Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача із спірної квартири, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до кредитного договору № CNH0GF00320304 від 10.08.2005 року, укладеного між сторонами, банк надав відповідачу кредит в сумі 35400 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 10.08.2025 року. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 03.04.2013 року в сумі 27268,87 доларів США, що еквівалентно 217878,27 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жотвня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNH0GF00320304 від 10 серпня 2005 року у розмірі 27268 доларів США 87 центів, що еквівалентно 217878 грн. 27 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу в цьому Реєстрі, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості. Її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2178 грн. 78 коп. у відшкодування судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Так, апелянт вказує на те, що кредит брався ще в період шлюбу її з відповідачем, а тому її мало бути залучено до участі в розгляді справи, також суд мав залучити службу у справах дітей, оскільки в квартирі проживають двоє неповнолітній дітей. Рішенням суду порушено вимоги ст.18 Закону України «Про охорону дитинства». Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 10.08.2005 року між сторонами укладено кредитний договір № CNH0GF00320304, згідно якого банк надав відповідачу [PERSON], кредит в сумі 35400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 серпня 2025 року. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] 10 серпня 2005 року було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,60 кв.м, житловою площею 38,50 кв.м., що належить [PERSON], на праві власності згідно договору купівлі - продажу від 10.08.2005 року, і який посвідчений в нотаріальному порядку(а.с.23-25,27-29). У порушення умов договору про іпотечний кредит та ст.ст. 526, 1054 ЦК України, відповідач виконував зобов'язання неналежним чином, внаслідок чого станом на 03 квітня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 27268,87 доларів США, що еквівалентно 217878 грн. 27 коп, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем та включає в себе: заборгованість за кредитом 24044 доларів США 10 центів, заборгованість про процентам за користування кредитом 2216 доларів США 05 центів, заборгованість по комісії за користування кредитом 486 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 522 доларів США 72 центів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Згідно із п.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і на підставі ст.ст. 12, 33, 38, 39, 40 зазначеного Закону. Статями 12, 19 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником (відповідачем), а в разі невиконання вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Згідно з ст.38 зазначеного Закону передбачено, задоволення вимог іпотекодержавтеля шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі - покупцеві шляхом укладання в подальшому договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.39 Закону, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, за наявності підстав передбачених законом. У зв'язку з невиконанням [PERSON] як боржником свого основного зобов'язання перед Банком, встановивши факт такого невиконання, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги Банку як іпотекодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], яка знаходиться у спільній власності відповідача та апелянта і передана в іпотеку за її згодою. У цій частині задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта, щодо неправомірності рішення суду у зв'язку з тим, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю. Оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» та ст.578 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності може бути передане в іпотеку за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Згідно з п.13.6. зазначеного Іпотечного Договору від 10 серпня 2005 року, квартира [ADDRESS] яка знаходиться у спільній власності, передається в іпотеку за нотаріально посвідченою згодою дружини іпотекодавця - апелянта [PERSON] Таким чином, апелянт у відповідності із чинним законодавством висловила свою згоду на укладення [PERSON], правочину з передачі зазначеної квартири в цілому в іпотеку. Разом з тим задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд не звернув уваги на п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», де судам роз'яснено , що резолютивна частина рішення суду в разі задоволенню позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В порушенні вищевикладеного та ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, в резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зазначив загальний розмір вимог та всі його складові, початкову ціну предмету іпотеки, для його подальшої реалізації. Виявлені апеляційним судом порушення норм права, не впливають на головний висновок суду першої інстанції про права та обов'язки сторін у справі, тому резолютивна частина рішення суду підлягає зміні, у зв'язку з чим абзац другий резолютивної частини зазначеного рішення необхідно викласти в наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNH0GF00320304 від 10 серпня 2005 року у розмірі 27268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США 87 центів, яка виникла станом на 03 квітня 2013 року, та що складається із заборгованості за кредитом 24044 доларів США 10 центів, заборгованості про процентам за користування кредитом 2216 доларів США 05 центів, заборгованості по комісії за користування кредитом 486 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 522 доларів США 72 центів, що в перерахунку на гривневий еквівалент по курсу Національного Банку України на 03 квітня 2013 року становить 217878 (двісті сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 27 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,60 кв.м., житловою площею 38,50 кв.м., яка належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 10.08.2005 року, з наданням Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» таких повноважень: права продажу предмета іпотеки (іпотечний договір від 10.08.2005 року) від імені [PERSON] за договором купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу в цьому реєстрі, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час укладення договору купівлі-продажу».

Outcome: partial