Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на квартиру № 2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS], який при розгляді справи уточнив збільшивши позовні вимоги і просив визнати дійсним договір купівлі - продажу від 25.03.2005 року укладений між ним та відповідачем, визнати за ним право власності на зазначену вище квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. У березні 2005 року порадившись з дружиною вирішив придбати у відповідача квартиру № 2 у цьому ж будинку з надвірними будівлями та спорудами, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі- продажу від 17.03.2000 року. Домовившись з відповідачем про ціну придбання вищевказаної квартири між ними було укладено договір купівлі - продажу 25 березня 2005 року у простій письмовій формі , відповідно до якого він передав відповідачу домовлену суму коштів, а останній передав йому правовстановлюючі документи на квартиру, яким він фактично став володіти з березня 2005 року, після підписання договору. На даний час, у зв.язку з оформленням субсидії виникла необхідність оформлення житлової площі в установленому законом порядку, однак відповідно до довідки Яменської сільської ради присадибна земельна ділянка під квартирою № 2 житлового будинку № 4, яку він придбав у відповідача , не приватизована до теперішнього часу, тому кадастровий номер вказаній ділянці не присвоєний. З цього питання він звернувся до нотаріальної контори і нотаріус йому пояснив, що відсутність кадастрового номеру земельної ділянки є перешкодою для здійснення правочину купівлі - продажу , пояснивши що вказане питання можливо вирішити лише у судовому порядку. Тому позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги в повному обсязі і пояснила, що при укладенні письмового договору купівлі - продажу між позивачем та відповідачем у березні 2005 року вони не звертались до нотаріуса. До нотаріуса позивач звернувся приблизно у 2010 році, коли виникли питання пов.язані з оформленням субсидії для того щоб укласти нотаріальний договір купівлі - продажу, але як і зазначалось у позові нотаріус пояснив, що за відсутності кадастрового номеру земельної ділянки неможливо здійснити правочин купівлі - продажу. Пояснила, що позивач звертався до відповідача з питанням, щоб він оформив належним чином земельну ділянку під квартирою № 2 , будинку № 4 на вул.. Молодіжна с. Ями Троїцького району Луганської області, але він відмовився зазначивши, що в нього на даний час вже є інший будинок, а до цієї квартири він ніякого відношення не має. Відповідач у судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі , просив їх задовольнити. 3-я особа - Яменська сільська рада Троїцького району Луганської області не направила до суду свого представника, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі - продажу від 13 .11. 1992 року та довідки Троїцького КП БТІ позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ( а.с.,а.с. 16-17). Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою : Луганська область, Троїцький район, с. Ями, вулиця Молодіжна, 4/1, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площею 0,25 га.( а.с.22). Згідно з довідкою Яменської сільської ради № 379 від 15.08.2016 року земельна ділянка, яка знаходиться за адресою : с. Ями Троїцького району Луганської області, вул.. Молодіжна 4/2 не приватизована ( а.с.20). Згідно з довідкою Яменської сільської ради № 380 від 15.08.2016 року відповідач [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою : с. Ями Троїцького району Луганської області, вул.. Молодіжна, будинок № 1 ( а.с.9). 25 березня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено в простій письмовій формі договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] без нотаріального посвідчення. ( а.с.21). Відповідно до положень статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте, частиною 2 вказаної статті встановлено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Стосовно форми окремих видів договорів купівлі - продажу згідно з нормами ст. 657 ЦК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі- продажу житлового будинку( квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Правовими нормами статті 640 ЦК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Також в статті 210 ЦК України передбачено, що правочин, який підлягає державній реєстрації у відповідності до вимог закону, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Із системного аналізу наведених правових норм та роз.яснень, які містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року , норма ч.2 статті 220 ЦК України не може бути застосована щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації , оскільки момент вчинення таких правочинів пов.язується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов.язків для сторін. Крім того, доказів про те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору купівлі - продажу квартири і з яких підстав, позивачем суду не надано. Тому посилання позивача на статтю 220 ЦК України є безпідставним і в задоволенні позовної вимоги про визнання договору купівлі - продажу дійсним слід відмовити, в зв.язку з чим відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру № 2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 182,210,220,334,640, 657 ЦК України, п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року,

Outcome: dismissed