Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], відкритого акціонерного товариства «Херсонські комбайни», арбітражного керуючого [PERSON], в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила: - визнати недійсними наказ ліквідатора ВАТ «Херсонські комбайни» [PERSON] №6-о від 13.06.2012 року «Про надання статусу жилих кімнат (квартир)» та ордер №96 на житлове приміщення в гуртожитку, виданий 22.10.2012 року ВАТ «Херсонські комбайни» [PERSON] Валеріїній на право зайняття житлового приміщення в гуртожитку за адресою: м. Херсон, вул. Бучми, 20, кімн. 195-в; - усунути перешкоди в користуванні та розпорядження майном; - виселити [PERSON] з безпідставно займаного підсобного приміщення спільного користування площею 12,6 кв.м, яке в технічному паспорті на житлові приміщення №195-а, 195-б, виготовленому КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» 08.12.2014 року значиться за №VІІ і межує з кімнатою №195-б. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 18.01.2002 року позивач проживає в гуртожитку за адресою: м Херсон, вул. Бучми, 20, який раніше належав ВАТ «Херсонські комбайни», а після банкрутства товариства був переданий до комунальної власності Херсонської міської ради. На протязі тривалого періоду часу вона користувалася допоміжним приміщенням, а саме: сушильною кімнатою, оскільки надана їй в користування житлове приміщення розташоване на дев'ятому поверсі житлового будинку і іншої можливості для сушіння білизни немає. У жовтні 2012 року на допоміжне приміщення ВАТ «Херсонські комбайни» було видано ордер за №96 на ім'я [PERSON] і спірне допоміжне приміщення зазначено, як кімната №195-в. Позивач вважає, що відповідачу неправомірно видано ордер за №96 від 22.10.2012 року, оскільки відповідно до вимог ст.ст.128-129 ЖК України надання жилої площі в гуртожитку проводиться за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету, а спірний ордер не містить таких даних, окрім того, надана [PERSON] кімната не є житловою, а є допоміжним приміщенням. На думку позивача, спірний ордер видано на підставі наказу ліквідатора ВАТ «Херсонські комбайни» № 6-о від 13.06.2012 року «Про надання статусу жилих кімнат (квартир)», який не мав повноважень видавати такі накази та розпоряджатись майном гуртожитку. Позивач вважає, що проживання відповідача у спірному приміщенні суперечить її інтересам, оскільки після приватизації до загальної площі її кімнати увійшла частина кімнати № 195-в, якою вона бажає користуватись на власний розсуд, тому просить усунути перешкоди у користуванні цим майном та виселити відповідача з спірного приміщення. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали, проти його задоволення заперечували, надали суду свої письмові заперечення. Відповідачі ВАТ «Херсонські комбайни» та арбітражний керуючий [PERSON] в судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі. Від арбітражного керуючого [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив про правомірність дій арбітражного керуючого [PERSON] та у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Представник Херсонської міської ради та інші треті особи в судові засідання не зявились, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою: м. Херсон, вул. Бучми, 20, знаходився на балансі відкритого акціонерного товариства «Херсонські комбайни». Постановою Господарського суду Херсонської області від 17.05.2011 року було відкрито ліквідаційну процедуру з призначенням його ліквідатора, до якого перейшли всі права керівника зазначеного товариства. Рішенням Херсонської міської ради за №872 від 30.11.2012 року дано згоду на прийняття до комунальної власності міської територіальної громади 9 гуртожитків, що знаходилися на балансовому обліку ВАТ «Херсонські комбайни», у тому числі гуртожиток розташований по вул. Бучми, 20 у м. Херсоні. 04.02.2013 року за актом прийому-передачі гуртожиток по вул. Бучми, 20, в м. Херсоні був переданий в комунальну власність Херсонської міської ради. Рішенням Херсонської міської ради № 1093 від 24.07.2013 року стосовно гуртожитку по вул. Бучми, 20, в м. Херсоні було підтверджено статус «гуртожиток» із наданням дозволу на приватизацію жилих приміщень. [PERSON] з січня 2002 року проживає в гуртожитку, по вул. Бучми, 20, і користується разом із членами своєї сім'ї житловими кімнатами № 195-а, 195-б, що підтверджується ордером №8 від 08.01.2002 року, виданим на підставі спільного рішення правління та профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства «Херсонські комбайни». В подальшому [PERSON] та члени її сімї скористались своїм правом і приватизували житлові приміщення № 195-а та 195-б в гуртожитку, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.06.2014 року. Наказом №6-о від 13.06.2012 року ліквідатора ВАТ «Херсонські комбайни» надано статус жилих кімнат у гуртожитку №4, по вул. Бучми, 20, у тому числі і приміщенню на дев'ятому поверсі, позначеному на плані гуртожитку під №50, з присвоєнням йому номеру 195-в. 12.10.2012 року [PERSON] видано ордер №96 на зайняття із сім'єю жилою площі - кімнати № 195-в, у гуртожитку по вул. Бучми 20, у м. Херсоні, з 24.10.2013 року відповідач зареєстрована та проживає за цією адресою. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11.09.2013 року в справі № 668/6895/13ц за позовом [PERSON] до [PERSON], відкритого акціонерного товариства «Херсонські комбайни» відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним ордеру №96 на зайняття кімнати № 195-в у гуртожитку по вул. Бучми, 20, у м. Херсоні та усунення перешкод у користуванні майном. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10.12.2013 року вказане рішення залишено без змін. Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] на рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що кімната № 198-в є слюсарною кімнатою і не є приміщенням загального користування, а тому мешканці гуртожитку не мали права користування цим приміщенням. [PERSON] це приміщення надавалось як житлове і в подальшому воно використовувалось нею як житлове. Отже, відмовивши в задоволені позову про визнання ордеру недійсним та усунення перешкод у користуванні майном, судами було підтверджено наявність у [PERSON] та членів її сімї права користування житловим приміщенням кімнатою №195-в в гуртожитку. Відповідно до матеріалів справи листом начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Херсонської міської ради від 04.06.2014 року (а.с. 68) також було визнано факт користування [PERSON] житловим приміщенням кімнатою №195-в і запропоновано начальнику КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської міської ради виготовити технічний паспорт для подальшого укладення договору найму. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи те, що судами в справі № 668/6895/13ц було підтверджено наявність у [PERSON] та членів її сімї права користування житловим приміщенням кімнатою №195-в в гуртожитку, суд вважає, що в задоволенні позову в частині вимог про визнання ордеру недійсним слід відмовити. Суд не приймає до уваги доводи позивача відносно того, що ордер має бути визнаний недійсним через те, що при приватизації нею та членами сімї житлових приміщень № 195-а та 195-б в гуртожитку до загальної площі житлових приміщень увійшла площа приміщення, яке займає відповідач. Оскільки отримання позивачем 20.06.2014 року свідоцтва про право власності на житлові приміщення не може свідчити про незаконність ордеру відповідача [PERSON] від 22.10.2012 року. Крім того, на час проведення позивачем приватизації житлових приміщень № 195-а та 195-б, відповідач вже мала на законних підставах право користування житловим приміщенням кімнатою №195-в. Висновки суду щодо вимог про визнання наказу недійсним наступні. Як на підставу своїх вимог про визнання наказу ліквідатора ВАТ «Херсонські комбайни» [PERSON] №6-о від 13.06.2012 року «Про надання статусу жилих кімнат (квартир)» недійнсим позивач посилається на те, що 27.09.2011 року Фонд державного майна України видав наказ №1393, яким виключив зі статутного фонду ВАТ «Херсонські комбайни» гуртожиток по вул. Бучми, 20, у м. Херсоні. За таких обставин ліквідатор [PERSON] не мав правових підстав видавати вказаний наказ, оскільки не мав повноважень власника чи уповноваженого ним органу щодо цього гуртожитку. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 13.06.2012 року, що діяла на час видання спірного наказу) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, керівник банкрута звільняється з роботи, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 13.06.2012 року, що діяла на час видання спірного наказу) серед іншого передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута і таке інше. Як зазначалось, рішенням Херсонської міської ради за №872 від 30.11.2012 року дано згоду на прийняття до комунальної власності міської територіальної громади гуртожитків, що знаходились на балансовому обліку ВАТ «Херсонські комбайни». Отже, гуртожиток по вул. Бучми, 20 у м. Херсоні до прийняття міською радою вказаного рішення перебував на балансі ВАТ «Херсонські комбайни», а тому ліквідатор в червні 2012 року мав повноваження приймати управлінські рішення щодо цього майна. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що спірний наказ ліквідатора ВАТ «Херсонські комбайни» [PERSON] жодним чином не стосувався прав, свобод та інтересів [PERSON] на момент його видання. Позивач не довела суду порушення своїх прав в цій частині. Враховуючи наведені обставини, вимоги про усунення перешкод у користуванні майном не підлягають задоволенню, оскільки було встановлено наявність у відповідача [PERSON] та членів її сімї права користування житловим приміщенням кімнатою №195-в в спірному гуртожитку. Крім того, суд вважає необґрунтованими також вимоги щодо виселення зі спірного приміщення. Оскільки повноваження щодо виселення з житлового приміщення належать його власнику, яким відповідно до матеріалів справи є Херсонська міська рада. За наведене них обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed