Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати, стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11 серпня 2011 року. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживає спиртними напоями, у звязку з чим між ними часто виникали сварки. Відповідач працює неофіційно, однак грошей додому не приноситв, про матеріальний добробут сімї не дбав, вихованням дітей не займався. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Наданий судом строк для примирення бажаних результатів не дав. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності з постановленням заочного рішення, про що просить позивачка. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], 19 червня 2014 народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 5, 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена вимога є підставною і підлягає до задоволення. Оскільки неповнолітні діти сторін проживають з матірю, спір про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутній, то суд вважає за потрібне дітей залишити проживати з позивачкою. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в розмірі 200 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved