Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25 квітня 2005 року виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 01. В обґрунтування позову зазначала, що з 25 квітня 2005 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу дітей вони не мають. Подружнє життя у них не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та нерозуміння один одного, у зв'язку з чим між ними виникали сварки. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча проживають в одній кімнаті гуртожитку. Їхній шлюб існує лише формально, подальше його збереження є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд позов задовольнити, оскільки за наданий судом строк сторони не примирилися. Сплачений нею при подачі позову судовий збір із відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав та пояснив, що за наданий судом строк подружжя не примирилося, позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, роз'яснивши наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 квітня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 01. Дітей від шлюбу вони не мають. Суд встановив, що із серпня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоча проживають в одній кімнаті гуртожитку. За наданий судом час вони не примирилися. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, за наданий час подружжя не примирилося, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved