Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , зазначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 23 червня 2014 року вона з відповідачем перебували у шлюбі, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] . Проте, шлюбні відносини між нею і відповідачем поступово погіршувалися через різні погляди на сімейне життя та обов`язки на підставі чого в сім`ї відбувалися часті сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Через постійні сварки, які влаштовував відповідач, позивач разом із своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та спільною з відповідачем дитиною [PERSON] , [INFO] , переїхала проживати в будинок своєї матері [PERSON] в с.Тарасівка Бобринецького району. Намагалася забрати свої особисті речі з будинку, але відповідач їх не віддав та забрав ключі від будинку. З цього приводу зверталася до Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. 08.12.2019 року відповідач прийшов у будинок її матері [PERSON] та почав штовхати останню й намагався її повалити на очах у дітей. Виходячи з будинку відповідач почав бити знайомого [PERSON] . Вказані події відбувалися у присутності доньки [PERSON] , яка зазнала дуже сильний стрес та намагалася уговорити відповідача покинути будинок. Напередодні дитина перебувала на лікуванні у реанімаційному відділенні Бобринецької ЦРЛ,звідки була виписана 06.12.2019 року. Оскільки сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Крім того, звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача, який не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначила, що виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, має сильний емоційний зв`язок з дітьми, створила всі необхідні умови для їх проживання з матір`ю, хронічних захворювань не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Проживає у будинку своєї матері, яка є власником та надала згоду щодо її проживання у будинку з дітьми. Посилаючись на вказані обставини просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з нею за адресою [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини в повному обсязі. Зазначив, що з [PERSON] проживали разом до початку жовтня 2019 року. У жовтні 2019 року позивачка поїхала на заробітки за кордон. За час відсутності дружини щоденно, за винятком днів, коли донька [PERSON] хворіла відвозив останню в місто Бобринець до дитячого садка, ввечері забирав і проводив з нею час, а на ночівлю відвозив дитину до тещі [PERSON] . В грудні донька захворіла і потрапила до реанімаційного відділення. Під час перебування доньки у лікарні вночі весь час знаходився біля неї, а вдень ходив на роботу та біля дитини була теща. 06.12.2019 року доньку виписали. В цей же день [PERSON] повернулася з поїздки, яка вже мала намір розірвати шлюбні відносини, навіть не пояснивши причини. Коли прийшов до будинку тещі, щоб побачити доньку та з`ясувати причину припинення подружнього життя, його почали ображати, провокувати на скандал та виганяти з будинку. Знайомого [PERSON] при сварці не було, побачив останнього коли виходив з будинку, тілесних ушкоджень йому не завдавав. Після вказаної події позивач звернулася зі скаргою до служби у справах дітей Бобринецької РДА, де просила провести з ним профілактичну бесіду та надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Дана скарга була безпідставною про що свідчить відповідь органу опіки та піклування Бобринецької РДА в особі служби у справах дітей. Не погоджується з правовими підставами позову, оскільки фактично між ним та позивачкою на даний час відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини біля матері, так як дитина проживає з останньою, що підтверджено рішенням Органу опіки та піклування і не здійснював жодних дій, щоб відібрати дитину від матері, лише просив надати йому можливість бачитися з дитиною та спілкуватися. Також зазначив, що позивачка ніде не працює, стабільного доходу не має, фактично проживає за рахунок поїздок за кордон, за останній рік біля трьох місяців була відсутня за місцем проживання, власного житла не має, разом із трьома дітьми прописана у його будинку, а тому визначення місця проживання дитини з позивачкою не буде відповідати інтересам дитини, оскільки дитина має проживати в конкретному місці, а не вести мігруючий спосіб життя залежно від уподобань та життєвих обставин позивачки (Т.1 а.с.54-59). У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, у якому просив зобов`язати [PERSON] усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] шляхом надання періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного відпочинку, згідно графіку (регламенту) спілкування батька з дитиною, в наступному порядку: 1. Побачення батька з дитиною має відбуватись у вихідні дні, а саме субота та неділя з 12 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. відповідно; святкові дні, день народження доньки - не менше двох годин в день, в час, який є оптимально комфортний для дитини, з урахуванням її побажань. 2. В літній період, під час відпустки батька [PERSON] , упродовж десяти календарних днів - мати [PERSON] зобов`язана віддавати дитину під нагляд батька [PERSON] , для організації останнім літнього оздоровлення дитини [PERSON] в межах України. 3. В разі відсутності матері [PERSON] на території України з будь-яких причин, дитина має бути передана матір`ю [PERSON] під нагляд батька [PERSON] , який зобов`язаний доглядати та утримувати дитину. Питання щодо аліментних зобов`язань на цей період мають вирішуватися між сторонами добровільно або за відсутності згоди в судовому порядку. В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що не має можливості спілкуватися з донькою [PERSON] , яка на даний час проживає біля матері [PERSON] , оскільки остання чинить йому перешкоди у праві бачитися та спілкуватися з донькою. Він працевлаштований, має постійний та стабільний дохід, з донькою має гарні відносини, алкогольні напої не вживає, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. Зазначав, що спір може бути вирішено судом у спосіб встановлення йому порядку та графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Крім того, [PERSON] останнім часом часто залишає доньку на довгий час, за останній рік близько трьох місяців її не було вдома, а тому вважає, що за відсутності матері дитина має перебувати разом з ним (Т.1 а.с.102-108). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, залишено без руху на надано позивачу строк для виправлення недоліків позову вказаних в ухвалі (Т.1 а.с. 18-19). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с. 42-43). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Судову справу №383/140/20 провадження №2/383/160/20 за зустрічним позовом об`єднано зі справою №383/31/20 провадження №2/383/125/20 за первісним позовом. Задоволено клопотання сторін про витребування доказів та виклик свідків. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування - Бобринецьку районну державну адміністрацію (Т.1 а.с. 86-90). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Іващенко І.Ю. про відвід головуючого судді Бондаренко В.В. (Т.1 а.с.142-145). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, в частині вимог про зобов`язання Органу опіки та піклування Бобринецької РДА в особі служби у справах дітей Бобринецької РДА надати письмовий висновок щодо розв`язання спору - залишено без розгляду (Т.1 а.с. 178-179). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2020 року задоволено заяву відповідача про виклик свідка [PERSON] . Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі за вказаними позовами на тридцять днів, тобто до 27 квітня 2020 року (Т.1 а.с.180-182). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.1 а.с. 210-211). Представник позивача первісний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечив. Відповідач та представник відповідача зустрічний позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти задоволення первісного позову заперечили. Представник третьої особи Органу опіки та піклування - Бобринецька районна державна адміністрація та служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації - Безпалко М.М. просила визначити місце проживання дитини з матір`ю усунувши перешкоди відповідачу у спілкуванні та вихованні з донькою. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши надані докази, в їх сукупності, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. За приписами ст.7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Судом встановлено, що позивач у справі є матір`ю, а відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 18 вересня 2014 року (Т.1 а.с.32). На час розгляду справи в суді [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] спільно з матір`ю позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що не оспорюється сторонами та підтверджується копією заяви останньої про згоду на таке проживання однією сім`єю (а.с.37). Вказаний будинок належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т.1 а.с.11). Крім [PERSON] до складу сім`ї [PERSON] також входять двоє інших дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії довідки Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 17.04.2018 року (Т.1 а.с.33). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює сестрою медичної палати в анестезіологічному відділення з ліжками інтенсивної терапії Бобинецької лікарні. Вона чергує позмінно та бачила в нічний час позивача, який перебував біля ліжка його доньки близько двох днів. Заборони відвідування дитини батьком у відділенні не має. Позивача знає як жителя міста Бобринець із шкільних років тому знає його в обличчя, особистих відносин з позивачем не має. Бабусю описати не може. До суду з`явилась, оскільки їй зателефонували та попросили прийти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її донькою. До укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживали ще 7 років в цивільному шлюбі. Поведінку [PERSON] характеризує негативно, так був випадок викрадення [PERSON] її доньки [PERSON] з її будинку, також він побив в її будинку вікна, які вона ремонтувала за власний рахунок. Під час сімейного життя між [PERSON] та [PERSON] постійно виникали сварки в присутності дитини. 06 чи 07 грудня 2019 року після чергової сварки відповідача з позивачем, [PERSON] залишила [PERSON] та разом з донькою переїхала проживати до неї в будинок, з вказаного часу онука [PERSON] проживає в її будинку. Також має намір подарувати вказаний будинок [PERSON] 26.02.2020 року вона вивела дитину до позивача, але останній схватив дитину за руку та почав силою її забирати. Між нею та позивачем виникла сутичка від чого в неї на руках та в області грудної клітини проявились синці. [PERSON] бив [PERSON] , однак вдарив її. Відповідач належної уваги дитині не приділяв, лише бажає маніпулювати дитиною, зокрема відмовлявся читати дитині книжку на прохання останньої. Також перед поступленням онуки [PERSON] до реанімаційного відділення лікарні [PERSON] не зважав на її прохання відвезти дитину до лікаря на огляд. Її онука [PERSON] часто хворіє, тому відвідувала дитячий садок періодично, під час задишки користується інгалятором. Так [PERSON] була госпіталізована до реанімаційного відділення з сильним кашлем задишкою, блюванням. [PERSON] має понижений імунітет та від лікуючого лікаря [PERSON] їй відомо, що вказане захворювання органу дихання може бути наслідком стресу. На її думку [PERSON] хворіє, оскільки переживає стрес від постійних сварок [PERSON] с [PERSON] , які відбувались під час спільного проживання. Після того, як [PERSON] проживає з [PERSON] окремо від [PERSON] стан здоров`я [PERSON] значно покращився. Крім того, [PERSON] за віком та станом здоров`я потребує особливої уваги, а оскільки [PERSON] з 08 години до 17 години постійно зайнятий на роботі, останній не зможе піклуватись про дитину, забезпечити належні умови харчування, та приділити стільки уваги, скільки часу приділяє вона. Незважаючи на те, що [PERSON] в нічний час перебував в реанімаційному відділенні, однак жодного разу не приніс дитині фруктів чи інших продуктів харчування. [PERSON] протягом останніх трьох місяців проживає з нею, оскільки [PERSON] в лютому місяці 2020 року виїхала до Польщі тимчасово на заробітки та має повернутись в травні місяці цього року. У [PERSON] дуже добрі та взаємні тісні стосунки з донькою [PERSON] , вона кожного дня у вільний від роботи час телефонує [PERSON] в тому числі в часи обідньої перерви на роботі, а спілкування [PERSON] з донькою триває не більше кількох хвилин. Після того як її донька [PERSON] поїхала на заробітки в Польшу їй від інших людей стало відомо, що [PERSON] повідомляв, що викраде дину, у зв`язку з чим вона більше [PERSON] її батькові [PERSON] протягом приблизно останніх трьох місяців не надає. 14.05.2020 року повідомила батька позивача та орган опіки, що у [PERSON] підвищена температура та вони не можуть додзвонитись до [PERSON] . Однак у вказаний день [PERSON] так їй і не перетелефонував. При дитині вона голос не підвищує та нецензурною лайкою не виражається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні в грудні 2019 року його [PERSON] попросила відвести на автовокзал та додому по [ADDRESS], номер будинку не пам`ятає, після чого [PERSON] запросила його на каву. Коли він сидів до будинку зайшов [PERSON] за дитиною. Йому зробили зауваження, що дитина роздягнена та без верхнього одягу її на вулицю не випустять. Потім [PERSON] почав відбирати дитину у [PERSON] та говорив, щоб вона не лізла. В більшості сварка відбувалась в присутності дитини. Мати заспокоювала дитину. Мені [PERSON] хотів завдати удару в обличчя, але йому перешкодила господарка будинку ставши між ним та [PERSON] у зв`язку з чим отримала удар. Після [PERSON] повернувся в авто і поїхав. Раніше він з [PERSON] дружили сім`ями так як куми та був з ним у дружніх відносинах. 10 серпня 2019 року у них відбувся конфлікт коли він прийшов до нього з приводу речі. [PERSON] щось собі надумав та вдарив його. Також надавав покази в поліції з приводу події в домоволодінні [PERSON] . Отже, на час вирішення даного спору судом сторони: [PERSON] та [PERSON] проживають окремо та між собою мають конфліктні неприязні відносини, що також підтверджується протоколом прийняття заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 08.12.2020 року за матеріалами перевірки №3630 (ЖЄО)№4046 якої надано відповідь про існування сварки між сторонами на грунті сімейних непорозумінь (копії в Т2 а.с.1-9), заявою [PERSON] до Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області про спалення відповідачем її особистих речей, а іншу частину не повертає, за матеріалами перевірки №3749 (ЄО)№4166 якої надано відповідь, що викладені факти у заяві не підтвердилися (копія в Т 2 а.с. 10-19). Також сторони не дійшли між собою остаточної згоди з питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] та участі батька у вихованні дитини. Зокрема представник позивача звертався до служби у справах дітей зі скаргою від 22.12.2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача (Т.1 а.с.34-35) за результатами якої з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо належної поведінки в сім`ї, участі в утриманні та вихованні дитини та попереджено про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків (Т.1 а.с.65,66). Так згідно копії висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації про участь одного з батьків у вихованні дитини, затвердженого 20 січня 2020 року розпорядженням голови Бобринецької районної державної адміністрації №8-р прийнятого за зверненням [PERSON] , через перешкоди матері батько не має змоги спілкуватись зі своєю донькою, проте має велике бажання та намір на таке спілкування, тому для налагодження родинних стосунків між батьком та донькою орган опіки та піклування вважає за доцільне спілкування батька з донькою у вихідні та святкові дні, погодивши з матір`ю дитини час та місце спілкування (Т.1 а.с.60-61). Також [PERSON] після відкриття провадження в даній судовій справі звертався до Служби у справах дітей Бобринецької РДА із заявою від 20.02.2020 року зокрема про те, що [PERSON] самовільного залишила доньку [PERSON] без батьківського піклування ймовірно за адресою: [ADDRESS] , чим ухиляється від виконання своїх обов`язків, з`ясування місця знаходження доньки, та у разі встановлення факту відсутності матері передати [PERSON] на утримання та виховання заявнику, вжити заходів про притягнення до відповідальності позивача за невиконання своїх батьківських обов`язків (а.с.169), на яку надано відповідь від 27.02.2020 року зокрема про те, що [PERSON] вибула на тимчасові заробітки за межі України на період до 2 місяців, яка щодня телефонує доньці [PERSON] , цікавиться її самопочуттям та станом здоров`я. Дитина відкрита, іде на контакт, всебічно розвинена відповідно до свого віку, вміє рахувати, знає абетку. Дівчинка підтверджує, що спілкується з татом по вихідних, вона його любить, проте проживати хоче з мамою, а на період її відсутності з бабусею. У передачі дитини заявнику та притягненні до відповідальності позивача відмовлено (а.с.170). Крім того відповідач звернувся із заявою до Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області про самовільне залишення позивачем доньки [PERSON] , передання останньої батькові, та вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності [PERSON] за невиконання своїх батьківських обов`язків (Т.1 а.с.171). Крім того, та обставина, що між сторонами існують неприязні конфліктні відносини свідчить про наявність об`єктивних перешкод щодо спілкування та прийнятті відповідачем участі у вихованні доньки [PERSON] . [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою Тарасівської сільської ради №111 від 10.02.2020 року (Т.1 а.с.64), є приватним підприємцем за видом діяльності з ремонту та технічного обслуговування машин і устаткування промислового призначення, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та витягу з реєстру платників єдиного податку (Т.1 а.с.62, 63). Відповідачем 17.02.2020 року сплачено аліменти на користь позивача в сумі 5882,21 грн. на утримання доньки, що підтверджується копією квитанції (Т.1 а.с.174). Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року остання в першому кварталі 2019 року отримала дохід в сумі 12600 грн., а другому кварталі 2019 року - 8400 грн. (Т.1 а.с. 133). Крім того, [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року здійснювала два рази виїзд за кордон України, а саме на періоди з 28.06.2019 року по 02.08.2019 року та з 12.10.2019 року по 05.12.2019 року, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (Т.1 а.с.135). Згідно висновку практичного психолога від 13.05.2020 року про результати вивчення емоційно-психологічного стану дитини та взаємовідносин в сімейній системі підвищена тривожність та почуття провини у дитини (дитина вважає себе винною в сімейних конфліктах) створюють стресову ситуацію для дитини, у зв`язку з чим рекомендувала відсутність маніпуляцій дитиною обох сторін, проведення зустрічей з батьком в теплій родинній атмосфері, без лайок та підвищення голосу, психологічний супровід дитини для зняття тривожності та емоційного навантаження (Т.1 а.с.227). Згідно копії акту обстеження умов проживання [PERSON] , останній проживає в [ADDRESS] , житло якого розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку. Умови проживання добре. Кімнати вміщають необхідні меблі, предмети домашнього побуту. В наявності вся необхідна електропобутова техніка. Продуктами харчування забезпечені у повному обсязі, в наявності є всі засоби гігієни та дезінфікуючі засоби. Земельна ділянка біля будинку обробляється. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є окрема кімната для дитини, яка вміщає необхідні меблі, предмети побуту. В наявності достатньо постільної білизни, іграшок відповідно до віку дитини, предмет дошкільного та шкільного обладнання. В наявності є дитяча література для всебічного розвитку дитини (енциклопедії, художня література). Батьки спільно не проживають, батько намагається спілкуватися з донькою [PERSON] , сплачує аліменти, передає дитині іграшки та продукти харчування (Т.1 а.с.225). Згідно копії акту обстеження умов проживання [PERSON] , яка проживає в с.Тарасівка, житло якого розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку. Умови проживання хороші. Кімнати вміщають сучасні меблі та необхідні предмети домашнього побуту. В користуванні є необхідні електропобутові прилади. Продуктами харчування, одягом та взуттям, миючими та дезінфікуючими засобами забезпечені у повному обсязі. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: [PERSON] має окрему кімнату, яка вміщає необхідні меблі, килими, предмети домашнього вжитку. Дитина забезпечена іграшками, книжками, дошкільним та шкільним обладнанням, має власний мобільний телефон. Мати дитини [PERSON] на даний час перебуває на тимчасових заробітках у Польщі. Дитина перебуває (проживає) у бабусі разом із братами. Дитина з батьком не спілкується і не виявляє бажання щодо спілкування у телефонному режимі (а.с.226). З копій актів обстеження умов проживання позивача та відповідача судом встановлено, що кожна із сторін має належні умови проживання, утримання, виховання та розвитку їх спільної дитини [PERSON] . В розмові з дитиною [PERSON] виявила бажання залишитися з бабусею на її утриманні до повернення мами з тимчасових заробітків, а потім проживати з мамою (а.с.225, 226). Згідно висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації від 15.05.2020 року №01-38/194/1 в ході обстеження умов проживання обох батьків з`ясовано, що [PERSON] не має змоги спілкуватись з донькою [PERSON] , брати участь у її вихованні. В розмові з малолітньою дитиною було встановлено, що вона з батьком не спілкується і не виявляє бажання щодо спілкування в телефонному режимі. Дівчинка проявила прихильність до матері [PERSON] та виявила бажання проживати з нею біля бабусі [PERSON] . З точки зору статі, гігієни, обслуговування дівчинки, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації вважає за доцільне визначення місця проживання дитини [PERSON] біля матері [PERSON] . Рекомендовано [PERSON] постійно брати безпосередню участь у спілкуванні з донькою, займатись її вихованням та утриманням. Громадянці [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати батькові дитини у такому спілкуванні. (Т.1 а.с.222-223). Отже, кожен з батьків дитини має самостійний дохід і спроможний утримувати дитину матеріально. І позивач, і відповідач виявляють турботу і любов до дитини, піклуються про її стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток. Виняткові обставини, які б перешкоджали проживанню малолітньої [PERSON] з одним із батьків, відсутні. Таким чином, умови для проживання дитини, створені сторонами по справі, суд оцінює, як рівні. Разом з тим, малолітня [PERSON] має більшу прив`язаність до матері, яка незважаючи на свою тимчасову відсутність на території України, на переконання суду значно більше приділяє увагу дитині, зокрема спілкуючись з нею засобами зв`язку, ніж приділяв батько до зміни місця проживання позивачем, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] , які в цій частині відповідачем не спростовані. З показань свідка [PERSON] судом встановлено, що малолітня [PERSON] часто хворіє, у зв`язку з чим дитячий садочок відвідує періодично, що відповідачем не заперечується. Відповідач працює приватним підприємцем де протягом дня має постійну зайнятість на роботі з 08 години ранку до 17 години, у зв`язку з чим повідомив, що у разі хвороби дитини залишатиме дитину на рідних, зокрема свою матір, яка теж працює та хворіє онкозахворюванням чи дідуся. Однак будь-яких доказів можливості за станом здоров`я, зайнятістю та їх згоду здійснювати піклування вказаними особами за малолітньою дитиною у період зайнятості відповідача на роботі, відповідач не надав, що свідчить про те, що у разі визначення місця проживання дитини з батьком в період відсутності матері на території України, останній не зможе забезпечити на період своєї зайнятості на роботі малолітню [PERSON] належним доглядом та турботою, що з огляду на вік дитини та стан її здоров`я, яка часто хворіє, під час задишки користується інгалятором, може становити загрозу здоров`ю дитини. Натомість відповідач не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої [PERSON] позивачем [PERSON] , крім випадків її відсутності на території України, оскільки на період відсутності останньої пред`явив вимогу у зустрічному позові про проживання дитини з ним. Однак з матеріалів справи вбачається, що виїзди [PERSON] за кордон на заробіток мають тимчасовий та мінливий характер, не мають постійності, систематичності та не встановлені якимось графіком. Твердження відповідача про можливий виїзд позивача в майбутньому за межі України є лише його припущенням. Відповідачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що [PERSON] після повернення на територію України в подальшому здійснить виїзд за межі території України. За правилами ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, зваживши доводи сторін, пояснення свідків, враховуючи вік дитини, її стать, стан здоров`я, більшу прив`язаність до матері, суд приходить до висновку про те, що інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] , буде відповідати визначення місця її проживання разом із матір`ю [PERSON] , з якою проживають також двоє інших дітей позивача та бабусею [PERSON] , оскільки дитині в даний час створені необхідні умови для належного фізичного та морального розвитку, що відповідає вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України. Враховується судом і те, що незважаючи на рівність прав обох батьків, таке питання щодо визначення місця проживання дитини має бути вирішено саме таким чином, оскільки дитина, зокрема малолітня дитина в такому маленькому віці найбільш потребує постійного з нею находження, догляду, любові та увагу матері та братів. Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю є обґрунтованими та доведеними. Отже суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності, повністю погоджується з висновками органу опіки та піклування Бобринецької районної держаної адміністрації щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Суд враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, вважає необхідним визначити місцем проживання малолітньої дитини з її матір`ю, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини, таким чином задовольнивши в цій частині позов. Необхідно зазначити, що діючим законодавством передбачено визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків, а не визначення місця проживання дитини за певною адресою місця проживання матері, яка може змінюватись, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд критично оцінює копії аудіозаписів, надані відповідачем, що містяться на СD-R диску (Т.1 а.с.237), та не приймає їх до уваги, достовірність яких сторона позивача ставить під сумнів, адже зауваження представника позивача є доречними, натомість відповідачем на спростування доводів представника позивача не надано технічний пристрій, на який було здійснено запис вказаних аудіофайлів, що виключає можливість з`ясування питання щодо відповідності копій аудіозаписів оригіналу на предмет автентичності та відсутність монтажу (зміни) вказаних записів. Відповідачем не надано висновку експерта, яким би було встановлено походження аудіозаписів від певного мобільного пристрою зв`язку та номери телефонів, запис розмов між якими було здійснено. Крім того, вказаний доказ не відповідає вимогам ст. 100 ЦПК України щодо електронного доказу, який подається в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», оскільки такого електронного цифрового підпису не містить. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Стаття 158 СК України зазначає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. В силу ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. В судовому засіданні судом не встановлено обставин, які забороняли б участь батька у вихованні та спілкуванні з донькою. Існування між позивачем та відповідачем неприязних конфліктних відносин до таких перешкод також закон не відносить. Показання свідка [PERSON] та свідка [PERSON] щодо конфлікту останньої з відповідачем [PERSON] для вирішення зустрічного позову значення не мають, адже малолітня донька [PERSON] любить батька та суб`єктом конфлікту не являється. Таким чином, з показань свідка [PERSON] та вищевказаних звернень відповідача, висновків органу опіки та піклування вбачається, що відповідачу не надається можливість бачитись та безпосередньо спілкуватись з донькою, приймати участь в її вихованні, адже за відсутності [PERSON] мати останньої [PERSON] дитину відповідачу не надає, а оскільки малолітня [PERSON] проживає з [PERSON] , а не її батьком, суд приходить до висновку, що саме позивач не виконує вимоги ст. 159 СК України. Такі дії позивача спрямовані на створення перешкод у особистому спілкуванні [PERSON] з донькою та її вихованні, а тому зустрічний позов відповідача щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні батька з донькою підлягає частковому задоволенню. Беручи до уваги встановлені законом рівні права та обов`язки батьків щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, спілкування батька з дитиною у вихідні дні не може бути більшим, ніж спілкування з нею матері. Таким чином, достатнім для батька будуть побачення з дитиною кожну суботу тижня у зазначений ним в зустрічному позові час, а саме з 12 години по 17 годину, що на думку суду якнайкраще відповідатиме інтересам дитини. В той же час, з метою забезпечення балансу прав на спілкування з малолітньою [PERSON] батька, суд вважає доцільним усунути перешкоди [PERSON] у його вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного відпочинку, згідно графіку (регламенту) спілкування батька [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , у наступному порядку: встановити побачення [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] : кожну суботу тижня з 12 години по 17 годину; святкові дні та день народження дитини [PERSON] не менше двох годин в день, в час, який є оптимально комфортний для дитини, з урахуванням її побажань; встановити спільний відпочинок [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , в літні місяці кожного року, під час відпустки [PERSON] , тривалістю десять календарних днів, для організації останнім літнього оздоровлення дитини [PERSON] , в межах території України, протягом якого дитина [PERSON] має перебувати з батьком [PERSON] під його наглядом. Відповідно у задоволенні вимог зустрічного позову щодо встановлення побачень батька з дитиною кожну неділю тижня та передання [PERSON] , в раз її відсутності на території України, дитини під нагляд батька [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст.133 ЦПК України). Згідно з положеннями частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з ч.1 ст.141 у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за позовні вимоги сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн. [PERSON] за зустрічні вимоги сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. У зв`язку з частковим задоволенням первісного та зустрічного позовів суд вважає за необхідне звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу за первісним позовом відповідач [PERSON] надав суду угоду №1 про надання правової допомоги від 10 лютого 2020 року, додаткову угоду №1 до угода №1 про надання правової допомоги від 10.02.2020 року, квитанцію №1/2020 від 10.02.2020 року на суму 2500 грн. ( Т.1 а.с.68-71). Також на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом відповідач [PERSON] надав суду угоду №2 про надання правової допомоги від 11 лютого 2020 року, додаткову угоду №1 до угода №2 про надання правової допомоги від 11.02.2020 року, квитанцію №2/2020 від 11.02.2020 року на суму 2500 грн. (Т.1 а.с. 114-118). Таким чином суд вважає, що відповідачем[PERSON] було надано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу за первісним та зустрічним позовами, тому прийшов до висновку про стягнення витрат за надану професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5000 грн. на його користь з позивачки [PERSON] . На підтвердження витрат, понесених позивачем [PERSON] на професійну правничу допомогу представник позивача Іващенко І.Ю. надав до суду квитанцію до прибуткового касового ордера №3 від 27.02.2020 року на суму 5000 грн. (Т.1 а.с.205). Однак в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги і розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Outcome: partial