Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

у серпні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача шкоду заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 36741 грн 45 коп та судовий збір у розмірі 1762 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.11.2016 трапилася ДТП за участь автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті чого постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.11.2016 визнано винним відповідача по справі та пошкоджено автомобіль потерпілої особи, страхувальник якої звернувся до позивача з повідомленням про настання страхової події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, тому відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування розмір шкоди склав 136741 грн 45 коп., який позивачем було виплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, таким чином у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача по справі. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 37). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 08.11.2016 року водій [PERSON] в с. Софіївська Борщагівка по вул. Шалімова-Соборна, керуючи автомобілем [NUMBER] був не уважним, проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався з вул. Шалімова на зелений сигнал світлофора, внаслідок цього допустив зіткнення з автомобілями [NUMBER] та «VOLKSWAGEN» р.н. [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено штраф (а.с. 10). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 02.11.2016 між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №96112а6кг відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Mazda» р.н. [NUMBER] (а.с. 26-29). Відповідно до п. 25.11 Договору страхування №96112а6кг від 02.11.2016 при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, яка має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 15). Розмір страхового відшкодування відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2178526 від 23.11.2016 та умов Договору страхування №96112а6кг склав 136741 грн 45 коп. (а.с. 11-15). Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодуваня за зазнаечним вищевтраховим випадком: 140354,70 грн - 3613,25 грн = 136741 грн 45 коп. з яких 140354 грн 70 коп. варість відновлювального ремонту ТЗ «Mazda» р.н. [NUMBER] згідно рахунку №00558 від 09.11.2016 та калькуляції до рахунку; 3613 грн 25 коп. франшиза згідно договору страхування. Відповідно до звіту №823-1 про оцінку ТЗ від 26.11.2016 вартість відновлювального ремонту ТЗ «Mazda» р.н. [NUMBER] складає 159600 грн 17 коп. (а.с. 16-25). Згідно платіжного доручення №284 906 від 24.11.2016 позивач відшкодував ТОВ «НІКО Техно Мегаполіс» на СТО суму страхового відшкодування у розмірі 136741 грн 45 коп. (а.с. 9). Транспортний засіб «Opel» р.н. [NUMBER] застрахований [PERSON] у ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі полісу АЕ 9069733 діючий на 08.11.2016 (а.с. 30). 18.10.2017 позивач звернувся до [PERSON] із претензією вих. №СУ/003454/4-3 про регресні вимоги сума якої складає 36741 грн 45 коп., яку вимагав виконати протягом семи днів з моменту отимання цієї претензії (а.с. 7). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved