Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У січні 2017 року позивач в особі Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Дзержинського районного центру зайнятості м. Харкова, правонаступником якого є Харківський міський центр зайнятості, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки №2001ПНН22080101740. Також було встановлено, що відповідач незаконно отримала допомогу по безробіттю, оскільки на час здійснення виплат відносилась до категорії зайнятого населення. Просить суд позов задовольнити, стягнути незаконно отриману допомогу по безробіттю. Представник позивача - Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить суд слухати справу без його участі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та своєчасно, а саме відповідно до вимог частини 5 статті 74 ЦПК України відповідачу була надіслана судова повістка про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації рекомендованим поштовим відправленням. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 224 ЦПК України. Окрім того, відповідно до частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини 1 статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 Положення про Харківський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Харківського обласного центру зайнятості №452 від 05.11.2008 року, Харківський міський центр зайнятості є органом державної служби зайнятості. Підставою звернення Харківського міського центру зайнятості - суб'єкта владних повноважень з цим позовом до місцевого суду загальної юрисдикції є позиція, викладена в постанові Верховного суду України від 22.09.2015 року у справі №811/3781/14, згідно з якої справи щодо вимог про відшкодування шкоди, завданої суб'єктом владних повноважень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, в інших випадках в порядку цивільного. Тобто Верховний суд дійшов висновку, що зазначений спір є не публічно-правовим, а приватно - правовим та має розглядатися у порядку цивільного судочинства. Згідно частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 22.08.2001 року [PERSON] звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Дзержинського районного центру зайнятості м. Харкова, правонаступником якого є Харківський міський центр зайнятості, де була зареєстрована як така що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 2001ПНН22080101740. Згідно поданої заяви, наказом директора від 29.08.2001 року №НТ001082 [PERSON] наданий статус безробітного з 29.08.2001 року та відповідно до п.п.1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 29.08.2001 по 23.08.2002 роки, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості [PERSON] було роз'яснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики №60/62 від 13.02.2009 року Постанова правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 за №232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення. Перевірка проводиться районними, міськрайонними та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника у разі, коли: під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» структурними підрозділами Харківського міського центру зайнятості опрацьовано інформацію, яка надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно фізичних осіб-підприємців, які припинили підприємницьку діяльність згідно цього Закону, які свідчать, що [PERSON] зареєстрована як ФОП з 04.10.1994 року. Факт реєстрації [PERSON] як фізичної особи - підприємця підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, отриманих через Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр». Для підтвердження даного факту Харківським міським центром зайнятості відповідно до п.2.1 Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012 року №1846/5, направлений запит до Державної реєстраційної служби, з метою отримання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, для з'ясування факту реєстрації [PERSON] як фізичної особи - підприємця. Згідно з пунктом 5 Порядку, Харківським міським центром зайнятості складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №67-ФОП від 24.05.2016 року, яким встановлено, що відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості з призначенням допомоги по безробіттю. В заявах для надання статусу безробітного відповідач вказує, що не зареєстрована як фізична особа-підприємець. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців датою державної реєстрації [PERSON] як фізичної особи - підприємця є 04.10.1994 року. Внесення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності [PERSON] в зв'язку з неподанням протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону відбулося 12.11.2005 року. Відповідно до статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» №804-XII від 01.03.1991 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин): зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: а) працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб; б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство»; в) обрані, призначені або затверджені на оплачувану посаду в органах державної влади, управління та громадських об'єднаннях; г) які проходять службу в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, військах внутрішньої та конвойної охорони і Цивільної оборони України, органах внутрішніх справ України, інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України,Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, альтернативну (невійськову) службу; е) які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах; ж) працюючі громадяни інших країн, які тимчасово перебувають в Україні і виконують функції, не пов'язані із забезпеченням діяльності посольств і місій. Згідно з частиною 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від № 755-IV вiд 15.05.2003 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Згідно частини 7 статті 47 (яка діяла до 07.07.2014 року) Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про внесення такого запису. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем. В пункті 9 статті 47 (яка діяла до 07.07.2014 року) передбачено, що для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про зняття фізичної особи - підприємця з обліку як платника податків; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про зняття з обліку; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про зняття з обліку. На підставі вищевикладеного, [PERSON] незаконно отримала допомогу по безробіттю, оскільки на час здійснення виплат відносилась до категорії зайнятого населення. У зв'язку з цим, директором Харківського міського центру зайнятості 18.05.2016 року виданий наказ за №728 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю та вартість наданих соціальних послуг - [PERSON]» за період з 27.11.2001 року по 23.08.2002 року, 10.09.2002 року по 08.03.2003 року та з 01.04.2003 року по 01.04.2003 року в сумі 1100 грн. 16 коп. На виконання пункту 7 Порядку, даний наказ разом з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та листом - претензією №ХМЦЗ-02-6242-26/16 від 19.05.2016 року направлений [PERSON] з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. До теперішнього часу в результаті умисного невиконання своїх зобов'язань та зловживання ними кошти службі зайнятості не повернуті, чим завдана суттєва майнова шкода. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що під час перебування відповідача в центрі зайнятості, остання відносилась до категорії зайнятого населення, що в свою чергу, виключає право відповідача на звернення до фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості з проханням надати статус безробітного та отримувати допомогу по безробіттю. Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved