Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до відповідача про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилався на те, що у шлюбі із відповідачем у них народилась донька [PERSON] ([INFO]). У провадженні Дарницького районного суду м.Києва перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, однак на час подання [PERSON] до суду позову про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, рішення у вказаній справі ще не було ухвалено. Сторони у справі проживають окремо, дочка постійно проживає за місцем проживання відповідача. Позивач з фактичним припиненням шлюбних відносин з відповідачем, бажає приймати участь у вихованні дитини, виконувати свої батьківські обов'язки, але [PERSON] штучно створює постійні перешкоди у спілкуванні із донькою, чим порушує не лише його права як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав до суду письмові заперечення на позов відповідача, в яких остання просила суд врахувати висновок органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 01.10.2014 року та визначити днем спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] кожну неділю з 12.00 год. до 15.00 год. в присутності матері (а.с.14-17). Представник третьої особи без самостійних вимог, у судове засідання з'явилась, просила суд при ухваленні рішення врахувати висновок від 01.10.2014 №101-7368/01 про визначення участі батька у вихованні дитини (а.с.23-24). Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. перебували у зареєстрованому шлюбі з вересня 2011 року до серпня 2014 року, вказаний факт сторонами визнається. Встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дочку: [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження від 09.01.2013 року, яке видане ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, актовий запис №72(а.с.3). Сторони у справі проживають окремо, дочка постійно проживає за місцем проживання відповідача, вказаний факт також визнається сторонами у справі, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Судом досліджено висновок, що винесений Органом опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації від 01.10.2014 року №101-7368/01 про визначення участі батька у вихованні дитини (а.с.23-24). Згідно зазначеного висновку батьки дівчинки характеризуються позитивно, житлово-побутові умови у обох належні для проживання дитини. Батьку [PERSON] визначено за доцільне брати участь у вихованні доньки, [PERSON], [INFO], у присутності матері дитини під час зустрічей за наступним графіком: щонеділі з 12.00 год. до 15.00 год. Відповідно до ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позову про про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною є частково обґрунтованими, законними і підлягають задоволенню частково. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial