Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У січні 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про тлумачення договору. Позивач просить витлумачити пункт 10 договору оренди земельної ділянки, укладеного між Володимирівською сільською радою Запорізького району Запорізької області та [PERSON] від 15.01.2009 р, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON]М,, зареєстрованого в реєстрі за № 163, наступним чином: Застосування орендодавцем коефіцієнтів індексації при обчисленні розміру орендної плати здійснюється при укладенні договору та внесенні змін до нього, які здійснюються у письмовій формі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 січня 2009 року між нею та Володимирівською сільською радою Запорізького району Запорізької області на підставі рішення № 08 двадцять четвертої сесії пятого скликання Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 25.12.2008 р., укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №163. За договором орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування промислово-торгівельного центру, розташовану за адресою: с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Олександрівська. Загальна площа переданої в оренду земельної ділянки становить 1,0000 га, кадастровий номер земельної ділянки 2322181600:02:002:0461. Договором встановлена орендна плата у розмірі 19461,46 грн. за календарний рік (3% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2008 року), розмір орендної плати за місяць становить 1621,79 грн. Пунктом 10 договору оренди земельної ділянки встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни договору чи продовження його дії. Будь-які зміни до вищевказаного договору оренди земельної ділянки сторони не вносили. Між позивачем і відповідачем виник спір щодо порядку застосування коефіцієнтів при здійсненні розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку. Вважає, що застосування коефіцієнтів при обчисленні розміру орендної плати згідно з умовами пункту 10 договору оренди земельної ділянки повинно здійснюватись при укладенні договору оренди або зміні його умов. Відповідачем подані письмові заперечення на позов від 17.01.2017 р., обґрунтовані тим, що позивач просить витлумачити п. 10 договору оренди землі від 15.01.2009 року у звязку із спором між позивачем та відповідачем щодо порядку застосування коефіцієнтів індексації при здійсненні розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку. При цьому наявність спору та обставини позивачем [PERSON] не доведені. На законодавчому рівні визначено, що коефіцієнт індексації розраховується щорічно і нормативно грошова оцінка щорічно індексується, тому вимоги [PERSON] про тлумачення щодо застосовування коефіцієнту індексації тільки при укладанні договорів оренди та внесені змін до них, суперечить діючому законодавству України та направлено на знецінення земель державної та комунальної власності. Відповідач вважає, що немає підстав для тлумачення змісту п. 10 договору оренди землі у спосіб, що просить позивач, оскільки він є зрозумілим та додаткового тлумачення не потребує. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справі позивач [PERSON] до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання зявився представник позивача [PERSON], який позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Також зазначив, що на теперішній час відповідач нараховує позивачу орендну плату у більшому розмірі ніж це передбачено договором, а тому п. 10 договору підлягає тлумаченню. В судове засідання зявився представник відповідача [PERSON], яка проти позову заперечувала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченнях на позов від 17.01.2017 р. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 15.01.2009 р. між Володимирівською сільською радою Запорізького району Запорізької області та [PERSON] укладено договір оренди землі. Відповідно до п. 1 зазначеного договору орендодавець, відповідно до рішення №\~08 двадцять четвертої сесії пятого скликання Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 25.12.2008 р., надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та функціонування промислово-торгівельного центру, розташовану за адресою: с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, вул. Олександрівська. Пунктом 7 визначено кадастровий номер земельної ділянки 2322181600:02:002:0461. За змістом пункту 8 договору від 15.01.2009 р. договір укладено на сорок девять років. Пунктом 9 договору від 15.01.2009 р. визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі: 19461 грн. 46 коп., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2008 року. За місяць орендна плата складає 1621 грн. 79 коп. Згідно пункту 10 договору від 15.01.2009 р. обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору чи продовження його дії. Відповідно до п. 34 договору від 15.01.2009 р. зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Статтею 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з пунктом 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначальною ознакою договору є мета його укладення. Статтею 627 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з приписами ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу, у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови. За приписами ст. 213 ЦК України тлумачення правочину, може здійснюватися як сторонами, так і на вимогу однієї із сторін судом. Пунктами 3, 4 вказаної статті передбачені правила тлумачення правочину, які визначаються за таким принципом: при неможливості витлумачити положення договору, шляхом використання вузького кола засобів, залучаються нові критерії перевірки правильності того чи іншого трактування умов договору. Так, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу зясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише розяснює існуючи умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є зясування змісту його окремих частин, який складає права та обовязки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Дослідивши матеріали справи, зокрема й п. 10 договору оренди землі від 15.01.2009 р., судом встановлено, що вказаний пункт договору не містить незрозумілих слів, понять, термінів, які не дають змоги зясувати дійсні наміри сторін при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 ЦК України. Наразі матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на те, що договір повністю або частково не виконується сторонами, а, відповідно, наявності спору щодо виконання договору або різного розуміння окремих його умов. Фактично вимоги позивача щодо тлумачення умов договору у запропонованій ним редакції змінить п. 10 договору оренди від 15.01.2009 р. всупереч встановленому порядку зміни умов договору, у той час, коли тлумачення не може створювати нових умов, а лише розяснює існуючі умови угоди, що не є тлумаченням у розумінні ст.ст. 637, 213 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed