Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У січні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що вона зареєстрована та проживає з 02 листопада 1995 року в будинку, що по [ADDRESS]. Даний будинок на підставі свідоцтва про право особистої власності від 20 червня 1988 року належав [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв лише її син - [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавиці майно у вигляді грошового вкладу та автомобіля, а інший син [PERSON] та її /позивачки/ чоловік -[PERSON], спадщину після спадкодавиці не прийняв та [INFO] помер. Вважає, що оскільки вона /[PERSON]/ з 02 листопада 1995 року по сьогодні, тобто вже більше 10-ти років, відкрито, безперервно володіє зазначеним будинком, то на підставі ч.1 ст.344 ЦК України набула права власності на цей будинок, а тому просила визнати за нею право власності на спірний будинок за набувальною давністю. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, просили справу розглядати без їх участі, в поданих заявах зазначили, що позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Відповідач - Дружнянська сільська рада Бородянського району свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, оглянувши матеріали цивільної справи № 360/2677/13-ц, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка проживає та зареєстрована з 02 листопада 1995 року в будинку, що по [ADDRESS], який належав на підставі свідоцтва про право особистої власності від 20 червня 1988 року [PERSON] /а.с.5,9/. [PERSON] померла [INFO] /а.с.7/. Як вбачається з копії листа № 1220-02-14 від 12 жовтня 2013 року Бородянської райдержнотконтори та встановлено рішенням Бородянського районного суду від 17 грудня 2013 року, спадщину після померлої прийняв лише її син [PERSON], отримавши 08 липня 2005 року свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавиці майно у вигляді грошового вкладу та автомобіля, а інший син спадкодавиці та чоловік позивачки - [PERSON] спадщину після матері не прийняв і помер [INFO] /а.с.6,8,10/. [INFO] помер [PERSON] і після його смерті спадщину прийняли його діти - відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON], які 2 лютого 2008 року отримали свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та грошового вкладу (а.с.69-80 справи № 360/2677/13-ц). Як пояснила позивачка в судовому засіданні, та що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи № 360/2677/13-ц, після смерті [PERSON] спадщину у вигляді вказаного будинковолодіння ніхто не оформив і до цього часу будинок залишається зареєстрованим за померлою. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України правила ст..344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи викладене, оскільки позивачка з 02 листопада 2005 року, тобто, з врахуванням трьох років до набрання чинності Цивільним Кодексом 2004 року, більше десяти років відкрито і безперервно користується будинковолодінням, що по [ADDRESS], яким добросовісно заволоділа, інші спадкоємці померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на будинок не претендують, то суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на вказаний будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved