Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про примусове виконання обов'язку в натурі, мотивуючи тим, що 16 грудня 2014 року між сторонами укладено договір банківського рахунку № [NUMBER], відповідно до котрого позивачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та відповідач зобов'язався здійснювати банківське обслуговування рахунку. 13 січня 2015 року відповідачем було оформлене платіжне доручення про грошовий переказ в іноземній валюті на суму 106 517 доларів США на інший рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Креді Агріколь Банк». Проте, кошти за вказаним переказом на рахунок позивача не надійшли. Тому, позивач просила, зобов'язати відповідача виконати її платіжне доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 1 від 13 січня 2015 року про переказ коштів в сумі 106 517 доларів США з поточного рахунку № [NUMBER], відкритого в ПАТ «Дельта Банк» на поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Креді Агріколь Банк», а також стягнути пеню в розмірі 3 359 грн. 48 коп. відповідно до п. 32.2 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала письмові заперечення, відповідно до котрих на даний час в банку введено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку (а.с. 35-38). Крім того, позивачем не надано доказів, що кошти у розмірі 106 517 доларів США обліковувались на поточному рахунку № [NUMBER]. Згодом до судового засідання не з'явилась. Тому, суд розглянув справу у її відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» 16 грудня 2014 року укладено договір банківського рахунку № [NUMBER], відповідно до котрого позивачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та відповідач зобов'язався здійснювати банківське обслуговування рахунку (а.с. 6). Відповідно до п. 1.3 вказаного договору банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку, приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, та виконувати за дорученням клієнта в межах залишку коштів на рахунку розрахункові касові та інші операції, які передбачені чинним законодавством України, в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України. 13 січня 2015 року банком оформлено від імені позивача платіжне доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності про грошовий переказ в іноземній валюті на суму 106 517 доларів США з поточного рахунку № [NUMBER], відкритого в ПАТ «Дельта Банк» на поточний рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Креді Агріколь Банк» (а.с. 7). У виконання вказаного доручення позивачем було поповнено поточний рахунок на суму 52 619 грн. 92 коп. для списання комісії за здійснення банківської операції (а.с. 47). Згідно з ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом. Згідно з п. а п. 7.13. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за № 1172/8493 з поточного рахунку в іноземній валюті за розпорядженням фізичної особи-резидента або за його дорученням проводяться, зокрема, операції в іноземній валюті щодо перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. Статтею 21 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні» визначений порядок ініціювання переказу: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим Законом, для ініціювання переказу (п. 22.1, 22.2 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні»). Відповідно до п. 32.2 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Судом встановлено, що кошти з рахунку позивача, відкритому в ПАТ «Дельта Банк» на рахунок позивача, відкритому в ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на 19 січня 2015 року не надійшли (а.с. 8). Проте, враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що на її поточному рахунку № [NUMBER], відкритому в ПАТ «Дельта Банк» станом на 13 січня 2015 року (на день оформлення платіжного переказу) обліковувались грошові кошти у розмірі 106 517 доларів США; надано лише докази про наявність вказаних коштів станом на 30 грудня 2014 року (а.с. 48), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання виконати платіжне доручення та стягнення пені за його невиконання, оскільки відповідно до п. 1.3 договору банківського рахунку банк зобов'язується виконувати за дорученням клієнта в межах залишку коштів на рахунку розрахункові касові та інші операції, які передбачені чинним законодавством України, в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України. Крім того, позивачем не надано доказів того, що платіжне доручення від 13 січня 2015 року банком було прийняте до виконання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). Разом з тим, доводи відповідача про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав того, що в банк введено тимчасову адміністрацію, а відтак вимоги кредиторів до банку задоволенню не підлягають, є безпідставними, оскільки платіжне доручення та позовна заява були подані до суду позивачем до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Оскільки при пред'явленні позову позивач була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed