Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродобробут» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 вересня 2003 року відповідно до наказу № 471 позивача була прийнята на роботу до ПАТ «Трест Дніпробуд» на посаду техніка геодезиста. 16 квітня 2015 року позивач була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, наказом № 34к від 16 квітня 2015 року. В порушення вимог трудового законодавства, відповідачем була нарахована та не виплачена позивачу компенсація за невикористану відпустку у кількості 37 календарних днів за період з 05 вересня 2009 року по 01 квітня 2010 року в сумі 4408,00 грн. на момент звільнення [PERSON] з займаної посади. Відмову виплатити кошти відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. У звязку вищевикладеним позивач просить суд стягнути з ПАТ «Трест Дніпробут» нараховану, але не виплачену [PERSON] грошову компенсацію за не використану відпустку в сумі 4408,00 грн. Позивач надав суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.23). Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток з викликом у судове засідання на його адресу (а. с. 10, 15, 21), про причини неявки суду не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог 8\~Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення даного позову з таких підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06 вересня 2003 року відповідно до наказу № 471 позивача була прийнята на роботу до ПАТ «Трест Дніпробуд» на посаду техніка геодезиста (а.с. 8). 16 квітня 2015 року позивач була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, наказом № 34к від 16 квітня 2015 року (а.с. 9). В порушення вимог трудового законодавства, відповідачем була нарахована та не виплачена позивачу компенсація за невикористану відпустку у кількості 37 календарних днів за період з 05 вересня 2009 року по 01 квітня 2010 року в сумі 4408,00 грн. на момент звільнення [PERSON] з займаної посади. Відмову виплатити кошти відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. Відповідно\~ст. 21 КЗпП України\~трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно ч. 1\~ст. 116 КЗпП\~У країни при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1\~ст.117.КЗпПУ\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги по даній цивільній справі доведеними та обґрунтованими, отже - такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved