Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015р. Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» /далі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»/ звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 26.08.2011р. між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №004-Р/005369 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (далі - Договір-1). При укладанні договору сторони домовилися, що його метою є відкриття на ім'я позичальника карткового рахунку, видача платіжної карти та її обслуговування, покладене на банк. На виконання умов договору банк відкрив на ім'я позичальника картковий рахунок [NUMBER] та видав відповідну платіжну картку [NUMBER]. За умовами п.2.5 Договору-1 позичальник проводить розрахунки з використанням платіжної карти тільки в межах суми видаткового ліміту. Пунктом 4.1.7 Договору-1 визначено, що відповідач зобов'язаний контролювати свій видатковий ліміт та не допускати несанкціонованого овердрафту та погашати всі заборгованості по платіжній карті. Згідно з п.4.1.9 у випадку виникнення несанкціонованого овердрафту позичальник зобов'язаний погасити заборгованість, що виникла у строк до 10 числа місяця наступного за звітнім. Розділом 3 та 4 Договору-1, банк та позичальник обумовили відповідальність за невиконання своїх зобов'язань 05 грудня 2012р. між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір №к-3326 про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту (далі - Кредитний договір), згідно умов якого банк відкрив на картковий рахунок позичальника на якому обліковуються операції, здійсненні з використанням картки Visa Elektron Instant Issue [NUMBER] на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 33000,00 зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 36% річних. При використанні несанкціонованого овердрафту з 01.12.2012р. позичальник зобов'язувався сплатити банку нараховані на суму заборгованості проценти у розмірі 60% річних, згідно зі змінами до тарифів банку, внесеними наказом №1207 від 09.12.2011р. Позичальник зобов'язувався повернути отримані в рахунок відновлювальної лінії кредитні ресурси в строк до 05.12.2013р. та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та стоки, передбачені договором. ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 13.10.2014р. становить 72043,26грн. Позивач зазначав, що в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 05.12.2012р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №31/12, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору №к-3326 від 05.12.2012р. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов'язань, позивач просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №к-3326 від 05.12.2012р. в розмірі 72043,26грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, діюча за довіреністю від 22.09.2015р., в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з неявкою відповідачів в судові засідання (а.с.65,66-67). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с. 55,56,62,64). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.40-45). 26 серпня 2011р. між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №004-Р/005369 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (далі - Договір-1). При укладанні договору сторони домовилися, що його метою є відкриття на ім'я позичальника карткового рахунку, видача платіжної карти та її обслуговування, покладене на банк. На виконання умов договору банк відкрив на ім'я позичальника картковий рахунок [NUMBER] та видав відповідну платіжну картку [NUMBER]. За умовами п.2.5 Договору-1 позичальник проводить розрахунки з використанням платіжної карти тільки в межах суми видаткового ліміту. Пунктом 4.1.7 Договору-1 визначено, що відповідач зобов'язаний контролювати свій видатковий ліміт та не допускати несанкціонованого овердрафту та погашати всі заборгованості по платіжній карті. Згідно з п.4.1.9 у випадку виникнення несанкціонованого овердрафту позичальник зобов'язаний погасити заборгованість, що виникла у строк до 10 числа місяця наступного за звітнім. Розділом 3 та 4 Договору-1, банк та позичальник обумовили відповідальність за невиконання своїх зобов'язань. 05 грудня 2012р. між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір №к-3326 про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту (далі - Кредитний договір), згідно умов якого банк відкрив на картковий рахунок позичальника на якому обліковуються операції, здійсненні з використанням картки Visa Elektron Instant Issue [NUMBER] на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 33000,00 зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 36% річних. При використанні несанкціонованого овердрафту з 01.12.2012р. позичальник зобов'язувався сплатити банку нараховані на суму заборгованості проценти у розмірі 60% річних, згідно зі змінами до тарифів банку, внесеними наказом №1207 від 09.12.2011р. Позичальник зобов'язувався повернути отримані в рахунок відновлювальної лінії кредитні ресурси в строк до 05.12.2013р. та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та стоки, передбачені договором. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 05.12.2012р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №31/12, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору №к-3326 від 05.12.2012р. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на «Гусельщикова» Судом встановлено, що банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Через невиконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором від №к-3326 від 05.12.2012р. у останніх станом на 13.10.2014р. склалася заборгованість перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 72043,26грн., яка складається з: - заборгованості за кредитним договором - 00,00грн., - простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором - 25312,59грн., - нарахованих відсотків по заборгованості - 5200,18грн., - нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 19357,13грн., - пені - 22173,36грн. Вказані факти підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №к-3326 від 05.12.2012р. (а.с.21). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідачі від виконання своїх зобов'язань ухиляються. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох. У разі субсидіарної відповідальності кредитор зобов'язаний спочатку пред'явити вимогу до боржника, і, якщо останній не задовольнить її, він вправі вимагати виконання зобов'язання від поручителя. Умовами договору поруки, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Тому, позивач має право вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителя. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачами не було надано до суду жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 720,43грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved