Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У січні\~2020\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 травня 1986 року відділом ЗАГС Підгородненського міськвиконкому, актовий запис №82. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою.\~Від спільного\~проживання мають спільну дитину сина [PERSON] , 1987 р.н., який наразі є повнолітнім. Разом з тим, позивач зазначив, що сімейні стосунки між сторонами припинилися ще у 2010 році, з цього часу подружжя проживає окремо один від одного та не веде спільного господарства. Спір з приводу сподій майна подружжя на день ухвалення судового рішення відсутній. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подавала, зустрічний позов не пред`являла, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального\~кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевказані обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що сторони з 17 травня 1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі актовий запис\~№82, що\~підтверджується копією\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] , виданого повторно 22 серпня 1988 року відділом ЗАГС Підгородненського міськвиконкому. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до\~ ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України\~). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони з 2010 року припинили шлюбні відносини з причин\~відсутності взаєморозуміння,\~різних поглядів\~на сімейне\~життя, беручи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України фактично припинила своє існування, а також враховуючи той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, з огляду на те, що сторонами не зазначено про бажання змінити собі прізвище, суд вважає за необхідне, після розірвання шлюбу, прізвище сторін не змінювати. Відповідно до вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved