Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку № 8, розташованого по провул. Південний с.Семенівка Арбузинського району Миколаївської області. За вказаною адресою зареєстрований її рідний брат [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач протягом останніх двох років у будинку без поважних причин не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, має постійне місце проживання [INFO], де проживає разом з іншою жінкою, у звязку з чим вона не має можливості розпорядитися будинком як своєю власністю, прохала визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком № 8, розташованим по провул. Південний с.Семенівка Арбузинського району Миколаївської області. У судовому засіданні позивач надала пояснення про те, що відповідач у 2012 році проживав з її бабусею у спірному будинку протягом півроку, потім залишив будинок так як розпочав жити з іншою жінкою. У кінці 2012 року був такий випадок, що відповідач пиляв дрова пяний і її чоловік побив його за те, що брат ображав бабусю і вигнав його з будинку за проханням бабусі. Ввечері вони з чоловіком поїхали до [PERSON], де був її брат, та забрали у нього ключі від будинку. Десь через 3-7 днів брат забрав речі з будинку, де жила бабуся і став проживати з [PERSON] як з жінкою. Після цього випадку відповідач не прохав її, щоб вона його пустила жити. Представник позивача підтримав доводи позивача, пояснив, що відповідач добровільно покинув своє місце проживання, не намагався ніяким чином повернутися до нього, створив нову сім»ю, позивач не заперечувала проти того, щоб відповідач проживав у будинку. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що у 2012 році він жив близько року у спірному будинку до того, коли у листопаді 2012 року сестра разом з своїм чоловіком вигнали його з дому за те, що він разом з сусідом пяні пиляли дрова. Він у день сварки пішов до [PERSON], ввечері же сестра з чоловіком забрали у нього ключі від будинку. Через тиждень він самостійно забрав речі з будинку. Після цього з кінця 2012 року по кінця 2013 року він приходив у будинок, де жила бабуся, доглядав її. Не звертався до сестри з вимогами про вселення, оскільки вважав, що його вигнали. На даний час має з [PERSON] сім»ю та спільну дитину. Представник відповідача підтримала доводи відповідача. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони і свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у власності позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 січня 2012 року Арбузинською державною нотаріальною конторою, перебуває житловий будинок № 8, розташований по провул. Південний с.Семенівка Арбузинського району Миколаївської області. Як вбачається з довідки Арбузинського РС УДМС України в Миколаївській області № 2/5 55 від 21 січня 2016 року у вказаному вище будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач зареєстрований у спірному будинку 30 листопада 2012 року, не проживає у будинку з кінця 2013 року, вибув на проживання в домогосподарство по вул. Шевченко, 113 с.Семенівка, про що свідчить довідка Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 3 березня 2016 року за № 107/06 . З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видно, що відповідач проживав у спірному будинку у 2012 році, у 2013 році у звязку з створенням сім»ї з [PERSON] до будинку більше не приходив. Відповідно до ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст.9 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім»ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин з власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Суд не приймає до уваги також доводи відповідача про те, що поважною причиною відсутності його за місцем проживання є те, що позивач та її чоловік вигнали його із спірного будинку, забрали ключі від нього. До поважних причин у розумінні ст. 405 ЦК України закон відносин обставини, які встановлюють факт перешкоджання проживанню у будинку зі сторони власника, членів його сім»ї або інших осіб. Однак як встановлено у судовому засіданні, відповідач у день сварки самостійно пішов жити до [PERSON], а через тиждень забрав речі з будинку. Після цього протягом року до смерті бабусі, яка проживала у будинку, він мав доступ до цього будинку, приходив туди, допомагав бабусі. Однак після того як він покинув будинок, відповідач не виявляв будь-яким чином бажання проживати у будинку до дня подачі позову до суду [PERSON] Також не встановлено у судовому засіданні і фактів перешкоджання відповідачу зі сторони позивача проживанню його у будинку після сварки. Відсутність у відповідача на праві власності іншого житла також не є поважною причиною для підтвердження його права на проживання у будинку. За такого, поскільки відповідач не подав доказів на підтвердження поважності причини відсутності у спірному житловому будинку більше року, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved