Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У січні 2014 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] й припинити реєстрацію місця проживання останнього у даній квартирі. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] є власницею спірної квартири. 27.07.2013 р. у цій квартирі було зареєстровано її колишнього чоловіка - [PERSON] З дати реєстрації у квартирі останній у ній не проживав і не ніс витрати по сплаті комунальних платежів за квартиру, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України він втратив право на користування даною квартирою. У січні 2014 р. [PERSON] пред'явив позов до [PERSON], у якому просив вселити його до квартири [ADDRESS], визнати його право на проживання у цій квартирі та зобов'язати [PERSON] віддати йому ключі від квартири. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після 11.06.2013 р. [PERSON] у спірній квартирі за свої кошти зробив капітальний ремонт, придбав меблі, холодильник і оргтехніку та разом з родиною переїхав на проживання до цієї квартири. Після розірвання сторонами шлюбу [PERSON] вигнала [PERSON] з квартири та змінила замок на її вхідних дверях. На даний час [PERSON] як колишній член сім'ї [PERSON] має право на проживання у спірній квартирі. Ухвалою суду від 19.02.2014 р. справи за вказаними позовами об'єднано в одне провадження. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, а позовні вимоги [PERSON] частково задоволено: останнього вселено до спірної квартири, [PERSON] зобов'язано надати йому дублікат ключів від цієї квартири та не чинити перешкод у користуванні нею, а у задоволенні решти вимог [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення, задовольнити її позовні вимоги і відмовити у задоволенні позову [PERSON] Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - [PERSON] заявила клопотання про відкладення розгляду справи, який було призначено на 12.03.2014 р., у зв'язку з проходженням нею лікування, але суд його протиправно відхилив. Відхилення даного клопотання позбавило [PERSON] можливості забезпечити явку до суду неповнолітнього сина сторін [PERSON] для допиту як свідка на підтвердження доводів її позову, - наданими суду доказами - показаннями свідка [PERSON], актом ЖРЕД № 2 КП «Деснянське» і поясненнями сина [PERSON] підтверджується законність позовних вимог [PERSON], - місцевий суд обґрунтував рішення по справі показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] й [PERSON], допитаних за клопотанням [PERSON] Проте зміст цих показань не дає підстав для висновку про необґрунтованість позову [PERSON] та про обґрунтованість позову [PERSON] У судовому засіданні представник [PERSON] просила відхилити апеляційну скаргу за її безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, суд І інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду справи належними й допустимими доказами підтверджено позовні вимоги [PERSON] та спростовано позовні вимоги [PERSON] Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення. Так, по справі встановлено наступне. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями відповідних правоустановчих документів (а.с. 7-14). З 07.07.1995 р. сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.01.2014 р., яке набрало законної сили 21.01.2014 р. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтва про одруження сторін і вказаного рішення (а.с. 39, 4). Місце проживання [PERSON] у спірній квартирі зареєстровано з 23.07.2013 р. по даний час, що підтверджується копією довідки обліково-реєстраційного відділу КП «Деснянське» Чернігівської міської ради від 27.01.2014 р. № 296 (а.с. 6). [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні спірною квартирою - вона змінила замки на вхідних дверях та не пускає останнього до квартири. Ці обставини частково (в частині зміни замків на вхідних дверях) підтверджуються [PERSON], а також підтверджуються копією висновку ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 05.02.2014 р. за результатами перевірки заяви [PERSON] (а.с. 51), показаннями допитаних судом І інстанції свідків [PERSON], [PERSON], частково - показаннями свідка [PERSON] З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Реєстрація місця проживання [PERSON] у належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] мала місце у період шлюбу [PERSON] з [PERSON] Отже [PERSON] з дати реєстрації місця проживання у цій квартирі набув право на користування нею як член сім'ї [PERSON] По справі встановлено, що з 23.07.2013 р. - з моменту реєстрації місця проживання [PERSON] у вказаній квартирі по дату пред'явлення останньою позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - по 30.01.2014 р. (а.с. 2) пройшло 6 місяців і 8 днів. Тобто спірні правовідносини між сторонами тривають менше одного року. Частина 2 ст. 405 ЦК України приписує, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. По справі не встановлено обставин, які вказують на те, що в контексті спірних правовідносин законом або домовленістю між сторонами передбачено інше, ніж приписує ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки з 23.07.2013 р. - з моменту набуття [PERSON] права на проживання у спірній квартирі як члена сім'ї її власника пройшло менше одного року, то можливість визнання [PERSON] таким, що втратив право користування цією квартирою на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України у даний час категорично виключається. У зв'язку з цим факт проживання або непроживання [PERSON] протягом спірного періоду у квартирі, про яку йдеться, не має юридичного значення для вирішення даної справи. Тож на даний час [PERSON] має право користування спірною квартирою. Це право [PERSON] є документально підтвердженим і у його визнанні шляхом постановлення судового рішення нема потреби. По справі встановлено, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні належною їй квартирою [ADDRESS]. Т.я. [PERSON] має право користування даною квартирою, то чинення йому [PERSON] вказаних перешкод є протиправним. З викладеного випливає, що є вірними висновки місцевого суду про відмову в задоволенні вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, і про задоволення вимог останнього про вселення до цієї квартири, зобов'язання [PERSON] надати йому дублікат ключів від квартири та не чинити перешкод у користуванні нею. Проте мотиви, з яких суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, не відповідають ч. 2 ст. 405 ЦК України - нормі матеріального права, яка регулює спірні правовідносини. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, про яку йдеться, а в іншій частині воно підлягає залишенню без змін. Враховуючи викладене,

Outcome: partial