Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У січні 2014 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом. У лютому 2014 р. позов уточнила та просить: - розірвати договір № 51113/2 від 05.11.2013 р. про виготовлення та установку виробів, укладений між нею та відповідачем; - стягнути з відповідача на її користь: 5210 грн. сплачених за договором, 442 грн. 85 коп. неустойки та 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на слідуюче. 05 листопада 2013 року між нею та ФОП [PERSON], був укладений Договір №51113/2 про виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію. Відповідно до п. 1.1 Договору, відповідач зобов'язувався продати їй віконні та дверні блоки з ПВХ - профіль REHAU, фурнітура МАСО, а також виконати монтаж цих виробів. Відповідно до п. 1.4 договору, орієнтовним строком встановлення вікон та дверей було визначено 26 листопада 2013 року, але не пізніше 01 грудня 2013 року. Відповідно до п. 3.1 договору та комерційної пропозиції № 51113/2 від 05.11.2013 року вартість виробів та монтажу склала 5210 гривень. Відповідно до п. 3.5 договору зазначена сума була сплачена нею в повному обсязі під час укладання договору, що підтверджується підписами сторін. Відповідач, в порушення умов договору, а саме п. п. 1.1, 1.4, вікна та двері їй не передав та монтажу не здійснив. Про причини невиконання умов договору відповідач їй не повідомив. Відповідно до п. 5.2 договору, за несвоєчасне встановлення виробів або зрив заказу відповідач повинен сплатити на її користь неустойку в розмірі 0,1% в день від вартості не встановленого виробу, але не більше 10% від суми договору. Станом на 25.02.2014 р. неустойка склала (5210,00 х 0,1 %) х 85 днів) 442,85 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Це є підставою для постановлення зі згоди представника позивача заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи - докази: договір від 05.11.2013 р. № 51113/2, Акт прийому - передачі, правила експлуатації виробів з ПВХ та алюмінію, комерційну пропозицію № 51113/2 від 05.11.2013 р. (а.с. 5, 6, 7, 8) суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. 05.11.2013 року між позивачем та ФОП [PERSON], був укладений Договір №51113/2 про виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію. Відповідно до п. 1.4 договору, орієнтовним строком встановлення вікон та дверей було визначено 26 листопада 2013 року, але не пізніше 01 грудня 2013 року. Відповідно до п. 3.1 договору та комерційної пропозиції № 51113/2 від 05.11.2013 року вартість виробів та монтажу склала 5210 гривень. Відповідно до п.3.5 договору зазначена сума була сплачена [PERSON] в повному обсязі під час укладання договору, що підтверджується підписами сторін. Відповідач, в порушення умов договору, а саме п. п. 1.1, 1.4, вікна та двері [PERSON] не передав та монтажу не здійснив. Про причини невиконання умов договору відповідач її не повідомив. Відповідно до п. 5.2 договору, за несвоєчасне встановлення виробів або зрив заказу відповідач повинен сплатити на користь [PERSON] неустойку в розмірі 0,1% в день від вартості не встановленого виробу, але не більше 10% від суми договору. Станом на 25.02.2014 р. неустойка склала (5210,00 х 0,1 %) х 85 днів) 442,85 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 662, 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу і у строк, встановлений в договорі. Таким чином, [PERSON] порушив свої зобов'язання передбачені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Так як сторона отримавши гроші не виконала зобов'язання взагалі, то суд вважає можливим розірвати договір про виготовлення та установку виробів, а також стягнути їх вартість за договором і неустойку за невиконання умов договору. На підставі викладеного та ст. ст. 11, 610, 629, 651, 662, 663 ЦК України,

Outcome: approved