці відповідачки, вважає, що достатніх підстав для позбавлення її батьківських прав, як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків немає, однак є підстави для тимчасового відібрання дітей, оскільки за відсутності на теперішній час належних умов для проживання та виховання, залишення дітей у матері може бути небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то суд бере до уваги таке. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум у 2020 році встановлений на дітей: віком дo 6 років з 01 січня 2020 - 1779 грн, з 01 липня 2020 - 1859 грн, з 01 грудня 2020 - 1921 грн, віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2020 року - 2318 гривень, з 1 грудня 2020 року - 2395 гривень. Судом встановлено, що відповідачка не працює, сталих та регулярних доходів не має, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги положення ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача, та вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь держави 1681,60 грн судового збору.

Outcome: partial