Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування в якому вказував, що 10-18 лютого 2017 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок №182 по вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську, який за життя був прийнятий спадкодавцем в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], проте належним чином не оформлений. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину у встановленому порядку після смерті батька, проте не може оформити свої спадкові права на будинок через органи нотаріату, оскільки: - втрачено оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно; -\~\~в\~правовстановлюючому документі - свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок, що був придбаний [PERSON] в період шлюбу, зазначено її дошлюбне прізвище, як власника цього майна, а саме «Краснюк». Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно, неможливість поновлення правовстановлюючого документа (отримання його дубліката) та вирішення питання щодо приведення правовстановлюючого документа у відповідність з вимогами закону в адміністративному порядку, а тому позивач просив встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, а також визнати за ним право власності на житловий будинок №182 по вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, проте від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову покладає на розсуд суду. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 10-18 лютого 2017 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок №182 по вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську, який за життя був прийнятий спадкодавцем в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], проте належним чином не оформлений. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину у встановленому порядку після смерті батька, проте не може оформити свої спадкові права на будинок через органи нотаріату, оскільки: - втрачено оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно; -\~\~в\~правовстановлюючому документі - свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок, що був придбаний [PERSON] в період шлюбу, зазначено її дошлюбне прізвище, як власника цього майна, а саме «Краснюк». Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного: 1) в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа: Суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). В разі наявності спору про право справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів розглядаються в позовному провадженні разом з вимогами матеріального характеру. Таким чином суд може встановлювати лише факти належності особі оригіналів правовстановлюючих документів, а не їх копій. Проте з матеріалів справи вбачається, що оригінал правовстановлюючого документа свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок є втраченим, його поновлення не є можливим, наявна лише копія вказаного документа. Оскільки встановлення фактів належності особі копій правовстановлюючих документів (за відсутності оригіналів) не передбачено законом, а тому в цій частині вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. 2) в частині визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування: Судом встановлено, що житловий будинок №182 по вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 25 квітня 1980 року (а.с. 13-14). Однак 18 грудня 1971 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на шлюбне (а.с. 6). Таким чином в судовому засіданні доведено ту обставину, що [PERSON] на момент смерті була власником житлового будинку №182 по вул. Зої Космодемянської в м. Вознесенську. Також, як раніше встановлено судом, спірний будинок після смерті [PERSON] був успадкований, проте не оформлений батьком позивача. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). З положень ст.ст. 1217, 1223 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а в разі його відсутності та в інших випадках, визначених Цивільним кодексом України - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Матеріали справи вказують на те, що спадкове майно на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Тому,

Outcome: approved