Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 198135 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99 % на рік, строк повернення кредиту 15.07.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується іпотекою - земельна ділянка (кадастровий номер - 3220881300:03:005:0653) загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Вишеньки. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, у неї утворилась заборгованість в розмірі 405293,63 дол. США, яку вона в добровільному порядку не сплачує, на підставі ст. 572, 575, 589, 590 ЦК України, ст. 7, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку» в позовній заяві банк просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились. Позивач у заяві від 01.10.2014 просив суд розглядати справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до таких висновків. 16.07.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 145/П/56/2008-840, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 198135 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99 % на рік, строк повернення кредиту 15.07.2033 року. Виконання зобовязань за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою, а саме: земельна ділянка (кадастровий номер - 3220881300:03:005:0653) загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Вишеньки. Відповідно до п.п. 4.3.2., 4.3.3. угоди до Кредитного договору відповідач зобовязався суворо дотримуватись положень цього договору, а також договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором. Сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі. Згідно п.5.2. кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3. кредитного договору (до 10 числа поточного місяця), позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно п.5.3. кредитного договору, у разі порушення відповідачем вимог п.4.3. за виключенням п.п. 4.3.3., 4.3.4 кредитного договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свій обовязок щодо надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. Водночас, [PERSON] свої обовязки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконує неналежним чином, у звязку із чим, станом на 27.06.2014 року у неї утворилась заборгованість, яка складається із 196698,58 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 2325635,37 грн. заборгованості за кредитом; 168048,21 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 1986892,15 грн. заборгованість за відсотками; 20733,34 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 245137,47 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та 19813,50 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 234251,87 грн. штраф. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 405293,63 дол. США, що в еквівалентно по курсу НБУ 4791926,86 грн. Достовірність зазначених обставин підтверджується розрахунком заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом також встановлено, що 16 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким з метою забезпечення виконання кредитного договору відповідач передав ВАТ КБ «Надра» в іпотеку земельну ділянку (кадастровий номер - 3220881300:03:005:0653) загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Вишеньки. Як вказано у договорі іпотеки, предметом іпотеки стала земельна ділянка яка лише у майбутньому стане власністю іпотекодавця. Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України в редакції, яка була чинною в період часу з дня укладення іпотечного договору до 1 травня 2009 року, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчував право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.125 цього Кодексу в редакції, яка є чинною з 1 травня 2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Встановлено, що 16 липня 2008 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала вищевказану земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована на території Київської області, Бориспільського району, с. Вишеньки. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що після укладення цього договору відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. З інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано. Також, згідно листа Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області № 06-05/2688 від 16.12.2014 року вказано, що державний акт на спірну земельну ділянку за [PERSON] не реєструвався та не видавався. Ці обставини свідчать про те, що відповідач не набув право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець згодом документально не підтвердив право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає, що у ПАТ «Комерційний банк «Надра» не виникло право іпотеки цього обєкту нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Підстави для звернення стягнення на вказані обєкти нерухомого майна - відсутні. Крім того, звернення стягнення на цю земельну ділянку без волевиявлення її власника, який не є іпотекодавцем, суперечить ч. 1 ст. 319 ЦК України. Ця обставина є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації. Згідно з ч.1 ст.38 цього Закону рішенням суду про задоволення вимог іпотекодержателя може бути передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Встановлено, що у задоволенні вимоги позивача про звернення стягнення на земельну ділянку відмовлено. З огляду на цю обставину суд вважає, що підстави для передачі цього обєкту нерухомого майна в управління ПАТ «Комерційний банк «Надра» та покладення на позивача повноважень укласти з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки та вчиняти інші заходи, спрямовані на це - відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, присуджуються йому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З меморіального ордеру №160061650 від 01 серпня 2014 року вбачається, що при предявленні позову ПАТ «Комерційний банк «Надра» сплатив судовий збір в розмірі 3654 гривень. Однак у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Тому суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed