Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У серпні 2016 року орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Запорізької області звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав на малолітню дитину [PERSON], стягнення аліментів на її утримання у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь майбутнього законного представника, треті особи: КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», Бердянська місцева прокуратура. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі по справі [PERSON]М та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] була засуджена у 2015 році за ч.ч. 1, 2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. 05.02.2016 року ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області оголошений розшук засудженої [PERSON] Вона ніде офіційно не працює. За місцем мешкання характеризується незадовільно: схильна до зловживання спиртними напоями. Відповідач [PERSON] був засуджений у 2015 році за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. 24.04.2015 року ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було скасовано звільнення від відбування покарання та направлено [PERSON] для відбуття покарання. [PERSON] з дитиною проживали в у гуртожитку в м. Бердянську по вул. Європейській, 84 кім.22. Під час відвідування сімї було встановлено, що в кімнаті було брудно, помешкання захаращене мотлохом, відсутні спальне місце для дитини, продукти харчування, сезонний одяг, засоби гігієни, дитина на момент обстеження була брудною та голодною. Взагалі санітарно-гігієнічний стан помешкання незадовільний. З відповідачкою [PERSON] неодноразово проводилися бесіди щодо неналежного виконання батьківських обовязків, необхідності створення належних умов для проживання дитини. Проте вона жодних висновків для себе не зробила. З 08.09.2015 року дитина [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні в КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» у м. Запоріжжя. Представник органу опіки та піклування [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином через засоби масової інформації. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Прокурор в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги позивача. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], мати відповідача [PERSON], суду показала, що [PERSON] зловживає спиртними напоями. Де вона проживає зараз їй не відомо, оскільки вони з нею не спілкуються. Знає, що донька віддала онуку у серпні 2015 року КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко». З того часу дитину ніхто з батьків чи родичів не провідував. Батька дитини [PERSON] вона взагалі не знає. Останній раз бачила [PERSON] 08.11.2016 року в місті, повідомила її про те, що її позбавляють батьківських прав. Про дитину вона навіть не згадувала. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.12,13-14). З липня 2015 року дитина була поставлена на облік у службі у справах дітей виконкому Бердянської міської ради Запорізької області, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.17). Відповідачі ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями. З актів обстеження житлово-побутових умов проживання сімї в м. Бердянську, вул. Європейська, 84 кім.22, де вони проживали, вбачається, що в кімнаті завжди панував безлад та антисанітарія, запаси їжі відсутні, у дитини не має свого ліжка та іграшок ( а.с. 28,29). 06.03.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.04.2015 року звільнення від відбування покарання скасовано та направлено відповідача для відбування покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. 19.03.2016 року [PERSON] був оголошений у всеукраїнський розшук (а.с.34-35,31). [PERSON] була засуджена 30.07.2015р. за ч.ч. 1, 2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.. В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває подання КВІ УДПтСУ в Запорізькій області про скасування звільнення [PERSON] від відбування покарання з випробуванням та направлення її в місця позбавлення волі для відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2016р. оголошено розшук [PERSON]М (а.с.32-33,31). 14.08.2015р. [PERSON] звернулася до служби у справах дітей з заявою про тимчасове влаштування її дитини [PERSON] до дитячого будинку «Сонечко» (а.с.22). З вересня 2015 року дитина перебуває на повному державному забезпеченні в КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко». Відповідачі за весь час знаходження дитини в дитячому будинку жодного разу її не відвідали, умовами утримання, станом здоровя, потребами дитини не цікавляться, матеріальної підтримки дитині не надають (а.с.37,38). Орган опіки та піклування надав суду висновок від 05.08.2016р. (а.с.5-7) про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав з тих підстав, що вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, не створили належні умови для проживання та утримання неповнолітньої дитини, своєю поведінкою не можуть благотворно впливати на розвиток особистості та характеру. Враховуючи конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідачів батьківських прав ґрунтуються на законі, є всі правові підстави для позбавлення їх батьківських прав, а тому, в інтересах дитини, позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України, аліменти можуть бути присуджені судом у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачі є працездатними особами, але ніде не працюють, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з кожного з них аліментів на утримання дитини у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь майбутнього законного представника, стягнення аліментів проводити з часу передачі дитини цій особі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути також судовий збір на користь державного бюджету у сумі 1102,40 грн. з кожного ( з позовних вимог майнового і немайнового характеру).

Outcome: approved