Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на належне [PERSON] майно. 22.06.2017 року нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки Державні акти про право власності на земельні ділянки буди видані після смерті спадкодавця і у них була допущена помилка: зазначено, що земельні ділянки розташовані на території Кремнянської сільської ради, в той час як вони розташовані на території Кремненської сільської ради. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0, 8259 га та земельну ділянку площею 2,1199 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кремненської сільської ради Лугинського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Також пояснила, що [PERSON] після смерті чоловіка у встановленому законом порядку для прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном у неї не має. Відповідач у судове засідання представника не надіслав, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд не прийняв визнання позову відповідачем згідно ст. 174 ЦПК України та продовжив судовий розгляд, про що постановив ухвалу від 02 листопада 2017 року. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту ст. 10, 11, 58-60 ЦПК України суд вирішує цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 15.03.2017 року (а.с. 5). [PERSON] була дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 22.01.1961 року (а.с. 6). Відповідно до державних актів серії [NUMBER] від 26.01.2003 року на право власності на земельну ділянку площею 0,8259 га кадастровий номер [NUMBER] та серії [NUMBER] від 26.01.2003 року на право власності на земельну ділянку площею 2,1199 га кадастровий номер [NUMBER], зазначені земельні ділянки належать [PERSON] (а.с. 7, 8). З витягів Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-1803615862017 від 29.03.2017 року та НВ-1803615882017 від 29.03.2017 року, вбачається, що зазначені земельні ділянки належать [PERSON] (а.с. 9, 10, 11, 12). Державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки (а.с. 13). Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи те, що спадкодавець помер до 01 січня 2004 p., застосуванню до відносин спадкування підлягають норми чинного на той час законодавства - Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (далі - ЦК Української РСР). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За правилами п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Аналізуючи норми права, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, в їх сукупності, та зібрані в справі докази суд приходить висновку, що позивач юридично спадщину не прийняла, а доказів фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном суду не надав, на них не посилає, і за правилами ст. 555 ЦК Української РСР, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави. У ході розгляду справи позивачем не заявлялося клопотання щодо заміни неналежного відповідача чи залучення держави в якості співвідповідача, а тому, заявлені вимоги до Кремненської сільської ради Лугинського району є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Кремненської сільської ради Лугинського району про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування слід відмовити. На підставі ст. 525, 529, 548, 549, 555 Цивільного кодексу України 1963 року,

Outcome: dismissed