Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною вище заявою, в якій просив встановити факт смерті [PERSON], яка померла у місті Луганську 28 лютого 2016 року та допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначав, що 28 лютого 2016 року на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Луганську померла його мати [PERSON] внаслідок злоякісного новоутворення кісток хребетного стовпа. Факт смерті підтверджується медичними документами, які додані до заяви. З питань проведення державної реєстрації смерті [PERSON] та з метою отримання свідоцтва про її смерть, що необхідно для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, він звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть з посиланням на те, що державні органи на території України не визнають документів, наданих відповідними органами на території, яка тимчасово не підпорядкована Україні. У судове засідання заявник [PERSON] не зявився. Надав до суду письмову заяву, в якій просив задовольнити заяву про встановлення факту смерті та розглянути справу без його участі. Заінтересована особа Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання представника не направила. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду надійшло письмове клопотання від в.о.начальника відділу [PERSON] про розгляд даної заяви без участі їх представника. Перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. Із лікарського свідоцтва про смерть № 53 від 29 лютого 2016 року та довідки про причину смерті від 29 лютого 2016 року, виданих Луганським республіканським клінічним онкологічним диспансером вбачається, що 28 лютого 2016 року померла [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: Україна, [ADDRESS]. Той факт, що [PERSON], який народився 07 березня 1969 року, є сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03 серпня 2016 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.6). Листом від 04 серпня 2016 року Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті на підставі свідоцтва про смерть І-ВВ № 002375 від 01 березня 2016 року, виданого Артемівським відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, з посиланням на те, що для підтвердження факту смерті [PERSON], заявником предявлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно пункту 8 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно зі статтею 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (із змінами від 09 вересня 2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. За змістом статті 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини померлої. Оцінивши наголошені вище письмові докази, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

Outcome: approved