Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до\~Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 23.11.2017 по вулиці Чорновола в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода,\~у якій\~було пошкоджено\~належний позивачу\~автомобіль «Toyota»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] . Вказана ДТП сталася з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем по справі страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта», згідно полісу АМ/1573222. 27.02.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, утім на теперішній час відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування, що підтверджується письмовою розпискою позивача та не прийняв вмотивоване рішення у здійсненні такого відшкодування. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 148\~400, 98 грн., що складається з: суми заборгованості 100000,00 грн.; пені 35506,86 грн.; 3% річних 3329,00 грн.; інфляційного збільшення боргу 9565,12 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши до суду разом з позовною заявою клопотання з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2017 по вулиці Чорновола в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] Володимировича, який керуючи автомобілем «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] . Вказана ДТП сталася з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17.01.2018. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП, була застрахована відповідачем по справі страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта». 24.11.2017 відповідач був повідомлений про ДТП, утім на теперішній час відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування, що підтверджується письмовою розпискою позивача та не прийняв вмотивоване рішення у здійсненні такого відшкодування. В результаті ДТП позивачу була завдана майнова шкода на суму в розмірі 148 400, 98 грн., що складається з: суми заборгованості 100000,00 грн.; пені 35506,86 грн.; 3% річних 3329,00 грн.; інфляційного збільшення боргу 9565,12 грн. Утім, на даний час відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] та не прийняв вмотивоване рішення у здійсненні такого відшкодування.Згідно зі ч.1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. В статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України, кожній особі гарантується право на звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, оспорюваних або невизнаних прав. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», останній регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпеченим є транспортний засіб, що зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно з п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрат и на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За вимогами п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закон) . - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне стянути з відповідача матеріальну шкоду у вигляді стягнення страхового відшкодування в розмірі 148\~400 грн. 98 коп. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved