Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі ТОВ ТВФ «Смерічка» та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 599 про звернення стягнення на нерухоме майно - магазин продовольчої та промислової групи товарів та земельна ділянка, площею 0,0563 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності ТОВ ТВФ «Смерічка», та яке являється предметом договору іпотеки, згідно договору, посвідченого 22 травня 2008 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-563, яким запропоновано задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 2 325 112 грн. 11 коп. за кредитним договором № СМ-SMEB00/250/2008 від 21 травня 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] В подальшому вищезазначений виконавчий напис пред'явлений стягувачем з метою примусового виконання до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Проте, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням норм чинного законодавства, так як позивачем не було отримано письмової вимоги кредитора про усунення порушень основного зобов'язання та не з'ясовано безспірність заборгованості, а тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивачів ТОВ ТВФ «Смерічка» та [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, у якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд даної справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться у матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала щодо задоволення вимог позовної заяви, просила суд у їх задоволенні відмовити. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. З'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SMEB00/250/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове платне користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 250 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 травня 2015 року та сплати відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі (а.с. 14-23). В забезпечення виконання [PERSON] умов вищезазначеного кредитного договору, між позивачем ТОВ ТВФ «Смерічка» та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № PM-SMED00/250/2008 від 21 травня 2008 року, посвідчений Першою вінницькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі № 5-569, відповідно до якого позивач ТОВ ТВФ «Смерічка» як іпотекодавець за іпотечним договором передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: магазин продовольчої та промислової групи товарів та земельна ділянка, площею 0,0563 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-13). 28 травня 2010 року за договором купівлі-продажу кредитного портфеля б/н та договором відступлення прав вимоги б/н від 28 травня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СМ-SМЕВ00/250/2008 від 21 травня 2008 року та договором іпотеки № РМ-SМЕВ00/250/2008 від 21 травня 2008 року. Зазначена обставина встановлена Вінницьким міським судом Вінницької області, що підтверджується рішенням суду від 18 вересня 2014 року у справі № 127/7318/14-ц (а.с. 26-30) та залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року (а.с. 84-87). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини першої статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до відповідача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до позивача за договором іпотеки. 19 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 599 про звернення стягнення на нерухоме майно - магазин продовольчої та промислової групи товарів та земельна ділянка, площею 0,0563 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності ТОВ ТВФ «Смерічка», та яке являється предметом договору іпотеки, згідно договору, посвідченого 22 травня 2008 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-563, яким запропоновано задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 2 325 112 грн. 11 коп. за кредитним договором № СМ-SMEB00/250/2008 від 21 травня 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 7), який в подальшому був пред'явлений ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції з метою його примусового виконання. Згідно з статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 1.2, 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. З матеріалів справи встановлено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано наступні документи: договір іпотеки № PM-SMED00/250/2008 від 21 травня 2008 року та додатковий договір № 1 до нього від 21 квітня 2009 року, розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № СМ-SMEB00/250/2008 від 21 травня 2008 року станом на 16 травня 2013 року, виписка по кредитному рахунку за період 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2013 року досудові вимоги від 16 травня 2013 року, адресованих ТОВ ТВФ «Смерічка» та [PERSON] з описами вкладення у цінний лист (а.с. 55-73). Проте, із вищезазначених документів, пред'явлених нотаріусу, на підставі яких останнім було вчинено оскаржувальний виконавчий напис, не вбачається, що кредитна заборгованість є дійсно безспірною, оскільки, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 вересня 2014 року (а.с. 26-30), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року (а.с. 84-87), у справі № 127/7318/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ ТВФ «Смерічка» про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено частково та, зокрема, з метою погашення заборгованості за кредитним договором № СМ-SМЕВ00/250/2008 від 21 травня 2008 року в розмірі 267 657 дол. 28 центів США, що еквівалентно станом на 17 червня 2014 року 3 147 756 грн. 60 коп. і пені в розмірі 1 573 878 грн. 30 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 21 травня 2008 року, а саме: нерухоме майно - магазин продовольчої та промислової групи товарів та земельна ділянка, площею 0,0563 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності ТОВ ТВФ «Смерічка». Оскільки судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором не має ознак безспірності, нотаріус з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про нотаріат» зобов'язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії, як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, частина 1 статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає, що обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Згідно п.п. 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. В ході судового розгляду третьою особою - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надано пакет документів, які були направлені стороною відповідача для вчинення виконавчого напису, з яких вбачається, що відповідачем було направлено досудову вимогу [PERSON] та ТОВ ТВФ «Смерічка» про погашення заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2008 року та опис вкладення в цінний лист як доказ направлення таких вимог позивачам. Однак, вищезазначені докази не є належними, допустимими та не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки повідомлення може вважатись надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже, з наведених вище обставин можна зробити висновок про те, що загальна сума вимог банку, яка підлягає задоволенню за виконавчим написом всупереч вимогам чинного законодавства визначалась нотаріусом на підставі документів із змісту яких не можливо було встановити її безспірність, а тому остання є не обґрунтованою та спірною. Окрім того, іпотекодавцю не було надіслано письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Тому, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, судовий збір, понесений позивачами у розмірі 243 грн. 60 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved