Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельні паї: земельну ділянку площею 0,2000 га. -кадастровий номер № 2624885100020030293, вартістю 4 864 гривень 82 копійки та земельну ділянку площею 0,2231 га. - кадастровий номер № 2624885100020010040, вартістю 5 426 гривень 71 копійка, всього вартістю 10 291 гривень 53 копійки, які належали її чоловіку [PERSON], який помер 31 грудня 2015 року, в порядку спадкування за законом, а також встановити факт належності її чоловіку [PERSON] правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON]. 30 грудня 2015 року її чоловік помер і після його смерті відкрилась спадщина на майнові паї, власником яких він був. На вказані паї було виготовлено державні акти серії ЯЖ № 636817 та ЯЖ № 625757 від 22 січня 2009 року. Вона є спадкоємицею вказаного майна померлого по закону, як його дружина. 14 червня 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що правовстановлюючі документи видані на імя [PERSON], що не співпадає з анкетними даними спадкодавця, вказаними у свідоцтві про смерть, а також спадкоємцем за законом є син [PERSON] Син [PERSON] відповідач по справі, на спадщину не претендує, не заперечує, щоб право власності на земельні ділянки було визнано за нею. У позасудовому порядку встановити свої спадкові права вона не може, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав у повному обємі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією паспорта позивачки (а.с. 5-7) та копією свідоцтва про смерть (а.с. 20) підтверджено, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 30 грудня 2015 року. Постановою нотаріуса № 177/02-14 від 26 червня 2018 року (а.с. 23) підтверджено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що крім неї, спадкоємцем за законом є син спадкодавця [PERSON], а також через не співпадіння анкетних даних спадкодавця у свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах. Копіями державних актів та Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 9-19, 34-36) підтверджено, що у правовстановлюючих документах на спадкові земельні ділянки допущено помилку у прізвищі власника вказано [PERSON] замість [PERSON]. Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення для оформлення її спадкових прав, тому з урахуванням наявних у справі письмових доказів суд вважає за можливе встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка є дружиною спадкодавця, який на день смерті був власником спадкового майна. Отже позивачка має право на спадкування як спадкоємець першої черги за законом. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка оскільки проживала разом з ним на час його смерті. Отже за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved