Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області, посилаючись на те, що з 7 липня 2008 року він працював у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі на посаді головного спеціаліста з медичного обслуговування. 12 березня 2012 року з ним стався нещасний випадок під час виконання службових обовязків, в результаті чого він отримав черепно-мозкову травму. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя було зобовязано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області як роботодавця скласти акт про нещасний випадок,що пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Проте він не згоден з висновками щодо причин нещасного випадку і з висновками про те, що він є тією особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, які викладені у розділах 7.1., 10., вважаючи їх необґрунтованими і протиправними. У розділах 6., 11. міститься інформація про відсутність свідків події, відсутність медичного підтвердження травми, розбіжності у діагнозах лікарів, що суперечить рішенню Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 березня 2013 року, що на думку позивача свідчить про протиправність дій роботодавця. Внаслідок неправомірних дій роботодавця несвоєчасного і неправомірного розслідування нещасного випадку йому спричинена моральна шкода. Безпідставне звинувачення його у порушенні вимог законодавства про охорону праці та трудової дисципліни вважає дискредитацією його ділової репутації. Він віруюча людина, тому моральне ставлення до самого себе, гідність як самоповагу людини, створеної за образом і подобою Божою, вважає за найбільш християнські чесноти, які сповідує. Має честь і відповідно повагу і пошану в сім»ї , серед мирян і священників, друзів і знайомих, пацієнтів і потерпілих, співробітників трудових колективів, де працював. Тому недостовірна інформація, поширена відповідачем у розділах 7.1 і 10. акту №3 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1, порочить його честь, гідність та ділову репутацію і завдає йому моральної шкоди. Просив: визнати акт №3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, затверджений 12 вересня 2013 року, в частині розділів 6., 7.1., 10., 11. протиправним; визнати дії відповідача щодо визначення причин нещасного випадку і осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці при складанні і затвердженні акту №3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, що затверджений 12 вересня 2013 року, неправомірними; визнати дії відповідача такими, що внаслідок несвоєчасного і неправомірного розслідування нещасного випадку, завдали позивачеві матеріальної шкоди; визнати дії відповідача такими, що завдали моральної шкоди позивачеві внаслідок порушення його права на своєчасне і обєктивне розслідування нещасного випадку та права на соціальне забезпечення під час тимчасової втрати працездатності і права на своєчасне лікування у звязку з нещасним випадком на виробництві; визнати недостовірною і такою, що не відповідає дійсності інформацію, письмово викладену у розділах 6., 7.1., 10., 11. акту №3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 12 вересня 2013 року, а саме: у п. 7.1.: невиконання посадових обовязків, у п. 10. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування: [PERSON] головний спеціаліст відділу з медичного обслуговування відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі: порушення п. 2.16 (п.2 Завдання та обовязки) «Посадової інструкції головного спеціаліста відділу з медичного обслуговування відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі Донецької області», визнати інформацію, письмово викладену у розділах 7.1., 10. Акту №3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 12 вересня 2013 року такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, зобовязати відповідача спростувати інформацію, письмово викладену у розділах 6., 7.1., 10., 11. акту №3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 12 вересня 2013 року у спосіб поширення цієї інформації, зобовязати відповідача скласти акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, відповідний рішенню Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 березня 2013 року щодо наявності медичного підтвердження травми та свідків події у розділах 6., 11. та який має містити у розділі 7.1 справжню причину нещасного випадку з урахуванням того, кому належала коробка з документами і хто її поклав на шафу для одягу, падіння якої спричинило нещасний випадок і у розділі 10. вказати дійсну особу, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області на відшкодування завданої йому моральної шкоди 40000 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області про спростування недостовірної інформації, що міститься в акті №3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, якою завдано моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди відмовлено у звязку з відсутністю підстав. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на порушення норм матеріального та процесуального права; відмову суду у задоволенні його позовних вимог розглядає як порушення принципу преюдиціальності рішення, що набрало законної сили (рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 березня 2013 року, яким встановлено безспірність фактів щодо діагнозу, причинний зв'язок між фактом падіння коробки та встановленим діагнозом, факт наявності свідків події), згідно якого є неприпустимість оспорювання і повторної перевірки в іншому процесі фактів і правовідносин, підтверджених рішенням суду, що набрало законної сили; висновок суду про те, що відповідач як роботодавець не є відповідальним за складений комісією акт про нещасний випадок суперечить встановленим законам України правовідносинам між працівником та роботодавцем щодо розслідування нещасного випадку і складання відповідного акту; судом не враховано, що питання порушення ним трудової дисципліни роботодавцем не піднімалось і жодним чином не оформлювалось ані до нещасного випадку, ані під час розслідування, отже зазначене у розділі 7.1. акту Н-1: невиконання посадових обовязків, не підтверджене відповідно законодавству, а саме ст.ст. 147, 149 КЗпП України; апелянт вважає, що суд не дослідив належним чином судові матеріали по справі за його позовом до відповідача щодо зобовязання скласти акт за формою Н-1, у яких є його пояснення по нещасному випадку; апелянт посилається також на те, що всупереч положенням законодавства про те, що відносини і факти, встановлені в рішенні, вважаються істинними та не підлягають доказуванню доти, доки рішення не скасоване, суд знову наводить як аргументи твердження, спростовані рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 березня 2013 року: при проведенні повторного розслідування [PERSON] від участі в роботі комісії ухилявся, фактично не надав ніяких пояснень, з комісією не співпрацював, чинив перепони, амбулаторну карту надати комісії відмовився; апелянт звертає також увагу на те, що роботодавцем порушені положення Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України від 30 листопада 2011 року №1232 щодо кодування порушеного потерпілим вимог законодавства про охорону праці; суд при прийнятті рішення не взяв до уваги доведений рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 квітня 2014 року факт завдання йому матеріальної шкоди внаслідок того, що роботодавець не склав акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, у звязку з чим він вимушений був своїми коштами оплачувати лікування за наслідками виробничої травми, при цьому довгий час не отримував виплат по тимчасовій непрацездатності, не міг відповідно до закону здійснити відповідні заходи з медичної реабілітації по призначенням лікарів. У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити. Позивач у судове засідання апеляційного суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином; про вручення 16 жовтня 2015 року [PERSON] повістки свідчить письмовий документ, а саме відстеження пересилання поштових відправлень. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що акт №3 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 складено комісійно, у відповідності з вимогами постанови КМ України від 30 листопада 2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві»; своїми діями [PERSON] порушив вимоги ст.ст. 13, 66, 159 КЗпП України, а також ст. 14 Закону України «Про охорону праці», умови колективного договору та Правила внутрішнього трудового розпорядку, посадову інструкцію; у акті №3 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 викладено обєктивно всі обставини та правильно зроблено висновок комісією щодо наявності вини [PERSON] у настанні нещасного випадку; відповідачем правомірно та у передбаченому законом порядку створено комісію для розслідування нещасного випадку, саме комісійно, а не одноособово представником відповідача складено акт з обєктивними висновками, на складання якого відповідач не впливав ніяким чином; ніяким органом не визнано дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області неправомірними; відповідачем повністю виконано рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 березня 2013 року, але у ньому не зазначено, що попереднє розслідування було несвоєчасним, розслідування нещасного випадку розпочато вчасно і здійснювалося з 13 березня по 6 квітня 2012 року включно обєктивно і неупереджено; зроблені комісією висновки відповідають обставинам нещасного випадку, що стався з [PERSON]; будь-яких переконливих доказів, які б спростовували висновки суду позивач не надав і на їх наявність не послався, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині спростування недостовірної інформації, що міститься у акті №3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, якою завдано моральної шкоди, задоволенню не підлягають. Проте з такими висновками суду повністю погодитись неможливо, виходячи з наступного. Відповідно до постанови КМ України від 30 листопада 2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначена у затвердженому цією постановою Порядку. Згідно зазначеного Порядку роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобовязаний протягом однієї години передати з використанням засобів звязку та протягом доби на паперовому носії повідомлення про нещасний випадок згідно з додатком 2, протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування (п.10); члени комісії мають право одержувати усні чи письмові пояснення щодо нещасного випадку та проводити опитування роботодавця, посадових осіб, інших працівників підприємства, у тому числі потерпілого, та опитати осіб свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, робити необхідні запити, повязані з проведенням розслідування (п.11); комісія зобовязана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; зясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам тощо (п.14); матеріалами розслідування є акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), наказ про утворення комісії, картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння), пояснення потерпілого, осіб свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб (у разі їх наявності), копії документів про кваліфікацію працівника, проведення відповідних інструктажів та медичних оглядів, а також отримання завдання на виконання роботи, під час якої стався нещасний випадок (за наявності), а також у разі потреби витяги з експлуатаційної документації, схеми, фотографії, інші документи, що характеризують стан робочого місця (устаткування, апаратури, матеріалів тощо), висновок лікувально-профілактичного закладу про стан спяніння, наявність в організмі потерпілого алкоголю, наркотичних чи отруйних речовин (п.17); примірники затверджених актів за формою Н-5 і Н-1 потягом доби надсилаються роботодавцем: …потерпілому або уповноваженій ним особі, яка представляє його інтереси… (п.19) ; контроль за своєчасністю та обєктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції; громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві профспілки; зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом,і складання акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку (п.33); посадова особі органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обовязкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складання акта за формою Н-5 або Н-1 (п.34). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 27 травня 2013 року, [PERSON] з 7 липня 2008 року перебував у трудових відносинах з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі на посаді головного спеціаліста з медичного обслуговування. 12 березня 2012 року з ним стався нещасний випадок. 13 березня 2012 року наказом обласного управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області було створено комісію з розслідування нещасного випадку, що відповідає положенню п.п 2 п. 10 Порядку проведення розслідування.

Outcome: partial