Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У серпні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» далі - ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН») звернулось до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 03 листопада 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ 2410» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen Passat В7» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ 2410» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована, діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АО-2351631 від 29.12.2019 року, однак, [PERSON] не повідомив страховика про настання страхового випадку у строк, передбачений умовами страхування.\~ В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 68369,93 грн., при цьому за відрахуванням суми франшизи за договором страхування у розмірі 2600 грн., сума страхового відшкодування [PERSON] склала 65769,93 грн., яку позивач виплатив 11 лютого 2021 року та 12 липня 2021 року. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу у розмірі 65769,93 грн. та витрати на правову допомогу\~ у розмірі 2500,00 грн. Ухвалою суду від 01.10.2021 року у справі відкрито провадження за правилами\~ спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не прибув, у своєму позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не прибув, відзиву на пред`явлений позов чи будь-яких інших заяв не надав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. У відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 29 грудня 2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом АО2351631. Згідно вказаного полісу забезпеченим транспортним засобом є «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] , страхова сума (ліміт відповідальності) страховика за шкоду, заподіяну майну, - 100000 грн.; франшиза - 2600 грн. (частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування; визначення в ст.9 Закону України «Про страхування»). Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.12.2020 року встановлено, що 03 листопада 2020 року о 13 год. 26 хв. на перехресті пр. 1-го Травня та вул. Мусоргського в Лівобережному районі міста Маріуполя Донецької області водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Мусоргського, при виїзді на нерегульоване перехрестя з пр. 1 Травня, не надав переваги в русі транспортному засобу «VOLKSWAGEN Passat», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху. За вказаним\~ фактом [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Таким чином, провина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У порушення вимог зазначеного Закону відповідач протягом трьох робочих днів письмово не повідомив ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про настання ДТП. У відповідності до страхового акту № 712-19436 від 11.02.2021 року, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті особі, якій завдано шкоду [PERSON] , складає 65769,93 грн. Згідно платіжного доручення № 286 від 11.02.2021 року ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» здійснило виплату [PERSON] у сумі 30000 грн. Після цього 12 лютого 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» здійснило виплату [PERSON] у сумі 35769,93 грн., про що свідчить платіжне доручення № 311. Таким чином, позивачем [PERSON] було здійснено страхові виплати на загальну суму 65769,93 грн. 30 березня 2021 року на адресу [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» було спрямовано претензію про добровільне погашення регресної заборгованості у сумі 65769,93 грн. Однак, відповідач у добровільному порядку зазначену суму не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду. Згідно із підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Крім того, у своїй постанові від 30 березня 2016 року № 6-186цс16 Верховний Суд України зазначив, що у разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану винною особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки [PERSON] не повідомив у встановлені строки страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди за його участю, а ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» відшкодувала потерпілому [PERSON] шкоду у розмірі 65769,93 грн., а тому позивач має право зворотної вимоги до [PERSON] , як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тому суд прийшов до висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Що стосується вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., суд прийшов до наступного. ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду ані договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного з адвокатом, ані будь-яких\~ підтверджень понесення витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума витрат за надання правової допомоги в розмірі 2500,00 грн. не знайшла свого підтвердження, а тому в цій частині слід відмовити у задоволенні позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2700 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial