Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Ухвалою суду від 27.09.2018 року позовну заяву було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» про стягнення коштів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» 24.06.2015 року укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №2/15-ФД (далі договір позики) за яким [PERSON] зобов`язувався надати позику, а ТОВ «Альтеренерго» зобов`язувалось повернути позику у визначений договором строк. Позивач кількома платежами в період з 24.06.2015 по 28.09.2015 р. надав відповідачу позику, шляхом внесення коштів в касу на загальну суму 59142,00 грн. Так як строк надання позики становить один рік з моменту отримання ТОВ «Альтеренерго» позики, то 28.09.2016 року є останнім днем строку користування позикою. Відповідач на час подання позовної заяви не повернув суму позики. Позивач зазначив, що направляв на адресу ТОВ «Альтеренерго» два листа-вимоги, однак відповіді на них не отримував, листи поверталися назад адресату за закінченням строку зберігання. Тому, позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» на користь [PERSON] суму заборгованості у розмірі 79 610,78 грн., з них 59 142,00 грн. сума основного боргу (поворотна безвідсоткова фінансова допомога), 16 352,76 грн. - сума індексу інфляції суми боргу, 4 116,02 грн. три проценти річних, а також стягнути судові витрати, до яких, окрім судового збору, відносяться також витрати на професійну правничу допомогу, які поніс [PERSON] у розмірі 1200,00 грн. та може понести додатково у розмірі 500,00 грн. У судовому засіданні представник позивача Чміль В . В. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» 24.06.2015 року укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №2/15-ФД за яким [PERSON] зобов`язувався надати позику, а ТОВ «Альтеренерго» зобов`язувалось повернути позику у визначений договором строк. Згідно п. 4.1. договору позики, строк надання позики становить один календарний рік з моменту отримання ТОВ «Альтеренерго» повної суми позики. Позивач за період з 24.06.2015 по 28.09.2015 надав відповідачу позику, шляхом внесення коштів в касу, а саме: 24.06.2015 -1040,00 грн., 07.07.2015 - 380,00 грн., 06.08.2015 -200,00 грн., 10.08.2015 - 407,00 грн., 19.08.2015 -2380,00 грн., 25.08.2015 - 675,00 грн., 04.09.2015 50 000,00 грн., 21.09.2015 - 1990,00 грн., 28.09.2015- 2070,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 2, № 4,№ 8, № 9До 14, № 15, № 19, № 23,№ 27, які підписані головним бухгалтером та касиром, та пропечатані печаткою ТОВ «Альтеренерго». Відповідно до вищезгаданих квитанцій позивач надав позику відповідачу у сумі 59 142,00 грн. Судом встановлено, що відповідно до п. 4.1. договору позики моментом надання позики є останнє внесення коштів позивачем, яке відбулося 28.09.2015 р., а тому останнім днем користування позикою є 28.09.2016 р. Відповідно до п. 5.2. договору позики позика повертається кредитору шляхом перерахування коштів на банківський рахунок кредитора з рахунка позичальника, або видачі коштів з каси позичальником. Відповідач суму позики позивачу не повернув, що підтверджується банківською випискою позивача з АТ «Місто Банк» в період з 30.01.2015 року по 29.09.2017 року. Позивач 18.12.2017 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми позики, індексу інфляції та 3% річних, однак дана вимога не була розглянута відповідачем, лист з вимогою було повернуто поштою назад позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується доданою до справи копією конверта. Позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості. ТОВ «Альтеренерго» подав до суду заяву про скасування судового наказу, та ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.05.2018 року у справі №761/3115/18 скасовано судовий наказ від 08.02.2018 року, в зв`язку з тим, що [PERSON] не здійснив всі можливі та необхідні заходи для досягнення мирним шляхом, а заборгованість не є безспірною. Позивач надіслав лист від 31.05.2018 р. з вимогою про сплату заборгованості, лист з вимогою було повернуто поштою назад позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується доданою до справи копією конверта. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору позики, заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2019 року між позивачем та адвокатом Чмілем Василем Вікторовичем було укладено договір про надання правової допомоги у справі № 761/3697/18. Представник позивача надав до суду акт наданих послуг на суму 1200,00 грн., а також розрахунок вартості однієї години надання послуг - 500,00 грн., на підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 1200,00 грн., представник позивача надав квитанцію про сплату на рахунок адвоката коштів за надані послуги. Враховуючи вищевикладене, та в зв`язку із задоволенням позовних вимог, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго» на користь [PERSON] слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн., а також 500,00 грн. з розрахунку вартості однієї години надання послуг. В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 796,11 грн..

Outcome: approved