Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики за період з 12.04.2018 р. по 30.05.2019 р. - 13125,94 грн., три проценти річних з простроченої суми -18111,01 грн., а всього 31236,95 грн., а також 3000 грн. моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач 07 лютого 2015 року позичив у нього 1600 доларів США, які він передав йому готівкою в день укладення договору позики. 18 лютого 2015 року він позичив відповідачу 400 доларів США, а 27 лютого 2015 року позичив 4600 доларів США та 200 Євро. Позичені грошові кошти він зобов`язувався повернути до 12 квітня 2015 року. Для підтвердження укладеного між ними договору позики грошових коштів, відповідачем видана власноруч написана розписка. Таким чином між ними було укладено письмовий договір позики грошей, в якому були передбачені всі права та обов`язки сторін. Після настання строку повернення відповідачем грошових коштів, на його вимогу повернути борг, відповідач гроші не повернув. Він неодноразово намагався вдобровільному порядку вирішити питання про повернення відповідачем грошей, але до цього часу останній борг не повернув. Рішенням Рожнятівського районного суду від 29 липня 2016 року стягнуто з відповідача на його користь 86112,00 гривень гривень боргу за договором позики, 2194,00 гривні три проценти річних з простроченої суми, 7200,00 гривень в рахунок вартості обрізної дошки, а всього 95506 гривень. Відповідач до цього часу не повернув йому борг. Рішення суду про стягнення боргу не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору і тому відповідач має сплатити суму нарахованої інфляції та три відсотки річних від суми неповернутого боргу. Він повторно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача коштів в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики та трьох процентів річних з простроченої суми. Рішенням Рожнятівського районного суду від 06 квітня 2017 року з відповідача стягнуто в його корить три проценти річних та інфляційні витрати на суму 7417,93 грн. Рішенням Рожнятівського районного суду від 05 вересня 2017 року з [PERSON] коштів в рахунок покриття рівня інфляції 10476,57 грн. Рішенням Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2018 року з відповідача стягнуто в його корить три проценти річних та інфляційні витрати на суму 9236.55 грн. Однак, відповідач й надалі відмовлявся повернути борг загальна сума боргу, яка виникла у відповідача перед ним становить 122637,05 грн. Станом на 01.02.2019 року відповідач належні йому кошти не повернув, тому з урахуванням суми боргу та індексу інфляції, розмір інфляційних витрат складає 13125,94 грн., 3% річних - 18111,01 грн., що в сумі дорівнює 31236,95 грн. Позивач у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін в порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно копії рішення Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики за період з 06.09.2017 р. по 19.02.2018 р. - 7680,01 грн., три проценти річних з простроченої суми - 1556,54 грн., а всього 9236,55 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошову суму, що була передана останньому в строк, встановлений договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Як вбачається із ч 2 ст. 625 ЦК України , боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції . Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено встановлення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку в разі, якщо договором не встановлено розмір процентів від суми позики. Згідно зі ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, вважає достовірним проведений позивачем розрахунок збитків в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики та три проценти річних з простроченої суми не отриманих процентів від суми позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача, що стосуються невиконання грошового зобов`язання, позивач зазнав моральних переживань, перебував у постійні нервовій та психологічній напрузі, відчував життєвий дискомфорт та негативне психічне навантаження. Тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до повного задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до п.1 ч.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про відшкодування моральної шкоди судовий збір визначається у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. За таких обставин, з відповідача слід стягнути на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 768,40 гривень за майнову вимогу та 1921.00 гривень за вимогу про відшкодування моральної шкоди. На підставі ст.ст. 1048,1049 ЦК України,

Outcome: approved