Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що працював нічним сторожем у середній загальноосвітній школі №225 Оболонського району у м. Києві з 03.10.2008 року по 06.06.2015року. Був звільнений відповіднодо ст. 38 КЗпП України. Режим роботи був вахтовим методом, по 12 годин через добу, у зв»язку з чим виникав переробіток робочого часу, а саме понаднормований час. На неодноразові звернення з приводу оплати понаднормованого часу відповідач не реагував і лише за квітень 2014 року йому було сплачено 189,29 грн. за понаднормовану роботу. Позивач зазначає, що згідно його розрахунку загальна недоплата складає 8094,31 грн. При цьому середньомісячна недоплата за останні відпрацьовані повні два роки 138,06 грн на місяць.Тому за 2013 рік 1153,57 : 12 = 115,35 грн., за 2014 рік розрахунок 1607,84 : 12= 160,77 грн. на місяць. 115,35 +160,77=276,12:2=138,06 грн. на місяць. Далі позивач зазначає , що 138,06х 60 відпрацьованих місяців=8283,60 грн недоплата, оплачено з них 189,29 грн., остаточно недоплата складає 8094,31 грн. та просив стягнути її з відповідача. 30.11.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив провести перерахунок за весь період праці з 03.10.2008 року по червень 2015 року, нараховану заробітну плату проіндексувати згідно інфляції,стягнути на відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. та витрати на лікування в сумі 1195,00 грн. В судовому засіданні позивач позлв підтримав. Зазначив, що розрахунки він надав у позові та інших розрахунків він не має, їх порахувати повинна бухгалтерія відповідача. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в сумі заборгованості за період з 2010 по 2015 роки 3452,96 грн. В іншій частині заперечував, оскільки вважає такі вимоги необґрунтованими. Суд, вислухавши сторони,дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Наказом №105-к від 03.10.2008 року по загальноосвітньому навчальному закладу №225Оболонського району у м. Києві [PERSON]призначено нічним сторожем на час хвороби основного працівника. Наказом №115-к від 25.11.2008 року [PERSON] нічного сторожа переведено на умови безстрокової угоди з 03.11.2008 року. Наказом №42-К від 07.05.2015 року [PERSON] звільнено за власним бажанням з 06.06.2015 року. Відповідно до вимог ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумкового обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години,відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді,у порядку , передбаченому ч.1 та ч.2 цієї статті. За ч.1 ст.50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Листами Мінпраці за 2010- 2015 роки встановлені норми тривалості робочого часу за кожний рік окремо. Судом досліджено витяг із журналу передачі змін нічних і денних чергувань СЗШ №225 сторожа [PERSON],який відповідає дослідженій копії табеля робочого часу з вресня 2010 року по червень 2015 року а.с. 35- 94, де відображено фактичний час роботи позивача. Нарахування здійснювалися відповідно до даних табелів робочого часу. Фактичний розмір одержанвої зарплати за спірнйи період підтверджується розрахунковими листками. Позивачем не надано обґрунтованих зауважень до ведення журналу та табеля. Відповідно до табеля та журналів бухгалтерією проведено перерахунок заробітної плати сторожа [PERSON] і вона становить 3452,96 грн., що підтверджується відповідним розрахунком на а.с.110-115. Слід зазначити, що оспорюючи правильність проведення розрахунку позивачем не надано контррозрахунку і при цьому заявлено позовну вимогу про проведення перерахунку заробітної плати з врахуванням індексу інфляції. Тому у суду відсутні підстави вважати розрахунок бухгалтерії Управління освіти помилковим і суд вважає даний доказ належним та допустимим, що підтверджує наявність заборгованості. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так судом встановлено, що фактичний обсяг відпрацьованих змін позивача за період 2008-2010 років в СЗШ №225 мав бути зафіксований в журналі обліку передачі змін нічних і денних чергувань по навчальному закладу,проте відповіднодо до Переліку №41 від 20.07.1998 року типових документів, що утворюється в діяльності органів державної представницької і виконавчої влади та місцевого самоврядування,інших утснаов,організацій і підприємств із зазначенням термінів зберігання матеріалів,затверджений наказом Головного архівного управління при КМУ. Вищезазначений журнал відсутній або знищений за терміном зберігання, який сплинув через три роки. Відповідно до розрахунку індексу споживчих цін, які застосовувались до заробітної плати [PERSON] , наданих відповідачем, індекс інфляції відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку обчислення індексу споживчих цін не застосовувався. На підтвердження своїх вимог позивач не надав розрахунку інфляційної складової, від призначення економічної ескпертизи у справі відмовився, хоча дане питання потребує спеціальних знань і не може бути розраховане судом самостійно за відсутності наданих суду сторонами доказів, розрахунків і враховуючи, що заборгованість вираховувалася за тривалий період часу і має несистематичний характер. З врахуванням викладеного суд вважає на підставі вимог ст. 117,116 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за 2010-215 роки в сумі 3452,96 грн. Позовні вимоги [PERSON] пор відшкодування моральної шкоди в сумі 3000,00 грн. посилаючись на те, що 01.04.2015 року до нього на роботі підійшла заступник директора погосподарській частині [PERSON].і повідомила, що бухгалтер [PERSON] просила, щоб він підійшов і показав якїй нараховувати понаднормовану заробітну плату. Це звернення так його вразило, що вже в другій половині дня він був доставлений до лікарні в передінфарктному стані, де лікувався до 08.04.2015 року. На підтвердження даного факту позивачем надано виписку з медичної карти хворого (а.с.125), з якої вбачається, що [PERSON] скаржився на задишку, кашель, загальну слабкість. Діагноз лікарів за даною довідкою - дифузний кардіосклероз та всебічна застійна пневмонія. З врахуваннями викладеного та відсутністю доказів на підтвердження причинного зв»язку між діями відповідача та хворобою позивача,суд вважає вимогу про відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial