Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У січні 20117 року [PERSON] звернулася з позовом до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування. Позивач зазначала, що \~ вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 травня 2015 року було визнано [PERSON] винним у скоєнні 29 вересня 2014 року дорожньо-транспортної пригоди та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, в результаті чого [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Потерпіла з отриманими травмами була госпіталізований до травматологічного відділення Третьої міської лікарні, де на її лікування витрачено 3985,40 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь 3985,40 грн. страхового відшкодування. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули, позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності про що подали письмову заяву. Представник відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна» у судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами рекомендованого поштового зв'язку з врученням копії позовної заяви з додатками, про причини неявки суд не повідомляв. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами рекомендованого поштового зв'язку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, \~вивчивши матеріали справи, оцінюючи \~зібрані та надані \~докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає \~задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.п. 8, 9 ч.2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до ч.1 ст. 22, ст. 1166 та ч.1 ст. 23, ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування збитків та моральної шкоди у результаті порушення її цивільного права. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 травня 2015 року, який набрав законної сили, третю особу [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.286 КК України. З цього вироку постає, що 23 вересня 2014 року приблизно 07 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в світлий час доби по мокрому асфальтобетонному покриттю вул. Київської м. Кременчука в напрямку від вул. 60 років Жовтня до вул. Московської, здійснив наїзд на позивача [PERSON]. У результаті ДТП позивачу були заподіяні численні тілесні ушкодження, які за їх видами заподіяння, кваліфікувалися як середнього ступеня тяжкості. У звязку з отриманням тілесних ушкоджень позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Третьої Кременчуцької міської лікарні. Після проходження стаціонарного лікування продовжила лікування в амбулаторних умовах. Позивач понесла витрати на придбання ліків та медпрепаратів на загальну суму 3985,40 грн. при лікуванні травм, одержаних в результаті ДТП, що постає з наявних в матеріалах цивільної справи та кримінального провадження копій фінансових документів про придбання та вартість ліків та медпрепаратів, довідок Третьої міської лікарні та історії хвороби. На підставі \~ч. 4 ст. 61 \~ЦПК України \~вирок \~у \~кримінальному \~провадженні, \~що набрав законної сили, або постанова суду у \~справі \~про \~адміністративне правопорушення\~обов'язкові \~для \~суду, \~що \~розглядає \~справу про \~цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок \~або \~постанову \~суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені \~вони цією особою. Наведені у вироку \~обставини щодо вчинення \~злочину [PERSON] і заподіяння ним шкоди [PERSON], не потребують повторного \~встановлення \~і доказування \~згідно \~ ч. 4 ст. 61 ЦПК України. 01 квітня 2014 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON], як власником автомобіля, яким керував під час ДТП, було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв і станом на час ДТП. Згідно ст. ст. 9, 22-24 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » ( в редакції станом на 01 квітня 2014 року ) ліміт страхового відшкодування було встановлено в частині збитків 100 тис. грн. Листом від 26 липня 2016 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовляє [PERSON] у відшкодуванні витрат на лікування в розмірі 3985,40 грн., посилаючись на п. 24.1 ст. 24 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ». Відповідно п. 24.1 ст. 24 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідач ПАТ «СК «ПЗУ Україна» не подало до суду належні і допустимі докази щодо звільнення від обовязку перед позивачем щодо сплати страхового відшкодування матеріальних збитків у повному обсязі. Оплачені витрати позивача на суму 3985,40 грн. були обумовлені подальшим лікуванням, необхідність якого була зумовлена наслідками ДТП. Факт продовження лікування, і у звязку з ним обстеження і придбання медпрепаратів на суму 3985,40 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи копій довідок та медичні докази з Третьої Кременчуцької міської лікарні та ПП «Медичний центр «Віком ЛТД». На підставі встановлених обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування оплачених витрат на лікування на суму 3985,40 грн., а також на користь держави судовий збір на суму 640 грн. в частині вимог майнового характеру.

Outcome: approved