Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 23.04.2010 року Міським ВРАЦС Миколаївського РУЮ було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Проживали однією сімєю більше 5 років, однак в останні роки спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, постійно виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини фактично припинилися. Відповідач вирішив особисто припини сімейні стосунки та пішов з помешкання де вони спільно проживали та не відвідує ні її, ні дитину, матеріально не забезпечує. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] матеріально не допомагає в утриманні їхньої сіпльної дитини, участі в її вихованні не приймає. Позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу та стягненню аліментів на утримання дитини. Позивач в судове засідання не зявився, але надала до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010 року про що зроблено актовий запис № 200 Міським ВРАЦС Миколаївського МУЮ, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ФП № 060589 від 23.04.2010 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися. Позивач на примирення не згоден, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. З матеріалів справи вбачається, що Малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що беззаперечно було визнано відповідачем. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати \~своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред'явлення вимог 12.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави та позивача підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обовязковому негайному виконанню.

Outcome: approved