overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те що вони перебувають в шлюбі з 11.08.2015 року. Від спільного проживання в шлюбі спільних дітей не має. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. 17.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у зв`язку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв`язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те що вони перебувають в шлюбі з 14.05.2002 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. 05.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у зв`язку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв`язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.11.2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку з встановленням початкового кредитного ліміту у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 грн. Відповідач при укладені договору підтвердив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, а також зобов`язувався уникати овердрафту. Крім того, умовами договору було передбачено обов`язок відповідача погашати заборгованість, сплачувати відсотки та комісії, а у разі неналежного виконання договору нести відповідальність встановлену законом та умовами договору та законом, зокрема сплати пені. Посилався на те, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) AT КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 09.06.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку з встановленням початкового кредитного ліміту у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 грн. Відповідач при укладені договору підтвердив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, а також зобов`язувався уникати овердрафту. Крім того, умовами договору було передбачено обов`язок відповідача погашати заборгованість, сплачувати відсотки та комісії, а у разі неналежного виконання договору нести відповідальність встановлену законом та умовами договору та законом, зокрема сплати пені. Посилався на те, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) AT КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 20 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №248. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 22.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №292. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді від 06 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи провести за її відсутності (а.с.2). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає, проти задоволення не заперечує. Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище у подружжя - [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 квітня 2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-275851, за умовами якого останньому на поточні потреби на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання банком було надано кредит у розмірі 100200 грн. до 08 квітня 2025 року, з відсотковою ставкою 35 % річних. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 19 травня 2021 року його заборгованість склала 126662,66 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 126662,66 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. До цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 квітня 2020 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-275851, за умовами якого останному банком було надано на поточні потреби кредит на суму 100200 грн., зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 08 квітня 2025 року, з відсотковою ставкою 35 % річних /а.с. 7,11-19/. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 19 травня 2021 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 126662,66 грн., яка складається з: 98241,21 грн. заборгованість за тілом кредиту, 28421,45 грн. - заборгованість за відсотками /а.с. 6,8-10,20-24/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 126662,66 грн. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 грн. Підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат на професійну правову допомогу 12666,26 грн. суд не вбачає, оскільки жодних належних доказів понесення таких витрат позивачем суду не надано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі анкети-заяви відповідача від 23 вересня 2019 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого банк за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) зарезервував та відкрив останньому поточний рахунок і встановив на цей рахунок кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 30000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, сторони договору узгодили, що вся заборгованість за кредитом вважається простроченою, на залишок такої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного клієнтом кредиту, при цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує і станом на 05 травня 2021 року його заборгованість склала 47225,29 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 47225,29 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. До цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, поданої відповідачем 23 вересня 2019 року, АТ «Універсал банк» за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), зарезервував та відкрив останньому поточний рахунок та встановив кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 30000 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 38,4 % річних /а.с. 12-51/. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 05 травня 2021 року його заборгованість до стягнення, згідно розрахунку позивача, становить 47225,29 грн., яка становить собою загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) /а.с.9-11/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 47225,29 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив шлюб з відповідачкою розірвати. Ухвалою судді від 23 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. Відповідачка відзив на позов суду не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 16 червня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають від цього шлюбу двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] /а.с.4-7/. Як убачається з позовної заяви, і відповідачка жодних заперечень щодо позову суду не надала, сімейне життя у сторін не склалося, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні відносини, у квітні 2020 року відповідачка забрала дітей та переїхала проживати у Полтавську область до свого співмешканця. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив шлюб з відповідачкою розірвати. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. Відповідачка відзив на позов суду не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 16 січня 2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с.7/. Як убачається з позовної заяви і відповідачка жодних заперечень щодо цього суду не надала, сімейне життя у сторін не склалося, у травні 2021 року відповідачка повідомила позивачу, що не бажає більше зберігати шлюб і залишає його, після чого повернулася до Київської області і з того часу їх подружнє життя припинене. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

у серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на квартиру за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання сторони не з`явились, про час там місце розгляду справи сповіщались належним чином, представник позивача просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Баглай А.І. після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] від 25.01.2021 заведено спадкову справу № 4/2021. 09.07.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємець за законом [PERSON] в установлений законом строку спадщину не прийняв. Постановою від 12.07.2021 приватним нотаріусом Баглай А.І. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації від 23.07.2021 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1993 №3-1570, 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2008. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.02.2021 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи наявність доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved