Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

У серпні 2017 року Автобаза Управління справами Апарату Верховної Ради України (надалі по тексту - Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив суд стягнути з останнього кошти матеріальної шкоди у розмірі 13 174,46 грн., витрати за проведення автотоварозначого дослідження у сумі 1400,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовував тим, що 11.05.2017 року Відповідач [PERSON] керуючи велосипедом в м. Києві по пр. М.Бажана, 10, здійснив рух по пішохідному переходу, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тайота» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3, 6.6 в), 6.7 ПДР. Вина [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП встановлена постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2017 року. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №0204 від 08 червня 2017 року розмір матеріального шкоди завданої Позивачу внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди складає 13 174,46 грн. Крім того, Позивачем були понесені такі збитки, як витрати за виконання експертного висновку у розмірі 1400,00 грн. В зв'язку з викладеним, Позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати дану справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з'явився, про причини їх неявки суд не повідомили, заперечень на дату розгляду справи не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у спрощеному позовному провадженні на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] 11.05.2017 року о 19 год. 00 хв. в м. Києві по пр. М.Бажана, 10, керуючи велосипедом, здійснив рух по пішохідному переходу, не врахувавши дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тайота» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3, 6.6 в), 6.7 ПДР України. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що автомобіль марки «Тайота» д.н.з. [NUMBER] належить Позивачу Автобаза Управління справами Апарату Верховної Ради України (а.с. 10). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року [PERSON] визнано винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.11). Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Тайота» д.н.з. [NUMBER], внаслідок ДТП складає 13 174,46 грн., що підтверджується Звітом ПрАТ «ГАБ'ЯНО» від 06 червня 2017 року (а.с. 14-46). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілим, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом достовірно встановлено, що саме з вини [PERSON] Позивачу Автобаза Управління справами Апарату Верховної Ради України спричинено матеріального збитку. З урахуванням встановлених обставин, вищевказаних положень цивільного закону, суд вважає за необхідне стягнути з заподіювача шкоди [PERSON] на користь Позивача кошти матеріальної шкоди у розмірі - 13 174,46 грн. Крім того, у зв'язку з даним ДТП Позивач також поніс матеріальні витрати у розмірі 1400,00 грн. за виконання експертних послуг з визначення розміру збитків, що підтверджується Актом від 15.06.2017 року (а.с. 9), а тому суд керується положеннями ст. 76 ЦПК України, вважає дані вимоги є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі - 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved