Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № MRXRRX12460084 від 22.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6240,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 11.06.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 60438,97 грн. Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 04.09.2008 року з [PERSON] стягнуто 5410,38 грн. боргу, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18.04.2013 року з відповідача стягнуто 45438,28 грн. боргу. Станом на 11.06.2015 року заборгованість складає 60438,97 грн. Просили стягнути з відповідача різницю між стягнутою заборгованістю за кредитним договором та наявною в розмірі 10569,83 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, у звязку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MRXRRX12460084, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 6240,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 04.09.2008 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість в розмірі 5410,38 грн. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18.04.2013 року з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість в розмірі 45438,28 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором станом на 11.06.2015 року в розмірі 60438,97 грн., яка складається з 3934,34 грн. заборгованість за кредитом, 12329,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1198,08 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 42976,77 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 479,52 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки судовим наказом від 04.09.2008 року стягнуто борг в розмірі 5410,38 грн., та рішенням суду від 18.04.2013 року стягнуто заборгованість в розмірі 45438,28 грн., яка складається з 3934,34 грн. заборгованість за кредитом, 12329,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 25336,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 1198,08 грн.- комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2139,92 грн. - штраф (процентна складова), різниця між стягнутою заборгованістю та наявною складає 10569,83 грн., з яких 979,52 грн. штрафи та 9590,31 грн. пеня. Як вбачається з правової позиції Верховного суду України від 23.09.2015 року у справі за № 6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В той же час, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому в частині стягнення з відповідача штрафів позов задоволенню не підлягає як необґрунтований. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 9590,31 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 243,60 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 9590,31 грн. *100% / 10569,83 грн. ціни позову= 91 %), тобто 91 % від суми сплаченого судового збору (91% * 243,60 грн./100% = 221,68 гривень) складає 221,68 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial