Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що 04 червня 2015 року зареєструвала з відповідачем у шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №247. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO]. Подружжя шлюбні відносини не підтримують з грудня 2018 року, мешкають окремо. Дитина мешкає разом з позивачем. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року позов було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову. 29 серпня 2019 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява з урахуванням виправлених недоліків позову. 30 серпня 2019 року з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області судом отримані відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року позов був прийнятий до провадження суду і призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відповідачеві був наданий п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання письмового відзиву на позов. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачений виклик до суду відповідача зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. [INFO] на офіційному веб-сайті Харківського районного суду Харківської області (hr.hr.court.gov.ua) було розміщено оголошення про повідомлення [PERSON] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , що розгляд справи №635/6255/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину призначено на 04 жовтня 2019 року на 09.00 годину у приміщенні Харківського районного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Харківський район, смт . Покотилівка , вул.Сковороди, 18. Таким чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. А тому, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області /а.с.7/. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області /а.с.6/. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, мешкають окремо. Неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, наданою 11 липня 2019 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області /а.с.8/. Також в судовому засіданні встановлено, що після припинення шлюбних відносин відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальний стан та стан здоров`я як дитини, так і відповідача, те що він офіційно не працює, інших непрацездатних або неповнолітніх утриманців не має, та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та допустити рішення в межах стягнення за один місяць до негайного виконання. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. У відповідності з вимогами ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved