Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 27 січня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №\~32. В обґрунтування позову зазначала, що 27 січня 2009 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу дітей вони не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося, внаслідок нехтуванням останнім сімейними цінностями, частим вживанням спиртних напоїв, що призводило до постійних сварок. Із 2014 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально, примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим. Останнім часом вона проживає у [INFO] з іншим чоловіком, 27 травня 2016 року у них народилося троє дітей: дві дочки [PERSON] та [PERSON] і син [PERSON]. Батьком цих дітей записаний відповідач, оскільки шлюб між сторонами не був розірваний. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її малолітніх дітей. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд строк для примирення подружжя не надавати, розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити та розірвати шлюб, оскільки з 2013 року сторони проживають окремо та нічого спільного вони не мають. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 27 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №\~32. Суд встановив, що з 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, їхній шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Проживаючи у період шлюбу з іншим чоловіком, 27 травня 2016 року позивач [PERSON] народила трьох дітей, двох дочок [PERSON] та [PERSON] і сина [PERSON], батьком яких відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України записано відповідача. [PERSON] позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував, про що надав суду відповідну заяву. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач фактично створила нову сімю з іншим чоловіком, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved