Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], де третя особа Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області відповідно до п.2.6 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на перший квартал 2014 року, п. 1.1.2.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на перший квартал 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 та завершений місяць 2014 року, у тому числі, на відповідність дотримання фінансової дисципліни в частині використання виконавчою дирекцією автомобільного транспорту у вихідні та святкові дні. Вказаною ревізією встановлено, що автомобіль «Skoda Octavia Elegans» державний номерний знак [NUMBER] використовувався колишнім директором виконавчої дирекції [PERSON] у вихідні (неробочі) дні без відповідних наказів та розпоряджень по виконавчій дирекції, що призвело до зайвого використання бензину на суму 497,01 грн., і є порушенням п.3 ст. 8, п.п. 1,3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ та наказу директора виконавчої дирекції від 05.01.2003 №2-а. Сума у розмірі 497,01 грн. була сплачена за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для придбання 56 літрів пального. На теперішній час сума матеріальної шкоди в добровільному порядку не погашена. Заходів щодо врегулювання заборгованості з боку відповідача не вжито, не зважаючи на факт отримання ним 22.07.2014 вимоги позивача, яка залишена без задоволення. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 497 грн. 01 коп. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON], надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, підтримав надані письмові заперечення та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представники третьої особи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні проти позову не заперечували та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді директора Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. 04 січня 2013 року [PERSON] був звільнений з займаної посади на підставі п.7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.12,13). Відповідно до п.2.6 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на перший квартал 2014 року, п. 1.1.2.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на перший квартал 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 та завершений місяць 2014 року, у тому числі, на відповідність дотримання фінансової дисципліни в частині використання виконавчою дирекцією автомобільного транспорту у вихідні та святкові дні. Ревізією встановлено, що автомобіль «Skoda Octavia Elegans», державний номерний знак [NUMBER] використовувався [PERSON] у вихідні (неробочі) дні без відповідних наказів та розпоряджень по виконавчій дирекції, що призвело до зайвого використання бензину на суму 497,01 грн., і є порушенням п.3 ст. 8, п.п. 1,3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ та наказу директора виконавчої дирекції від 05.01.2003 №2-а. На підставі цього за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було сплачено суму у розмірі 497,01 грн. для придбання 56 літрів пального. На теперішній час сума матеріальної шкоди в добровільному порядку відповідачем не погашена. Порядок матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків, визначений ст.ст. 130-138 КЗпП України. Відповідно до п.3 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, завданої з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] перебував в трудових відносинах із позивачем з 02 липня 2001 року по 04 січня 2013 року і працював на посаді директора Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності посилалися на зайве використання відповідачем бензину на суму 497,01 грн., встановлених ревізією та зазначених в Акті №04-20/25 від 16.06.2014 ревізії фінансово-господарської діяльності Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 та завершений місяць 2014 року, яке було проведено за час роботи відповідача на вказаній посаді. Тобто, період, за який було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 01.10.2011 по 31.12.2013 та завершений місяць 2014 року було проведено за час роботи відповідача і правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Кодексу Законів про працю України. Однак, позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності пред'явлений з підстав, передбачених ст.1166 ЦК України, яка встановлює загальні положення відшкодування завданої особі недоговірної шкоди і підставою застосування цієї статті до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Таким чином, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, що не позбавляє позивача права на пред'явлення вимог в порядку, встановленому Кодексом Законів про працю України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed