Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 33 803, 64 грн . та 2 102,00 грн. судового збору. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 16.12.2016 житловий будинок по [ADDRESS] переданий на баланс Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та є відомчим житловим фондом Міністерства оборони України. Будинкоуправління №1 Київського КЕУ Міністерства оборони України є експлуатаційною організацією вказаного будинку та утримує на балансі житловий будинок, а отже, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем житлово-комунальних послуг. Відтак, як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно ст. 156, 162 ЖК України, відповідач зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Проте, відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачує комунальні послуги, у зв`язку з чим, станом на 01.07.2020 має заборгованість за обслуговування будинку та прибудинкової території, електроенергію, теплопостачання у розмірі 24 601,80 грн., а також 6 746,19 грн. інфляційного нарахування та 2 455, 65 грн. - 3 % річних, що в загальному складає 33 803,64 грн. заборгованості. Відповідач ухиляється від добровільної сплати боргу, тому позивач змушений звернутись з позовом до суду про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2020 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутність та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через повідомлення відповідача на офіційному сайті суду та за останньою відомою адресою реєстрації проживання, заяв, відзиву суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вивчивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.1993, посвідченого державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Маринкою В.А. (а.с. 8). Статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст. 156, 162 ЖК України, відповідач зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 16.12.2016 житловий будинок по [ADDRESS] переданий на баланс Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та є відомчим житловим фондом Міністерства оборони України. Будинкоуправління №1 Київського КЕУ Міністерства оборони України є експлуатаційною організацією вказаного будинку та утримує на балансі житловий будинок, а отже, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем житлово-комунальних послуг (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Як вказує позивач, [PERSON] споживає житлово-комунальні послуги, які їй надаються позивачем, не відмовляючись від їх отримання, що свідчить про прийняття позивачем пропозиції укласти договір у відповідності до ст. 642 ЦК України. Також, позивач зазначає, що не може припинити надання житлово-комунальних послуг відповідачеві, оскільки послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання прибудинкової території, сходових кліток, вивезення відходів, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем) мають загальний характер, тобто, споживаються одночасно усіма мешканцями багатоквартирного будинку, тому неможливо припинити їх надання окремому споживачу. Однак, відповідач своєчасно та у повному обсязі не сплачує комунальні послуги, у зв`язку з чим, станом на 01.07.2020 має заборгованість за обслуговування будинку та прибудинкової території, електроенергію, теплопостачання у розмірі 24 601,80 грн. (а.с. 17-19). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 6 746,19 грн. та 3% річних у розмірі 2 455, 65 грн. (а.с. 20-21, 22). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги (за обслуговування будинку та прибудинкової території, електроенергію, теплопостачання) у розмірі 24 601,80 грн., а також 6 746,19 грн. інфляційного нарахування та 2 455, 65 грн. - 3 % річних, що в загальному складає 33 803,64 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved