overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10.10.2014 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, як зазначила позивачка буде проживати з нею. Також позивачка вказала, що шлюбні відносини припинились між нею та відповідачем з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, яке переросло в стійкий конфлікт, у звязку з чим, сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим, так як це буде суперечити її інтересам. На підставі вищевикладеного, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснила, що питання про розподіл майна, в судовому порядку не розглядається. І на даний час не існує, а спір щодо аліментів, вирішено поза судового порядку. Просила суд її позовні вимоги задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище на «Повстяна». В судове засідання не зявився відповідач [PERSON], про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак від отримання судової повістки відмовився, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 27.08.199 р. серії І-ЖС №146846, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10.10.2014 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №520. Від шлюбного життя сторони мають спільну сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії І-ЖС №282858 від 19.05.2015 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану РС ЗРУЮ у Запорізькій області, актовий запис №166. Подальше сумісне життя позивачка вважає не можливим. Зі слів позивачки по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя та стягнення аліментів, в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Повстяна». Тому суд вважає за можливе залишити позивачці [PERSON], прізвище на «Повстяна», відповідачу [PERSON] «Повстяний». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.10.2011 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного життя сторони не мають спільних дітей. Також позивачка вказала, що шлюбні відносини припинились між нею та відповідачем з грудня 2016 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, яке переросло в стійкий конфлікт, відповідач підіймає руку на позивачку. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим, так як це буде суперечити її інтересам. Відповідач в добровільному порядку не захотів розривати шлюб. На підставі вищевикладеного, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснила, що питання про розподіл майна, в судовому порядку не розглядається. Просила суд її позовні вимоги задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище на «Пуд». В судове засідання не зявився відповідач [PERSON]., про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, клопотань або заяв до суду не надавав. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 14.10.2011 р. серії І-ЖС №099729, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14.10.2011 року Малокатеринівською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №06. Від шлюбного життя сторони не мають спільних дітей. Подальше сумісне життя позивачка вважає не можливим. Зі слів позивачки по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя, в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Пуд». Тому суд вважає за можливе залишити позивачці [PERSON], прізвище на «Пуд», відповідачу [PERSON] «Височин». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.04.2014 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, як зазначила позивачка буде проживати з нею. Також позивачка вказала, що шлюбні відносини припинились між нею та відповідачем з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим, так як це буде суперечити її інтересам. На підставі вищевикладеного, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснила, що питання про розподіл майна, в судовому порядку не розглядається. Просила суд її позовні вимоги задовольнити., після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на «Добрянська». В судове засідання зявився відповідач [PERSON], визнав позовні вимоги [PERSON] Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 23.04.2014 р. серії І-ЖС №139007, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23.04.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №25. Від шлюбного життя сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії І-ЖС №252329 від 23.04.2014 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану РС ЗРУЮ у Запорізькій області, актовий запис №131. Подальше сумісне життя сторони вважають не можливим. Зі слів сторін по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя, в судовому порядку не розглядається. Спір стосовно аліментів вже вирішений в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на «Добрянська». Тому суд вважає за можливе змінити позивачці [PERSON], прізвище на «Добрянська», відповідачу [PERSON] залишити «Добрянський». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.08.2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбного життя сторони не мають спільних дітей. Також позивачка вказала, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились з грудня 2016 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного життя, в наслідок чого виникали часті сварки. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим, так як це буде суперечити її інтересам. В добровільному порядку, відповідач не бажає розривати шлюб. На підставі вищевикладеного, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснила, що питання про розподіл майна відсутній, додатково зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, тому і не зявився до суду. Просила суд її позовні вимоги задовольнити., після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Варварук». В судове засідання не зявився відповідач [PERSON], про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 23.08.2016 р. серії І-ЖС №175218, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23.08.2016 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №65. Від шлюбного життя сторони спільних дітей не мають. Подальше сумісне життя позивачка вважає не можливим. Зі слів позивачки по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя відсутній. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Варварук». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 07.06.2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, а також виховання дитини. З січня 2016 року вони проживають окремо один від одного. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне проживання неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що повідомлявся про час та місце розгляду справи судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 044241 від 07.06.2008 року зроблений актовий запис № 385. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, оскільки почуття любові втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітнього сина між сторонами досягнута, син залишається проживати разом з матір'ю [PERSON]. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 06 липня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції між ними укладено шлюб. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони у судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, у якій позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Субачева» а відповідач що не заперечує проти розірвання шлюбу та задоволення позову, спору про майно вони не мають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 06 липня 2013 року, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 107494 (актовий запис № 698). Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Із вересня 2016 року сторони не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство ними не ведеться. Дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. На момент розгляду справи у суді спору з приводу\~проживання дитини та поділу майна\~\~немає. За змістом ч. 2\~ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки з вересня 2016 року,\~\~між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін та дитини,\~суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 13 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради між ними укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіри. Сторони у судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, у якій позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, а відповідач що не заперечує проти розірвання шлюбу та задоволення позову, спору про майно вони не мають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 13 лютого 1999 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 045157 (актовий запис № 142). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. На момент розгляду справи у суді спору з приводу\~проживання дитини та поділу майна\~\~немає. За змістом ч. 2\~ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, понад два роки проживають окремо,\~\~між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін та дитини,\~суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 21 серпня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції між ними укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, постійні непорозуміння. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, вказала, що шлюбні відносини між ними припинені і разом вони не проживають, спору про майно вони не мають, а дитина проживає разом із нею. Відповідач вказував, що на даний час шлюбні відносини припинені та не заперечував проти розірвання шлюбу та задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 21 серпня року, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 110707 (актовий запис № 1075). Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], 29 січня року народження. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, дочка проживає разом з матірю. На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дитини та поділу майна немає. За змістом ч. 2 ст. 104, ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення % суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, тривалий час проживають окремо, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін та дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 06.08.2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, він працює, проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно в сумі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] [PERSON] Олександрович з 06.08.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 171680 від 14.03.2013 року, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З листопада 2016 року сторони проживають окремо, малолітній син проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від позивачки та їх спільної дитини, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, проте матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 16.12.1995 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 січня 2017 року на підставі рішення суду, вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 грудня 1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18.01.2017 року, яке набрало законної сили 31.01.2017 року. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 110238 від 02.06.2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави. Малолітній син фактично знаходиться на утриманні матері [PERSON] Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved