Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 15 червня 2013 року між нею і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя між ними часто виникали непорозуміння та сварки, під час яких відповідач безпідставно ображав та принижував дружину, неодноразово піднімав на неї руку. Намір позивачки примиритися, налагодити стосунки з чоловіком та зберегти шлюбні відносини виявився невдалим. Він не бажає змінювати свою поведінку та ставлення до дитини та дружини, матеріально їх не забезпечує. На даний час сторони припинили підтримувати подружні відносини, проживають окремо, у кожного з них своє особисте життя. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме їх інтересам. Їхня дочка [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме разом з нею. \~ \~ \~ \~З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON], 15 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №\~139. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, строк на примирення не надавати. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, просив шлюб розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №139, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-КЕ №107149, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області. Від спільного подружнього життя у сторін 17 вересня 2013 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №\~187111, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 381. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини,\~не ведуть\~спільного господарства,продовжувати подальше спільне життя не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved