Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500966980 (надалі - кредитний договір). Згідно умов кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 38794,60 грн. строком до 12.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,99 відсотків річних. [PERSON] зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначенні кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом,сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, додатком № 1 та Графіком погашення кредиту. Проте, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконує, в результаті чого станом на 17.07.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: 38794,60 грн. заборгованості за кредитом, 3012,20 грн. заборгованості по відсоткам, 5132,54 грн. заборгованості по комісії та 1200,00 грн. штрафу, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що термін виконання основного зобов'язання станом на час звернення до суду із позовом не настав, а договором не передбачено права позивача достроково стягувати всю суму боргу за договором. Окрім того, не погоджувався із наведеним банком розрахунком, оскільки в позовній заяві не було зазначено формул, за якими розраховувалися проценти та штрафні санкції. Дослідивши матеріали справи, заслухавши при цьому пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 12.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] (за договором - позичальник) укладено кредитний договір № 500966980 (а.с. 4-8). За даним договором Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 38794,60 грн. зі сплатою 15,99% річних строком до 15.12..2017 року (п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору). Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились на зазначені в ньому умови. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання за Договором та надав [PERSON] кошти в розмірі 38794,60 грн. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 17.07.2015 року становить 48139,34 грн., з яких: 38794,60 грн. заборгованості за кредитом, 3012,20 грн. заборгованості по відсоткам, 5132,54 грн. заборгованості по комісії та 1200,00 грн. штрафу (а.с. 10). Разом із тим, представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень власного контр розрахунку заявлених до стягнення сум суду не надано, як і жодним чином не спростовано розраховані позивачем суми заборгованості. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із п. 4 кредитного договору, а також п. 13 Розділу № 2 «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» передбачено, що позичальник зобов'язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором, сплатити Банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до вказаного штрафу, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф в розмірі 150,00 грн. за кожний випадок допущеного простроченого платежу. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не в повному обсязі виконувала умови Кредитного договору, сплативши 15.12.2014 року 297,45 грн. та 08.05.2015 року 305,00 грн. (а всього 602,45 грн.), що призвело до виникнення заборгованості, а тому, суд приходить до висновку вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 48139,34 грн., з яких: 38794,60 грн. заборгованості за кредитом, 3012,20 грн. заборгованості по відсоткам, 5132,54 грн. заборгованості по комісії та 1200,00 грн. штрафу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заперечень представника відповідача з приводу того, що термін виконання основного зобов'язання станом на час звернення до суду із позовом не настав, а договором не передбачено права позивача достроково стягувати всю суму боргу за договором, то слід зазначити, що із розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість у відповідача почала обліковуватись з 15.01.2015 року, а п. 15 кредитного чітко передбачає право Банку в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за Кредитом. Оскільки відповідач прострочив більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за Кредитом, який складає 2096,94 грн., суд приходить до висновку про те, що банк мав право звернутися до суду із позовом про стягнення усієї суми заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved