Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У січні 2020 року позивач пред`явив через суд цей позов, приведений у відповідність до вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України 14 лютого 2020 року, до [PERSON] , де третьою особою визначив - ПАТ «СК «Юнівес», на предмет стягнення матеріальних збитків, завданих механічними пошкодженнями його автомобіля «Тойота», днз [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 липня 2018 року з вини водія [PERSON] через порушення ним Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2018 року. За висновком судового експерта товарознавця Дроздова Ю.В. №1008/18/18 від 08 серпня 2018 року, складеного на підставі заяви позивача, встановлено величину матеріального збитку (з урахуванням втрати товарної вартості), завданого власникові автомобіля «Тойота», днз [NUMBER] , у розмірі 213 010 грн., фактичну вартість відновлювального ремонту у розмірі 189 195,50 грн., втрату товарної вартості в розмірі 13 354,46 грн., у зв`язку з чим в межах страхового ліміту в 100 000 грн. ПАТ «СК «Юнівес», де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача за полісом №АМ/1510986, виплачено страхове відшкодування в розмірі 95 000 грн. за вирахуванням франшизи, тому непокрита страховою компанією сума вартості відновлювального ремонту становить 102 549,96 грн. з урахуванням суми втрати товарної вартості, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати у вигляді сплаченої вартості послуг судового експерта в розмір 2100 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та судового збору, сплаченого за подання цього позову до суду, в розмірі 1025,49 грн.. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 21 січня 2020 року судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження без виклику сторін за ухвалою суду від 19 лютого 2020 року, після отримання відповіді 04 лютого 2020 року на запит суду від 23 січня 2020 року щодо зареєстрованого місця проживання відповідача та усунення позивачем недоліків, зазначених в ухвалі суду від 24 січня 2020 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач через свого представника [PERSON] 25 травня 2020 року подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі з тих підстав, що страховою компанією оцінка пошкоджень не проводилась, при огляді пошкодженого автомобіля судовим експертом Дроздовим Ю.В. представник страхової компанії не був присутнім, як і не був присутнім відповідач, як це передбачено п.34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому у позивача не виникло права для самостійного обрання експерта та проведення автотоварознавчої експертизи, як і не було законних підстав для проведення саме судової експертизи, оскільки на той час позивач не був учасником судової справи. Крім того, висновок автотоварознавчої експертизи не є належним доказом у справі, оскільки складений в порушення норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюста України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за №142/5/2092, та не містить протоколу технічного огляду пошкодженого транспортного засобу з посиланням на характер та обсяг його пошкодження. Одночасно відповідач просив стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та витрати, що пов`язані з витребування доказів, проведенням огляду доказів, забезпеченням доказів в розмірі 5000 грн. 02 червня 2020 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій виклав свої доводи на спростування доводів відповідача про те, що п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження лише у разі потреби, а тому не є обов`язком позивача чи експерта. Крім того, міркування відповідача про те, що експертом могли бути зафіксовані пошкодження на транспортному засобі від інших ДТП є припущеннями, оскільки експертом визначалась лише вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкоджень автомобіля позивача від ДТП, щ осталася 17 липня 2018 року, а не від інших ДТП. При цьому, сам по собі факт ненаправлення страховиком свого спеціаліста для огляду пошкодженого майна у 10-ти денний термін після отримання повідомлення не свідчить про те, що потерпілий не має права самостійно обрати експерта для визначення розміру збитку та регламентує лише порядок взаємодії потерпілого із страховиком і вказує на обов`язок страховика компенсувати вартість проведення такої експертизи потерпілому. Представник позивача у поданій 31 серпня 2020 року заяві клопотав про закінчення підготовчого засідання та проведення судового засідання у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи під розписку 10 серпня 2020 року, в засідання 31 серпня 2020 року не прибули, причин неявки суду не повідомили та про відкладення розгляду не клопотали, у зв`язку з чим на підставі п. 3 ч.1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд у їх відсутності. На підставі неявки усіх учасників процесу згідно ч.2 ст. 247 КПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані докази, матеріали цивільної справи № 203/3277/18, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 17 липня 2018 року о 09 год 20 хв. у м. Дніпрі на перехресті пр.О.Поля та вул.В.Антоновича у м. Дніпрі сталась ДТП за участю автомобіля «Тойота», днз [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Рено Логан, днз [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок порушення останнім вимог п.8.7 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження. Дані обставини підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення за ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась і набрала законної сили 28 серпня 2018 року (а.с.4). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана постанова суду від 13 серпня 2018 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Транспортний засіб, яким під час ДТП керував [PERSON] , належить на підставі права власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , наданого в матеріалах справи в копії(а.с.4 зворот). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПАТ «СК «Юнівес» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1510986, який діяв на час настання ДТП, що визнається ПАТ «СК «Юнівес» в листі від 07 лютого 2020 року(а.с.33). Також судом встановлено, що у вересні 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до ПрАТ «СК «Юнівес», [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та матеріального збитку, заподіяного внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди, однак ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року (справа №203/3277/18) прийнята часткова відмова [PERSON] від позову з закриттям провадження в частині вимог до ПрАТ «СК «Юнівес», а ухвалою цього ж суду від 03 грудня 2019 року справа (№203/3277/18) позов адвоката Чіпа Я.М. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, - залишено без розгляду. Вказані ухвали не оскаржувались та набрали законної сили. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно до п.36.2 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.3 ст. 34 вказаного Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Пунктом 34.4 ст. 34 наведеного Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Судом встановлено, що страховиком після отримання повідомлення про ДТП від потерпілого свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направлено, у зв`язку з чим позивач, як потерпілий від ДТП, самостійно 26 липня 2018 року звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. за висновком автотоварознавчої експертизи з визначення вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю КТС. 09 серпня 2018 року вказаним судовим експертом Дроздовим Ю.В. , який діяв на підставі свідоцтва Міністерства юстиції України № 544 від 28 вересня 2001 року, що дійсне до 15 грудня 2020 року та видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, складено висновок № 1008/18/18, про те, що вартість відновлювального ремонту КТЗ - автомобіля «Тоyota RAV-4», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП складає 199 656,39 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, КТЗ - автомобіля «Тоyota RAV-4», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП складає 199 656, 39 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин КТЗ - автомобіля «Тоyota RAV-4», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП складає 169 469,38 грн. без урахування НДС; вартість матеріального збитку з урахуванням втрати товарної вартості, спричиненого володільцю КТЗ - «Тоyota RAV-4», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП складає 213 010,84 грн. (а.с.128-155). Пунктом 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (з подальшими змінами) передбачено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Таким чином, саме по собі проведення огляду пошкодженого автомобіля у відсутності іншого учасника ДТП, в даному випадку особи, вчинення ДТП якою внаслідок порушення Правил дорожнього руху встановлено постановою суду, не свідчить про незаконність проведення огляду судовим експертом, оскільки виклик заінтересованих осіб здійснюється лише у разі потреби, необхідність чого у даному випадку не визначалася ні експертом, ні замовником (позивачем у справі), ні страховиком. Доводи представника відповідача про те, що зазначений висновок судового експерта не може бути доказом у даній справі з підстав того, що не відповідає нормам діючого законодавства, в тому числі вимогам вказаної Методики, не спростовують доводів позивача про заявлений розмір заподіяної шкоди (відновлювальний ремонт з урахуванням втрати товарної вартості) на підтвердження чого наданий такий письмовий доказ, оскільки відповідачем на спростування даних, викладених у цьому висновку жодних доказів іншого розміру заподіяної шкоди не надано, не наведена будь-яка невідповідність пошкоджень, зафіксованих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а так само зафіксованих у протоколі огляду пошкодженого КТЗ експертом Дроздовим Ю.В. від 26 липня 2018 року, а посилання відповідача на відсутність у висновку експерта протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу після ДТП не відповідає дійсності, з огляду на представлений представником позивача оригінал висновку експерта, в якому наявний оригінал протоколу огляду від 26 липня 2018 року, кольорова фототаблиця пошкоджень (а.с. 140-142). Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та втрати товарної вартості, проведено з дотриманням порядку, передбаченого Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та у відповідності до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Одночасно суд виходить з того, що за приписами ч.2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а тому вказаний висновок експерта відповідно до ст. 76 ЦПК України оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі. На підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1510986, який діяв на час настання ДТП, ПАТ «СК «Юнівес» виплатила позивачеві страхове відшкодування 37 179,46 грн. у відповідності до наданих в копіях платіжного доручення №32018 від 13 грудня 2018 року(а.с.34) та платіжного доручення №29938 від 17 вересня 2018 року в розмірі 56 820,54 грн.(а.с.35), що в загальному розмірі складає 94 000 грн., в межах страхового ліміту за вирахуванням франшизи. Судом встановлено, що пошкоджений автомобіль «Тойота», державний номер [NUMBER] , який належить позивачеві на праві власності, фактично відремонтований та загальна вартість ремонту склала 189 195,50 грн., понесення витрат на що, підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) ПП [PERSON] від 28 грудня 2018 року №80 (а.с.13), чеками ПП [PERSON] від 03 січня 2019 року в розмірі 50 000 грн., від 08 січня 2019 року в розмірі 50 000 грн.(а.с.15), від 11 січня 2019 року на суму 50 000 грн., від 14 січня 2019 року на суму 20 000 грн.(а.с.16), від 15 січня 2019 року на суму 19 195,50 грн.(а.с.17). Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, з огляду на те, що позивачем фактично витрачено на відновлювальний ремонт автомобіля з урахуванням втрати товарної вартості 202 549,96 грн. (189195,50 грн. фактична вартість відновлювального ремонту та 13354,46 грн. втрата товарної вартості), з яких 94 000 грн. відшкодовано страховою компанією, саме на відповідача [PERSON] , дії якого перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та заподіянням матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля позивача, законом покладений обов`язок відшкодувати різницю між страховою виплатою та фактично понесеними витрати на відновлювальний ремонт та втрату товарної вартості автомобіля, а тому суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 102 549,95 грн. залишку вартості відновлювального ремонту та втрати товарної вартості автомобіля. Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд виходить з норм ч.1 ст. 141 ЦПК України згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги результат розгляду справи із задоволенням заявлених позовних вимог належить дійти висновку про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при поданні позову до суду судового збору в сумі 1025,50 грн. на користь позивача(а.с.20). Крім того, згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду не надано жодного доказу у вигляді платіжного документу на оплату послуг адвоката, як і не надано жодного Акту виконаних робіт із зазначенням часу роботи, обсягу та вартості послуг цих робіт із зазначенням їх складності, щоб підтверджувало понесені витрати або очікування їх понесення позивачем в розмірі 7000 грн., як про це зазначено в позовній заяві. За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Крім того, відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження оплати витрат на проведення автотоварознавчої експертизи на суму в 2100,00 грн. Зважаючи на викладене, вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат на проведення автотоварознавчої експертизи на суму 2100,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати покладаються на страховика, доказів понесення таких витрат суду не надано та такі витрати за вказаних обставин правового визначення порядку понесення спеціальним Законом не входять до витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial