Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 14 жовтня 2000 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 720. У шлюбі народилися спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюбні відносини між нею та чоловіком фактично припиненні, між ними втрачені почуття любові, поваги, постійно виникають конфлікти з різних питань сімейного життя, відносини поновлювати не бажає, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинені. Крім зазначеного, наголошує, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, які перебувають в повному обсязі на її утриманні, незважаючи на те, що працевлаштований та має стабільний заробіток. У звязку з чим просила: розірвати між нею та відповідачем шлюб, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільних дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представники підтримали позов та просили його задовольнити, зазначивши, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 14 жовтня 2000 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 720, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 383925, виданого повторно Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 8) У зазначеному шлюбі у сторін народилися спільні діти: [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 649650, виданим повторно Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 473, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 649649, виданим повторно Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Судом встановлено, що сторони з 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спір щодо місця проживання дітей відсутній, питання розділу майна буде вирішення під час розгляду іншої цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що позивач [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд бере до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обовязку по утриманню дитини. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість утримувати дітей, що є його обовязком, інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, жодної особи на утриманні не перебуває. Тому, приймаючи до уваги\~\~прохання позивачки, її\~матеріальне становище, і те, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, суд із врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде присудити на утримання спільних дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки, сплачений при подачі позову про розірвання шлюбу, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., а також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved