Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У серпні 2013 року ТОВ «Кредит Колекшн Груп» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500036721 від 27 жовтня 2007 року, в розмірі 26 433,66 гривень та судового збору в сумі 264,34 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 27 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500036721, відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредит у сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, а позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 40,00% (сорок відсотків) річних, виконати інші умови договору та повернути кредит відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, але в будь-якому випадку не пізніше 27.10.2010 року. 29 грудня 2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення права вимоги боргу, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги боргу до осіб, які є позичальниками ЗАТ «Альфа-Банк» за укладеними кредитними договорами. 14 липня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (клієнт) та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» (фактор) було укладено договір факторингу, згідно умов якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов'язався відступити факторові своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1. Таким чином, як стверджує позивач згідно договору факторингу від 14.07.2010 року він одержав право вимоги від боржника [PERSON] виконання зобов'язань за кредитним договором № 500036721 від 27.10.2007 року щодо повернення в строк до 27.10.2010 року кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. На підставі того, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання по кредитному договору і у вищезазначений строк не повернула кредитні кошти, у неї виникла заборгованість розмір, якої станом на 18.07.2013 року складає 26 433,66 гривень, тому за викладених обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача Пуленко О.І. не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а. с. 17/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не зважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином /а. с. 25/, про причини не явки суд не повідомила, у зв'язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що у задоволені позову слід повністю відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 27 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500036721, відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредит у сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, а позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 40,00% (сорок відсотків) річних, виконати інші умови договору та повернути кредит відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, але в будь-якому випадку не пізніше 27.10.2010 року /а. с. 8-10/. Пунктом 2 вищезазначеного кредитного договору визначено, що кредит надається шляхом перерахування кредитних коштів у сумі 3000,00 (три тисячі) доларів США на картковий рахунок клієнта [NUMBER], відкритий у ЗАТ «Альфа-Банк», МФО 300346. Умови відкриття, ведення та закриття карткового рахунку, а також тарифи по обслуговуванню карткових рахунків фізичних осіб містяться в публічній пропозиції ЗАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфа-Банк, які опубліковані в офіційному виданні «Голос України» № 155 від 22.08.2006 року і є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до п. 5 кредитного договору № 500036721 від 27.10.2007 року повернення заборгованості за цим договором, враховуючи сплату процентів за користування кредитними коштами, здійснюється щомісячно згідно із додатком 1. У разі повернення кредиту у національній валюті таке повернення має здійснюватись не пізніше 26 числа календарної дати, що передує черговій даті погашення кредиту, визначеній додатком 1, у еквівалентній сумі розрахованій у порядку та на умовах, визначених договором. У день надання кредиту банк відкриває мультивалютний рахунок [NUMBER] у ЗАТ «Альфа-Банк» для зарахування позичальником коштів, спрямованих на погашення заборгованості за договором (сума кредиту, нарахованих процентів, пені, штрафу, можливих збитків). Згідно п. 11. договору позичальник зобов'язаний повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним у порядку визначеному у п.п. 5., 18-21 договору. Однак, як вказує позивач, порушуючи вищезазначені умови кредитного договору № 500036721 від 27.10.2007 року [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення до 27.10.2010 року отриманого кредиту і сплаті процентів за користування кредитними коштами не виконала, тому на теперішній час у неї існує заборгованість перед позивачем, яка згідно наданого розрахунку станом на 18.07.2013 року складає у розмірі 26 433,06 гривень /а. с. 5/. Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Пунктом 28 кредитного договору № 500036721 від 27.10.2007 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] визначено, що цей договір може бути змінений або розірваний тільки за взаємною згодою сторін крім випадків, передбачених договором або законодавством України. Правочин про його зміну або розірвання повинен бути вчинений у письмовій формі та скріплений печаткою банку. Відповідно до частини 1 статті 513 та частини 1 статті 516 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В позовній заяві позивач вказує, що 29 грудня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги боргу, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги боргу до осіб, в тому числі і до [PERSON], які є позичальниками ЗАТ «Альфа-Банк» за укладеними кредитними договорами. Однак, позивачем не надано суду доказів того, що ЗАТ «Альфа-Банк» переуступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги боргу за кредитним договором № 500036721 від 27.10.2007 року від боржника банку [PERSON]. За таких обставин, суд не приймає до уваги залучений до матеріалів справи договір факторингу від 14.07.2010 року, укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» (клієнт) та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» (фактор), за яким до ТОВ «Кредит Колекшн Груп» перейшло право вимоги від боржника [PERSON] виконання зобов'язань за кредитним договором № 500036721 від 27.10.2007 року. Таким чином, у зв'язку з недоведеністю позивачем обставин свого права на звернення до суду з даним позовом, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed