Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (далі уповноважена особа Фонду, ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповідно) в інтересах ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 вересня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № BLаЖГА00081690, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 12 тис. грн зі сплатою 15,0 % річних та строком повернення коштів до 29 вересня 2014 року. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість за договором станом на 11 серпня 2015 року у сумі 58 тис. 358 грн 22 коп. Виконавчою дирекцією Фонду 20 березня 2015 року прийнято рішення № 63 про початок ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» і призначено уповноважену особу для вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком. Уповноважена особа Фонду просила стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 58 тис. 358 грн 22 коп. (а.с. 2-5, 19) Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на заочне рішення позивач згоден. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського кредитного договору № BLаЖГА00081690 від 29.09.2011 року. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 29 вересня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк», з одної сторони, та гр. [PERSON], з другої сторони, було укладено кредитний договір № BLаЖГА00081690, за умовами якого банк видав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 12 тис. грн зі сплатою за користування кредитом 15,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення кредиту 29 серпня 2014 року (а.с. 6-7, 9-17). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.2 ст. 3 цього Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: - укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; - заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені ст. 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду. Виконавчою дирекцією Фонду 20 березня 2015 року прийнято рішення № 63 про початок ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» і призначено уповноважену особу Фонду для вжиття заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком (а.с. 18). Відповідач частково сплачувала кредит та припинила виконання своїх зобов'язань. Сума заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00081690 станом на 11.08.2015 року складає загальний розмір 58 тис. 358 грн 22 коп., в тому числі: - 7 171,93 грн заборгованість за кредитом; - 2 812,92 грн заборгованість за відсотками; - 4\~399,97 грн заборгованість за комісією; - 43\~973,40 грн заборгованість за пропуск платежів. Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, сумнівів щодо його правильності не викликає та відповідачем не спростовано (а.с. 8). Таким чином позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 583 грн 58 коп. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved