Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку з його дозволу був зареєстрований [PERSON], який з 04 жовтня 2005 року за місцем реєстрації не проживає. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Позивач надав заяву згідно якої просить розглядати позов за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29 листопада 1993 року /а.с.5-6/. У будинку за вказаною адресою також зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі /а.с.11/. Як вбачається з довідки №52 від 10 січня 2014 року, складеної Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідач фактично не проживає за адресою реєстрації /а.с.7/. Станом на дату винесення рішення доказів того, що відповідач проживає за місцем реєстрації суду не надано. Згідно акту про фактичне не проживання від 25 грудня 2013 року, відповідач прописаний, але не проживає за адресою прописки /а.с.8/ Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у будинку за адресою : [ADDRESS], відповідач не проживає більше шести місяців, а лише зареєстрований в ній. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved