Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Правекс Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 20.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2039-064/07Р за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 17 044,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2014 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено договори поруки № 2039-064/07Р від 20.12.2007 року із [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого відповідачі по справі виступають як солідарні боржники. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2039-064/07Р від 20.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави автомобіля, відповідно до якого відповідач передав в заставу позивачу належне йому на праві власності рухоме майно, а саме: «DACIA LOGAN MCV». Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2007 року. Обумовлена сторонами договору застави ціна предмету застави дорівнює 17572,00 дол. США. В зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем не виконує сума заборгованості за договором станом на 11.07.2013 року становить 23 152,10 доларів США та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 868,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 110 846,92 грн., пені за невчасну сплату кредиту в розмірі 2342,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 18 719,61 грн., непогашених відсотків за користування кредитом в розмірі 5 814,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 46471,30 грн., а також несплаченої пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 1 128,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 9 016,10 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором кредиту в розмірі 23 152,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 185 055,00 грн., та судові витрати в сумі 1 850,55 грн. [PERSON], [PERSON], та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Правекс Банк» про захист прав споживача, та визнання кредитного договору, договорів поруки та договору застави транспортного засобу недійсними, посилаючись на те, що, банк умисно ввів в оману їх щодо надання кредиту в іноземній валюті, а саме: рух кредитних коштів відбувався в безготівковій формі в національній валюті; кошти в іноземній валюті не отримувалися позичальником; відсутній видатковий касовий ордер та квитанції банку про обмін кредитних валютних коштів для здійснення операцій в національній валюті свідчить про отримання кредиту в іншій валюті, відмінний від валюти Кредитного договору; відсутній відкритий поточний рахунок позичальника; кредитний договір, договір застави, та договір поруки укладений без згоди одного з подружжя; кредитний договір та договори поруки є нікчемними, чим порушено ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ст.ст. 1, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215, 634 ЦК України, а також порушено вимоги Постанов Національного банку України № № 168, 280, 566. Представник позивача ПАТ КБ «Правекс Банк» за первісним позовом Наконечна Д.О. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає, із підстав зазначених у письмових запереченнях. Вважає що відповідачі намагаються уникнути від виконання своїх зобов'язань перед банком, доводи викладені у зустрічному позові є надуманими та безпідставними, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в судове засіданні не з'явилися, однак від них надійшли заяви про слухання справи у їхню відсутність, позовні вимоги банку не визнають із обставин викладених у зустрічному позові, тому просять суд задовольнити зустрічний позов, та відмовити у задоволенні первісного позову. Представник відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомим для суду причинам, хоча про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик в судове засідання. Причин неявки до суду не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача за первісним позовом, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволені зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2039-064/07Р про надання останній кредиту в сумі 17 044,00 доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів до 20.12.2014 року та сплатою відсотків в розмірі 11,99 % річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 1.1 цього договору Банк надав Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування для споживчих цілей та сплати страхових платежів. Згідно п. 1.5 цього договору позичальник доручає банку здійснювати списання з рахунків позичальника в АКБ «Правекс-Банк» грошових коштів в рахунок погашення заборгованості позичальника перед банком за даним договором на відповідні позичкові рахунки, відкриті Позичальнику відповідно до умов даного договору. Згідно п. 3.1 цього договору для забезпечення зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного Договору, позичальник передає в заставу Банку належне йому на праві власності автомобіль. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином. Відповідач не виконує свої зобов'язання відповідно до п.п. 4.4 Договору, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати платіж в розмірі 203,00 доларів США шляхом здійснення перерахування на рахунок, відкритий у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Правекс Банк», внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до п. 10.1 Договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за ввесь період прострочення. Згідно п. 9.1 Договору, Банк має право у випадку невиконання позичальником вимог даного договору - достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам, пені і штрафам у повному обсязі. Виходячи із вищевказаного, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач умови Кредитного договору не виконує належним чином. В результаті чого станом на 11.07.2013 року заборгованість становить 23 152,10 доларів США та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 868,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 110 846,92 грн., пені за невчасну сплату кредиту в розмірі 2342,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 18 719,61 грн., непогашених відсотків за користування кредитом в розмірі 5 814,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 46472,10 грн., а також несплаченої пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 1 128,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 9 016,10 грн.. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 624 ЦК України, визначено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено договори поруки № 2039-064/07Р від 20.12.2007 року із [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого відповідачі по справі виступають як солідарні боржники. Згідно умов вказаних договорів поруки [PERSON] та [PERSON] як Поручителі та Позичальник [PERSON] по справі виступають як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, суд вважає доведеним суму боргу, що утворилась за відповідачами станом на 11.07.2013 року в загальній сумі 23 152,10 доларів США, що і підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, про необхідність стягнення заборгованості з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» за договором № 2039-064/07Р в сумі 23 152,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 185 055,00 грн., та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 868,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 110 846,92 грн., пені за невчасну сплату кредиту в розмірі 2342,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 18 719,61 грн., непогашених відсотків за користування кредитом в розмірі 5 814,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 46472,10 грн., а також несплаченої пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 1 128,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 9 016,10 грн., що є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягає задоволенню. При цьому, суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову відповідачів визнання недійсним кредитного договору, договорів поруки, та договору застави з наступних підстав. Відповідно до інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, заява на видачу готівки є касовим документом, на підставі якого банк видає з операційної каси готівку. В зв'язку з цим, посилання позивачів щодо необхідності видачі банком на підтвердження отримання кредиту в іноземній валюті - видаткового касового ордера є помилковим. Вимоги щодо не відкриття поточного рахунку для позивачки спростовуються: квитанцією № 13 від 20.12.2007 року про відкриття позичкового рахунку фізичної особи; додаток № 2 до Кредитного договору (орієнтовні витрати при оформленні, користуванні і повному погашенні кредиту на купівлю автомобіля); виписка про рух коштів на позичковому рахунку. Що стосується вимог, щодо не отримання [PERSON] коштів згідно кредитного договору слід зауважити наступне. Вказаний кредит видавався для [PERSON] на придбання автомобіля, про що і свідчить п.1.1 Кредитного договору № 2039-064/07 від 20.12.2007 року. Згідно договору купівлі продажу автомобіля № 0000000516 від 12.12.2007 року, купівля автомобіля «DACIA LOGAN MCV», 2007 року випуску, відбувалася у два етапи: 1 етап - в день укладення цього Договору Покупець сплачує 2635,00 грн., що складає 3 % ціни автомобіля; 2 етап - протягом 3-х днів з дати укладення цього Договору покупець сплачує 85 221,00 грн., що складає 97,00 % ціни автомобіля. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 17.12.2007 року [PERSON] сплатила кошти в розмірі 2635,00 грн. Згідно квитанції № 27101/323 від 20.12.2007 року було перераховано через АКБ «ПравексБанк» в ТОВ «Автоцентр-шкода» іншу частину коштів в розмірі 85221,00 грн. Відповідно до п.14 Анкети-заяви фізичної особи [PERSON] від 11.12.2007 року, остання заповняючи вказану Анкету у АКБ «ПравексБанку» бажала отримати кредит на суму 16 932 доларів США, саме на купівлю автомобіля «DACIA LOGAN MCV», 2007 року випуску. Крім того, згідно абз.1 Додатку №1 до кредитного договору № 2039-064/07Р від 20.12.2007 року, при перерахуванні грошових коштів автосалону за рахунок оплати вартості автомобіля сума кредиту обмінюється за комерційним курсом АКБ «ПравексБанк», встановленим на день перерахування коштів автосалону (в тому випадку, якщо видається в іноземній валюті). Згідно Акту прийому-передачі автомобіля [PERSON] отримала від ТОВ «Автоцентр-Шкода» автомобіль «DACIA LOGAN MCV», 2007 року випуску. Таким чином суд приходить до висновку, що Банком виконано договір належним чином, шляхом надання для [PERSON] кредиту на купівлю автомобіля в іноземній валюті, яка в подальшому була конвертована у гривню. В свою чергу [PERSON] на день подачі позову Банком, будь-яких претензій щодо несправедливого виконання договору кредиту не вносились. Також слід зазначити, щодо посилань позивачів за зустрічним позовом, про те що укладення оспорюваного договору було здійснено [PERSON] без згоди свого чоловіка [PERSON], що є порушенням вимог ст.65 СК України і підставою для визнання договору недійсним. Такі твердження [PERSON], суд, вважає помилковими, так як вони суперечать встановленому, та грунтуються на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 СК України, майно набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. З положень ст.63 СК України вбачається, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Положеннями ст.65 ч.ч.2-4 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя, а договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Письмова згода другого подружжя на укладення спірної угоди не вимагається. Тобто, презюмується згода другого подружжя на укладення договору, добросовісність того із подружжя, хто безпосередньо укладає договір, а контрагент у даному випадку Банк, вправі розраховувати на добросовісність іншої сторони договору. Що стосується договору поруки укладено між Банком та [PERSON], то вказаний договір є способом забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, а не правочином щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Відповідно згода другого з подружжя на укладення такого договору не потрібна, а тому до таких правовідносин норми ст.65 СК України не застосовуються. Відсутність згоди [PERSON] на укладення договору застави від 20.12.2007 року між дружиною [PERSON] та Банком, спростовується його власноручною заявою завіреною нотаріусом 20.12.2007 року про надання згоди на передачу в заставу його дружиною [PERSON] автомобіля «DACIA LOGAN MCV», 2007 року випуску, придбаного ними спільно за час зареєстрованого шлюбу. В зв'язку з цим вказані доводи позивачів не можуть бути враховані, оскільки спірні угоди, в силу положень ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України не суперечить вимогам ст.215 ЦК України. Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до положень ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. А пунктами 3, 10 частини третьої даної статті визначений приблизний перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що договір, укладений між сторонами є несправедливим до нього, оскільки при підписанні даного договору вони ознайомилися та погодилися з його умовами. Враховуючи цю обставину немає підстав вважати, що ці положення створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, тому при укладенні договору вимоги ст. 203 ЦК України виконані, підстав для визнання його недійсним та визнання безпідставним нарахування заборгованості з вказаних в зустрічній позовній заяві не вбачається. Згідно ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Правова природа правочину є юридичним фактом (ст. 11 ЦК України), що являє собою вольові дії, спрямовані на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин. Вольовою обставиною в вищенаведених Договорах є підписи [PERSON], [PERSON], та [PERSON], чим вони погодилися з їх умовами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач за первісним позовом як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved