Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Син знаходяться повністю на утриманні позивача, добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути без її участі (а.с.14). Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, та просив справу розглянути у його відсутність (а.с.15). Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області 28.10.2010 року, актовий запис №178(а.с.2). Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області 31.05.2011 року, актовий запис №133 (а.с.3). Згідно довідки № 213 від 24.01.2017 року, виданою виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради Одеської області, син - [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю і батьком, за адресою: [ADDRESS]). Також судом встановлено, що сторони живуть окремо. Син проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, про що сторони у справі не заперечували. На підставі досліджених доказів суд вбачає, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та має необхідність в отриманні аліментів. Усі витрати по утриманню, догляду сина несе вона особисто. Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, будучи молодою особою, маючи задовільний стан здоров'я, оскільки не довів протилежне, цілком може надавати своєї дитині матеріальну допомогу. Суд, зважаючи на положення ст.ст.180-182 СК України та той факт, що відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину, вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved