overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 5 по вул. Наливайка в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що він є власником житлового будинку № 5 по вул. Наливайка в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області. У вказаному будинку окрім нього зареєстрована колишня дружина [PERSON], яка з грудня 2013 року не проживає у даному будинку. В зв'язку з неможливістю вільно на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, він змушений звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 18.02.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх показаннях, повідомили, що [PERSON] близько двох років не проживає у будинком № 5 по вул. Наливайка в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 5 по вул. Наливайка в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується копією договору дарування від 15.05.2015 року (а.с.7), копією витягу від 15.05.2015 року (а.с. 9). Згідно з повідомленням Здолбунівського РС УДМС України в Рівненській області від 22.01.2016 року [PERSON], зареєстрована за адресою [INFO] (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені норами ст.16, 386, 391 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була членом сім'ї позивача та понад один рік проживає за іншою адресою, що підтверджується показаннями свідків, які не були спростовані. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 16.02.2015 року в розмірі 352018 грн. та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 16.02.2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 14200 доларів США, що відповідно до курсу НБУ України станом 25.01.2016 року становить 352018 грн. на умовах повернення всієї суми до 20.06.2015 року. Відповідач зобов'язання за договором позики не виконав, тому позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за вказаним договором. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ч. 2 ст. 158, ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 16.02.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 14200 доларів США, що відповідно до курсу НБУ України станом 25.01.2016 року становить 352018 грн. на умовах їх повного повернення до 20.06.2015 року, що підтверджується розпискою. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. [PERSON] зобов'язання за договором позики належним чином не виконав. Станом на 25.01.2016 року заборгованість становить 14200 доларів США, що відповідно до курсу НБУ України станом 25.01.2016 року становить 352018 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~\~сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 23.12.2014 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері він не звернувся до нотаріальної контори, оскільки на той час був живий ще його батько і він фактично вступив в управління спадковим майном. 16 червня 2015 року помер батько позивача. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивачу відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного терміну подачі заяви. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача, який належним чином повідомлений до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2014 року померла мати позивача [PERSON]. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою не заводилась. Вказані обставини підтверджуються: поясненнями позивача, паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; інформаційною довідкою із спадкового реєстру № 42734262 від 22.01.2016 року. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили,\~\~для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті\~\~[PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 02 грудня 2015 року померла його дружина [PERSON], яка перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя та отримувала пенсію як інвалід 3 групи. Від спільного цивільного шлюбу заявника з [PERSON] в них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки заявник з [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, то Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області 28 січня 2000 року було встановлено батьківство заявника відносно дитини [PERSON] та видано свідоцтво про встановлення батьківства серія І-НО №111045, в якому прізвище дружини записано як «Прибилова». Заявник зазначив, що дівоче прізвище померлої було «Масливец». 21 жовтня 1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «Прібилова». Даний шлюб був розірваний 01 квітня 1993 року. Однак, у паспорті померлої прізвище було записано як «Прибилова». Відповідно, на підставі запису в паспорті були оформлені подальші документі у РАЦС Іллічівського району та в УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя. У звязку зі смертю [PERSON] на даний час виникла необхідність оформити пенсію по втраті годувальника на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Між тим, при оформлені пенсії було встановлено, що в його свідоцтві про народження прізвище матері також записано як «Прибилова». Тому позивачу потрібно було звернутися до суду та встановити факт родинних відносин між його неповнолітнім сином і його дружиною, що померла. На підставі вказаного, заявник просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON]. Крім того, заявник просив встановити юридичній факт того, що раніше належні померлій [PERSON] документи (паспорт до його заміни 22 листопада 2000 року, свідоцтво про встановлення батьківства [PERSON] від 28 січня 2000 року, свідоцтво про народження [PERSON] від 28 січня 2000 року) у яких прізвище [PERSON] записано як «Прибилова» належать померлій дружині заявника [PERSON], бо це одна й таж сама людина. Заявник у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області у судове засідання не зявився, направив на адресу суду письмові пояснення, у яких зазначив, що [PERSON] перебувала на обліку в УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя та отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 949,00 грн. УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя здійснює приймання, оформлення і розгляд документів для призначення (перерахунку) пенсії

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 22 лютого 1995 уклав шлюб з відповідачем. Сімейне життя не склалося по причині різності характерів та поглядів на життя. Відповідач не серйозно підійшла до створення сім'ї, не відчуває обов'язку перед сім'єю. Його намагання зберегти сім'ю виявились марними. З початку червня 2015 року вони припинили подружні відносини. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявок суд не повідомила. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 1995 року. Від шлюбу в них дітей немає. Подружнє життя сторін не склалось по причині несумісності їх характерів та поглядів на життя. Відповідач безвідповідально підійшла до створення сім'ї, не відчуває обов'язку перед сім'єю. Намагання позивача зберегти сім'ю виявились марними. З початку червня 2015 року між ними припинено шлюбно-сімейні відносини. Зв'язок між подружжям втрачений, примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], що видане 29 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом і просив розірвати шлюб, зареєстрований 22.05.2015року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №76. На обґрунтування позову позивач повідомив, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними почали виникати напружені відносини, конфліктні ситуації, сварки, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спільних дітей немає. Позивач та відповідачка у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглядати справу без їх присутності, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Відповідачка після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, між ними відсутні взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, миритися вони не бажають, обоє наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу, залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551,2 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилається на те, що з 01 жовтня 2005 року він з відповідачкою перебуває у шлюбі, який зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 269. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З жовтня 2014 року шлюбні відносини припинили. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Матеріальну допомогу на утримання дітей він надає у добровільному порядку. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору стосовно поділу майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються виховуватися та проживати разом з відповідачкою. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився. Подав суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з жовтня 2014 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Матеріальну допомогу на утримання дітей позивач надає у добровільному порядку. Спору стосовно поділу майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються виховуватися та проживати разом з відповідачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 24 листопада 2013 року у виконкомі Стражгородської сільської ради Теплицького району Вінницької області, він зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №11. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сімейне життя подружжя поступово погіршувалося через різні погляди на життя. Вважає, що надання строку для примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, а лише продовжить їх перебіг у часі. Миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Постойко». Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сімї, сторони миритися не бажають. Відповідач після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі «Постойко». Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що їх спільне життя не склалося, в зв'язку з чим шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з квітня 2013 року, а також, що подальше спільне проживання та збереження їх шлюбу неможливі. Позивач просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2000 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 348; від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, шлюбно-сімейні відносини між ним і відповідачем припинені з квітня 2013 року та з цього ж часу вони мешкають окремо, що пов'язано з тим, що їх спільне сімейне життя не склалось й вони втратили почуття любові один до одного, в зв'язку з чим збереження їх шлюбу неможливо. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 10 січня 1998 року уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану по місту Ізюму Харківської області, актовий запис № 05. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з матірю [PERSON]. Сімя фактично розпалася на протязі останніх півроку, і теперішній час взагалі мешкають окремо. Протягом подружнього життя вони часто сварилися з причини цілковитої психологічної несумісності характерів, яка з часом поглиблювалась і привела до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Спільне життя стало неможливим. Вважає, що шлюб з відповідачкою розпався остаточно і примирення неможливе. Позивач просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 січня 1998 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.15). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.11), та сина [PERSON], [INFO], (а.с.12). Діти мешкають з відповідачкою. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків на протязі останніх півроку, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved