Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 28.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 32.2/АК-113.07.2. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35 682 доларів США терміном по 28.09.2014 року включно. Згідно з п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 9 % річних. Банком, виконано свої зобов'язання за кредитним договором, та надано позичальнику кошти. Відповідачем систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувались зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту) протягом строку дії кредитного договору що призвело до виникнення заборгованості. Пунктом 3.1 кредитного договору визначено, що починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 425,00 доларів США 00 центів. Пунктом 3.9 кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, чи плати за обслуговування кредиту, сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Посилаючись на вимоги ст. ст. 525, 610, 611, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка станом 13.08. 2015 року складає 28 239, 40 доларів США та 727 021, 82 гривень, та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] судовому засіданні позов не визнав, та просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено строки звернення до суду з відповідним позовом, що є підставою для відмови у його задоволенні. Вважає, що 02.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідача за кредитним договором, а отже банком було змінено строк повернення кредиту. Оскільки банк звернувся до суду з позовом у 2015 року, вважає, що банк пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Також представник відповідача показав, що відповідач не виконував умови кредитного договору внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, що позначилось на його матеріальному стані. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про місце, день і час розгляду справи була повідомлена судом належним чином, Звернулась до суду з заявою, в якій просила відмовити у задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності. Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 32.2/АК-113.07.2. (а.с.10-14). Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35 682 доларів США терміном по 28.09.2014 року включно. Згідно з п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 9 % річних. Банком, виконано свої зобов'язання за кредитним договором, та надано позичальнику кошти. Факт отримання відповідачкою [PERSON] грошових коштів у розмірі 35682 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки 797_1 від 28.09.2007 року (а.с 23). Пунктом 3.1 кредитного договору визначено, що починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 425,00 доларів США 00 центів. Пунктом 3.9 кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, чи плати за обслуговування кредиту, сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Відповідачем систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувались зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту) протягом строку дії кредитного договору що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що 02.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідача за кредитним договором, а отже банком було змінено строк повернення кредиту. Оскільки банк звернувся до суду з позовом у 2015 року, вважає, що банк пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Судом встановлено, що дійсно 02 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Родовід Банк». (а.с. 47). Відповідно абзацу 4 п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 7», у разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Судом встановлено, що реального виконання виконавчого напису не відбулося, та постановою старшого державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 26.07.2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавчий напис було повернуто банку без реального його виконання. А отже, за наявності даних, які свідчать про відсутність реального виконання виконавчого напису нотаріуса, та з врахуванням умов п.1.1, 3.2 кредитного договору, яким встановлено кінцевий термін виконання зобов'язань відповідача, яким є 28 вересня 2014 року, суд вважає, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання банком кредитної заборгованості, та процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Саме до такої правової позиції зводиться висновок Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 7» (абз. 3 п. 17 постанови). З огляду на звернення банку до суду з позовом у серпні 2015 року, а також зобов'язань позичальника виконати умови кредитного договору до 28 вересня 2014 року включно, суд вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Таким чином, враховуючи невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні. Позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, яка станом на 13.08.2015 року складає 28 239, 40 грн. доларів США та 727 021, 82 грн. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованість відповідача складається з суми заборгованості у розмірі 28 239, 40 доларів США, яка складається з суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 28 232, 12 доларів США, та суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 7, 28 доларів США, та заборгованості у розмірі 727 021, 82 гривень, яка складається з загальної суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 613 896, 64 грн., загальної суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту розмірі 102 351, 17 грн., та суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 4 555, 49 грн. (а.с. 7-9). Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З врахуванням положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, суд вважає правильним стягнути з відповідача пеню за період з 13.08.2014 року по 13.08.2015 року за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 109 001, 73 грн., та пеню за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту у розмірі 1 122, 30 грн. А отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та приймає рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 32.2/АК-113.07.2 від 28 вересня 2007 року, станом на 13 серпня 2015 року у розмірі 28 239 (дванадцять вісім тисяч двісті тридцять дев'ять) доларів США 40 центів, яка складається з суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 28 232, 12 доларів США, та суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 7, 28 доларів США, та заборгованість у розмірі 217 031 (двісті сімнадцять тисяч тридцять одна) гривень 23 копійки, яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 109 001, 73 грн., пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту у розмірі 1 122, 30 грн., трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 101 254, 97 грн., трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 1 096, 74 грн., та суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 4 555, 49 грн. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial