Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку в сумі 56 534,28 грн за жовтень 2018 року - липень 2019 року, стягнути компенсацію за затримку виплати заробітної плати у сумі 4201,78 грн за жовтень - грудень 2018 року, січень-липень 2019 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 19.10.1973 її було прийнято на роботу контролером на Харківський завод транспортного устаткування. 18.05.1974 позивачку було переведено на посаду бухгалтера. 29.12.2017 її було звільнено за власним бажанням. Позивачка зазначає, що в порушення ст.116 КЗпП України відповідач не виплатив в день звільнення заробітну плату за серпень-грудень 2017 року, яка на день звільнення 28.12.2017 складала 59263,44 грн. 22.10.2018 позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. Рішення суду у справі №646/7316/18 отримала 02.04.2019, 10.04.2019 було відкрито виконавче провадження №58781906. 23.07.2019 позивачці виплатили заборгованість по зарплаті. Позивач вважає, що згідно зі ст..117 КЗпП України підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Заочним рішенням від 09.01.2020 у справі №646/6431/19 було задоволено її позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати та компенсації за період з січня по вересень 2018 року. Позивач пред`явила вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з 01.10.2018 по дату виплати заробітної плати - 23.07.2019. Позивачем розрахована середньоденна заробітна плата у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, яка складає 299,02 грн, та середньомісячна заробітна плата, яка складає 5830,89 грн. Також просила стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати за період 01.10.2018 - 23.07.2019, яка відповідно до розрахунку складає 4201,78 грн. 28.01.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від сторін у справі не надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому суд у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження, позов з додатками, які були ним отримані 11.02.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте відповідач відзив на позов суду не подав, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не направив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 19.10.1973 [PERSON] була зараховано контролером до Харківського заводу транспортного устаткування на підставі наказу №815 від 18.10.1973. 18.05.1974 позивачка призначена бухгалтером цеху наказом №467. 01.02.1978 позивачка переведена бухгалтером до бухгалтерії заводу на підставі наказу №136 від 01.02.1978. 29.12.2017 [PERSON] звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України на підставі наказу №293-к від 28.12.2017. Вищезазначені обставини встановлені на підставі відомостей, що містяться у трудовій книжці позивачки. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.02.2019 у справі №646/7316/18 стягнуто з ДП «Харківський завод транспортного устаткування» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату за період з серпня 2017 року по 29 грудні 2017 року в сумі 59263,44 грн. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.11.2019 на банківський рахунок позивачки 23.07.2019 від виконавчої служби за виконавчим документом №646/7316/18 перераховано 59263,44 грн. Отже саме 23.07.2019 відбувся остаточний розрахунок з працівником [PERSON] . Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.01.2020 у справі №646/6431/19 стягнуто з ДП «Харківський завод транспортного устаткування» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41186,07 грн та індексацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 3318,75 грн. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням суду від 26.02.2019 у справі №646/7316/18 встановлено невиплату працівникові [PERSON] нарахованої заробітної плати. З довідки банку про рух коштів на банківському рахунку позивача вбачається, що фактичний розрахунок з працівником відбувся 23.07.2019. Отже вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 01.10.2018 по 23.07.2019 підлягають задоволенню. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством. Згідно п.2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. П.8 зазначеного Порядку передбачено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З розрахункових листків позивачки вбачається, що її заробітна плата за два останні місяця перед звільненням становила: 4949,10 грн за жовтень 2017 року, 6712,91 грн за листопада 2017 року. Середньоденна заробітна плата для обчислення за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до п.2 Порядку складає 271,20 грн (11662,01 : 43). Саме такий розмір середньоденної заробітної плати було застосовано для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у рішенні Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.01.2020 №646/6431/19. Отже до сплати підлягає середній заробіток за період фактичної затримки остаточного розрахунку в межах заявлених вимог з 01.10.2018 по 23.07.2019 (201 робочих днів) з розрахунку середньоденного заробітку 271,20 грн. Середній заробіток за час затримки виплати дорівнює 54511,20 грн (271,20 грн х 201 робочих днів), тобто суд задовольняє позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку частково у сумі 54511,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати» Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Розрахунок компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати позивачем зроблено вірно та її розмір за період 01.10.2018 - 23.07.2019 складає 4201,78 грн, а тому вимоги в цій частині є законними та підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тобто судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати підлягають стягненню з ДП «Харківський завод транспортного устаткування» пропорційно задоволених вимог у сумі 812,21 грн, в іншій частині - компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial