Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача адвокат Марценюк Л.А. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.04.2018 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області, актовий запис № 300. В обґрунтування позовних вимог вказала, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, відбулось розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. 10.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 18.11.2021 року від позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Судовий збір залишає за собою. 18.11.2021 року від відповідача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 01.04.2018 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області, актовий запис № 300. Від спільного проживання подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved