Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], відділу ДВС Воловецького РУЮ про визнання права власності на автомобіль, скасування арешту майна та виключення його з акту опису та арешту. Позов обгрунтовано тим, що 22 червня 2013 року позивач придбав у відповідача [PERSON] автомобіль ВАЗ 21213, 2002 року випуску, проте через брак часу укладення договору купівлі-продажу було відкладено, хоч він повністю розрахувався за автомобіль з відповідачем. На підтвердження цього [PERSON] надав розписку, згідно з якою він отримав гроші за автомобіль. Надана довіреність від 18 вересня 2010 року посвідчена приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу, відповідно до якої позивач має право, крім іншого, знімати з обліку та відчужувати цей автомобіль. 22 грудня 2015 року працівниками Державтоінспекції у м. Сваляві Закарпатської області було тимчасово затримано транспортний засіб - спірний автомобіль, який було вилучено у позивача у зв'язку із тим, що на цей автомобіль накладено арешт. Посилаючись на те, що сторони вчинили дії, які свідчать про укладення договору-продажу автомобіля, дійшли згоди з усіх істотних умов, посилаючись на ч.1 статті 334 ЦК України позивач вважає, що набув право власності на автомобіль і просив визнати за ним право власності з моменту передачі автомобіля, та виключити останній з опису та звільнити з-під арешту. В судовому засіданні позивач позов підтримав посилаючись на обставини викладені в заяві та пояснив, що 22 червня 2013 року він сплатив [PERSON] 5\~000 гривень за автомобіль, про що той надав йому розписку і довіреність на право вчинення правочинів від імені довірителя, зокрема продати, обміняти розпоряджатись тощо, яка була посвідчена приватним нотаріусом. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, у судове засідання не зявився, хоч був належно повідомлений, у телефонному режимі просив розглянути справу без його участі. Представник відділу ДВС Воловецького РУЮ позов не визнала, вважаючи, що підстав для визнання права власності за позивачем немає, просила у позові відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Встановлено, що 22 червня 2013 року відповідач [PERSON] надав позивачу [PERSON] довіреність, якою уповноважив його вчинити наступні правочини від його імені: розпоряджатись, у тому числі продати, обміняти, передати в оренду (в позичку) заставити, в забезпечення зобовязань відповідача і третіх осіб на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21213, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] (а.с.10). Згідно з розпискою від 22 червня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 5\~000 гривень за автомобіль ВАЗ 21213, 2002 року випуску (а.с.9). 20 грудня 2015 року старший інспектор поліції [PERSON] склав акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу ВАЗ 21213, 2002 року випуску, у звязку з оголошенням розшуку та арешту державною виконавчою службою (а.с.46). 22 грудня 2015 року державний виконавець міського відділу ДВС Мукачівського МРУЮ [PERSON] в присутності інспектора поліції [PERSON] склав акт опису й арешту майна, зокрема автомобіля ВАЗ 21213, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-207/11 виданого 13.03.2012 року Воловецьким районним судом (а.с.5). Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади щодо боржника [PERSON], накладено арешт рухомого майна: Запис № 1 10.02.2012 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 31161301 від 10.02.2012 року; Запис № 2 застава рухомого майна від 16.01.2013 року; Запис № 3 арешт всього рухомого майна 04.03.2013 року; Запис № 4 арешт всього рухомого майна від 05.11.2014 року; Запис № 5 арешт рухомого майна від 09.04.2015 року (а.с. 47-49). З повідомлення Регіонального сервісного Центру МВС в Закарпатській області від 02.01.2016 року № 23/7/8-11 вбачається, що за [PERSON] рахуються зареєстрованими два автомобілі, в тому числі автомобіль ВАЗ 21213, 2002 року випуску, зеленого кольору (а.с.50-51). На виконанні відділу ДВС Воловецького РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 49788354 по примусовому виконанню виконавчих документів: виконавчого листа № 2-2-7/11 від 13.03.2012 року про стягнення боргу в сумі 23\~120 гривень за договором позики з [PERSON], виконавчий лист № 2а-0770/4126/11/2015 від 06.07.2015 року про стягнення податкового боргу з [PERSON] в сумі 13\~924,90 гривень, виконавчий лист № 300/318/14-ц від 22.12.2014 року про стягнення з [PERSON] судових витрат в сумі 3094,98 гривень, виконавчий лист № 300/318/14-ц від 22.12.2014 року про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 206\~331, 54 гривні. 14.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та оголошено в розшук автомобіль ВАЗ 21213. 20.12.2015 року транспортний засіб було затримано працівниками поліції та доставлено на спеціальний майданчик в м. Мукачево. Вирішуючи позов суд керується правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі № 6-688цс15, на підставі таких положень. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. При розгляді справи суд встановив, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачем [PERSON], а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на автомобіль на підставі статей 328, 334, 655, 656, на які посилається у заяві позивач. Суд також керується правовою позицією Верховного суду України викладеною в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі № 6-688цс15, згідно з якою видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Outcome: dismissed