Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості та за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 3283290 про встановлення ліміту кредитування (далі - договір), згідно якого позивач встановлює відповідачу ліміт кредитування на рахунок [NUMBER] у розмірі 10000,00 грн., який встановлюється на строк до 09.01.2014 року. Відповідно до умов договору, відповідач виконує свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки. Проте, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 958,44 грн., з яких: 398,44 грн. - неповернута сума кредиту; 215,14 грн. - прострочені відсотки; 5,04 грн. - прострочена сума комісії; 339,82 грн. - пеня по простроченій заборгованості за період з 27.06.2014 року по 26.06.2015 року та витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 09.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 3283290 про встановлення ліміту кредитування (в межах пакетного обслуговування), згідно умов якого, банк встановлює клієнту максимальну суму ліміту кредитування на рахунок [NUMBER] у розмірі 10000,00грн.. Відповідно до п. 1.2 договору, ліміт кредитування встановлюється на строк до 09.01.2014 року. Згідно п. 1.10, за користування кредитом, отриманого в межах поточної суми ліміту кредитування, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочога дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Пунктом 1.12 договору передбачено, що клієнт зобов`язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в термін, передбачений договором. Відповідно до п. 1.11 договору, клієнт виконує свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок, визначений у п. 1.1 цього договору. Згідно п. 1.25 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитними правовідносинами клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за договором, станом на 26.06.2015 року, становить 958,44 грн., з яких: 398,44 грн. - неповернута сума кредиту; 215,14 грн. - прострочені відсотки; 5,04 грн. - прострочена сума комісії; 339,82 грн. - пеня по простроченій заборгованості за період з 27.06.2014 року по 26.06.2015 року (а.с.8, 9, 10). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за договором № 3283290 про встановлення ліміту кредитування (в межах пакетного обслуговування) від 19.05.2014 року (а.с.35). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що банком зобов'язання за кредитним договором № 3283290 про встановлення ліміту кредитування від 09.01.2013 року виконано, що підтверджується випискою руху коштів по рахунку відповідача за період з 11.02.2013 по 26.06.2015 року, а відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по договору в розмірі 958,44 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.5).

Outcome: approved