Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що 16.03.2017 року звільнений з посади провідного юрисконсульту по судовій практиці в юридичному відділі за ст. 36 п. 1 КЗпП України. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 по 16.03.2017 року в розмірі 12714,16 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутністю та відсутності позивача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав та надав відзив, посилаючись на те, що 15.03.2017 року підприємство було захоплене представниками влади так званої «Донецької народної республіки», у звязку з чим завод не зміг продовжувати нормальну господарську діяльність. Вказує, що позивач посилається на документи природа походження яких не встановлена, матеріали справи не містять обєктивної довідки про заборгованість, не надано доказів щодо невиплати заробітної плати за відпрацьований час, відсутня будь-яка бухгалтерська документація, яка б підтверджувала наявність такої заборгованості, видана посадовими особами, які мають право на вчинення цих дій. На підставі викладеного в задоволенні позову просив відмовити, стосовно судових витрат просив відмовити, оскільки стороною позивача не надано попереднього розрахунку цих витрат. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на посаді провідного юрисконсульту по судовій практиці в юридичному відділі. Наказом № 6585 від 16.03.2017 року позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з положеннями ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Стаття 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в цивільному процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК). Відповідно до положень ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. На підтвердження заявленої вимоги позивачем подано копії довідки про заробітну плату та інші доходи, табель обліку робочого часу. Згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації ДСТУ 4163-2003\~ копії наданих позивачкою документів можуть вважатися такими, що засвідчені належним чином за умови, що на них проставлено відмітку про їх засвідчення з назвою\~ посади,\~ особистим підписом особи,\~ яка\~ засвідчує\~ копію,\~ її\~ ініціалами\~ та\~ прізвищем,\~ датою засвідчення копії. Відповідач ставить під сумнів автентичність наданих позивачкою копій письмових документів та достовірність наведених у них відомостей, посилаючись на те, що на копії довідки відсутні такі обовязкові реквізити як дата складання документа та реєстраційний номер документа; не вказано ким та коли вона виготовлена та посвідчена; печатка, відтиск якої міститься на копії відрізняється від оригінальної печатки ПрАТ «ХТЗ»; документ підписано особою, яка не мала права на вчинення таких дій; довідка нібито складена 10.03.2017 року однак містить відомості про заборгованість по заробітній платі в цілому за березень 2017 року. Такі сумніви не можуть вважатися нерозумними. Водночас відповідач позбавлений можливості надати суду оригінал жодного з документів, на які посилається позивач, з огляду на втрату ним контролю і доступу до своїх виробничих потужностей, іншого майна та документації, що знаходиться в м. Харцизьк, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, компютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням тощо. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є м. Харцизьк. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Сертифікатом від 01 вересня 2014 року № 2721/05-04 Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 01 серпня 2014 року для ПрАТ «Харцизький трубний завод» під час здійснення господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавства щодо справляння і сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифіката обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Факт захоплення підприємства відповідача не заперечується позивачем та підтверджується листом заступника начальника слідчого управління ГУНП в Донецькій області про те, що 22.03.2017 року до ЄРДР за № 12017050410000782 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України за фактом самовільного зайняття 15.03.2017 виробничих потужностей ПрАТ «Харцизький трубний завод». Наведене унеможливлює використання судом правила, встановленого ч. 4 ст. 81 ЦПК України, щодо наслідків ненадання особою, на не вчинення якою певних дій посилається інша особа, доказів підтвердження вчинення цих дій. Зважаючи на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а матеріали справи не містять достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що при звільненні позивача з ним не було проведено повний розрахунок, неможливо зробити беззаперечний висновок щодо наявності та розміру заборгованості відповідача по заробітній платі перед позивачем, а тому таку вимогу суд вважає недоведеною та у її задоволенні відмовляє. У зв'язку з цим витрати позивача на професійну правничу допомогу відшкодуванню також не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed