Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа за позовом ПАТ «Страхова компанія «Уніка», який мотивований тим, що 19.02.2013 р. між позивачем та гр. [PERSON] був укладений договір добровільного комплексного страхування на транспорті, зокрема автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]. 14.01.2016 р. відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] - відповідача по справі. Постановою суду від 22.01.2016 р. встановлено що дана ДТП відбулась внаслідок порушення вчиненого відповідачем. На підставі страхового акту було здійснено виплату гр. [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 144572,93 грн. Таким чином, позивач вважає, що має право на отримання від відповідача як винуватця ДТП компенсації шкоди, завданої власником застрахованого автомобіля. В свою чергу страхова компанія відповідача сплатила в межах страхової суми відшкодування в сумі 49000,00 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 95572,93 грн. та судові витрати в розмірі 1433,59 грн. У судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.125), відповідач двічі належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень з відмітками про отримання (а.с.103,122), натомість до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Третя особа про дату та час слухання справи повідомлена належним чином та завчасно, причин неявки не повідомила, письмових пояснень щодо спору на надала (а.с.49,114,124). За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 22.01.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.14). Даною постановою встановлено, що [PERSON] 14.01.2016 р. о 09 год. 10 хв. керував автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] в м. Карлівка, по вул. Фрунзе на перехресті з вул. Леніна при виїзді з другорядної дороги на головну, не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген Поло д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим порушив п.16.11 ПДР, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. В частині 6 ст. 82 ЦПК України вказано, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вини цією особою. Згідно страхового акта №00184791 затвердженого 17.02.2018 р. та інших документів, що свідчать про ДТП, яке мало місце 14.01.2016 р. страхувальнику гр. [PERSON] було виплачено ПАТ «Страхова компанія»Уніка» страхове відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку 14.01.2016 р. з автомобілем Фольскваген Поло седан д.н.з. [NUMBER] на підставі договору страхування №245002/4098/0001193 від 19.02.2013 р., що підтверджується копією платіжного доручення №005609 від 18.02.2016 р. про виплату суми в розмірі 144572,93 грн. (а.с.5-13,15-35). Як вбачається з полісу страхування від серія АЕ №2501056 від 09.08.2016 р. цивільно-правова відповідальність [PERSON]- відповідача по справі застрахована АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», згідно полісу АЕ/2501056, відповідно до якого ліміт за шкоду завдану майну складає 50,000 грн та за шкоду життю та здоров'ю - 100,000 грн. (а.с.36). За повідомлення позивача страхова компанія відповідача виконала взяті на себе зобов'язання та сплатила страхову суму в межах страхової суми передбаченої полісом в сумі 49000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.1,2 ст.22 ЦК України). Частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою. Таким чином, оскільки позивач - страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування , реалізував право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність та частково отримав відшкодування, після чого звернувся з позовом до відповідача, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та відповідно про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved