Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 07 серпня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу, 21 березня 2007 року у них народилася донька [PERSON]. Подружнє життя із відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, в звязку з чим почали виникати непорозуміння та сварки, які призвели до руйнування сімї та до втрати почуттів один до одного. Позивач вважає, що сімя носить лише формальний характер, оскільки подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо більше року. Тому змушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просити суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, дитину залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Підлужна». В судове засідання позивач не зявилася. Направила до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Позов підтримує, проти розірвання шлюбу не заперечує. Від примирення сторони відмовилися. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 серпня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 200 від 07 серпня 2004 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, Серія 1-БК № 246237. (а.с 3). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження. (а.с 10). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі прізвище «Підлужна». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу та залишення позивачу прізвища «Підлужна» можливо задовольнити. Позовні вимоги в частині залишення проживання неповнолітньої [PERSON] з позивачем задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, про місце проживання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову, відповідно до квитанції від 11.08.2016 року. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial