Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У серні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу з урахуванням пені, індексу інфляції та трьох процентів річних в загальному розмірі 13 245,90 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що 02.03.2020 між сторонами було укладено договір оренди легкового автомобіля марки HYUNDAY SONATA д.н.з. [NUMBER] за № 02/03/20. П. 4.6 договору визначено, що відповідно умов цього договору строк його дії становить 30 місяців. 18.05.2020 відповідач повідомив позивача про розірвання договору в односторонньому порядку з особистих причин, а 19.05.2020 повернув автомобіль. Повернення автомобіля відбулось на підставі акту, згідно з яким загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 12 767 грн. У зв`язку з розірванням договору в односторонньому порядку позивач направив відповідачу претензію про сплату боргу, вимоги якої відповідач не виконав. Згідно з положеннями статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ухвалою від 04.09.2020 суд відкрив провадження за даним позовом та призначивсправу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 02.03.2021. Ухвалою від 02.03.2021 суд залишив позов без руху з підстав його подання без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України. 08.07.2021 від представника позивача надійшла заява на виконання вимог вищевказаної ухвали, у зв`язку з чим суд призначив справу до розгляду в судове засідання на 06.09.2021. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та позивача. За зазначеним у договорі фактичним місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того відповідач викликалась в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже з огляду на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзиву на позов, відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК Українисправа вирішується за наявними матеріалами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 02.03.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди (найму) легкового автомобіля № 02/03/20 (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування легковий автомобіль марки HYUNDAY SONATA д.н.з. [NUMBER] , 2015 року випуску (далі - предмет оренди). Строк дії договору становить 30 місяців з моменту його підписання (пункт 4.6.). Відповідно до пункту 4. 1. Договору орендна плата нараховується з дня підписання цього договору та передання автомобіля за актом приймання-передачі. Згідно з умовами, визначеним пунктом 4.2 договору, орендна плата за користування автомобілем сплачується на перед за один місяць. Сплата оренди в кожному місяці може бути розбита на чотири рівні платежі. У разі, якщо дата сплати чергового платежу припадає на вихідні або святкові дні, сплата чергового платежу відбувається завчасно, до настання святкових днів. Сторони договору погодили, що сплата орендних платежівбуде здійснюватися орендарем щомісячно, рівними частинами - по 23 247 грн., що є еквівалентом 945 дол. США (графік сплати оренди). П. 4.10 цього договору зазначено, що наймач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу наймодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Згідно з умовами, визначеним пунктом 4.11 договору, сторони погоджуються, а орендар визнає, що валютні коливання на ринку вважаються істотною зміною обставин, при настанні яких орендодавець не став укладати цю угоду. Під істотною зміною обставин сторони розуміють збільшення вартості долара по відношенню до гривні більш ніж на 5% в порівнянні з ціною гривні, що діяла на момент укладання договору. При настанні істотної зміни обставин, орендодавець має право збільшити обумовлену ціну в односторонньому порядку паралельно зі збільшенням вартості долара до гривні, а орендар зобов`язується оплатити оренду по такій новій ціні. Відповідно до пункту 6.2 договору у разі невиконання та/або неналежного виконання умов договору орендарем щодо оплати за договором, орендар сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Припинення дії даного договору не звільняє орендаря від сплати відсотків за несвоєчасну оплату. Отже на підставі вищевказаного договору між наймодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] виникли зобов`язання найму (оренди), які врегульовані нормами глави 58 ЦК України. Згідно положень статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (стаття 798 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом, установленим статтею 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін (частина 1 стаття 604 ЦК України). За обставинами справи установлено, що 18.05.2020 відповідач повідомив позивача про розірвання договору в односторонньому порядку, з чим позивач погодився, а відтак договір оренди був достроково припинений (розірваний) за згодою сторін. На підставі акту повернення автомобіля з оренди від 19.05.2020 відповідач передав об`єкт оренди позивачу. У пункті 4.1. даного акту зазначено, що згідно акту звірки наявний борг по виплатам, а саме: за березень - 2 394 грн., за квітень - 4 654 грн., за травень, по 19.05.2020 - 5 719 грн., а загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 12 767 грн. З власноручного запису відповідача в даному акті вбачається, що з сумою заборгованості по орендній платі він не погодився та сплачувати позивачу будь-які кошти відмовився. 16.07.2020 позивач направив відповідачу претензію про сплату боргу у строк до 01.07.2020, проте її вимоги відповідач не виконав. За нормою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з таких наслідків є сплата неустойки. Згідно з умовами, визначеними пунктом 6.2 договору оренди, невиконання та/або неналежне виконання орендарем умов договору щодо оплати зумовлює його обов`язок сплатити штраф у розмірі 3% від суми прострочення за кожен день прострочення. Положення договору про право орендодавця вимагати сплати неустойки (штрафу, пені) за порушення орендарем зобов`язань за договором узгоджується з вимогами статей 546, 547, 549-551 ЦК України. Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних ґрунтуються на приписах частини 2 статті 625 ЦК України, згідно яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази згідно вимог статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Зважаючи на те, що підставою заявлених вимог є порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди, саме на позивача покладається тягар доказування цієї обставини, а також розміру заборгованості і її складових. З пояснень позивача та розрахунків, наведених в акті повернення автомобіля з оренди, вбачається, що зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідачем в повному обсязі не виконані, при цьому жодних заперечень проти позову та доказів на спростування заявленого до стягнення розміру заборгованості відповідач не надав. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 12 767 грн. Водночас вимоги позову про стягнення пені, індексу інфляції та трьох процентів річних позивач не довів, оскільки не надав обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, а з наявних у позовній заяві даних неможливо встановити ні момент, з яким пов`язується початок відліку часу прострочення грошового зобов`язання, ні базу для обчислення пені (з урахуванням того, що протягом строку дії договору заборгованість змінювалась), ні застосовані індекси інфляції. Більше того, з наданого позивачем на виконання вимог ухвали про усунення недоліків позову розрахунку вбачається що розмір пені визначений на рівні облікової ставки Національного банку України, що не відповідає умовам договору. За таких обставин суд не вбачає підстав для покладення на відповідача передбаченої договором та частиною 2 статті 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання та відмовляє у позові в цій частині у зв`язку з недоведеністю вимог. Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив вимоги на суму 13 245,90 грн. та сплатив судовий збір в сумі 840,80 грн. Позов задоволено на 12 767 грн., тобто на 96/100 частин від заявлених вимог (12 767 х100/13 245,90), а тому суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 807,17 грн. (840,80х96%). На підставі викладеного,

Outcome: partial