Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя (який в подальшому неодноразово уточнювала). Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 23 серпня 2021 року відкрито провадження по справі. Цією ж ухвалою вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. 13 вересня 2018 року відповідач [PERSON] надав суду зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (який в подальшому неодноразово уточнював). Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним, позови об`єднано в одне провадження. Ухвалою суду від 01 липня 2021 року роз`єднано вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом виділення позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в самостійне провадження. Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 06 вересня 1988 року у Консульському відділі Посольства СРСР в Монгольській Народній Республіці між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, проте позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, проте відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та їх представників, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову у підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 06 вересня 1988 року у Консульському відділі Посольства СРСР в Монгольській Народній Республіці між сторонами було зареєстровано шлюб. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved