Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду надійшла дана цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк», в якій посилається на те, що 10.01.2014 р. між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідач зобовязання за договором належним чином не виконував, а тому утворилася заборгованість. 07.11.2014 року позичальник помер і його спадкоємицею являється [PERSON] 17.04.2017 Банк звернувся до неї з претензією щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, однак ніяких дій не було виконано. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5022,27 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. 13.04.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що позивач пропустив строки для предявлення вимоги, а тому є таким, що позбавлений права вимоги, а позовна заява ґрунтується на недостовірних та недопустимих доказах, а отже, є такою, що не підлягає задоволенню (а.с.67,68). 20.06.2018 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначає, що зважаючи на те, що строк дії картки до 10.2017 р., то відповідно і строк предявлення вимоги до позичальника починається саме з 10.2017 р. та з урахуванням ч.2 ст.1281 ЦК України спливає 10.2018 р. Отже, банк звернувся до суду з позовом 15.03.2018 р. , що свідчить про те, що строк предявлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого не пропущено (а.с.77-79). У судове засідання представник позивача не з'явився, натомість направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.48), відповідач в судове засіданні не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення поштових відправлень (а.с.113, 119). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 10.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.4). За умовами договору (п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов) після отримання від клієнта всіх документів, банк самостійно встановлює кредитний ліміт, який має право в будь-який час змінити, що є безумовною згодою клієнта про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.21). Відповідно до п.1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування по перевикористанні кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, діючим договором (а.с.8). Відповідно до п.1.1.5.1 Умов та Правил сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх обовязків у відповідності до законодавства України і умовам Публічного договору, договору (а.с.14). Пунктом 1.1.5.20 Умов передбачено, що при порушенні строків платежу по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с.14). Згідно п. 1.1.5.21 Умов якщо в інших розділах не визначено іншого, при непогашенні кредиту в строк, установлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, установленим в заяві на приєднання до діючого Договору для відсотків з дня виникнення простроченої заборгованості. У випадку непогашення вказаного простроченого зобовязання на протязі 30 календарних днів всі сплачені після вказаної дати платежі є пенею, крім платежів направлених з врахуванням установленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору відсотки не нараховуються. (а.с.14). Як убачається з матеріалів справи позичальник [PERSON] помер 07.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №464592 від 14.12.2014 р. (а.с.33). За наданим позивачем розрахунком, станом на 31.07.2017 р. заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 10.01.2014 року становить 5022,27 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 4723,59 грн., заборгованості за відсотками 298,68 грн. (а.с.29,30). 23.02.2017 р. представником позивача було направлено претензію кредитора до Купянської ДНК Харківської області у відповідь на яку нотаріусом було повідомлено, що після померлого [PERSON] спадщину за законом отримала його донька [PERSON], якій було видано свідоцтво про спадщину за законом на недоотриману спадкодавцем пенсію (а.с.37). 31.03.2017 року представником позивача було направлено лист-претензію до спадкоємця [PERSON] в якій було рекомендовано спадкоємиці сплатити заборгованість померлого позичальника (а.с.38). Натомість спадкоємицею ніяких дій не було виконано. Відповідно до повідомлення голови Правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2018 р. №Е.65.0.0.0/3-365676 зазначено, що з 21.05.2018 р. ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк» (а.с.118). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281\~ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281\~ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. [PERSON] Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року (справа №522/407/15-ц, провадження №14-53 цс 18) зазначила, що поняття «строк предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю позичальника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки предявлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК, які визначають преклюзивні строки предявлення таких вимог. Оскільки банк\~\~був зобов'язаний\~\~пред'явити\~\~свої\~\~вимоги\~\~до спадкоємиці померлого [PERSON] протягом одного року від дня настання строку вимоги, який розпочався 07.11.2014 року, до суду банк звернувся тільки 22.03.2018 року, тобто поза межами строку, встановленого для предявлення вимог до спадкоємців, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, а тому сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed