Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У серпні 2019 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати відумерлою спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , що складається з домоволодіння [ADDRESS] , та передати у власність територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради. В обґрунтування поданої заяви, заявник посилався на те, що згідно інформаційної довідки з КП «ДМБТІ» право власності [PERSON] на нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1989 р., посвідченого Третьою Дніпропетровською нотаріальною конторою за №3-470. Відповідно до відомостей з ВРАЦС гр. [PERSON] помер [INFO] , про що було складено актовий запис №45 від 06.01.2016 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому домоволодіння [ADDRESS] . Відомо, що спадкодавець був самотнім, законні спадкоємці за заповітом та за законом відсутні. Оскільки з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, спадкоємці відсутні, тому відповідно до ст.ст. 334-338 ЦПК України вважає за необхідним визнати спадщину відумерлою та передати у власність територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради зазначене нерухоме майно, у зв`язку з чим, заявник вимушений звернутися до суду із зазначеною заявою. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Представники заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили; від представника Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Вислухавши представника заявника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , актовий запис про смерть № 45 від 06 січня 2016 року (а.с.99). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, серед іншого, складається з домоволодіння [ADDRESS] , яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1989 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №493 за реєстровим №20, що підтверджується Інформаційним листом КП «ДМБТІ» № 17626 від 22.11.2018 року щодо відомостей з інвентаризаційної справи за вказаною адресою (а.с.10). Звертаючись до суду з зазначеною заявою, заявник просив визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка складається з вищевказаного домоволодіння та передати у власність територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради, оскільки з часу відкриття спадщини минуло більше одного року та спадкоємці відсутні. Положеннями статті 338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спадщина, що відкрилась після смерті [PERSON] , залишилась не прийнятою (а.с.13). Ухвалою суду від 09.10.2019 року у Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори була витребувана копія спадкової справи після смерті [PERSON] . Як вбачається з відповіді нотаріальної контори №4066/01-16 від 24.10.2019 року, із заявою про відмову/відкриття спадщини після смерті [PERSON] до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом не видавалося (а.с.54). Згідно зі ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] не була відкрита спадкова справа та відсутні спадкоємці, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, наявні всі правові підстави для визнання спадщини відумерлою, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved