Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4443, вчинений 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотариального округу [PERSON] щодо звернення стягнення з нього, [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2008 року в сумі 51753,59 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 серпня 2008 року між ним, [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № DNYJRX14490172. На підставі умов договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав йому кредит у сумі 3617,59 грн. 03 грудня 2014 року Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 180/2548/13-ц, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були частково задоволені і стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 28 серпня 2008 року. 11 березня 2015 року ухвалою Вищого апеляційного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року залишено без змін. Однак, 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотариального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 4443 щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» несплачену в строк суму заборгованості в розмірі 51753,59 грн. за період з 28 серпня 2008 року по 19 жовтня 2016 року. Сума заборгованості, предметом якої є вчинений нотаріусом виконавчий напис, не є безспірною, оскільки вже є такі, що набрали законної сили, рішення суду з приводу стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Відповідач відзиву не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] на вимогу суду надав копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 4443 від 12 грудня 2016 року. В судове засідання не прибув, надав заяву про про розгляд справи за його відсутності. Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомлений про розгляд справи належним чином, пояснень щодо позову, заяв, клопотань від представника третьої особи до суду не надходило. Справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Бути присутніми в судовому засіданні сторони бажання не виявили, клопотань про це суду не надіслали, з огляду на що суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 28 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNYJRX14490172, і позичальнику надано кредит в розмірі 3617,59 грн (а.с.47, 48). В 2013 році відповідач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 28 серпня 2008 року в розмірі 48990,43 грн., яка утворилася станом на 13 грудня 2013 року і складається із заборгованості по кредиту 3617,60 грн., заборгованості по процентам та користування кредитом 239,99 грн., заборгованості по комісіях за користування кредитом 1063,56 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 41260,21 грн., штрафів 500 грн. (фіксована частина), 2309,07 (процентна складова). 13 грудня 2013 року рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області у справі № 180/2548/13-ц в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено в звязку із пропуском строку звернення до суду (а.с.17-19). 03 грудня 2014 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2013 року скасовано та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь банка заборгованість за кредитним договором № DNYJRX14490172 від 28 серпня 2008 року в розмірі 5292,15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3617,60 грн., по процентам за користування кредитом 239,99 грн., по комісії за користування кредитом 1063,56 грн., по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 371 грн., а також судовий збір в розмірі 365,40 грн. (а.с.12-16). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року залишено без змін (а.с.8-11). Отже, рішення Апеляційного сулу Дніпропетровської області у справі № 180/2548/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNYJRX14490172 від 28 серпня 2008 року в розмірі 5292,15 грн. набрало законної сили 03 грудня 2014 року. 28 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № DNYJRX14490172 від 28 серпня 2008 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним догвором, а саме 51753,59 грн., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3617,60 грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 239,99 грн.; - заборгованості з комісії у розмірі 1063,56 грн.; - заборгованості з пені у розмірі 43891,79 грн.; - заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; - заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2440,65 грн. В заяві також зазначено, що строк, за який провадиться стягнення, - 2974 днів, а саме з 28 серпня 2008 року по 19 жовтня 2016 року (а.с.46). До заяви надано копію заяви позичальника від 28 серпня 2008 року, розрахунок заборгованості за договором з 28 серпня 2018 року по 19 жовтня 2016 року та письмову вимогу до [PERSON] без дати про усунення порушень за кредитним договором з доказами її направлення боржнику (а.с.47-52). 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотариального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 4443 на суму, яка складає 51753,59 грн. та підлягає стягненню за період 2974 дні, а саме: з 28.08.2008 року по 19.10.2016 року (а.с.7). 12 січня 2018 року державним виконавцем Марганецького міського ВДВС ГТУ у Дніпропетровській області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 12.12.2016т року № 4443 (а.с.6). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 р. № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністрества юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. Відповідно до положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п. п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», частина 2 «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. \~\~\~\~\~\~\~\~ При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, цей Перелік документів не передбачає. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис на копії кредитного договору № DNYJRX14490172 від 28 серпня 2008 року, що є порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, яка передбачає вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі оригіналу кредитного договору. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не звернув увагу на те, що заборгованість за кредитним договором, за яким вчиняється виконавчий надпис, виникла за період з 28.08.2008 року по 19.10.2016 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Зазначені обставини свідчать, що заборгованість позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на час вчинення виконавчого напису не була безспірною, а сама процедура вчинення виконавчого напису була порушена. Крім того, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNYJRX14490172 від 28 серпня 2008 року за період з 28 серпня 2018 року, були предметом розгляду в суді, і по них прийнято рішення, що набрало законної сили. Банк, звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, достеменно знав про наявність вищевказаного рішення суду, однак не повідомив про нього нотаріуса, чим ввів його в оману про відсутність спору щодо суми заборгованості. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач не надав відзив на позовну заяву та не заперечив обставини, викладені в позові. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду в розмірі 704,80 грн.\~\~

Outcome: approved