Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і продовжувати стягнення до повноліття дітей. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають дочок [PERSON] та [PERSON]. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося. З лютого 2017 року вони разом не проживають. Через непорозуміння з відповідачем вона змушена була поїхати до своїх батьків. Потім, бажаючи налагодити сімейне життя повернулася, однак чоловік не впустив її з дітьми у квартиру, тому вона змушена була проживати разом зі своєю свекрухою по [ADDRESS]. З червня 2017 року між ними була домовленість про надання її по 2000 гривень на потреби дітей. Однак з листопада 2017 року відповідач припинив надавати будь-які кошти. Як виняток, у грудні 2017 року як подарунок на День Святого Миколая дав по 1000 гривень на дитину, а також по 500 гривень в кінці цього ж місяця. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми відповідачу вона не створює, оскільки квартира, в якій вона проживала з дітьми та свекрухою до березня цього року, на праві власності належить відповідачу, він мав ключі від вхідних дверей та вільний доступ до цього житла. У зв'язку з агресивною поведінкою відповідача відносно неї, що негативно впливало не дітей, а також у зв'язку з відсутністю власного житла у смт. Рожнятів, вона змушена переїхати проживати до батьків у смт. Меденичі, Дрогобицького району, Львівської області, старша дочка зарахована до першого класу місцевої школи. Таким чином, діти на даний час проживають разом з нею, окремо від відповідача, який у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає, хоч має таку можливість, оскільки працює офіційно у Брошнівській філії ТзОВ «Кроно-Україна» і його сердньомісячний дохід становить приблизно 6000 - 7000 гривень. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що з моменту народження дітей і до тепер він працював лише на благо сім'ї. Також він добросовісно виконує свої обов'язки щодо матеріального забезпечення дітей по даний час. Зокрема він проводив оплату комунальних послуг, купляв продукти харчування. На даний час позивачка створює йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, без його згоди вивезла їх з Рожнятова. Вважає, що звернення позивачки з даним позовом до суду зумовлено її бажанням отримати кошти для власних потреб. Він жодного разу не відмовляв у наданні матеріальної допомоги дітям добровільно, тому стягувати з нього аліменти на користь позивачки на утримання дітей нема потреби. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] - мати відповідача, дала показання про те, що відповідач разом з дружиною та дітьми не проживає, з листопада минулого року коштів на утримання дітей не надає. Позивачка з дітьми з червня минулого року проживала у [ADDRESS], яка юридично належить відповідачу, а фактично у ній живе вона. Вона особисто сплачує всі комунальні платежі за дану квартиру. Відповідач фактично живе у належній їй квартирі [ADDRESS]. На даний час, через агресивну поведінку відповідача, невіска з дітьми виїхала до своїх батьків. Аналогічні показання дала у судовому засіданні свідок [PERSON] - хрещена мати відповідача, доповнивши, що відповідачу ніхто ніколи не перешкоджав спілкуватися з дітьми, просто останнім часом його поведінка стала дивною і агресивною по відношенню до позивачки, що змусило її виїхати з Рожнятова. Вислухавши сторін і свідків та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 3). Від шлюбу позивачка та відповідач мають дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей (а. с. 4, 5). Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, старша дочка [PERSON] зарахована до першого класу Меденицької СЗШ І-ІІІ ступенів з 12 березня 2018 року, що підтверджується копіями довідок: № 447, виданою Меденицькою селищною радою 13 березня 2018 року та № 17, виданою Меденицькою СЗШ І-ІІІ ступенів 13 березня 2018 року (а. с. 11). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивачки - дочок [PERSON] та [PERSON], які на даний час проживають разом з позивачкою. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Доводи відповідача про те, що він сам утримував дітей, сплачував комунальні платежі та забезпечував дітей необхідними засобами для існування , а тому нема підстав для стягнення з нього аліментів на утримання дітей суд вважає безпідставними, направлення на ухилення від обов»язку надавати кошти на утримування дітей, оскільки вони не підтверджені будь - якими належними і допустимими доказами та повністю спростовані у судовому засіданні показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач на даний час працює, має стабільний дохід, що підтверджується довідкою № 44 виданою 18 грудня 2017 року ТОВ «СВІСС КРОНО» (а.с.16). З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі заявлених позовних вимог. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved