Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних, суму інфляційних втрат та пеню, нараховану на суму заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] Разом з тим, відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 176, 30 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, інфляційну складову боргу у розмірі 78, 65 грн, 3 % річних - 33, 20 грн, пеню - 3 405, 20 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. Ухвалою судді від 14 вересня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання, за наявними у матеріалах справи доказами /а. с. 30-31/. Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позов. Рекомендований лист, яким надсилалась копія позовної заяви та копія ухвали про відкриття провадження, повернувся відправнику без вручення адресату з поміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідачеві на підставі договору дарування квартири від 31 березня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1165, на праві власності належить квартира за [ADDRESS] Сторонами укладено договір б/н від 01 січня 2006 року про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території /а. с. 9-15/, відповідно до якого позивач зобов'язаний надавати відповідачу як власнику квартири № [ADDRESS], житлово-комунальні послуги відповідно до затверджених рішеннями відповідних органів влади структури тарифів, періодичності, строків та обсягів надання послуг, а відповідач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п.п. 4, 5 договору, платежі за договором вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим у безготівковій формі через банківські установи шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства (позивача). У пункті 6 договору міститься перелік послуг, вартість яких підлягає щомісячній оплаті власником. Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення правовідносин, споживач зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Обов'язок споживача щодо вчасної оплати житлово-комунальних послуг закріплений також у положеннях ст.ст. 151, 162 ЖК Української РСР, Правил користування приміщенням житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 55. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом строк. Як вбачається із наданих позивачем доказів, відповідач взяті на себе зобов'язання відповідно до умов вказаного договору не виконує належним чином. Із розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за договором від 01 січня 2006 року про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території складає 4 516, 30 грн (колонка «експлуат.») /а. с. 8/. Вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить окрему колонку «консьєрж», де нарахована заборгованість за послуги консьєржа у розмірі 660, 00 грн. Як на підставу своїх вимог у цій частині позивач у позовній заяві посилається на те, що 28 серпня 2009 року сторонами було укладено договір б/н про надання послуг, предметом якого є забезпечення надання послуг з організації цілодобової служби консьєржів в будинку за адресою [ADDRESS]. При цьому у переліку додатків /а. с. 6/ цей договір відсутній та його копія не додана до позовної заяви. Позивачем також не надано жодних доказів, що відповідач має будь-яке відношення до будинку [ADDRESS] Оскільки позивачем не доведено правомірність вимог в цій частині, то такі вимоги не підлягають задоволенню. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Позивачем у розрахунку заборгованості нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 78,65 грн та 3% річних у розмірі 33, 20 грн. Нарахування здійснено на заявлену позивачем суму основного боргу, а саме 5 176, 30 грн. Оскільки позивач довів правомірність своїх вимог щодо суми основного боргу лише в частині, а саме у розмірі 4 516, 30 грн, то суд вбачає за необхідне здійснити перерахунок вищезазначених вимог. Розмір інфляційної складової заборгованості, що підлягає стягненню складає 67,97 грн (розраховано за формулою: ((577, 58 грн х 103, 74%) - 577, 58 грн)+((708, 04 грн х 102, 10 %) - 708, 04 грн)+((807, 67 грн х 101, 90 %) - 807, 67 грн) + ((807, 67 грн х 102, 00 %) - 807, 67 грн) = 67, 97 грн). При розрахунку інфляційної складової заборгованості суд взяв до уваги те, що у розрахунку заборгованості, нарахування інфляційної складової позивачем здійснено та заявлено лише щодо заборгованості за чотири місяці, а саме: квітень, травень, липень та серпень 2017 року. Розмір нарахування 3 % річних, що підлягає стягненню складає 28, 74 грн (розраховано за формулою: ((3 % х 577, 58 грн х 159 дн) / 365) + ((3 % х 708, 04 грн х 128 дн) / 365) + ((3 % х 807, 67 грн х 98 дн) / 365) + ((3 % х 807, 67 грн х 67 дн) / 365) + ((3 % х 807, 67 грн х 36 дн) / 365) + ((3 % х 807, 67 грн х 6 дн) / 365) = 28, 74 грн). Здійснюючи вищезазначені перерахунки, суд використовував дані щодо розміру основного боргу, кількості днів прострочення та групового індексу інфляції з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 405, 20 грн. Згідно з положеннями пункту 10 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення правовідносин, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний сплачувати пеню у встановленому законом чи договором розмірі. Частиною третьою ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 9 Договору за несвоєчасне внесення на рахунок Підприємства плати, передбаченої цим Договором, Власник (-и) повинні сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 27 жовтень 2017 року, пеня нарахована за ставкою 1 %, що не відповідає умовам договору. При цьому, позивач не надав детального розрахунку пені, а лише зазначив ставку, за якою нарахована пеня, суми нарахувань за кожен прострочений місячний платіж окремо та загальну суму нарахованої пені. Із розрахунку також вбачається, що пеня нарахована за період з 21 травня 2017 року до 27 жовтня 2017 року. У зв'язку з вищезазначеним, суд вбачає за необхідне здійснити перерахунок пені відповідно до умов договору та з урахуванням доведеного позивачем розміру основної заборгованості, а саме 4 516, 30 грн (дані в колонці наданого розрахунку заборгованості «експлуат.»). Згідно офіційних даних Національного банку України ставка НБУ у період з 21 травня 2017 року до 25 травня 2017 року становила 13 %, а починаючи з 26 травня 2017 року до 27 жовтня 2017 року - 12, 5 %. Подвійна ставка НБУ відповідно 26 % та 25 %. Розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 238, 44 грн (розраховано за формулою: ((577, 58 грн х (26 % / 365) х 4) + ((577, 58 грн х (25 % / 365) х 155) + ((708, 04 грн х (25 % / 365) х 128) + ((807, 67 грн х (25%/365) х 98) + ((807, 67 грн х (25 % / 365) х 67) + ((807, 67 грн х (25 % / 365) х 36) + ((807, 67 грн х (25 % / 365) х 6) = 238, 44 грн). 07 березня 2018 року позивачем на адресу відповідача була направлена письмова вимога щодо сплати боргу за житлово-комунальні послуги терміном до 18 березня 2018 року. Рекомендований лист повернувся без вручення з поміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Суд не приймає до уваги цей доказ, оскільки вимога стосувалася стягнення заборгованості за договором б/н від 27 жовтня 2004 року про участь у витратах на утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01 липня 2017 року до 28 лютого 2018 року у розмірі 5 764, 65 грн /а. с. 21, 22/. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок № 23 за адресою: м. Київ, б-р. Лесі Українки, у період часу з квітня 2017 року до вересня 2017 року, та була виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались власникам квартир зазначеного будинку у зазначений період, в тому числі відповідачу. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме у розмірі 4491,45 грн (4516,30+67,97+28,74+238,44=4491,45), що складає 51,67% від заявлених вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. Оскільки суд задовольняє позов частково, то згідно з пунктом 3 частиною другою ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 910, 43 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial