Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У січні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Кременчуцької товарної біржі, Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 05 серпня 2015 року померла його дружина, [PERSON]. Він та їх діти, [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із квартири [ADDRESS] (вул. 60 років Жовтня) в місті Кременчуці Полтавської області, що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.1998, укладеного на Кременчуцькій товарній біржі. Діти спадкодавця не скористались правом на отримання спадщини. Звернувшись до державного нотаріуса Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, постановою від 12.02.2016 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючий документ, який відповідає вимогам законодавства. Просив суд визнати дійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (вул. 60 років Жовтня) в місті Кременчуці Полтавської області, зареєстрований на Кременчуцькій товарній біржі 11.09.1998 з присвоєнням інвентаризаційного номеру постійного зберігання №369-Н, зареєстрований 11.09.1998 Комунальним підприємством «Кременчуцьке МБТІ» із записом у реєстрову книгу за реєстровим № 842, та визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно квартиру [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник Кременчуцької товарної біржі у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2015 року померла дружина позивача, [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із квартири [ADDRESS] (вул. 60 років Жовтня) в місті Кременчуці Полтавської області. 11.09.1998 за договором купівлі-продажу [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (вул. 60 років Жовтня) в місті Кременчуці Полтавської області за 12100 грн. Вказаний договір був укладений на Кременчуцькій товарній біржі і відповідно до вимог ЗУ «Про товарну біржу», зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під номером 369-Н від 11.09.1998 та нотаріально не посвідчений. Право власності позивача на квартиру було зареєстровано у Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі М-6 за р.№842. Спірний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії ЦК УРСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни чи купівлі-продажу лише житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року №3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових договорах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Договір купівлі-продажу був укладений до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Згідно ч.4 ст. 3 цього закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, виконання договору відбулося. Відповідно до вимог статі 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. За таких обставин суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним. Судом установлено, що діти померлої 05.08.2015 [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після померлої, що підтверджено сторонами у судовому засіданні. Постановою державного нотаріуса Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] від 12.02.2016 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючий документ, який відповідає вимогам законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1297 ЦК України\~передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на вищевказану квартиру, набуту у власність на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.09.1988, укладеного на Кременчуцькій товарній біржі, здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлою неможливо. Згідно роз'яснень п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Оскільки спадкодавець мала право на спірне нерухоме майно, однак не провела його реєстрацію, що унеможливлює спадкування цього майна позивачем, наявні у звязку з цим порушення майнових прав позивача, які підлягають захисту у судовому порядку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved