Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком, який знаходиться по [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку у будинку. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона являється власником будинковолодіння [ADDRESS] , в якому зареєстровані, але фактично не проживають більше десяти років відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які доводяться їй братами. Останні виїхали в Російську Федерацію і на даний час проживають в м. Санкт Петербург. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житлом, а в добровільному порядку відповідачі знятися з реєстраційного обліку не бажають. Представник позивачки - адвокат Родіков І.С. у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи шляхом розміщення виклику до суду на офіційному веб-сайті Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, у судове засідання не з`явилися повторно, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали, правом на подачу відзиву на позов не скористалися. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Позивачка [PERSON] є власником будинковолодіння, який знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 13 вересня 2018 року та копією витягу з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5-6). У належному позивачці будинку зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які у будинку не проживають на протязі тривалого часу, що підтверджується\~відомістю про\~забезпечення житловою\~площею виданої\~Спаською сільською\~радою Рожнятівського\~району 19.11.2020\~та актом\~обстеження домоволодіння по [ADDRESS] , складеного комісією Спаської сільської ради 19.11.2020 (а.с 7-8). Крім цього, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] дав суду показання про те, що перебуває у дружніх відносинах з відповідачами, та підтримує з ними зв`язок спілкуючись по телефоні, тому йому достовірно відомо, що [PERSON] у належному позивачці будинку не проживає на протязі двадцяти двох років, а [PERSON] на протязі п`ятнадцяти років. Останні виїхали на постійне місце проживання в Російську Федерацію, з того часу в с. Спас Рожнятівського району не приїжджали, їхнього майна та речей в будинку позивачки немає. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає в [ADDRESS] , його дружина перебуває у родинних відносинах з сторонами по справі. Йому достовірно відомо, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку позивачки не проживають на протязі багатьох років так як виїхали в Російську Федерацію та проживають в м. Санкт Петербурзі. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користування житлом. Право користування житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вона є, сама володіє правом власності на житло. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вони втратили право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинили користування вказаним будинком та переселилися на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у належному позивачці будинку протягом тривалого часу, не є членами сім`ї позивачки, їхня реєстрація у належному позивачці будинку порушує її право на володіння, користування та розпорядження належним їй будинком, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved