Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

у серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу згідно договору позики. В позовні заяві позивач вказала, що вона отримавши від своєї матері [PERSON] гроші, 03 серпня 2010 року позичила відповідачам гроші-валюту в сумі 8000 Євро із сплатою 3% щомісячно для проведення добудови магазину «[INFO]», що було оформлено даною відповідачами письмовою розпискою від 03.08.2010 року, строком повернення коштів відповідачами боргу до 25 березня 2011 року. Відповідачі не виконали зобов'язання за договором позики, уникали із нею зустрічей, не відповідали на її телефонні дзвінки, тому позивач просить стягнути в її користь з відповідачів солідарно заборгованість за невиконання договору позики в розмірі 8000 Євро, що еквівалентно відповідно до курсу НБУ станом на 08.08.2011 року сумі 134821,60 гривень основного боргу за позикою, 194143,20 гривень відсотків за договором позики за 48 місяців, 13482 гривень відсотків від простроченої суми за 40 місяців та судових витрат по справі у розмірі сплаченого судового збору і витрат на правову допомогу в сумі 3924,47 гривень. Позивач [PERSON] позов підтримує. Пояснила суду, що вона отримавши гроші від своєї матері [PERSON], яка перебуває на заробітках за кордоном, 03 серпня 2010 року позичила відповідачам 8000 Євро із сплатою 3% щомісячно, які вони зобов'язувалися повернути до 25 березня 2011 року . Договір позики відповідачі ствердили письмовою розпискою. Відповідачі до 25 березня 2011 року, до часу подачі позову в суд і до цього часу, не повернули їй борг. Заперечує, що відповідачі дали їй розписку, взамін позичених ними грошей у свекрухи [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідачів [PERSON], по договору про представництво та надання правової допомоги від 26.08.2014 року, заперечили проти позову з підстави, що між [PERSON] та [PERSON].і [PERSON] договір позики не укладався, оскільки в неї жодних коштів не позичали. Позичали грошові кошти у свекрухи [PERSON]. В зв'язку з погіршенням стану здоров'я [PERSON] попросила їх переписати розписку на її невістку [PERSON], що вони і зробили. Вони повернули гроші [PERSON], а розписку остання обіцяла знищити. Не можуть пояснити чому не знищена розписка. Подали заяву про застосування строків позовної давності з обґрунтуванням її положеннями ст.ст.257,261,267 ЦК України, оскільки по розписці термін повернення боргу 25.03.2011 року. Строк, в межах якого позивачка могла звернутися до суду з вимогою про повернення боргу розпочався 26.03.2011 року і сплив 26.03.2014 року, а позивачка звернулась до суду в серпні 2014 року, тому просять суд при прийнятті рішення за позовом [PERSON] до них про повернення боргу згідно договору позики застосувати позовну давність та відмовити у позові. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідачів та їх представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення виходячи із таких підстав. Судом встановлено, що згідно письмового договору позики від 03 серпня 2010 року у виді письмової розписки, [PERSON], [PERSON] отримали від від [PERSON] 8000 Євро під три відсотки щомісячно, терміном до 25 березня 2011 року. Договір позики відповідає вимогам ст.ст. 1046, 1047 ЦК України. Згідно курсу Євро до гривні, встановленого НБУ станом на 08.08.2014 року, офіційний курс 1685,2711 гривень за 100 Євро. Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до положень ст. 545 ЦК України відсутня розписка, яка б підтверджувала виконання відповідачами перед позивачем зобов'язання по договору позики. Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, як встановлено судом, що не заперечила жодна із сторін, відповідно до договору, відповідачі зобов'язувались повернути борг до 25 березня 2011 року. [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів 12 серпня 2014 року. Відповідно до положень ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень частини 1 та частини 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання За встановлених судом обставин, [PERSON] знала про порушення свого права та про осіб які їх порушили 26 березня 2011 року. Перебіг строку позовної давності почався від 26 березня 2011 року тривалістю три роки і закінчився 26 березня 2014 року. [PERSON] звернулась до суду з вимогою про захист свого цивільного права від 26 березня 2011 року, через 3 роки 4 місяці 17 днів, а саме після перебігу позовної давності 12 серпня 2014 року. Відповідно до положень частини третьої і частини четвертої ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Понесені позивачем витрати, не підлягають до стягнення в користь позивача з відповідача в порядку статті 88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed