Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У серпні 2015р. ПАТ «НЕОС БАНК», правонаступником якого залучено ТОВ «Кредитні ініціативи» (на підставі укладеного 30 червня 2015р. між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТОВ «Кредитні ініціативи» договору факторингу № 1-06/15-Ф) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-11 т.1) до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп» (далі по тексту - відповідач 2), ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» (далі по тексту - відповідач 3), ПАТ «Банк «Контракт» (далі по тексту - відповідач 4), в якому просило суд, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 126-128 т. 2): - звернути стягнення на предмет іпотеки, за іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 жовтня 2008р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 10 жовтня 2008р. та зареєстрованим в реєстрі за № 4457, на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] (десять «А») у м. Києві загальною площею 1,8 кв.м. та на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] (десять «А») у м. Києві загальною площею 269,0 кв.м. з початковою ціною реалізації 18225,31 грн. та 2723672,05 грн. відповідно, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №002-4/2008 від 22 січня 2008р. (далі по тексту - кредитний договір) в розмірі 17496313,56 грн. на користь позивача шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. - звернути стягнення на предмет іпотеки, за іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 жовтня 2008р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 10 жовтня 2008р. та зареєстрованим в реєстрі за № 4453, на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] (десять «А») у м. Києві загальною площею 1,5 кв.м., та на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] (десять «А») у м. Києві загальною площею 249,0 кв.м. з початковою ціною реалізації 15784,95 грн. та 2620302,52 грн. відповідно в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 17496313,56 грн. на користь позивача шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. - звернути стягнення на предмет іпотеки, за іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 жовтня 2008р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 10 жовтня 2008р. та зареєстрованим в реєстрі за № 4455, на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] (десять «А») у м. Києві загальною площею 1,4 кв.м., та на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] (десять «А») у м. Києві загальною площею 234,0 кв.м. з початковою ціною реалізації 14754,96 грн. та 2466185,68 грн. відповідно, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 17496313,56 грн. на користь позивача шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 січня 2008р. між АБ «АВТОЗАЗБАНК» і відповідачем 1 був укладений кредитний договір, за яким АБ «АВТОЗАЗБАНК» відкриває відповідачу 1 кредитну лінію на поточні потреби в розмірі 16000000,0 грн. у строк з 22 січня 2008р. по 19 січня 2018р. під 19% річних. Крім того, для забезпечення зобов'язань по зазначеному кредитному договору 10 жовтня 2008р. АБ «АВТОЗАЗБАНК» і відповідач 1 уклали наступні іпотечні договори, а саме: - іпотечний договір від 10 жовтня 2008р., посвідчений приватним нотаріусом Петровою С.М. зареєстрований в реєстрі за № 4457, за яким була передана група приміщень [NUMBER] (в літ. А), а саме нежилі приміщення загальною площею 270,8 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (десять «А»); - іпотечний договір від 10 жовтня 2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Петровою С.М. зареєстрований в реєстрі за № 4453, за яким була передана група приміщень [NUMBER] (в літ. А), а саме нежилі приміщення загальною площею 250,5 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (десять «А»); - іпотечний договір від 10 жовтня 2008р., посвідчений приватним нотаріусом Петровою С.М. зареєстрований в реєстрі за № 4455, за яким була передана група приміщень [NUMBER] (в літ. А), а саме нежилі приміщення загальною площею 235,4 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (десять «А»). В подальшому, АБ «АВТОЗАЗБАНК» був реорганізований у ВАТ «БАНК КІПРУ», правонаступником якого було ПАТ «БАНК КІПРУ», а згодом, правонаступником ПАТ «БАНК КІПРУ», стало ПАТ «НЕОС БАНК». Без згоди Банку, відповідач 1 розпочав реконструкцію вищезазначеного майна, яке було ним передано в іпотеку. Після закінчення будівельних робіт відповідач 1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання за ним права власності на іпотечне майно. 23 лютого 2009р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №2-873/09 позов [PERSON] було задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на групу приміщень [NUMBER] загальною площею 249,0 кв. м., групу приміщень [NUMBER] загальною площею 234,0 кв.м. та на групу приміщень [NUMBER] загальною площею 269,0 кв. м. по [ADDRESS], що були виділені з іпотечного майна. Після ухвалення зазначеного рішення суду, відповідач 1 здійснив відчуження іпотечного майна, яке вже мало нову нумерацію груп приміщень і було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно як новостворений об'єкт без жодних обмежень. Зареєструвавши за собою право власності як на новостворене майно з новою нумерацією груп приміщень, що були просто виділені з іпотечного майна, відповідач 1, не повідомивши Банк, продав це новостворене майно, за наступними договорами купівлі-продажу: - 23 лютого 2011р. відповідачі 1 і 2 уклали договори купівлі-продажу групи нежилих приміщень, а саме: групи нежилих приміщень [NUMBER] в літ «А» по [ADDRESS] загальною площею 234,0 кв. м.; групи нежилих приміщень [NUMBER] в літ «А» по [ADDRESS] загальною площею 269,0 кв. м; [NUMBER] в літ «А» по вул. [ADDRESS] загальною площею 249,0 кв. м. - 09 березня 2011р. відповідачі 2 і 3 уклали договори купівлі-продажу вищенаведених груп нежилих приміщень [NUMBER] - [NUMBER]. 24 травня 2013р. відповідачі 3 і 4 уклали договори про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким було передано право власності на групи вищенаведених нежилих приміщень [NUMBER] в літ «А» по вул. [ADDRESS], за яким було передано право власності на ці групи нежилих приміщень. На сьогоднішній день, останнім набувачем зазначених приміщень є відповідач 4. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначав, що у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2011р. у справі №22ц/2690/10757/11 зазначено, що Святошинський районний суд м. Києва в рішенні від 23 лютого 2009р. у справі №2-873/09 залишив поза увагою той факт, що [PERSON] було порушено умови іпотечного договору не отримавши письмової згоди Банку на відчуження предмету іпотеки і не надавши Банку відомостей про зміни, які відбулися з предметами іпотеки, здійснив відчуження іпотечного майна за вказаними вище договорами купівлі-продажу. Враховуючи незаконність відчуження предметів іпотеки, норми ч.1 ст.3, ч.ч.1, 2 ст. 23, ст. 39 Закону України «Про іпотеку», п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, та в зв'язку з тим, що Банк не зміг реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що унеможливлюється техніко-економічними показниками реконструйованих об'єктів нерухомого майна, позивач просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, з урахуванням поданої заяви про уточнення позову, просила суд позов задовольнити. До судового засідання 22 квітня 2016р. на адресу суду були подані заяви від представника відповідачів 1, 3 [PERSON] про визнання позову зазначеними відповідачами, з клопотаннями про розгляд справи у відсутність повноважного представника та сторін відповідачів 1, 3 (а.с. 136, 138 т. 2). Відповідач 2, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в установленому законом порядку, поважності причин неявки свого представника до суду не повідомив, заперечення на позов не надходили. Представник відповідача 4 проти позову заперечувала та просила суд відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених в письмових запереченнях, обґрунтовуючи їх положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», клопотала перед судом про застосування строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача 4, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 22 січня 2008р. між АБ «АВТОЗАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК», та відповідачем 1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 16000000,0 грн. строком з 22 січня 2008р. по 19 січня 2018р. під 19% річних, а позичальник зобов'язується, зокрема, забезпечити погашення кредиту не пізніше 19 січня 2018р. шляхом внесення готівки в касу банку або перерахування коштів на позичковий рахунок за графіком, визначеному у кредитному договору. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 за кредитним договором, 22 січня 2008р. між зазначеними вище сторонами 10 жовтня 2008р. було укладено іпотечні договори, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М., зареєстровані в реєстрі за №№ 4453, 4455, 4457. За умовами п.1.1. вказаних іпотечних договорів, іпотекодавець відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з кредитного договору від 22 січня 2008р., укладеного між АБ «АВТОЗАЗБАНК» та відповідачем 1 та додаткових угод до нього, що укладені або будуть укладені між сторонами. Відповідно до п.1.2. іпотечного договору від 10 жовтня 2008 р., зареєстрований в реєстрі за №4457, в іпотеку передається нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності: - група приміщень [NUMBER] (в літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 270,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належать іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2008р. по справі №2-1989/2008р, та зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 07 жовтня 2008р., записано в реєстрову книгу №114П-153 за реєстровим №7238-П. Відповідно до п.1.2. іпотечного договору від 10 жовтня 2008р., зареєстрований в реєстрі за №4453, в іпотеку передається нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності: - група приміщень [NUMBER] (в літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 250,50 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належать іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2008р. по справі №2-1989/2008р, та зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 07 жовтня 2008р., записано в реєстрову книгу №114П-152 за реєстровим №7238-П. Відповідно до п.1.2. іпотечного договору від 10 жовтня 2008р., зареєстрований в реєстрі за №4455, в іпотеку передається нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності: - група приміщень [NUMBER] (в літ. «А»), а саме: нежилі приміщення загальною площею 235,40 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належать іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2008р. по справі №2-1989/2008р, та зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 07 жовтня 2008р., записано в реєстрову книгу №114П-152 за реєстровим №7238-П. В подальшому в зв'язку з проведенням реконструкції відповідачем 1 площа груп приміщень [NUMBER] об'єкта за адресою: [ADDRESS] зменшилась з 235,4 кв.м., 250,5 кв.м., 270,8 кв.м. відповідно (станом на 28 серпня 2008р.) до 1,4 кв. м., 1,5 кв.м., 1,8 кв. м. відповідно (станом на 31 січня 2011р.) у зв'язку з: - розподілом групи приміщень [NUMBER] площею 235,4 кв.м. на дві групи приміщень: [NUMBER] площею 1,4 кв.м. та [NUMBER] площею 234,0 кв.м. шляхом влаштування перегородок на площі приміщення № 1 групи приміщень [NUMBER]; - розподілом групи приміщень [NUMBER] площею 250,5 кв.м. на дві групи приміщень: [NUMBER] площею 1,5 кв.м. та [NUMBER] площею 249,0 кв.м. шляхом влаштування перегородок на площі приміщення № 1 групи приміщень [NUMBER]; - розподілом групи приміщень [NUMBER] площею 270,8 кв.м. на дві групи приміщень: [NUMBER] площею 1,8 кв.м. та [NUMBER] площею 269,0 кв.м. шляхом влаштування перегородок на площі приміщення № 1 групи приміщень [NUMBER]. Відповідно нумерація груп приміщень № [NUMBER], 100, 103 об'єкта за адресою: [ADDRESS] зазнала змін в зв'язку з: - розподілом групи приміщень [NUMBER] площею 235,4 кв.м. на дві групи приміщень: [NUMBER] площею 1,4 кв.м. та [NUMBER] площею 234,0 кв.м. шляхом влаштування перегородок на площі приміщення № 1 групи приміщень [NUMBER]; - розподілом групи приміщень [NUMBER] площею 250,5 кв.м. на дві групи приміщень: [NUMBER] площею 1,5 кв.м. та [NUMBER] площею 249,0 кв.м. шляхом влаштування перегородок на площі приміщення № 1 групи приміщень [NUMBER]; - розподілом групи приміщень [NUMBER] площею 270,8 кв.м. на дві групи приміщень: [NUMBER] площею 1,8 кв.м. та [NUMBER] площею 269,0 кв.м. шляхом влаштування перегородок на площі приміщення № 1 групи приміщень [NUMBER], що підтверджується Висновком експерта № 2-24/02 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 24 лютого 2014р. експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Лісниченко С.В. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2009р. у справі №2-873/09 за позовом [PERSON] до ТОВ «КОД ЦЕНТР МАСТЕР», за [PERSON] визнано право власності на групу приміщень [NUMBER] загальною площею 249,0 кв. м., групу приміщень [NUMBER] загальною площею 234,0 кв.м. та на групу приміщень [NUMBER] загальною площею 269,0 кв. м. по [ADDRESS], що були виділені з іпотечного майна. Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями договорів купівлі-продажу та інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2009р. без погодження з іпотекодержателем відповідач 1 здійснив відчуження групи нежилих приміщень № [NUMBER] - [NUMBER] об'єкта за адресою: [ADDRESS], на користь юридичних осіб, які в свою чергу також укладали договори купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. Станом на день розгляду справи останнім набувачем зазначених приміщень є відповідач 4, який набув право власності на групу нежилих приміщень № [NUMBER]-[NUMBER] в літ «А» по вулиці [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2011р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2009р. по справі № 2-873/09 скасовано в частині задоволення позову про визнання за відповідачем 1 права власності, зокрема на групи нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме: групу нежилих приміщень [NUMBER] загальною площею 1,5 кв.м., групу нежилих приміщень [NUMBER] загальною площею 249,0 кв.м., групу нежилих приміщень [NUMBER] загальною площею 1,4 кв.м., групу нежилих приміщень [NUMBER] загальною площею 234,0 кв.м.; групу нежилих приміщень [NUMBER] загальною площею 1,8 кв.м.; групу нежилих приміщень [NUMBER] загальною площею 269,0 кв.м., як на окремі об'єкти нерухомого майна. У зазначеному рішенні апеляційна інстанція встановила, що посилання суду першої інстанції на те, що внаслідок проведення ремонтних робіт нежитлових приміщень з'явилось інше нерухоме майно, власником якого є позивач ([PERSON]- відповідач 1 у даній справі) не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Так, відповідно до п. 1.2. іпотечних договорів всі поліпшення, перепланування, перебудови предмету іпотеки, зроблені в період чинності цих договорів, включаються до предмету іпотеки. За умовами п. 2.1. іпотечних договорів іпотекодавець зобов'язаний, зокрема: - не пізніше наступного дня після настання змін надавати іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбуваються з предметом іпотеки, в тому числі про посягання на нього з боку третіх осіб, а також про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування предмету іпотеки чи про будь-які інші обставини, що можуть вплинути на права іпотекодержателя (п.п.2.1.4.); - без письмової згоди іпотекодержателя не відчужувати предмет іпотеки, не обтяжувати його будь-якими зобов'язаннями (спільна діяльність, лізинг, наступна оренда, користування тощо) (п.2.1.7.); - в разі поліпшення, перепланування, перебудови предмету іпотеки, зареєструвати зазначені зміни у встановленому чинним законодавством порядку, після чого на протязі трьох днів укласти з іпотекодержателем відповідну додаткову угоду про зміну в складу предмету іпотеки до цього договору та нотаріально її посвідчити (п.п.2.1.8.). Так, судом встановлено, що відповідачем 1 без повідомлення іпотекодержателя було здійснено реконструкцію групи нежилих приміщень [NUMBER], 100, 103 об'єкта за адресою: [ADDRESS], які були передані в іпотеку, внаслідок чого значно зменшилась їх площа - 1,4 кв. м., 1,5 кв.м., 1,8 кв. м. відповідно та було виділено окремі групи приміщень [NUMBER] -[NUMBER] площею 234,0 кв.м., 249,0 кв.м., 269,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS], які фактично відповідно до умов іпотечних договорів (п.1.2.) є складовою предмету іпотеки, та які в подальшому без згоди іпотекодержателя були відчужені на користь третіх осіб, внаслідок чого були порушені права останнього. Згідно п. 4.1. іпотечних договорів право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог, відповідно до кредитного договору та цього договору, виникає у іпотекодержателя у випадках, обумовлених положеннями кредитного договору, цього договору та нормами чинного законодавства. Так, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем будь-яких зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (п.п.2.4.3. іпотечних договорів). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні сторони не заперечували, що станом на день розгляду справи, рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2009р. не виконано, заборгованість відповідача, яку було стягнуто з останнього в розмірі 17496313,56 грн. не погашена. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2015р. між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «БАНК КІПРУ», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Кіпру», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків АБ «АВТОЗАЗБАНК» (клієнт за договором), та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор за договором) було укладено договір факторингу № 1-06/15-Ф, за умовами якого в порядку та на умовах визначених договором, фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за основним договором в розмірі та на умовах передбачених договором, зокрема, опис, характеристика, обсяг та розмір прав грошової вимоги до боржника за основним договором, що відступаються відповідно до умов цього договору, зазначені в додатку № 1 до цього договору. Згідно додатку № 1 до договору факторингу № 1-06/15-Ф від 30 червня 2015р. визначено, що фактору відступаються наступні права: - права грошової вимоги за кредитним договором, укладеного між клієнтом та відповідачем 1, та право грошової вимоги за основним договором забезпеченим іпотекою, зокрема відповідно до: іпотечного договору від 10 жовтня 2008р., зареєстрованого в реєстрі за №4457; іпотечного договору від 10 жовтня 2008р., зареєстрованого в реєстрі за №4453; іпотечного договору від 10 жовтня 2008р., зареєстрованого в реєстрі за №4455, посвідчених приватним нотаріусом Петровою С.М.. Разом з тим, у зв'язку з укладенням між ПАТ «НЕОС БАНК» (первісним іпотекодержателем) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (новим іпотекодержателем) договору факторингу № 1-06/15-Ф від 30 червня 2015р., між зазначеними сторонами 30 червня 2015 року було укладено наступні договори: - договір відступлення (передачі) прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3513, за умовами якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права, що належать первісному іпотекодержателю за іпотечним договором від 10 жовтня 2008 р., що укладений між первісним іпотекодержателем та відповідачем 1 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 10 жовтня 2008р. та зареєстрованого в реєстрі за № 4455 (з урахуванням всіх внесених до нього змін та доповнень) в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором, в зв'язку з чим відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 39876199 від 30 червня 2015р.; - договір відступлення (передачі) прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3515, за умовами якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права, що належать первісному іпотекодержателю за іпотечним договором від 10 жовтня 2008р., що укладений між первісним іпотекодержателем та відповідачем 1 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 10 жовтня 2008р. та зареєстрованого в реєстрі за №4457 (з урахуванням всіх внесених до нього змін та доповнень) в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором, в зв'язку з чим відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 39876219 від 30 червня 2015р.; - договір відступлення (передачі) прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3517, за умовами якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права, що належать первісному іпотекодержателю за іпотечним договором від 10 жовтня 2008р., що укладений між первісним іпотекодержателем та відповідачем 1 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 10 жовтня 2008р. та зареєстрованого в реєстрі за № 4453 (з урахуванням всіх внесених до нього змін та доповнень) в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором, в зв'язку з чим відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 39876172 від 30 червня 2015р. Статтею 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд вважає, що відбулась заміна кредитора за зобов'язаннями по кредитному договору, укладеного між АБ «АВТОЗАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК», та відповідачем 1, та по іпотечним договорам від 10 жовтня 2008р., укладених між АБ «АВТОЗАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК», та відповідачем 1, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованих в реєстрі за № № 4453, 4455, 4457. Новим кредитором за зобов'язаннями по кредитному договору та новим іпотекодержателем по іпотечним договорам від 10 жовтня 2008р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованих в реєстрі за № № 4453, 4455, 4457 в результаті відступлення прав вимоги стало - ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Пунктом 4.4. іпотечних договорів за рішенням іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки може відбутися шляхом позасудового врегулювання на підставі цього договору та ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може відбутись шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження у порядку, встановленому ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до Звіту з оцінки майна, складеного 10 лютого 2016р. ТОВ «Інвестиційно-правова група», що діє на підставі Сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 16897/14 від 09 вересня 2014р., оригінал якого разом з додатками був оглянутий в судовому засіданні, ринкова вартість об'єкту оцінки, яким є: група приміщень [NUMBER] (в літ. А) загальною площею 1,5 кв. м. визначена на рівні 15784,95 грн.; група приміщень [NUMBER] (в літ. А) загальною площею 1,4 кв. м. визначена на рівні 14754,96 грн.; група приміщень [NUMBER] (в літ. А) загальною площею 1,8 кв. м. визначена на рівні 18225,31 грн.; група приміщень [NUMBER] (в літ. А) загальною площею 234,0 кв. м. визначена на рівні 2 466185,68 грн.; група приміщень [NUMBER] (в літ. А) загальною площею 269,0 кв. м. визначена на рівні 2 723672,05 грн.; група приміщень [NUMBER] (в літ. А) загальною площею 249,0 кв. м. визначена на рівні 2 620302,52 грн. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи правові позиції висловлені Верховним Судом України по справі № 6-1935цс15 від 07 жовтня 2015р., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів 1-4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 913,5 з кожного.

Outcome: approved