Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У серпні 2015 року позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON], районна адміністрація Запорізької міської ради по Жовтневому району, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м. Запоріжжя про усунення перешкод у користуванні домоволодінням і земельною ділянкою шляхом знесення самовільно зведених будівель і звільнення землі загального користування будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Арочна, буд. 19. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 29 грудня 1978 року позивач разом з чоловіком [PERSON]М, за договором купівлі продажу придбали у рівних частинах 3/10 частини будинку №19 по вул. Арочна в м. Запоріжжя, за домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 0,1 га. 13.12.2003 року [PERSON] подарував позивачу свою частину домоволодіння відповідно до договору дарування від 13.12.2003 року зареєстрований в реєстрі №2810, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського округу [PERSON] Позивачу відповідно до державного акту на земельну ділянку серія ЯИ№467414 від 25.01.2010 року, виданого на підставі рішення Запорізької міської ради №76/155 від 30.09.2009 року належить 6/20 частини земельної ділянки і домоволодіння, яке знаходиться на ній. Відповідачу по справі [PERSON] належить 9/20 частин вказаного домоволодіння, а також 9/20 частин земельної ділянки, яка належить третій особі по справі [PERSON],ю яка свою частину домоволодіння придбала у [PERSON] 17.10.1979 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було затверджена мирова угода між власниками про порядок користування даною земельною ділянкою по вул. Арочна 19 м. Запоріжжя відповідно варіанту №2. Приблизно три роки назад на земельній ділянці загального користування №4 впритул до частини будинку позивача, відповідачем [PERSON] було самовільно побудовано паркан і вольєр для собак (капітальний на фундаменті, так як відповідач займається розведенням собак), тим самим відповідач повністю перекрив доступ до частини житлової будівлі позивача і перешкоджає її обслуговуванню, в результаті її частина домоволодіння відволожилась і приходить в непридатність, наразі вона позбавлена можливості в повній мірі користуватися будинком та провести капітальний ремонт свого будинку. 23.04.2014 року представниками відділу житлово-комунального господарства районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району в присутності позивача і відповідача був проведений огляд їх домоволодіння в ході якого був зафіксований факт самовільного будівництва відповідачем вольєру для собак на території загального користування, відповідачу також розяснили вимоги щодо утримання території загального користування і попереджено про наслідки самовільного будівництва, але наразі [PERSON] відмовляється добровільно усунути перешкоди, а саме прибрати паркан і собачий вольєр. На підставі вищевикладеного позивач просить суд усунути перешкодити у користуванні земельною ділянкою загального користування №4 відповідно до розділу по другому варіанту, затвердженого ухвалою Народного суду Жовтневого району від 17.12.1979 року, зобовязавши [PERSON] знести самовільно побудований вольєр для собак і звільнити землю загального користування. У процесі судового розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд усунути перешкодити в користуванні земельною ділянкою загального користування №4 відповідно до розділу по другому варіанту, затвердженого ухвалою Народного суду Жовтневого району від 17.12.1979 року, зобовязавши [PERSON] знести самовільно побудований вольєр для собак і звільнити землю загального користування будинку 19 по вул. Арочна в м. Запоріжжя; зобовязати Жовтневу районну адміністрацію Запорізької міської ради і Інспекції державної архітектурно-будівельного контролю дати висновок про порушення вимог ДБН 360-92** [PERSON] в користування земельною ділянкою загального користування, яка самостійно побудувала вольєр для собак і закрила доступ позивачу до її частини будинку. У судове засідання позивач зявилася, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги з урахуванням уточнень задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заяв з прохання розглядати справу за її відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району зявилася, уточнені позовні вимоги просила задовольнити частково, а саме відмовити в частині надання висновку районною адміністрацією про порушення вимог ДБН 360-92**, мотивуючи це тим, що надання подібних висновків не передбачено чинним законодавством. У судове засідання треті особи [PERSON], Інспекція державної архітектурно-будівельного контролю м. Запоріжжя, не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Заяв з прохання розглядати справу за їх відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 грудня 1978 року [PERSON] разом з чоловіком [PERSON]М придбали у рівних частинах 3/10 частини будинку №19 по вул. Арочна в м. Запоріжжя, за домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 0,1 га. Відповідно до технічного паспорту реєстровий номер 3/586, інвентарний номер 3224 від 27.11.2003 року, на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Арочна 19, [PERSON] та [PERSON] належить по 3/20 частини домоволодіння. Відповідно договору дарування від 13.12.2003 року. який зареєстрований в реєстрі №2810, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського округу [PERSON], [PERSON] подарував свою частину домоволодіння [PERSON] [PERSON] відповідно до державного акту на земельну ділянку серія ЯИ№467414 від 25.01.2010 року, виданого на підставі рішення Запорізької міської ради №76/155 від 30.09.2009 року належить 6/20 частини земельної ділянки і домоволодіння, яке знаходиться на ній. Відповідачу по справі [PERSON] відповідно до державного акту на земельну ділянку серія ЯИ№467414 від 25.01.2010 року, виданого на підставі рішення Запорізької міської ради №76/155 від 30.09.2009 року належить 6/20 частини земельної ділянки і домоволодіння, яке знаходиться на ній. 17.10.1979 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було затверджена мирова угода між власниками про порядок користування даною земельною ділянкою по вул. Арочна 19 м. Запоріжжя відповідно варіанту №2. Згідно повідомлення №С-1114 Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради, вбачається, що схематичний план та ухвала народного суду Жовтневого району 1979 року №2-994 визначає порядок користування земельною ділянкою по вул. Арочна 19, співвласники мають право установити паркан на території домоволодіння не порушуючи ДБН та згідно документації технічного паспорту (схематичний план). Згідно відповіді №С-0163 від 25.04.2014 року Районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, вбачається, що 23.04.2014 року представниками відділу житлово-комунального господарства районної адміністрації у присутності [PERSON] та [PERSON] проведено огляд житлового будинку 19 по вул. Арочній в м. Запоріжжя та присадибної ділянки, в ході якого виявлено наявність вольєру для собак, самовільно збудованого гр. [PERSON] на території загального користування поруч із житловим будинком впритул до зовнішньої стіни житлового приміщення, що належить [PERSON] на праві приватної власності. Крім того, гр. [PERSON] розяснено вимоги щодо утримання території загального користування та попереджено про наслідки самовільного будівництва. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 376 ЦК України, якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.\~\~ У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування шляхом знищення самовільно побудованого вольєру для собак, в частині вимог позивача зобовязати Жовтневу районну адміністрацію Запорізької міської ради і Інспекції державної архітектурно-будівельного контролю дати висновок про порушення вимог ДБН 360-92** [PERSON] в користування земельною ділянкою загального користування, яка самостійно побудувала вольєр для собак і закрила доступ позивачу до її частини будинку, то суд вважає вказані вимоги нічим не обґрунтовані та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: partial