Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить встановити йому додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після померлої 31 серпня 2015 року [PERSON].На обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом на право на земельну частку /пай/. Маючи намір прийняти спадщину після померлої, він звернувся до приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте у прийнятті останньої йому було відмовлено через пропуск встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильськиій АЕС, не задовільний стан здоровя, що саме хворобливий стан здоровя завадив вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З огляду на викладені обставини причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] вважає поважними, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась У судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] /довіреність датою 17.06.2016 зареєстрована в реєстрі за № 691, копія ас. 19/ позов підтримав, та надав для огляду медичну документацію щодо стану здоровя позивача [PERSON] /копії ас 7,50-55/. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечує проти задоволення заявлених вимог / ас 45/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 Цивільного кодексу України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що 31 серпня 2015 року у селі Осоївка Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на її майно, на час відкриття спадщини самотньо проживала в [INFO] /копії ас 4,6/. За життя 16.03.2001 [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON], яким заповідала останньому право на земельну частку /пай/, належне їй на підставі Сертифікату серія СМ № 000283 /копія ас 5/. За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 23.02.2017 заповіт є чинним /ас. 25-26/. За загальними положеннями про спадкування, чинними на час виникнення спірних відносин, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1220, частина перша статті 1222, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За повідомленням приватного нотаріуса Краснопільського нотаріального округу Сумської області [PERSON] № 352/01-16 від 23.02.2017 за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.02.2017 спадкова справа після померлої 31 серпня 2015 [PERSON] не заводилася та не видавалася. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріуса не звернувся. 8 серпня 2016 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 31 серпня 2015 [PERSON]у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем за заповітом і мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлої 31 серпня 2015 [PERSON], і від неї як спадкоємець не відмовився. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Осоївська сільська рада Краснопільського району Сумської області, і на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після померлої 31 серпня 2015 [PERSON] підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає надання йому строку у два місяці.

Outcome: approved