Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просила стягнути: - з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» збитки на відновлення транспортного засобу у розмірі 17581 грн. 31 коп., збитки у звязку з евакуацією транспортного засобу у сумі 600 грн. 00 коп., пеню за прострочення виконання зобовязання у розмірі 2259 грн. 06 коп.; - з [PERSON] франшизу у сумі 1000 грн. 00 коп., збитки у розмірі 3475 грн. 41 коп., моральну шкоду у сумі 10000 грн. 00 коп.; - з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» та з [PERSON] судовий збір у сумі 349 грн. 17 коп. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що 13 лютого 2013 року о 21 годині 40 хвилин на 190 км.+500 м. а/д Знамянка Луганськ Ізварено в Дніпропетровській області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу та за участю транспортного засобу «ВАЗ 21093» державний реєстраційний номер АЕ 357-28 під керуванням [PERSON], який переїжджав проїзну частину з другорядної дороги та не надав перевагу в русі транспортному засобу «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу, в результаті чого, автомобіль «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу, отримав механічні ушкодження. В результаті дорожньо транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, якими відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 10 квітня 2013 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400,00 грн. Згідно висновку ПрАТ «Страхової компанії «Інкомстрах», розмір матеріального збитку без ПДВ складає 20571 грн. 31 коп., а за вирахуванням франшизи у сумі 1000 грн. 00 коп., страхова виплата складає 19571 грн. 31 коп. 23 жовтня 2013 року страхова компанія здійснила переказ в рахунок відшкодування, суму у розмірі 1990 грн. 00 коп. та залишається не відшкодованим збитки на відновлення транспортного засобу у розмірі 17581 грн. 31 коп. Вважає, що у звязку з простроченням виплати страхового відшкодування з вини страховика, позивач має право на отримання пені за прострочення виконання зобовязання у розмірі 2259 грн. 06 коп. та збитки у звязку з евакуацією транспортного засобу у сумі 600 грн. 00 коп. Збитки, що не відшкодовуються страховиком, згідно з договором страхування, повинні бути відшкодовані відповідачем [PERSON] у сумі 1000 грн. 00 коп. - франшиза, а також з [PERSON] підлягає стягненню збитки у розмірі 3475 грн. 41 коп. та моральна шкода у сумі 10000 грн. 00 коп., яка полягає у душевних стражданнях, викликаних виникненням не передбаченими змінами у способі життя позивача, у звязку з чим позивач вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], кожний окремо, в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач визнає стягнення з нього франшизи у сумі 1000 грн. 00 коп. та моральної шкоди у сумі 500 грн. 00 коп.; в іншій частині заперечують проти задоволення позовних вимог у звязку з тим, що відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, регулюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮУ, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, в редакції наказу МЮУ, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року №1335/5/1159. Таким чином, страхову виплату, розмір якої визначається на підставі розміру матеріального збитку, розрахованого шляхом проведення відповідної експертизи, у разі настання страхового випадку виплачує страхова компанія (страховик). Як вбачається з позовної заяви, предметом позову у даній справі є вимоги Позивача про стягнення зі страхової компанії збитки у розмірі 17581,31 грн. на відновлення транспортного засобу, збитки у звязку з евакуацією транспортного засобу у сумі 600,00 грн., пеню за прострочення виконання зобовязання у розмірі 2259,06 грн. Матеріальні збитки у розмірі 17581,31 грн. на відновлення транспортного засобу Позивач розраховує з суми страхового відшкодування - 19571,31 грн. та часткового сплаченого страхового відшкодування 1990,00 грн. Позивач до позовної заяви додає копію Висновку від 28.02.2013 року №1203 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, проте останньою не надано, як доказ: страховий акт, калькуляцію і сам Висновок автотоварознавчого дослідження від 14.03.2013 року №06/03/13-с, а тому, вважають, що не можливо достовірно встановити суму матеріальних збитків та суму вирахуваного ПДВ; також вважають, що виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо Позивачу - страхувальнику, а інші відомості відсутні (СТО), тобто за відсутності надання послуг ремонту, фактичної оплати запасних частин, вартість яких обкладається ПДВ, страховиком було утримано ПДВ (20%), оскільки страховики відшкодовують суму ПДВ (20%) лише після надання документів, що підтверджують його сплату під час відновлювального ремонту. При визначенні суми матеріальних збитків в сумі 3475,41 грн., позивач посилається на два проведені автотоварознавчі дослідження, та виходить з формули розрахунку: 24046,72грн. (сума матеріального збитку (з ПДВ), відповідно до Висновку від 28.02.2013 року №1203 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, який був складений на підставі заяви [PERSON]Б та проведеного 16.02.2013 року експертом [PERSON] огляду пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ8392ВТ) 20571,31 грн. (сума матеріального збитку (без ПДВ), відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження від 14.03.2013 року №06/03/13-с на підставі проведеного Страховиком огляду пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ8392ВТ) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом страхування АЕ/1879488 від 11.02.2013 року) = 3475,41 грн. (матеріальні збитки). На підтвердження зазначеного, Позивач посилалась на лист до [PERSON] від 08.08.2014 року про відшкодування збитків, згідно якого, Позивач вимагала відшкодувати збитки в повному обсязі в сумі 24046,72 грн., посилаючись на Висновок від 28.02.2013 року №1203 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ проведеного експертом [PERSON], проте, відповідач [PERSON] згоди (усної чи письмової) на відшкодування збитків Позивачу не надавав, оскільки вважав, що в даному випадку, обов'язок відшкодування завданої шкоди потерпілому - Позивачу за заподіювача шкоди тобто за володільця даного автомобіля (джерела підвищеної небезпеки) повинен нести його Страховик - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах», оскільки застрахований ліміт відповідальності по страховому полісу АЕ/1879488 від 11.02.2013 року (49000,00грн.) не перевищує розміру прямого збитку, якої зазначив страхувальник (24046,72 грн.). Відповідач [PERSON] про наявність іншого Висновку автотоварознавчого дослідження від 14.03.2013 року №06/03/13-с, узгодження між Позивачем та Страховиком на визначену суму 19571,31 грн., не знав, а тому вважає зазначену вимогу необґрунтованою. Представник відповідача - [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, часткові заперечення представників відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належав транспортний засіб «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER], який 24.05.2014 року був знятий з обліку (а.с.46). Власником транспортного засобу «ВАЗ 21093» державний реєстраційний номер АЕ 357-28 є [PERSON]. 13 лютого 2013 року о 21 годині 40 хвилин на 190 км.+500 м. а/д Знамянка Луганськ Ізварено в Дніпропетровській області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу та за участю транспортного засобу «ВАЗ 21093» державний реєстраційний номер АЕ 357-28 під керуванням [PERSON], який переїжджав проїзну частину з другорядної дороги та не надав перевагу в русі транспортному засобу «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу, в результаті чого, автомобіль «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу, отримав механічні ушкодження. В результаті дорожньо транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, якими було складено відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400,00 грн. (а.с.44). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Оскільки, власником транспортного засобу «ВАЗ 21093» державний реєстраційний номер АЕ 357-28 є [PERSON], останній і повинен відшкодувати спричинену шкоду. 11 лютого 2013 р. між [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «Інкомстрах» та [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ №1879488, відповідно до якого страховиком було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», строком дії з 11 лютого 2013 року по 10 лютого 2014 року, включно (а.с.104). Згідно частини 1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV. Згідно ст. ст. 5, 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 14.03.2013 року №06/03/13-с на підставі проведеного Страховиком огляду пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ 8392 ВТ вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ 8392 ВТ, в результаті ДТП, складає 20571 грн. 31 коп. - 1000,00 грн. (франшиза за полісом страхування АЕ/1879488 від 11.02.2013 року) - 1990,00 грн. частково сплачене страхове відшкодування = 17581 (сімнадцять тисяч пятсот вісімдесят одна) грн. 31 (тридцять одна) коп. збитки на відновлення транспортного засобу, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» на користь [PERSON]. Згідно ст.988 ЦК України, страхова компанія зобов'язана здійснити страхові виплати позивачу в межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору. Статтею 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховою компанією не відшкодовується шкода пов'язана із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Встановлено, що [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «Інкомстрах» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 1990,00 грн., за виключенням суми франшизи 1000,00 грн., що було підтверджено позивачем у судовому засіданні. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до висновку судового експерта [PERSON] №1203 від 28.02.2013 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ 8392 ВТ складає 24046,72 грн. (а.с.51-57). Вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням ПДВ, згідно калькуляції №1203 від 28.02.2013 року складає 30013 грн. 26 коп. (а.с.60-63). Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки). Проте, відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Отже, позивач не заявляла вимог про відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ 8392 ВТ. Як вбачається з висновку експерта №1203 від 28.02.2013 року, при визначені вартості ремонту пошкодженого автомобіля до її складу включено ПДВ у розмірі 20 % лише на матеріали і запчастини. Проте, позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для відшкодування збитків, як і не надано документів, що підтверджують проведення відновлювального ремонту автомобіля та оплату його вартості з урахування ПДВ, зазначених обставин позивач не довела, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Також, необхідно зауважити, що збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку (СТО) , при ремонті транспортного засобу у особи, яка не є платником цього податку збитки у вигляді ПДВ не виникають, а тому не можуть включатись до складу витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля. Що стосується вимоги позивача про стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» збитків у звязку з евакуацією транспортного засобу у сумі 600 грн. 00 коп., то вона задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Проте, позивач не довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-60 ЦПК України, зазначені нею обставини по проведенню витрат на евакуацію транспортного засобу саме з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця свого проживання: [INFO], чи до місця здійснення ремонту на території України, чи необхідність, з поважних причин, поміщення транспортного засобу до стоянки. Також суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода сталася 13 лютого 2013 року, місцем дорожньо-транспортної пригоди є 190 км.+500 м. а/д Знамянка Луганськ Ізварено в Дніпропетровській області, проте, квитанція про сплату послуг евакуатора датована 26 лютого 2013 року та зазначена евакуація транспортного засобу з Криворізького шосе до вул.Шпиндяка у м.Дніпропетровську (а.с.71). Вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» пені за прострочення виконання зобовязання у розмірі 2259 грн. 06 коп. також задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Відповідно до пунктів 36.2, 36.5 ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Так, позивачем, на підтвердження зазначеного, суду не було надано письмових доказів того, чи повідомляла позивач письмово ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про настання страхового випадку; чи було узгоджено позивачем розмір страхового відшкодування, який був запропонований ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах»; коли саме позивач подала заяву про страхове відшкодування та чи подавала вона таку; чи не було порушено позивачем строків подачі заяви про відшкодування шкоди. В матеріалах справи міститься лише копія вимоги про сплату пені та збитків, яка датована 08 серпня 2014 року, надіслана на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» (а.с.73). Будь-яких інших доказів на підтвердження зазначеного, суду надано не було, чим не було виконано вимоги ст.10 ЦПК України, згідно якої, позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» пені за прострочення виконання зобовязання у розмірі 2259 грн. 06 коп. є недоведеною, а тому, задоволенню не підлягає. Таким чином, з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування збитків підлягає стягненню сума у розмірі 17581 (сімнадцять тисяч пятсот вісімдесят одна) грн. 31 (тридцять одна) коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] франшизи у сумі 1000 грн. 00 коп., збитків у розмірі 3475 грн. 41 коп. та моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 коп., то вони також підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Поняття «франшиза» міститься у ст.9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено у ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір франшизи, що визначений у зазначеному Законі, встановлюється при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз.2 п.12.1 ст.12 та п.37.5 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Тому, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню франшиза у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] збитків у розмірі 3475 грн. 41 коп., задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, регулюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮУ, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, в редакції наказу МЮУ, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року №1335/5/1159. Таким чином, страхову виплату, розмір якої визначається на підставі розміру матеріального збитку, розрахованого шляхом проведення відповідної експертизи, у разі настання страхового випадку виплачує страхова компанія (страховик). Як вбачається з позовної заяви, предметом позову у даній справі є вимоги Позивача про стягнення зі страхової компанії збитків у розмірі 17581,31 грн. на відновлення транспортного засобу, збитки у звязку з евакуацією транспортного засобу у сумі 600,00 грн., пеню за прострочення виконання зобовязання у розмірі 2259,06 грн. Матеріальні збитки у розмірі 17581,31 грн. на відновлення транспортного засобу Позивач розраховує з суми страхового відшкодування - 19571,31 грн. та часткового сплаченого страхового відшкодування 1990,00 грн. Позивач до позовної заяви додає копію Висновку від 28.02.2013 року №1203 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, проте останньою не надано, як доказ: страховий акт, калькуляцію і сам Висновок автотоварознавчого дослідження від 14.03.2013 року №06/03/13-с, а тому, суд вважає, що позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження суми матеріальних збитків та суми вирахуваного ПДВ. Також, суд зауважує, що виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо Позивачу - страхувальнику, а інші докази - відсутні в матеріалах справи (СТО), тобто за відсутності надання послуг ремонту, фактично оплати запасних частин, вартість яких обкладається ПДВ, страховиком було утримано ПДВ (20%), оскільки страховики відшкодовують суму ПДВ (20%) лише після надання документів, що підтверджують його сплату під час відновлювального ремонту. При визначенні суми матеріальних збитків в сумі 3475,41 грн., позивач посилається на два проведені автотоварознавчі дослідження, та виходить з формули розрахунку: 24046,72грн. (сума матеріального збитку (з ПДВ), відповідно до Висновку від 28.02.2013 року №1203 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, який був складений на підставі заяви [PERSON]Б та проведеного 16.02.2013 року експертом [PERSON] огляду пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ8392ВТ) - 20571.31 грн. (сума матеріального збитку (без ПДВ), відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження від 14.03.2013 року №06/03/13-с на підставі проведеного Страховиком огляду пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія» д.р.н. АЕ8392ВТ) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом страхування АЕ/1879488 від 11.02.2013 року) = 3475,41 грн. (матеріальні збитки). На підтвердження зазначеного, Позивач посилалась на лист до [PERSON] від 08.08.2014 року про відшкодування збитків, згідно якого, Позивач вимагала відшкодувати збитки в повному обсязі в сумі 24046,72 грн., посилаючись на Висновок від 28.02.2013 року №1203 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ проведеного експертом [PERSON], проте, відповідач [PERSON] згоди (усної чи письмової) на відшкодування збитків Позивачу не надавав, оскільки вважав, що в даному випадку, обов'язок відшкодування завданої шкоди потерпілому - Позивачу за заподіювача шкоди тобто за володільця даного автомобіля (джерела підвищеної небезпеки) повинен нести його Страховик - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах», оскільки застрахований ліміт відповідальності по страховому полісу АЕ/1879488 від 11.02.2013 року (49000,00грн.) не перевищує розміру прямого збитку, якої зазначив страхувальник (24046,72 грн.). Відповідачу [PERSON] про наявність іншого Висновку автотоварознавчого дослідження від 14.03.2013 року №06/03/13-с, узгодження між Позивачем та Страховиком на визначену суму 19571,31 грн., відомо не було, а тому, суд вважає зазначену вимогу необґрунтованою. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 коп., то вона підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» є розяснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тому, з урахуванням характеру та обсягу страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача у сумі 500 грн. 00 коп. За таких обставин, вимога позивача по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 10000 грн. 00 коп. є необґрунтованою і підлягає частковому задоволенню. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп., з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial