Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 20000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 20000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 7000 грн. щомісячно на її утримання, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 02 вересня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. З травня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, у зв'язку із чим нею було подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. На даний час діти проживають разом з позивачем. Позивач зазначає, що загальна сума витрат на один місяць для забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей складає 40000 грн. На даний час позивач перебуває у складному матеріальному становищі, оскільки тимчасово не працює та не в змозі самостійно матеріально забезпечувати дітей, зо зумовило необхідність звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та високий дохід, інших осіб на утриманні не має. Крім того, позивач зазначила, що їхній малолітній дитини [PERSON] ще не виповнилося трьох років та вона не має можливості самостійно отримувати дохід, а тому вона вимушена також звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 7000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач також надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 02 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 504. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Діти проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 20000 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. (ч. 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Враховуючи, що діти проживають спільно з позивачем, враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи положення ст. 184 СК України, приймаючи до уваги позицію відповідача, який не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі по 20000 грн. на кожну дитину, суд дійшов висновку про можливість стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 20000 грн. щомісячно на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 08 серпня 2018 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дітьми повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовних позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення молодшою дитиною трирічного віку необхідно зазначити наступне. Згідно із ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто основною обов'язковою умовою для надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трирічного віку є існування об'єктивної можливості чоловіка надавати таку допомогу. Ураховуючи, що відповідач у справі є особою працездатного віку та має постійне місце роботи, суд вважає, що відповідач є таким, що може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка виховує двох малолітніх дітей, суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 7000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 08 серпня 2018 року і до досягнення [PERSON] трьох років. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved