Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із вказаним вище позовом, в обґрунтуванні зазначали, що 14 травня 2013 року між позивачами [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] [PERSON] з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідачі позичили у них грошові кошти у розмірі 7\~960,00 грн., та 2 700 доларів США, на підтвердження укладання договору позики та його умов [PERSON] та [PERSON] власноручно написали розписку від 14.05.2013 року відповідно до умов позики відповідачі зобовязалися повернути суму позики у строк 14 травня 2014 року. 05 червня 2013 року між позивачами [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] [PERSON] з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідачі позичили у них грошові кошти у розмірі 10\~000,00 грн., та 1000,00 доларів США що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладання договору складало 7\~993,00 грн 00 коп. (7,993 грн за 1 долар США),на підтвердження укладання договору позики та його умов [PERSON] та [PERSON] власноручно написали розписку від 05.06.2013 року відповідно до умов позики відповідачі зобовязалися повернути суму позики у строк до 05 серпня 2013 року, 18 серпня 2015 року відповідачами було повернуто лише 1\~000, 00 грн. 21 вересня 2013 року між позивачами [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] [PERSON] з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідачі позичили у них грошові кошти у розмірі 4500,00 доларів США, на підтвердження укладання договору позики та його умов [PERSON] та [PERSON] власноручно написали розписку від 21.09.2013 року, відповідно до умов позики відповідачі зобовязалися повернути суму позики у строк до 21 вересня 2014 року. Відповідачі не виконують свої обовязки по договору на звернення позивачів до відповідачів 06.08.2013 року та 28.08.2015 року здійснити виплату позики не реагують. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання при визнанні відповідачем позову за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Судом установлено, що 14 травня 2013 року між позивачами [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] [PERSON] з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідачі позичили у них грошові кошти у розмірі 7\~960,00 грн., та 2 700 доларів США, на підтвердження укладання договору позики та його умов [PERSON] та [PERSON] власноручно написали розписку від 14.05.2013 року відповідно до умов позики відповідачі зобовязалися повернути суму позики у строк 14 травня 2014 року. 05 червня 2013 року між позивачами [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] [PERSON] з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідачі позичили у них грошові кошти у розмірі 10\~000,00 грн., та 1000,00 доларів США що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладання договору складало 7\~993,00 грн 00 коп. (7,993 грн за 1 долар США),на підтвердження укладання договору позики та його умов [PERSON] та [PERSON] власноручно написали розписку від 05.06.2013 року відповідно до умов позики відповідачі зобовязалися повернути суму позики у строк до 05 серпня 2013 року, 18 серпня 2015 року відповідачами було повернуто лише 1\~000, 00 грн. 21 вересня 2013 року між позивачами [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] [PERSON] з другого боку був укладений договір позики, за умовами якого відповідачі позичили у них грошові кошти у розмірі 4500,00 доларів США, на підтвердження укладання договору позики та його умов [PERSON] та [PERSON] власноручно написали розписку від 21.09.2013 року, відповідно до умов позики відповідачі зобовязалися повернути суму позики у строк до 21 вересня 2014 року. Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобовязання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобовязання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачі надали суду письмові розписки як доказ про укладення договору позики між сторонами від 05.06.2013 р.,21.09.2013 р. (а.с.10,11,12). У звязку з неналежним виконанням умов грошового зобов'язання позичальники [PERSON] і [PERSON] допустили заборгованість за позикою. Як вбачається з позовної заяви з уточненнями, предметом позову є також відповідальність за порушення виконання договору позики стягнення суми боргу з урахуванням нарахованих процентів в розмірі за користування позикою 45\~833 грн 53 коп., 57 544 грн 16 коп. нарахування за індексом інфляції, 7 114 грн 60 коп. трьох процентів річних від простроченого боргу на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідачі [PERSON],[PERSON]О зобовязувалися повернути таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) в розмірі 79\~600,00 грн., та 2\~700,00 доларів США у визначений строк до 14 травня 2014 року, 10\~000,00 грн. та 1000,00 доларів США у строк до 05 серпня 2013, 18 серпня 2015 року повернули лише 1\~000,00 грн, 4\~500,00 доларів США у строк до 21 вересня 2015 року але своїх зобовязань позичальники не виконали. Внаслідок дій відповідачів має місце заборгованість по виплаті позики, яка станом на 28.08.2015 року становить загальна сума заборгованості 373\~892,22 грн. - сума основного боргу 263\~399,93 грн., у тому числі 88 600,00 грн.,та 174\~799,93 грн.,що еквівалентно 8200 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні до іноземної валюти станом на 28.08.2015 року становить (21,317065 грн за один долар США) - сума нарахованих процентів 45\~833,53 грн., - нарахування за індексом інфляції 57\~544,16 грн., - сума трьох процентів річних 7\~114,60 грн. складає 31 323 грн 43 коп. основний борг, 4 693 грн 46 коп. нарахованих відсотків за користування позикою, 3 272 грн 65 коп. нарахування за інфляційні втрати, 430 грн 92 коп. 3% річних від простроченого боргу, що складає загальну суму 39 720 грн 46 коп., та судові витрати на судовий збір в сумі 397 грн 21 коп. (а.с. 2-8, 32-36). За таких установлених судом обставинах по справі суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати, які документально підтверджуються в сумі 3\~654,00 грн., суд компенсує з відповідачів на користь позивачів (а.с. 2,3). На підставі викладеного,

Outcome: approved