Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У серпні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в кому просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмір 194327,60 грн., а також судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.05.2020 року о 22 години 28 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з [NUMBER] допустила наїзд на припаркований автомобіль Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2020 року у праві № 522/9932/20 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до звіту №2/06-ТЗ, про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженнями транспортного засобу від 03.06.2020 року позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 192527,60 грн. Позивачем також було сплачено вартість експертного дослідження у розмірі 1800,00 грн, що підтверджується копією квитанції від 02.06.2020 року. Цивільна відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП застрахована не була, жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку відповідач не здійснив, позивач вважає за доцільне звернутися за захистом своїх права з позовною заявою про відшкодування шкоди до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, вказавши що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 травня 2020 року о 22 години 28 хв. водій водій [PERSON] керуючи автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з [NUMBER] допустила наїзд на припаркований автомобіль Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Водій [PERSON] порушила вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 року визнано [PERSON] винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави, та стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 420,40 гривень, що підтверджується копією вказаної постанови (а.с.5-6) Відповідно до ст. ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Транспортний засіб «Renault Kangoo», державний номерний знак « [NUMBER] » на момент ДТП належав позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 4) Відповідно до Звіту №2/06-ТЗ від 03.06.2020 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 7-30), виконаного на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності СОТ ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу Renault Kangoo, д.н.з [NUMBER] складає 192527,60 грн. (а.с.12). Вартість проведення дослідження позивачем становить 1800,00 гривень, які були сплачені позивачем, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 02/06-ТЗ від 02.06.2020 року (а.с. 31) На момент скоєння ДТП цивільна відповідальність відповідача згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахована не була. (а.с. 46 зв.). Частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума завданої шкоди, в розмірі вартості матеріального збитку - 192527,60 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено судові витрати на підготовку експертного висновку в розмірі 1800 грн. (а.с. 31), на сплату судового збору в сумі 1943 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved