Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що відповідно до кредитного договору від 28 травня 2010 року, укладеного з [PERSON], останній був наданий кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв*язку з невиконанням умов кредитного договору ,станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 36 520,94 грн., з яких : 8 866,22 грн. - заборгованість за кредитом; 23 839,44 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 600 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 715,28 грн. - штраф (процентна складова) за порушення строків погашення кредиту,яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне та необ*єктивне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів , порушення норм матеріального та процесуального права. У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Малервейн М.С., що діє на підставі довіреності, підтримала доводи апеляційної скарги,15.08.2017 надала заяву про можливість розгляду справи у відсутності представника (т.2 а.с.53). У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] просив апеляційну скаргу відхилити. У судове засідання апеляційного суду [PERSON]не з*явилася , належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом отримання 02 серпня 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за №1735 (т.2 а.с.50-51). Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав . Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення. Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з*ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в його неупередженості, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення. Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з того,що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Згідно анкети-заяви, підписаної [PERSON], і яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між відповідачем та банком договір, відповідач отримала картку 28 травня 2010 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, прострочена заборгованість вперше виникла у відповідача в березні 2013 року, і саме з цього часу у позивача виникло право на позов.В силу умов кредитного договору від 28 травня .2010 року та ст. 257, 261, 267 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності, оскільки не встановлено підстав для зупинення й переривання перебігу позовної давності за цими вимогами й поважності причин пропуску позивачем строку позовної давності і відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Під час розгляду справи апеляційний суд встановив , що в повній мірі рішення суду першої інстанції не є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та належного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції вбачає підстави для застосування для вирішення справи таких норм матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Апеляційний суд вбачає, що відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг приєдналася до договору приєднання та погодилася з його умовами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Позивачем на підтвердження факту укладення кредитного договору наданий такий належний та допустимий доказ укладення відповідачем з банком кредитного договору як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ « ПриватБанк» (т.1 а.с.6). В заяві-анкеті позивачальника від 28 травня 2010 року [PERSON] своїм підписом засвідчила свою згоду з тим, що дана заява з Пам*яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг; позичальник засвідчила своє ознайомлення з цими складовими договору, що їй надані в письмовому вигляді; поінформована про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційному сайті КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua; зобов*язалась їх виконувати, регулярно ознайомлюючись із змінами на цьому сайті банку. Також ,в заяві зазначено ,що 28 травня 2010 року [PERSON] отримала кредитну картку № [NUMBER] та ПІН (а.с.6). Тобто,датою укладання договору є підписання позичальником заяви. Факт підписання заяви та отримання кредитної картки в письмових запереченнях представник відповідача не оспорював. Відповідно до вказаного договору [PERSON] 17 серпня 2011 року отримала кредит в розмірі 10 000 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER], зі сплатою 30% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Отримання 17 серпня 2011 року кредитного ліміту на платіжну картку підтверджено наданим розрахунком заборгованості та також виписками по особовому рахунку та представником відповідача доказами не спростовано (т.1.а.с.4, 111-120). Згідно довідки ПАТ КБ « ПриватБанк» ,даних по особовому рахунку,скрін шот з програмного комплексу банку ,відповідачу протягом дії договору було надано кредитні картки : № [NUMBER] та № [NUMBER] -терміном дії до 10.2017 року (т.1.а.с.123). Як вбачається з виписки по особовому рахунку кредитний ліміт відповідача неодноразово змінювався ,зокрема : 16.11.2010 року до 5 000 грн.,25.04.2011 року до 6 000 грн.,05.06.2011 року до 8 000 грн.,17.08.2011 року до 10 000 грн.,12.05.2014 року до 9 420 грн.,09.09.2014 року до 8 870грн. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що остання ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми оплати за користування кредитними коштами. Отже, при укладенні договору сторони керувались приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якими укладений між сторонами у справі договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком у Пам*ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р., Тарифах, до яких приєдналась відповідач. Згідно з п.п. 1.1.3.2.3., 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.5.7. Умов та Правил надання банківських послуг: після отримання Банком заяви він приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту; клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку; клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно п.1.1.4. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт Банку завірив у тому, що договір укладений належним чином. Клієнт зобов*язався за умовами Тарифів щомісячно в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом, а розмір мінімального щомісячного платежу складає 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов*язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Таким чином відповідач погодила всі запропоновані умови банку. На підтвердження наявності домовленості сторін щодо оформлення картки «Універсальна» , встановлення кредитного ліміту, використання його позичальником, банк надав: - копію анкети-заяви від 28.05.2010 року з підписом [PERSON] (т.1 а.с.6); - фотокартки (т.1 а.с.121,122,т.2.а.с.12 та зв.с.); - довідку про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна,55 днів пільгового періоду « (т.1 а.с.7-8); -довідку про видачу [PERSON] картки № [NUMBER] та № [NUMBER] -терміном дії до 10.2017 року (т.1.а.с.123), - витяг з Умов та правил надання банківських послуг,затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (т. а.с.9-32); - виписку з особового рахунку [PERSON] про рух коштів на рахунку № [NUMBER], з якого вбачається встановлення кредитного ліміту 10 000 грн., активне користування клієнтом кредитними коштами на картці «Універсальна» з листопада 2010 року ( зняття коштів з карткового рахунку [NUMBER] на інші картки ,оплата мобільного зв*язку,поповнення карткового рахунку ,зарахування переказу з картки Приватбанка через Приват 24).Останнє поповнення рахунку відповідачем відбулось 18.07.2015 року в сумі 100 грн. (т.1 а.с. 5 зв.с., 111). Тобто,встановлено ,що відповідач отримала кредитну картку «Універсальна», фото якої надано до матеріалів справи,вподальшому кредитна картка за бажанням відповідача перевипускалась та строк дії картки - жовтень 2017 року. Банком наданий розрахунок заборгованості за договором, укладеним 28 травня 2010 року з [PERSON] , яким належним чином підтверджено, що при видачі картки кредитний ліміт встановлений не був, 16.11.2010 року був встановлений кредитний ліміт 5 000 грн., збільшений 17 серпня 2011 року до 10 000 грн., яким [PERSON] користувалася, отримуючи гроші з кредитної картки. Внаслідок невиконання зобов* язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 30 червня 2016 року складає 36 520,94 грн., з яких: 8 866,22 грн. - заборгованість за кредитом; 23 839,44 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 600 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 715,28 грн. - штраф (процентна складова) за порушення строків погашення кредиту. Надані до суду першої інстанції письмові докази в сукупності підтверджують волю позичальника [PERSON] на укладення кредитного договору з оформленням з 2010 року картки «Універсальна», а також факт утворення внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов*язань заборгованості в розрахунку банку станом на 30.06.2016 року , де відзначено розмір поточної та простроченої заборгованості, кількість днів прострочення, процентна ставка за порушення умов договору. Цих даних відповідач та його представник не спростував. А також відповідачем не були надані й Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Пам*ятка іншого змісту, аніж ті, що долучені до справи. Заперечення відповідача проти позову, які стосуються думки, щодо відсутності факту укладання кредитного договору не мають свого підтвердження з підстав, наведених у даному рішенні. Твердження представника відповідача про не підтвердження факту підписання позичальником саме тих Умов, які є у справі не є обґрунтованими. Позивачем надано всі наявні відомості для підтвердження факту існування договірних відносин між сторонами і їх неналежне виконання позичальником. Натомість жодного доказу відповідачем та його представником на спростування вимог позивача ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду надано не було . Відповідно до вимог ч.2 ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа,яка порушила зобов*язання. Відповідно до ч.1.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі ,виникає спір. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, тарифи- розмір винагороди за послуги банку, є невід*ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.1.1.1.91). Винагорода банку - сума зобов*язань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.1.1.1.17). Клієнт банку зобов*язаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п.1.1.2.3). Згідно п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю. Згідно з п.п. 2.1.1.12.6. п. 2.1.1. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, за користуванням кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. п. 2.1.1.12.8. п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/Пам'яткою клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами банку, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Строк дії договору - протягом 12 місяців з моменту його підписання, а якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п.1.1.7.12 Умов і правил). Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно (п.2.1.1.2.11). По закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку (п.2.1.1.2.12). В разі невиконання зобов*язань по договору, на вимогу банку клієнт зобов*язаний виконати зобов*язання по поверненню кредиту,оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6). Строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з установленням мінімального обов*язкового платежу, а також овердрафта, що виник за такими картками, а також встановлюється даним пунктом. (п.2.1.1.12.4). За користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (п.2.1.1.12.6). Відповідно до п.2.1.1.12.12 процентна ставка по кредиту за місяць, наступним за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць. Таким чином, пам'яткою клієнта та тарифами на обслуговування, які є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» встановлено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, зі справи вбачається ,що свої зобов*язання за договором банк виконав ,відкрив на ім*я відповідача банківський рахунок та надав їй картку «Універсальна»- строк дії картки до 10/2017 року,зарахувавши на картковий рахунок кредитні кошти. Отримання кредитного ліміту на платіжну картку,яким [PERSON] користувалася,отримуючи гроші з кредитної картки, підтверджено наданим розрахунком заборгованості,а також виписками по особовому рахунку. Відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок та користувалася ними ,але свої зобов*язання за договором належним чином не виконувала ,у зв*язку з чим у неї перед банком утворилась заборгованість,що підтверджується розрахунком заборгованості . Як видно з розрахунку, загальний розмір заборгованості станом на 30 червня 2016 року складає 36 520,94 грн., з яких : 8866,22 грн. - заборгованість за кредитом; 23839,44 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Оскільки відповідачем належним чином не виконувались зобов*язання за кредитним договором, строки виконання яких передбачені шляхом внесення щомісячних платежів, у зв'язку з чим позовна давність щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Встановивши, що останній платіж здійснено відповідачем 18 липня 2015 року, позов пред'явлено у серпні 2016 року, апеляційний суд дійшов висновку ,що строк позовної давності не порушено та існує наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі : 8 866,22 грн- заборгованості за кредитом та 23 839,44 грн.- заборгованості за відсотками за користування кредитом . Надавши до суду першої інстанції заперечення на позовні вимоги банку відповідач зазначала,що користувалася банківською карткою як дебітною карткою,кредитного договору не укладала,Умови та правила надання банківських послуг,а також тарифи не підписувала . Проте належними доказами вказане не спростувала. Отже,апеляційний суд вважає,що досліджені матеріали справи свідчать про те,що [PERSON] свої зобов*язання за кредитним договором не виконала,що є підставою для стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту за договором № б/н від 28 .05.2010 року відповідно до наданого банком розрахунку у розмірі 8 866,22 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом 23 839,44 грн. У вказаній частині позовні вимоги та доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження. Зважаючи на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в порядку ст. 309 ЦПК України про задоволення позову в частині стягнення доведеної заборгованості: основної суми заборгованості 8 866,22 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 23 839,44 грн. В частині вимог позивача про стягнення 1600 грн. за пенею та комісією ,сум штрафів позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав . З позовних вимог вбачається відображення розміру сукупно за комісією та пенею. При цьому, з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з розрахунку заборгованості, вбачається нарахування тільки пені за несвоєчасне погашення заборгованості . Апеляційний суд вважає , що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Тому , вимоги банку про стягнення заборгованості по пені (зазначених в розрахунку заборгованості) у розмірі 1 600 грн. не підлягають задоволенню, з огляду на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014р.№ 1669-VII, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р., Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», які на час проведення антитерористичної операції забороняють нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі м.Маріуполь Донецької області, де зареєстрована та мешкає відповідач [PERSON] З наданої виписки по рахунку вбачається нарахування пені у розмірі 1 600 грн. за період з 31.10.2014 року року по 30.06.2016 року ,отже в цій частині з огляду на положення Закону № 1669-VII, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] суми пені за вищевказаний період слід відмовити. Крім того ,

Outcome: partial