Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.1990 року належить 1/2 частка житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 29.10.1983 року також належить 1/2 частка вказаного житлового будинку. Спірний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 812 кв.м. Посилаючись на те, що згоди щодо користування будинком та земельною ділянкою вони дійти не можуть, просила суд провести реальний поділ житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визначити порядок користування вказаною земельною ділянкою. За клопотанням позивачки у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів розподілу житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою, проведення яких доручено Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області. В судове засідання позивачка подала письмову заяву, в якій підтримала свій позов та просила суд провести розподіл житлового будинку і визначити порядок користування земельної ділянки згідно висновку експертизи № 125-135 від 09.01.2015 року. Відповідачка не заперечувала проти позову. Подала до суду письмову заяву, що з позовом та висновком експертизи згодна, просила справу розглядати у її відсутність. Вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності з відповідною часткою господарських будівель та споруд належить: - 1/2 частка - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.07.1990 року державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори; - 1/2 частка - належить відповідачці [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 29.10.1983 року державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори. На підставі рішення №405/10 виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 27.04.1960 року під індивідуальну забудову за вказаною адресою було виділено земельну ділянку площею 550 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів №264 від 17.03.1981 року співвласникам житлового будинку по [ADDRESS] в тимчасове користування було залишено земельну ділянку площею 262 кв.м. Таким чином, сторони мають право користуватися земельною ділянкою площею 812 кв.м. Фактично ж співвласники користуються земельною ділянкою площею 833 кв.м. Надлишками земельної ділянки загальною площею 21 кв.м сторони користуються самовільно. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається із роз'яснень, викладених у абз.1 п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Для проведення реального поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-135 від 09.01.2015 року розроблено один варіант реального поділу домоволодіння з врахуванням тривалого порядку користування, який склався між сторонами. За даним варіантом сторонам у власність пропонується виділення часток, які є наближеними до ідеальних часток, за побажанням співвласників, з окремими виходами. Відповідно до цього варіанту, кожному із співвласників спільної часткової власності можливо виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка наближено відповідає їх ідеальним часткам. Цей варіант висновку передбачає сплату позивачкою на користь відповідачки компенсацію за отримання нею частки, більшої ніж та, що їй належить - 49056 грн. Відповідно до цього висновку кожному із співвласників спільної часткової власності виділяється у власність відокремлена частина будинку із самостійним виходом: [PERSON] - 56/100 частки спірного домоволодіння, а [PERSON] - 44/100 частки. Оскільки частка, яка виділяється у власність [PERSON] на 6/100 частки більше від розміру частки, яка їй ідеально належить, а частка [PERSON] на 6/100 частки менша від тієї, яка належить їй, то цей варіант висновку передбачає сплату позивачкою на користь відповідачки компенсацію за отримання нею частки, більшої ніж та, що їй належить у розмірі 49056 грн. В своїй письмовій заяві до суду від 24.02.2015 року відповідачка відмовилася від стягнення компенсації у розмірі 49056 грн. з позивачки на її користь, що згідно положень ст..11 ЦПК України є її правом. В письмових заявах суду сторони просили провести поділ спірного домоволодіння за наданим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи. За такого, для вирішення даного спору та з врахуванням того, що у користування сторін виділяються ізольовані частини житлового будинку, суд вважає, що реальний поділ житлового будинку з належними господарськими будівлями можливо провести саме за цим варіантом судової будівельно-технічної експертизи, оскільки він фактично максимально наближений до їх часток, враховує порядок користування, що склався, та побажання самих сторін. У відповідності до вимог ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Як роз'яснено в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Згідно з п.21 вказаної постанови, виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою (у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди) визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст.88 ЗК України від 25 жовтня 2001 року повинен брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів. Як зазначалося раніше за вищевказаними рішеннями органу місцевого самоврядування у користування власників житлового будинку по [ADDRESS] у тимчасове користування було передано земельну ділянку площею 262 кв.м. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.20 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» N 7 від 16 квітня 2004 року у разі, коли громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу виконавчої влади або місцевої ради тимчасово користуються ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд, вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та розпорядження нею, може одночасно визначити за тими ж правилами і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він встановлюється на період до припинення права користування нею. Із висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09.01.2015 року слідує, що експертом запропоновано всього два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, а саме: варіант - 1 приближений до ідеальних часток з урахуванням побажань співвласників та порядку користування, який склався між співвласниками, запропонований експертом, виходячи з фактичної площі земельної ділянки, якою користуються сторони, а саме 833,06 кв., до якої входять надлишки 21 кв.м, та варіант - 2 приближений розміру ідеальних часток співвласників в домоволодінні, з урахуванням побажань співвласників та порядку користування, який склався між сторонами, виходячи з площі земельної ділянки - 812 кв.м. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що визначити порядок користування земельною ділянкою слід за другим варіантом висновку експертизи №125-135 від 09.01.2015 року, який розроблений експертом, виходячи з площі земельної ділянки 812 кв.м., яка була передана в користування сторонам на підставі вказаних вище рішень органів місцевого самоврядування, оскільки сторонами не надано суду доказів, що земельна ділянка площею 21 кв.м передавалася у користування співвласникам повноважним органом виконавчої влади та у визначеному законом порядку, а також що вона не є самовільно зайнятою. А тому у користування [PERSON] з часткою ? слід виділити земельну ділянку площею 295,0 кв.м., в тому числі: під будівлями - 184,9 кв.м., під двором - 110,10 кв.м.; [PERSON] з часткою ? - земельну ділянку площею 517,0 кв.м., в тому числі: під будівлями - 146,5 кв.м., під двором - 370,5 кв.м. Вхід на земельну ділянку [PERSON] здійснюється зі сторони фасадної межі з вул.Квітневої через металеві ворота шириною-3,0 м. Вхід на земельну ділянку [PERSON] здійснюється зі сторони вул..10-а Лінія через металеві ворота шириною - 2,8 м. На підставі викладеного,

Outcome: approved