Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону одним із видів пенсійних виплат і соціальних послуг є пенсія у звязку з втратою годувальника. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх начальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідач звернувся із заявою до управліннія Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі про призначення йому пенсії у звязку із втратою годувальника та надав довідку про навчання з ПТУ № 32 і згідно розпорядження УПФУ від 25.08.2011 року йому призначено пенсію. 05.09.2014 року відповідач по справі надав до УПФУ довідку про навчання з Бобринецького технікуму ім. В. Порика Білоцерківського національного аграрного університету про зарахування його на ІІ-А курс «ВППР» на денну форму навчання та розпорядженням УПФУ від 09.09.2014 року [PERSON] призначено пенсію. 07.09.2015 року відповідачем було повторно представлено довідку з Бобринецького технікуму ім. В. Порика Білоцерківського національного аграрного університету від 02.09.2015 № 1101 про навчання для продовження виплати пенсії з терміном навчального року з 01.09.2015 року до 31.08.2016 року. Розпорядженням УПФУ від 09.09.2015 року відповідачу призначено пенсію. 25.04.2016 року працівниками Бобринецького технікуму ім. В. Порика було надано довідку від 25.04.2016 № 84 на [PERSON], в якій було зазначено про відрахування відповідача по справі з учбового закладу з 17.03.2016 року. Також позивач зазначає, що на імя [PERSON] було направлено листи-претензії щодо відшкодування виниклої переплати пенсії по втраті годувальника за період з 1.04.2016 по 30.04.2016 в сумі 1174,00 грн. проте на даний час вона є невідшкодованою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини зазначені у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши докази у їх сукупності вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 23.08.2011 року подав заяву до Управління Пенсійного фонду України про призначення йому пенсії по втраті годувальника (а.с. 18). Згідно протоколу № 1105 від 25.08.2011 року відповідачу згідно його заяви призначено пенсію по втраті годувальника (а.с. 19). Як вбачається з довідки № 880 від 04.09.2014 року, виданої Бобринецьким технікумом ім. В.Порика БНАУ [PERSON] навчається на ІІ А «ВППР» курсі, передбачувальний термін навчання з 01.09.2014 року до 30.06.2017 року, форма навчання денна державна (а.с. 10). Відповідно до розпорядження № 124900 від 09.09.2014 року відповідачу було здійснено перерахунок пенсії (а.с. 11). Згідно довідки № 70, виданої Бобринецьким технікумом ім. В.Порика БНАУ [PERSON] навчається на ІІІ А «ВППР» курсі, передбачувальний термін навчання з 01.09.2014 року до 30.06.2017 року, форма навчання денна державна (а.с. 12). Відповідно до розпорядження № 124900 від 09.09.2015 року відповідачу було здійснено перерахунок пенсії (а.с. 13). Згідно довідки № 84 від 25.04.2014 року, виданої Бобринецьким технікумом ім. В.Порика БНАУ відповідача відраховано з навчального закладу згідно наказу про відрахування від 17.03.2016 року (а.с. 14). Відповідно до розпорядження № 124900 від 26.04.2016 року відповідачу було здійснено перерахунок пенсії (а.с. 13) та згідно довідки, виданої Бобринецьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України 24.02.2017 року, сума переплаченої пенсії становить 1174,00 грн. (а.с. 20). На адресу відповідача були направлені листи-претензії від 26.04.2017 року за № 301/02-32 та від 11.05.2016 року за № 448/02-32, згідно яких відповідачу було запропоновано повернути зайво отримані кошти та зявитись до управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі для вирішення питання повернення зайво виплачених коштів (а.с. 17). Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 р. Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Відповідно до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;2) інше майно, якщо це встановлено законом. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню (Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року). З матеріалів справи слідує, що позивачем не доведено факт недобросовісності з боку відповідача, що становить предмет доказування у даному спорі. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-91цс14 від 2 липня 2014 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З доводів позивача слідує, що саме недостовірна інформація про навчання, стала причиною переплати [PERSON] пенсії в сумі 1174,00 грн., але жодних обставин, які б свідчили про зловживання при цьому з боку відповідача або подання ним недостовірних даних чи про будь-яку іншу форму його недобросовісності представником УПФУ не вказано та не встановлено в судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку, що без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань та подання страхувальником недостовірних даних, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або ж ст. 1212 ЦПК України, а тому з урахуванням встановлених вище обставин справи позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed