Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому зазначила про те, що із 05 листопада 2011 року вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через протилежність характерів, відсутність взаєморозуміння та подружню зраду відповідача. Позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки він суперечить її інтересам та носить лише формальний характер. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 05 листопада 2011 року, про що виконавчим комітетом Семиполківської сільською ради Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 15. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 104 й 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із матеріалів справи встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як його збереження суперечить її інтересам та інтересам малолітніх дітей. З огляду на викладене, та враховуючи принцип добровільності шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше його збереження - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог частини першої статті 88 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved