Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] (далі по текст - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] ( далі по тексту - відповідач) про визнання права власності на 1/2 частини квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 26.01.1999 року. 27.12.2007 року, позивачем спільно із відповідачем [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . Квартира була придбана на ім`я [PERSON] за наявності нотаріально посвідченої письмової згоди позивача. Таким чином, відповідна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, та відповідно позивач є співвласником даної квартири. На даний час відповідач використовує цю квартиру як приміщення для надання нотаріальних послуг, проте позивач згоди на використання квартири для даних цілей не надавав. Відповідач не дає змоги користуватися позивачу даною квартирою та відповідно перешкоджає позивачу не лише користуватися квартирою, але й перешкоджає проживати позивачу у даній, належній також і позивачу, квартирі. Спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому позивач просить визнати за ним право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , 1/2 частку квартири залишити у власності відповідача. У відзиві на позовну заяву від 01.11.2019 року, відповідачем зазначено, що відповідна квартира була придбана за рахунок кредитних коштів та станом на час звернення позивача з даним позовом знаходиться в іпотеці AT «Таскомбанк». Так, 27 грудня 2007 року між AT «ТАС-Бізнесбанк» (правонаступником якого є AT «Таскомбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №КФ 162-07, за умовами якого Банк надає Позичальнику довгостроковий кредит в сумі 170 000,00 доларів США на купівлю квартири та ремонт квартири з кінцевим строком повернення не пізніше 27.12.2027р. зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 14% простих відсотків річних. 27 грудня 2017 року між AT «ТАС-Бізнесбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки ПФ 162-07, за умовами якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань згідно кредитного договору №КФ 162-07 від 27.12.2007р. Також, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між Банком та Відповідачкою 27 грудня 2007 року було укладено Іпотечний договір ЗФ 162-07, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноногом В.П. та зареєстрований в реєстрі за №6169, згідно якого предметом іпотеки є об`єкт нерухомості: двокімнатна квартира, загальною площею 50,10 кв.м., житловою площею 32,00 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . в зв`язку з чим на вищезазначену квартиру було накладено заборону на відчуження. В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справа №761/2443/19 (суддя Макаренко І.О.) за позовом AT «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] , яка станом на час подання відзиву призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Звернувшись з даним позовом, [PERSON] недобросовісно користується та зловживає своїми правами стосовно кредитора та іпотекодержателя - AT «ТАСКОМБАНК», [PERSON] вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до неї про визнання права власності на 1\\2 квартири слід відмовити. Ухвалою суду від 08.10.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.11.2019 року. Ухвалою суду від 02.04.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті на 18.06.2020 року. Ухвалою суду від 15.09.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Матюшка В.В. про закриття провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що з 26 січня 1999 року до 08 серпня 2019 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 27 грудня 2007 року [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноногом В.П. та зареєстрованого в реєстрі за №6168. Судом встановлено, що спірна квартира була придбана за рахунок кредитних коштів AT «ТАС-Бізнесбанк». Так, 27 грудня 2007 року між AT «ТАС-Бізнесбанк» (правонаступником якого є AT «Таскомбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №КФ 162-07, за умовами якого Банк надає Позичальнику довгостроковий кредит в сумі 170 000,00 доларів США на купівлю квартири та ремонт квартири з кінцевим строком повернення не пізніше 27.12.2027р. зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 14% простих відсотків річних. 27 грудня 2017 року між AT «ТАС-Бізнесбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки ПФ 162-07, за умовами якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань згідно кредитного договору №КФ 162-07 від 27.12.2007р. Також, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між Банком та Відповідачкою 27 грудня 2007 року було укладено Іпотечний договір ЗФ 162-07, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноногом В.П. та зареєстрований в реєстрі за №6169, згідно якого предметом іпотеки є об`єкт нерухомості: двокімнатна квартира, загальною площею 50,10 кв.м., житловою площею 32,00 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . в зв`язку з чим на вищезазначену квартиру було накладено заборону на відчуження. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 391 ЦК України). Так, відповідно до положень ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Законом України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ст. 7 Закону України «Про іпотеку»). Із матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] , перебуває в іпотеці AT «Таскомбанк» на підставі іпотечного договору ЗФ 162-07 від 27.12.2007 року, у зв`язку з чим на вищезазначену квартиру було накладено заборону на відчуження. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2012 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів за кредитним договором, та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» суму заборгованості за кредитним договором №КФ162-07 від 27.12.2007р. у розмірі 176 382,78 доларів США. В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справа №761/2443/19 за позовом AT «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що 31 січня 2020 року [PERSON] набула права вимоги за Кредитним договором №КФ 162-07 та Договором іпотеки № ЗФ 162-07, на підставі Договору комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за Кредитним договором та Договорами забезпечення, що укладений 31.01.2020 року між ТОВ «Фінстрим» та новим кредитором. Договір комісії, що укладений 31.01.2020 року між ТОВ «Фінстрим» та АТ «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором № КФ 162-07 від 27.12.2007 року та Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, що укладені 30.01.2020 року між АТ «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та АТ «Таскомбанк». 09.06.2020 року [PERSON] як іпотекодержатель реалізувала своє право в порядку Закон України «Про іпотеку» та умов Договору іпотеки, та набула право власності на предмет іпотеки квартиру за адресою [ADDRESS] . 09.06.2020 року [PERSON] як іпотекодержатель реалізувала своє право в порядку Закон України «Про іпотеку» та умов Договору іпотеки, та набула право власності на предмет іпотеки квартиру за адресою [ADDRESS] . Таким чином починаючи з 09.06.2020 року власником спірної квартири є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Також, на стадії розгляду справи по суті від [PERSON] надійшло клопотання про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Разом із тим, на підставі ст.ст. 53 та 54 ЦПК України, судом було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження. А також, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. ст. 70 СК України). Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. До аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 03 квітня 2019 року у справі №726/831/15-ц, який є обов`язковим до врахування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. З урахуванням того, що станом на момент розгляду справи спірна квартира за адресою [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , тому здійснити поділ майна у спосіб, який просить позивач не вбачається можливим, оскільки можуть бути порушені права нового власника квартири., [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , тому здійснити поділ майна у спосіб, який просить позивач не вбачається можливим, оскільки можуть бути порушені права нового власника квартири. За таких обставин, у задоволенні позову про визнання права власності на Ѕ квартири, яка перебуває в іпотеці, слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed