Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» (Відповідач, Банк) про стягнення процентів за договором банківського вкладу та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, в якому просила стягнути з ПАТ КБ «Хрещатик» на свою користь проценти за банківським вкладом в сумі 4 071,70 євро та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в сумі 1 357,23 євро. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що між нею та Відповідачем було укладено Договір № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24.09.2012р. на загальну суму вкладу 24 588,00 євро на термін з 24.09.2012р. по 29.09.2013р., зі сплатою процентів у розмірі 9% річних. 30.09.2014р. між Позивачем та Відповідачем укладено новий Договір № 222D-419800 банківського вкладу «Оберіг» в Євро із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) на загальну суму 24 588,00 євро, проте в подальшому Позивачу стало відомо, що грошові кошти в сумі 24 588,00 євро, які були передані Відповідачу за договором не були перераховані Відповідачем на депозитний рахунок за новим договором № 222D-419800 від 30.09.2013р., а були достроково незаконно вилучені невстановленими особами за підробленими документами про зняття готівки в касі Відповідача. З метою повернення незаконно вилучених грошових коштів, які містились на депозитному рахунку Позивача в банку, остання звернулась до суду із позовом про стягнення боргу за договором депозитного вкладу, так рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.07.2015р. з Відповідача на користь [PERSON] було стягнуто 24 500,00 євро боргу. Позивач зазначив, що одночасно із незаконним зняттям невстановленими особами грошових коштів з депозитного рахунку Позивача за договором банківського вкладу № 891/2012-222 від 24.09.2012р., банк з 09.08.2013р. припинив нарахування процентів за депозитним вкладом. Таким чином, враховуючи, що 09.08.2013р. Позивач не отримував кошти в банку, останній вважає, що банк повинен сплатити Позивачу проценти у розмірі 9% річних за договором банківського вкладу в сумі 4 071,70 євро за період з 09.08.2013р. по 13.08.2015р., тобто по день фактичного отримання Позивачем коштів в результаті виконання державною виконавчою службою рішення Апеляційного суду м. Києва від 07.07.2015р. Також Позивач вважає, що банк повинен сплатити Позивачу 3% річних, в порядку ст. 625 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання щодо повернення банківського вкладу за період з 09.08.2013р. по 13.08.2015р. в сумі 1 357,23 євро. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 25.08.2015р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні. Не погоджуючись з ухвалою суду від 25.08.2015р., ПАТ КБ «Хрещатик» подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва (а.с.22-23), який своєю ухвалою від 11.01.2016р. відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року (а.с.30). В березні 2016 року через канцелярію суду від ПАТ «КБ «Хрещатик» надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання договору припиненим (а.с.39-41), яка протокольною ухвалою суду від 16.03.2016р. була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом(а.с.77-78). Позовні вимоги за зустрічним позовом Банк обгрунтовує тим, що згідно умов договору №891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24 вересня 2012 року кошти в сумі 24 588,00 євро, були розміщені у банку на строк до 29 вересня 2013 року, тобто строк дії договору закінчився 29.09.2013р. Умовами договору № 891/2012-222 від 24.09.2012р. не передбачено автоматична його пролонгація та зміна умов в односторонньому порядку, відповідно, оскільки у вказаному договорі встановлено строк його дії до 29.09.2013р., то по настанню вказаної дати закінчується і дія договору, таким чином і зобов'язання банку щодо нарахування відсотків на вклад припинилися у строк встановлений договором № 891/2012-222 від 24.09.2012р. Нормами діючого законодавства не передбачено, що вкладник має право на продовження нарахування відсотків за умовами договору банківського вкладу по закінченню строку його дії. Враховуючи вищевикладене, Банк просив визнати договір № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24 вересня 2012 року терміном дії до 29 вересня 2013 року - припиненим. ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», відповідачем за первісним позовом, подано заперечення на позову заяву [PERSON] (а.с.47-50,80,109-111), в яких Банк зазначив, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними. Так, строк дії договору № 891/2012-222 закінчився 29 вересня 2013 року, таким чином зобов'язання банку трансформувалися в охоронювані, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Разом з тим, договір банківського вкладу № 891/2012-222 від 24.09.2012р. не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, в зв'язку з чим у позивача відсутні право підстави стягувати з банку відсотки (9% річних) за період з 24.09.2012р. по 13.08.2015р. в розмірі 4 071,70 доларів США. Окрім того, навіть, після закінчення строку дії вказаного договору, продовжувалося нараховування відсотків на суму вкладу 24 588,00 євро, які перераховували на картковий рахунок [PERSON], так за період з 09.08.2013р. по 30.04.2014р. Позивачці було виплачено відсотки у сумі 1 776,86 євро. Також, є безпідставними вимоги позивача щодо нарахування 3% річних, оскільки Банк добросовісно виконував взяті на себе зобов'язання за договором банківського вкладу та вчасно і в повному обсязі сплачував відсотки позивачу. Починаючи з 24.09.2012р. і до 03.06.2014р. позивач не звертався до банку з вимогою повернути депозит після закінчення його дії 29.09.2013р. Більше того, умовами договору банківського вкладу не передбачено відповідальність банку у вигляді 3% річних за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань. Окрім того, Позивач вказав, що 05 квітня 2016 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 463 у ПАТ «КБ «Хрещатик» введено тимчасову адміністрацію строком до 05.05.2016р. В подальшому, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016р. № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016р. № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». В судовому засіданні Позивачка за первісним позовом підтримала позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Представник ПАТ «КБ «Хрещатик» - Орендівський В.І. проти задоволення первісного позову заперечив та просив задовольнити зустрічний позов. Суд, заслухавши Позивача та представника Відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.09.2012р. між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено Договір № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) (а.с.6-8), за умовами якого Банк приймає грошові кошти Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER]) Відповідно до п.п.1.2., 3.1.-3.3. Договору процентна ставка на Вклад встановлюється в розмірі 9% річних. Нарахування процентів здійснюється Банком щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році (метод «факт/факт»). Сплата процентів Вкладнику здійснюється щомісячно, в перший календарний день кожного місяця, наступного за місяцем нарахування, та в день повернення суми вкладу, шляхом перерахування їх на картковий рахунок Вкладника. Нарахування процентів по вкладу здійснюється щомісячно на фактичний залишок коштів по Вкладному рахунку, починаючи з наступного дня після надходження грошових коштів на Вкладний рахунок або списанню з Вкладного рахунку Вкладника з інших підстав. Нараховані до сплати проценти обліковуються окремо, до Вкладу не додаються, і в подальшому проценти не нараховуються. Банк в останній день терміну розміщення Вкладу зобов'язаний повернути Вкладнику внесену суму та нараховані проценти за дні поточного місяця (п.2.1.4.). Пунктами 3.4.-3.5. Договору передбачено, що в останній день терміну розміщення Вкладу, сума Вкладу та нараховані проценти за дні поточного місяця повертаються Вкладнику шляхом перерахування на картковий рахунок Вкладника, відкритий до цього Договору (відкритий у Банку) та зазначений в заяві при укладенні Договору. Якщо цей день припадає на святковий, неробочий або вихідний день, виплата проводиться на наступний за ним робочий день. У випадку розірвання Договору (дострокового повернення частини Вкладу) за заявою Вкладника, Банк при поверненні коштів здійснює перерахунок процентів, нарахованих на суму вкладу (частину вкладу) за останні 3 місяці, що передують даті повернення коштів (в т.ч. за фактичний термін розміщення, менший 3-х місяців) за процентною ставкою вкладу на вимогу «Гаманець», діючою на дату укладення даного Договору - 1,00% річних. За невиконання зобов'язань по Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п.6.1.). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.07.2015р. у цивільній справі за апеляційною скаргою представника [PERSON] - [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2015р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «КБ Хрещатик» про захист прав споживача та стягнення боргу (а.с.9-14), встановлено, що на підставі заяви від імені [PERSON] від 6 серпня 2013р. про дострокове повернення частини вкладу за Договором № 891/2012-222 від 24.09.2012р. у сумі 23 588 євро, банком 9 серпня 2013р. видано 23 158,89 євро, що еквівалентно 247 305,63грн. На підставі заяви від імені [PERSON] від 30 вересня 2013р. банком здійснено зарахування 1000 євро на вклад Оберіг 12м. Разом з тим, вказаним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.07.2015р. встановлено, що Банком не надано доказів, які б підтверджували, що працівниками банку при видачі частини вкладу 9 серпня 2013р. були виконані вимоги діючого законодавства, зокрема, Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від 12 листопада 2003р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України № 1172/8493 від 17 грудня 2003р., та належним чином ідентифіковано особу [PERSON] За таких обставин та виходячи із засад справедливості та добросовісності, колегія суддів вважає, що позивачем суду було надано належні та достатні докази неотримання нею грошових коштів за договором банківського вкладу № 891/2012-222 від 24 вересня 2012р., а оскільки строк договору закінчився і позивач висловила бажання отримати грошові кошти, банк зобов'язаний такі грошові кошти виплатити, в зв'язку з чим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.07.2015р. стягнуто з Публічного акціонерного товариства «КБ Хрещатик» на користь [PERSON] 24 500,00 євро. Як зазначив Позивач, Банк суму вкладу за Договором № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24.09.2012р. в розмірі 24 500,00 євро повернув лише 13 серпня 2015 року, в зв'язку з цим за період з 09.08.2013р. по 13.08.2015р. Банк має сплатити Позивачу проценти у розмірі 9% річних та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання щодо повернення банківського вкладу. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України). Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Судом встановлено, що Відповідач всупереч положенням чинного законодавства, неправомірно видав 09.08.2013р. невідомій особі частину вкладу за № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24.09.2012р. в сумі 23 158,89 євро, в зв'язку з чим фактично до закінчення строку дії вказаного Договору припинив нарахування відсотків на всю суму вкладу за вказаним Договором згідно його умов, відтак, суд дійшов висновку, що Відповідач має сплатити на користь Позивача нараховані відсотки в розмірі 9% річних за Договором банківського вкладу на суму вкладу 24 500,00 євро за період з 09.08.2013р. до 29.09.2013р., в сумі 314,14 євро (24 500,00*9%/365*52 дні). Разом з тим, як вбачається з правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13: зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесені позивачем кошти у визначений договором строк на його вимогу не повернуті, то це дає право позивачеві на отримання процентів за користування депозитними коштами за період з дня витребування вкладу до дня його фактичного повернення, а також на отримання сум, передбачених ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Так, з урахуванням правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13, суд дійшов висновку, що Позивач має право на отримання процентів за користування депозитними коштами за період з дня витребування вкладу до дня його фактичного повернення, проте у розмірі та на умовах, передбачених Депозитним договором для відповідного рахунку в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Як було зазначено вище, згідно умов Договору визначено, що за час користування коштами вкладу з 24.09.2012р. по 29.09.2013р. - Банк нараховує та виплачує проценти за ставкою 9,00 % річних. Договором банківського вкладу № 891/2012-222 «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24.09.2012р. не встановлено розмір процентів, що нараховуються та сплачуються банком на вклад після закінчення строку його розміщення, проте п.3.5. Договору визначено процентну ставку вкладу на вимогу «Гаманець» встановлену на рівні 1,00% річних. Таким чином, оскільки відповідно до умов Договору № 891/2012-222 від 24.09.2012р. день закінчення строку Вкладу припадає на 29.09.2013р., який є вихідним днем, відтак обов'язок Банку щодо повернення Позивачу суми вкладу та відповідних процентів по вкладу за відповідний строк, визначений Договором настав наступного першого робочого дня - 30.09.2013р., то починаючи з 01.10.2013р. Банк має нараховувати на невидану суму вкладу проценти у розмірі, передбаченому за вкладом на вимогу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Відповідач в зв'язку з порушенням умов Договору щодо вчасного повернення суми вкладу, зобов'язаний нарахувати та сплатити Позивачу проценти за час фактичного користування грошовими коштами останнього за період з дня наступного за днем закінчення терміну розміщення вкладу згідно умов Договору до дня, що передує поверненню вкладу вкладникові, в межах заявлених позовних вимог за період з 01.10.2013р. по 13.08.2015р., виходячи з процентної ставки, встановленої Договором для вкладу на вимогу «Гаманець» - 1% річних, в сумі 457,12 євро. Водночас, судом встановлено, що за період з 30.08.2013р. по 30.09.2014р. Відповідач нараховував та перераховував на картковий рахунок Позивача відсотки по депозитному вкладу: 30.08.2013р. в сумі 7,64 євро, 30.09.2013р. - 6,90 євро, 01.11.2013р. - 5,27 євро, 29.11.2013р. - 5,10 євро, 31.12.2013р. - 5,27 євро, 31.01.2014р. - 5,27 євро, 28.02.2014р. - 4,76 євро, 01.04.2014р. - 5,27 євро, 30.04.2014р. - 5,10 євро, 30.05.2014р. - 5,27 євро, 01.07.2014р. - 5,10 євро, 01.08.2014р. - 5,27 євро, 01.09.2014р. - 4,48 євро, 30.09.2014р. - 4,19 євро, а всього 74,89 євро, що підтверджується виписками по рахунку [PERSON] за період з 24.09.2012р. по 01.05.2014р. (а.с.51-55) та з 02.05.2014р. по 12.08.2015р. (а.с.56-57). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Оскільки, сума вкладу за Договором № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24.09.2012р обліковується в іноземній валюті, то помісячний інфляційний індекс не враховується, а стягненню підлягають лише три відсотки річних на суму основного боргу. Так, днем закінчення строку розміщення вкладу відповідно до умов Договору № 891/2012-222 від 24.09.2012р. був визначений 29.09.2013р., який є вихідним днем, суд дійшов висновку, що обов'язок Банку щодо повернення Позивачу суми вкладу та відповідних процентів по вкладу за відповідний строк, визначений Договором настав наступного першого робочого дня - 30.09.2013р. Таким чином, виходячи з умов Договору, 30.09.2013 року Банк зобов'язаний був повернути Позивачу суму вкладу в розмірі 24 588,00 євро та суму нарахованих процентів по вкладу за дні поточного місяця відповідно до умов договору, відтак, починаючи з 01.10.2013р. Відповідач вважається таким, що прострочив Позивачу виплату суми вкладу та нарахованих процентів по вкладу. Так, враховуючи викладене, в зв'язку з порушенням Відповідачем своїх зобов'язань щодо вчасної та повної виплати Позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків по вкладу, суд дійшов висновку, що з Відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 3% річних за порушення виконання зобов'язань по Договору № 891/2012-222 від 24.09.2012р. в межах заявлених позовних вимог за період з 01.10.2013р. по 13.08.2015р. в сумі1 357,23 євро. Таким чином, виходячи з наявних доказів, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що в зв'язку з порушенням Відповідачем своїх зобов'язань щодо вчасної та повної виплати Позивачу суми вкладу, з Відповідача підлягала до стягнення на користь позивача сума нарахованих відсотків за період з 09.08.2013р. по 29.09.2013р. в сумі 314,14 євро, з 01.10.2013р. по 13.08.2015р. в сумі 382,23 євро (457,12 євро -74,89 євро) та 3% річних за період з 01.10.2013р. по 13.08.2015р. в сумі 1357,23 євро. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що термін дії Договору № 891/2012-222 від 24.09.2012р. закінчився після спливу відповідного строку, встановленого вказаним Договором - 29.09.2013 року, проте у перший робочий день після закінчення вказаного строку - 30.09.2013р. Відповідач не виконав своїх зобов'язання щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків в повному обсязі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: - сума нарахованих процентів за період з 09.08.2013р. по 29.09.2013р. в розмірі 314,14 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.08.2016р. (100 євро = 2767,32 грн.) становить 8 693,26 грн.; - сума нарахованих процентів за період з 01.10.2013р. по 13.08.2015р. (457,12 євро) за вирахуванням суми сплачених Банком відсотків (74,89 євро) в розмірі 382,23 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.08.2016р. (100 євро = 2767,32 грн.) становить 10 577,53 грн.; - сума 3% річних за період з 01.10.2013р. по 13.08.2015р. в розмірі 1 357,23 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.08.2016р. (100 євро = 2767,32 грн.) становить 37 558,90 грн., а всього 2 053,60 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.08.2016р. (100 євро = 2767,32 грн.) становить 56 829,69 грн. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та що є загальновідомою обставиною, 05.04.2016р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адмінстрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», згідно якого розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року (включно) (а.с.81). Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.06.2016р. № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (а.с.114), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016р. № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» з 06.06.2016р. по 05.06.2018р. включно та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенку І.І. строком на два роки з 06.06.2016р. по 05.06.2018р. включно (а.с.112-113). Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Відтак, у зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Так, відповідно до положень ч.1, п.1 ч.5 ст.36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. При цьому, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов'язань. Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.5. ст. 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ст. 49 Закону). Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення процентів за договором банківського вкладу та 3% річних задоволенню не підлягають. Щодо зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до [PERSON] про визнання договору банківського вкладу припиненим, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). За ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Договору № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24.09.2012р. договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та внесення вкладником коштів на Вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією відповідної форми, яка свідчить про внесення готівки, або випискою з Вкладного рахунку. Договір втрачає силу за згодою Сторін із моменту виплати Банком Вкладнику суми Вкладу і процентів за цим Вкладом, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Відтак, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено факт невиконання ПАТ «КБ «Хрещатик» своїх зобов'язань по Договору № 891/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в Євро із щомісячною сплатою процентів (370 днів) від 24.09.2012р. щодо своєчасної виплати в повному обсязі суми нарахованих процентів в порядку та на умовах передбачених Договором, зокрема станом на час розгляду справи ПАТ «КБ «Хрещатик» не сплатив на користь [PERSON] суму нарахованих відсотків за період з 09.08.2013р. по 29.09.2013р. в сумі 314,14 євро, з 01.10.2013р. по 13.08.2015р. - в сумі 382,23 євро, таким чином, з урахуванням п.п.5.2. Договору банківського вкладу договір не втратив своєї сили, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до [PERSON] про визнання договору банківського вкладу припиненим, - не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 598, 610, 612, 625, 628, 631, 1058, 1060, 1061, 1070, 1074 ЦК України, з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс13, ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та

Outcome: dismissed