Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати житловий будинок [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та припинити право власності [PERSON] , [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , як на частку спільного сумісного майна подружжя. В обгрунтування позову позивач вказала, що з 30.12.1983 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Після реєстрації шлюбу сторони почали проживати у житловому будинку [ADDRESS] , що належав батьку відповідача [PERSON] . З 24.10.1989 року позивач зареєстрована у вказаному житловому будинку. Внаслідок понесених нею затрат за час шлюбу з відповідачем у житловому будинку був проведений ремонт у житлових кімнатах, в кухні, у ванній кімнаті, у будинку був встановлений новий котел та нова система опалення, встановлений вбудований камін, у всьому будинку встановлені нові металопластикові вікна, міжкімнатні та вхідні двері, зроблені натяжні стелі. За її кошти до будинку був проведений газ. Ззовні житловий будинок був утеплений пінопластом. Прибудинкова територія також була облагороджена. На території будинку була вирита вигрібна яма. Тобто, фактично за її кошти були проведені ремонтні роботи, які забезпечили нормальне проживання у спірному будинку та які самі по собі безумовно свідчать про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Крім того, у 2018 році відповідачем за кошти позивача були оформлені його спадкові права на спірний житловий будинок після смерті його батька, який помер у 1994 році, відповідно до чого ним було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області 08.08.2018 року та зареєстроване в реєстрі за № 1-503. Посилаючись на викладені в позові обставини, позивач просила позов задовольнити. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.12.1983 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони проживають в житловому будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ННА 592068 від 08.08.2018 року. За час проживання у вказаному житловому будинку, з 2010 року, був проведений ремонт у житлових кімнатах, в кухні, у ванній кімнаті, у будинку був встановлений новий котел та нова система опалення, встановлений вбудований камін, у всьому будинку встановлені нові металопластикові вікна, міжкімнатні та вхідні двері, зроблені натяжні стелі. За кошти позивача до будинку був проведений газ. Ззовні житловий будинок був утеплений пінопластом. Прибудинкова територія також була облагороджена. На території будинку була вирита вигрібна яма. Факт проведення ремонтних робіт у житловому будинку за грошові кошти позивача та поліпшення спірного спадкового домоволодіння після проведенняремонтних робіт підтверджено наявним в матеріалах справи переліком проведених ремонтних робіт, складеним та підписаним відповідачем у справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, майно набуте чоловіком або дружиною за час шлюбу в порядку спадкування є особистою приватною власністю. Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільнихтрудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із роз`ясненнями, що надані у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових абогрошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. Так, згідно довідки експерта станом на 10.06.2010 року оціночна вартість житлового будинку складала 80145 грн. Станом на 14.07.2021 року в житловому будинку були проведені ремонтні роботи: роведення природного газу; встановлення нової системи опалення; встановлення нового котлу; встановлення вбудованого каміну; встановлення металопластикових вікон,вхідних та міжкімнатних дверей; встановлення натяжної стелі; утеплення будинку; вириття вигрібної ями. Тому в зв`язку з цим оціночна вартість житлового будинку складає 160 465 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved