Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримування неповнолітнього сина до 1500 гривень щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Рожнятівського районного суду від 31 березня 2011 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина є мізерним, а самостійно вона не може утримувати його достатньому для належного розвитку рівні. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримування дитини у розмірі позовних вимог, оскільки є працездатним, постійно виїжджає на роботу за межі України, де заробляє значні кошти. У судове засідання позивачка не з»явилася, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до частквого задоволення з таких підстав. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5). З відповідача на утримування дитини стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією виконавчого листа, виданого Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області 29 квітня 2011 року (а. с. 6). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою № 2240 від 12 грудня 2017 року, виданою Рожнятівською селищною радою (а. с. 4). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач на даний час сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягає до збільшення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти у розмірі заявлених позовних вимог, а тому розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримування дитини слід змінити до меншого, ніж просить позивачка. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial