Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] треті особи: [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], Дніпровська міська ради, Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Третя особа з самостійними вимогами щодо предмету позову [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначили, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 03 липня 1961 року, виданого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 1-1910, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 07 липня 1961 року, записаного в реєстрову книгу №102, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках отримали у спадщину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську . В 1962 році [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] ? частину домоволодіння по вул. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську. Згідно Свідоцтва про право на спадщину та договору дарування ? частини домоволодіння за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частину домоволодіння, та за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську. 13.02.1962 року [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом АНД районної ради депутатів трудящих №482 від 13.02.1962 року дозволено будівництво нового будинку замість старого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Грінченка, 191, де замість старого будинку був зареєстрований новий, проте право власності на новий будинок [PERSON] та [PERSON] не оформили. 25.07.1981 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з 3/4 частин домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську. Позивачі зазначають, що за свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину за заповітом після померлої [PERSON] шляхом реєстрації місця проживання в одному житловому будинку до дня її смерті. 28.07.2000 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину домоволодіння по вул. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську, згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1961 року та на 1/4 частину вказаного вище домоволодіння після померлої [PERSON] , всього на ? частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], спадщину після його смерті фактично прийняли, проте не оформили своїх спадкових прав. 23.08.2008 року помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську ( ? частину за заповітом після померлої [PERSON] та 1/4 частину за законом після померлого [PERSON]І.) та спадщину після нього прийняли його дочки: [PERSON] та [PERSON], яка на день смерті свого батька була неповнолітньою. Зважаючи на те, що її батько [PERSON] не оформив свої спадкові права після померлої [PERSON] та померлого [PERSON], [PERSON] просить визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння після померлого [PERSON] Зустрічний позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/4 частину на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після померлої бабусі [PERSON] та право власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] В судове засідання сторони по справі не зявилися, направленим до суду листом просили розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримали. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 03 липня 1961 року, виданого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 1-1910, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 07 липня 1961 року, записаного в реєстрову книгу №102, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках отримали у спадщину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську . В 1962 році [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 1/2 частину домоволодіння по вул. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську. Згідно Свідоцтва про право на спадщину та договору дарування 1/2 частини домоволодіння за [PERSON] зареєстровано право власності на 3/4 частину домоволодіння, та за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 177 у м. Дніпропетровську. 13.02.1962 року [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом АНД районної ради депутатів трудящих №482 від 13.02.1962 року дозволено будівництво нового будинку замість старого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Грінченка, 191, де замість старого будинку був зареєстрований новий, проте право власності на новий будинок [PERSON] та [PERSON] не оформили. 25.07.1981 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з 3/4 частин домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську. Позивачі зазначають, що за свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину за заповітом після померлої [PERSON] шляхом реєстрації місця проживання в одному житловому будинку до дня її смерті. 28.07.2000 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частину домоволодіння по вул. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську, згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1961 року та на 1/4 частину вказаного вище домоволодіння після померлої [PERSON] , всього на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], спадщину після його смерті фактично прийняли, проте не оформили своїх спадкових прав. 23.08.2008 року помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську ( 1/4 частину за заповітом після померлої [PERSON] та 1/4 частину за законом після померлого [PERSON]І.) та спадщину після нього прийняли його дочки: [PERSON] та [PERSON], яка на день смерті свого батька була неповнолітньою. За свого життя [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння по вул. Грінченка, 191 у м. Дніпропетровську не оформили, у звязку з чим спадкоємці померлих позбавлені отримати у власність спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації , передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства , що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 . зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами). Так, як позивачі прийняли спадщину, проте не оформили спадкові права на спадкове майно у звязку з відсутністю право установлювального документа на це майно. суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved