overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

у серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву, в якій просив накласти арешт на все майно [PERSON], який зареєстрований за адресою за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач намагається ухилитись від відповідальності та виконання свого обов»язку. [PERSON] зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду, у зв'язку з чим просив накласти арешт на все майно [PERSON], який зареєстрований за адресою за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Будь-які дані про те, яке майно належить відповідачу, яка його вартість та якими доказами це підтверджується, відсутні. У зв»язку з цим суд позбавлений можливості з»ясувати співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам та наявність конкретного майна, на підставі чого заява задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

\~У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 10.08.2013 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Починаючи з травня 2015 року шлюбні відносини фактично між ними припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти розірвння шлюбу, посилаючись на наявність у неї претензій майнового характеру до відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 10.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить повторне свідоцтво про укладення шлюбу від 08.07.2015 року І-БК № 284953, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 19). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з травня 2015 року, що ними не заперечувалось. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому зазначає, що 25 березня 2015 року близько 17 год. 40 хв. відповідач [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись на прибудинковій території багатоквартирного будинку, що розташований у м. Камені-Каширському Волинської області на Площі Культури, 5, під час сварки, яка виникла із-за особистих неприязних відносин між ним та відповідачем, діючи з прямим умислом,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому зазначає, що між ним та відповідачкою [PERSON] 02 серпня 2009 року було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року проживання однією сім'єю з відповідачкою фактично було припинено. Він пішов проживати у будинок до своїх батьків, а відповідачка разом з дітьми залишилась проживати у будинку її бабусі. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів, поглядів на сімейне життя та виховання дітей, через відсутність взаємодопомоги, взаєморозуміння та довіри. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою суперечить його інтересам, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву, із змісту якої вбачається, що він просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві (а.с. 20). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути у її відсутності (а.с. 18). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02 серпня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області 02 серпня 2009 року (а.с. 4). Від шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо, сім'ю зберегти не бажають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, а тому шлюб належить розірвати. За згодою позивача суд не стягує з відповідачки судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом та просив розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем 08 жовтня 1988 року. Вимоги обґрунтував тим, що подружнє життя не склалося, між ними виникають конфлікти та суперечки, відсутні спільні інтереси та господарство. Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У судовому засіданні позивач та представник підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач пояснив, що близько котрих місяців він проживає окремо від дружини, має намір створити нову сімю, спільного господарства та бюджету вони не мають, народжені у шлюбі діти досягнули повноліття. Відповідач заперечень проти позову не подала та не зявилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У ході розгляду справи подавала заяви про відкладення судового засідання, проте доказів про поважність причин неявки до суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача його представника, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 407990 від 08 жовтня 1988 року, вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 08 жовтня 1988 року перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ковеля Волинської області, актовий запис 361. Прізвища після одруження чоловіка і дружини [PERSON]. З пояснень позивача встановлено, що сторони близько чотирьох місяців проживають окремо, не мають спільного бюджету, господарства, народжені у шлюбі діти досягнули повноліття, позивач не бажає зберегти сімю. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За клопотанням позивача понесені судові витрати слід залишити за ним. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом та просив розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем 18 липня 2014 року. Вимоги обґрунтував тим, що подружнє життя не склалося, між ними виникають конфлікти та суперечки, відсутні спільні інтереси. Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. У ході розгляду справи позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягав на розірванні шлюбу, вказав, що вони з відповідачем не мають спільного господарства та бюджету, подружніх стосунків не підтримують, з травня 2015 року проживають окремо, неповнолітня дитина проживає з відповідачем. Відповідач позов визнала, вважала збереження сімї не можливим, просила розірвати шлюб. Після наданого судом строку для примирення сторони у судове засідання не зявилися, подали заяви про слухання справи у їх відсутності з проханням розірвати шлюб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 090689 від 18 липня 2014 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 18 липня 2014 року перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис 267. Прізвища після одруження чоловіка і дружини [PERSON]. Сторони мають спільну дочку [PERSON], 13 серпня 2014 народження, що стверджується записами у паспортах громадян України на імя позивача та відповідача. Дитина проживає з матірю. З пояснень сторін встановлено, що з травня 2015 року вони проживають окремо, не мають спільного бюджету, господарства, не підтримують подружніх сосунків, не бажають зберегти сімю. Наданий судом строк для примирення результату для збереження сім'ї не приніс. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За клопотанням позивача понесені судові витрати слід залишити за ним. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом та просив розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем 20 червня 1992 року. Вимоги обґрунтував тим, що подружнє життя не склалося, між ними виникають конфлікти та суперечки, відсутні спільні інтереси. Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягав на розірванні шлюбу, вказав, що з вони відповідачем не мають спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Відповідач позов визнала, просила розірвати шлюб, вважала збереження сімї неможливим, підтримала пояснення позивача, вказала про існування таких стосунків протягом останніх десяти років. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЕГ № 449995 від 20 червня 1992 року, вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 20 червня 1992 року перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Ковелю Волинської області, актовий запис 262. Прізвища після одруження чоловіка і дружини Ризванюк (а.с.3). У шлюбі народили сина [PERSON], [INFO], що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с.5). З пояснень сторін встановлено, що вони близько десяти років хоча і спільно проживають, але не мають спільного бюджету, господарства, не підтримують подружніх стосунків, зберегти сімю не бажають. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між ними необхідно розірвати. За клопотанням позивача понесені судові витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк на примирення один місяць. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Протягом наданого судом строку відповідач не вчинив будь-яких дій спрямованих на їх примирення. Вважає збереження сім'ї неможливим та просить шлюб розірвати. Відповідач заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що не вважає причини зазначені позивачем достатніми для розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). У судовому засіданні позивач та відповідач зазначили, що вони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства. Судом надався строк на примирення сторін, проте воно не відбулось. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Посилання відповідача на те, що він не вважає причини зазначені позивачем достатніми для розірвання шлюбу не є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 12). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 13). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 серпня 2012 року між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, на примирення не згодні. У зв'язку з цим Позивачка просить розірвати шлюб укладений з Відповідачем. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, проте надали суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.08.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 4). Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та проживають окремо, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved