Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа. В подальшому надав суду уточнену заяву про встановлення\~факту батьківства\~та факту\~належності правовстановлюючого\~документа в якому вказував, що 07 квітня 1998 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 10,7 умовних кадастрових гектари, що перебуває в колективній власності КСП «Ленінська іскра». Заявник, як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину, звернувся до нотаріальної контори з приводу її оформлення. Проте в посвідченні спадкових прав після смерті батька заявнику було відмовлено в звязку з відсутністю доказів наявності родинних відносин між ним та спадкодавцем (в свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько стоїть прочерк) та доказів належності спадкодавцю земельного паю (в правовстановлюючому документі прізвище власника паю зазначено «Вижул»). Внесення змін (виправлень) до вказаних документів на час розгляду справи неможливе, внаслідок чого заявник позбавлений можливості в повній мірі реалізувати своє право на спадкування після смерті батька, а тому [PERSON] просив в судовому порядку встановити факт, що [PERSON] є його батьком та факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа сертифіката на право на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа залишено без розгляду. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі заявника [PERSON], його представник [PERSON] заяву про встановлення факту батьківства підтримала. Представник заінтересованої особи - Підлісненської сільської ради Новоодеського району в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки матеріали містять достатньо відомостей про обставини справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявника та представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження\~ це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Судом встановлено, що 07 квітня 1998 року помер батько заявника [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. Заявник, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Проте в посвідченні спадкових прав після смерті батька заявнику було відмовлено в звязку з відсутністю доказів наявності родинних відносин між ним та спадкодавцем (в свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько стоїть прочерк). Проте можливість внесення відповідних змін до актового запису та свідоцтва про народження заявника на час розгляду справи втрачена, відсутня можливість усунути цю прогалину й шляхом встановлення факту родинних відносин. Внаслідок цього заявник позбавлений можливості в повній мірі реалізувати своє право на спадкування після смерті батька. В той же час правовідносини, що виникли, на час їх виникнення були врегульовані Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР», а тому саме цей нормативний акт з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) підлягає застосуванню. Зокрема, відповідно до п. 7 Указу у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Встановлення батьківства у відношенні осіб, які досягли повноліття, допускається тільки з їх згоди. Аналогічні роз'яснення надав Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Зокрема, згідно п. 15 постанови Пленуму суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Факт батьківства знайшов своє повне підтвердження: -\~показаннями свідків\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON], згідно яких заявник та спадкодавець дійсно були близькими родичами, а саме [PERSON] сином [PERSON], тривалий час мешкали за однією адресою, заявник доглядав за батьком, після смерті поховав його власними силами та за власні кошти; - наявністю у заявника особистих документів спадкодавця; - іншими доказами в сукупності. Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved