Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У серпні 2015р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 21.10.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (далі ТОВ «КБ «Дельта»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON]був укладений кредитний договір №002-15015-211006 від 21.10.2006р., згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2999,70грн., зі сплатою 10,0% річних, на строк з 21.10.2006р. по 21.10.2007р. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобовязань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» просив суд стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №002-15015-211006 від 21.10.2006р. в розмірі 1000,19грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності (а.с.2, звор.бік). Відповідач в судове засідання зявився, надав суду заяву про визнання позову (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 21.10.2006р. між ТОВ «КБ «Дельта» (далі ПАТ «КБ «Дельта»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON]був укладений кредитний договір №002-15015-211006 від 21.10.2006р., згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2999,70грн., зі сплатою 10,0% річних, на строк з 21.10.2006р. по 21.10.2007р. (а.с.5). Відповідно до статуту ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «КБ «Дельта», є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.6). Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150, ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.10). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] (а.с.8). Відповідно ч.1 ст. 3 до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі Закон) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Згідно п.1 ч.3 ст. 37 Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, таким чином має право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором №002-15015-211006 від 21.10.2006р. виконав в повному обсязі. Через неналежне невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором №002-15015-211006 від 21.10.2006 р., станом на 13.07.2015р. склалася заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта банк» в розмірі 1000,19грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 0,00грн., заборгованості за відсотками 13,60 грн., заборгованості за комісіями 986,59 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин (а.с.28,29). Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Крім того, у судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги банку, про що надав відповідну заяву (а.с.18). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 22 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який діяв на час звернення позивача до суду, \~від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із\~\~здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015р. прийняте рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк » з 03.03.2015р. по 02.06.2015р. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015р. №71 були внесені зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до яких пункт 2 цього рішення був викладений у новій редакції , а саме: «2. Тимчасову адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» запровадити строком на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» призначено професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно. Згідно п.5 ч. 1 ст.48 Закону уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення\~дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. У відповідності до п.9 ч.1 ст. 48\~та п.5 ч. 2 ст.\~ 37 Закону уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Оскільки зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаній із здійсненням ліквідації банку (в рамках проведення заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком), то він подається без сплати судового збору. За\~\~таких обставин\~\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved