Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У серпні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно з договором купівлі-продажу від 22.02.2008 року № 2-558, зареєстрованим у БТІ м. Маріуполя за №23008886 від 21.04.2008року та рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя №264\\25\\18 від 21.03.2018року, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №26079556 від 10.05.2018року їй\~ належить 3\\20 частки житлового будинку [ADDRESS] та 3/20 частки після смерті чоловіка [PERSON] за рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 21.03.2018 року,\~ загальною площею 164,4 кв.м., житловою площею 85,8 кв.м. с усіма надвірними спорудами (житловий будинок літ.Б-1 , нежитлова прибудова літ. Б1-1 , прибудова літ. б-1, веранда літ.б1-1,ганок літ.б2,гараж літ.Д-1, погреб літ. Д\\п, огорожа №1, вбиральня літ.Н-1). Співвласником іншої частини є відповідач, якому належить 7/10 частини будинку [ADDRESS] , яка складається з наступних\~ об`єктів: житловий будинок літ.А-1 , житловою площею 50,4 кв.м. з господарські спорудами.\~ На земельній ділянці [ADDRESS] знаходяться два окремих житлових будинка літА-1, літ.Б-1, які належать їй та відповідачу. Між ними, як співвласниками цього майна, виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. На теперішній час у позивачки виникла необхідність у виділенні у власність як окреме домоволодіння, в натурі 3/20 часток жилого будинку із відповідними частками споруд розташованими за адресою: [ADDRESS] та припинити спільну часткову власність в зв`язку з виділенням частки в натурі, а також визнати за позивачкою право власності на виділене зазначене майно в натурі як окреме єдине ціле. У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Васильєва Н.В. уточнила позовні вимоги [PERSON] , відповідно до яких просила виділити [PERSON] 3/10 частки житлового будинку [ADDRESS] \~ загальною полощею164,4 кв.м., житловою площею 85,8 кв.м. з усіма надвірними спорудами (житловий будинок\~ - літ.Б1, нежитлова прибудова - літ.Б1-1, прибудова літ.б-1, веранда - літ.б-1, ганок літ.б.2, гараж літ.Д-1, погреб літ.Д/п, огорожа - №1, вбиральня літ.Н-1). Також просила визнати за [PERSON] право власності в цілому на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею\~ 164,4 кв.м., житловою площею 85,8 кв.м. з усіма\~ надвірними спорудами, що складає 3/10 частини\~ домоволодіння [ADDRESS] . Просила припинити за нею право спільної часткової власності на житловий\~ будинок [ADDRESS] .\~\~ Позивачка та її представник, яка діє на підставі ордеру, адвокат Васильєва Н.В., в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України). Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 164,4 квм., житловою площею 85,8 кв.м. с усіма надвірними спорудами ( житловий будинок літ.Б-1 , нежитлова прибудова літ. Б1-1 , прибудова літ. 6-1, , веранда літ.61-1,ганок літ.62,гараж літ.Д-1, погреб літ.Д\\п, огорожа №1, вбиральня літ.Н-1, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2008 року № 2-558, зареєстрованим у БТІ м.Маріуполя за №23008886 від 21.04.2008року та рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя №264\\25\\18 від 21.03.2018року, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №26079556 від 10.05.2018року. Відповідно до витягу з рішення колегії Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради №83 від 26 березня 2008 року житловому будинку літ.Б, що належить [PERSON] та [PERSON] присвоїти поштову адресу - [ADDRESS] . Згідно технічної інвентаризації, проведеній 31 липня 2017 року, на земельній ділянці розташовано: житлові будинки літ.А-1, Б-1, нежитлова прибудова літ.Б1-1, прибудова літ. б-1, веранда літ.б1-1, ґанок літ.б2, сараї літ. В-1, 3-1, Г-1, гаражі літ. Л-1, Д-1, погріб літ. Д/п, вбиральня літ. К-1, Н-1, огорожа №1-4. Житлова площа по домоволодінню 85,8 кв.м і загальна 164,4 кв.м., що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 123426387 від 10.05.2018 року. У відповідності до висновку № 1-д експертного будівельно-технічного\~ дослідження від 04.02.2020 року виділ домоволодіння [ADDRESS] \~ житлового будинку літ.Б-1 з прибудовами літ.б-1, Б1-1, верандою літ.б1-1 та ганком літ.б2, загальною площею 75,5 кв.м., жилою площею 35,4 кв.м.; гаражу літ.Д-1; погребу літ.Д/п; вбиральні літ.Н-1; огорожі з воротами №1 за адресою: [ADDRESS] а можливий. Виділ з домоволодіння [ADDRESS] житлового будинку літ.А-1 з тамбуром літ.2-1 та погребом літ.а/п, загальною площею 66,4 кв.м., жилою площею 50,4 кв.м.; вбиральні літ.К-1; огорожі з воротами №1,2, вимощеннями І за адресою: [ADDRESS] в натурі можливий. Судом встановлено, що іншим співвласником спірного домоволодіння, відповідно до технічної документації, є [PERSON] , у власності якого знаходиться 7/10 частини будинку [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку літ.А-1 , житловою площею 50,4 кв.м. з господарськими спорудами. Ця частина домоволодіння, що належить відповідачу, самостійна та відокремлена, та із зазначеним майном позивачки не стикається. При вирішенні спірного питання щодо виділення в окреме домоволодіння в натурі частини будинку, який є предметом спору, та визначення права власності на дану частину будинку, суд виходить із наступних положень законодавства. Статтею 41 Конституції України закріплені фундаментальні права особи в сфері приватної власності, згідно якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на сласний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, а також враховуючи, що позивачка користується належній їй частиною будинку протягом тривалого часу та має право, як співвласник, на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved