Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 53318 грн. 20 коп. та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03 травня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 208, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 39600 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором, графіком щомісячних платежів. 12 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до боржника за вищезазначеним договором. Відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив умови договору. Станом на 01 травня 2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 53318 грн. 20 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задоволити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, та пояснив, що згідно рішення Рожнятівського районного суду від 09 березня 2011 року з відповідача на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 208 від 03 травня 2007 року в розмірі 171843 грн. 34 коп. Отже сума заборгованості за даним кредитним договором з нього вже стягнута, а тому стягнення заборгованості за кредитом та відсотками призведе до подвійної юридичної відповідальності за одним і тим самим зобов'язанням, що є неприпустимим. Крім того зазначив, що відповідно до вищевказаного договору, кінцевий термін погашення кредиту становить 25 квітня 2012 року, а позов до нього пред'явлено 24 травня 2017 року, а тому вимога про стягнення боргу за кредитом та відсотками пред'явлена зі спливом строку позовної давності, який закінчився 26 квітня 2015 року. Просив відмовити в задоволенні позову застосувавши строк позовної давності. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 03 травня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 39600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, з погашенням кредиту та процентів у термін до 25 квітня 2012 року, що підтверджується копією кредитного договору № 208 (а.с.6-9), заявою-анкетою позичальника на отримання кредиту. (а.с.18-19). Рішенням Рожнятівського районного суду по справі № 2/0913/145/11 від 09 березня 2011 року позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON]Й на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором № 208 від 03 травня 2007 року у розмірі 171843 грн. 34 коп. (а.с.71-72). З постанови старшого державного виконавця ВДВС Рожнятівського РУЮ [PERSON] від 18 квітня 2012 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0913/145/11 виданого 09 березня 2011 року Рожнятівським районним про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» боргу в розмірі 171843 грн. 34 коп. закінчено, у зв'язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа (а.с.73). Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача по кредитному договору № 208 від 03.05.2007 року, станом на 01 травня 2017 року, становить 2008,11 доларів США, що еквівалентно 53318 грн. 20 коп., в тому числі 25223 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 25379 грн. 47 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2715 грн. 12 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом. (а.с.21). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив [PERSON] «Кредитні ініціативи» свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору № 208 від 03.05.2007 року, що підтверджується копією договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року та витягом з реєстру позичальників до договору про відступлення прав вимоги (а.с.-24-35). За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до вимогами ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по кредитному договору № 208 від 03.05.2007 року, утворилась заборгованість, яка станом на 01 травня 2017 року складає 53318 грн. 20 коп., в тому числі 25223 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 25379 грн. 47 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2715 грн. 12 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Разом з тим, під час розгляду справи представником відповідача [PERSON] подано заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності, в якій останній покликається на те, що згідно умов п.2.3 кредитного договору № 208 від 03.05.2007 року, кінцевим терміном повернення кредиту встановлено 25 квітня 2012 року, а тому позивач пропустив строк позовної давності, який спливає 26 квітня 2015 року. Щодо застосування строку позовної давності то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення визначення строків, що містяться у статтях 253-255 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили строк дії договору до 25 квітня 2012 року. Позивач [PERSON] «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 30 травня 2017 року. Таким чином суд вважає, що строк звернення позивача до суду із вказаним позовом сплив 26 квітня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що звертаючись з позовом до суду [PERSON] «Кредитні ініціативи» пропустив строк звернення до суду, обставин, які б свідчили про поважність причини пропущення позовної давності судом не встановлено, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] «Кредитні ініціативи» до [PERSON]Й про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed