Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

у серпні 2019 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, в обґрунтування якої вказує, що відповідачі, будучи споживачами комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , не здійснюють в повному обсязі оплату за отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.10.2013 по 01.08.2018 у сумі 8879 грн. 08 коп., в тому числі: за централізоване опалення у розмірі 7841 грн. 76 коп. та гаряче водопостачання у розмірі 1037 грн. 32 коп.. Позивач просить стягнути із відповідачів зазначену заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн.. Ухвалою від 24.09.2019 прийнято справу до провадження суддею Науменко Я.О., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.11.2019. Ухвалою від 01.11.2019 судове засідання було відкладено на 12.12.2019 у зв`язку з неявкою відповідачів по справі та відсутністю у суду відомостей про їх належне повідомлення про розгляд справи. 12.11.2019 до суду повернулись конверти з копією ухвали від 24.09.2019 та позовною заявою з додатками, що направлялись відповідачам за адресою їх реєстрації, з відміткою про причини невручення: за закінченням встановленого строку зберігання. У судове засідання, призначене на 12.12.2019, відповідачі повторно не з`явились, відомості щодо їх належного повідомлення у суду були відсутні, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 24.02.2020. Відповідачі у судове засідання 24.02.2020 повторно не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позовних вимог у повному обсязі (вх.№№3689, 3690 від 24.02.2020). Представник позивача 01.11.2019 подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність та надала згоду на заочний розгляд справи (вх.№20291 від 01.11.2019). Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно з ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] і [PERSON] (власник) є споживачами послуг з теплопостачання, які надавались позивачем - КПТМ «Криворіжтепломережа». Крім відповідачів у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. За зазначеною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 7). Будинок, в якому зареєстровані відповідачі є багатоповерховим, опалення квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку. Відповідно до наданих суду актів у зв`язку з початком опалювального сезону, до будинку [ADDRESS] було подано централізоване опалення, яке по закінченню опалювального сезону, було припинено (а.с. 8-11). Відповідачі у вказаний у позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавали та не зверталися. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку, в тому числі, і опалення квартири відповідачів за №51, тому відповідачі є такими, що фактично спожили надані послуги. На підставі зазначених фактів, договору та приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню. Відповідно до ч.2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідачам проводились нарахування відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання населенню, які установлені постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг. Протягом 2013-2018 років відповідачі не проводили оплату за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у повному обсязі, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. 7). Крім того, відповідачі належним чином повідомлялися про наявність зазначеної заборгованості (а.с. 4, 5, 6). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Вимогами статті 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 18 Правил затвердження надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідачі у порушення обов`язку по сплаті отриманих послуг, їх не сплачували, внаслідок чого у них виникла заборгованість по оплаті за централізоване опалення в розмірі 7841 грн. 76 коп. та гаряче водопостачання у сумі 1037 грн. 32 коп. за період із 01.10.2013 по 01.08.2018, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 7). Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що відповідачі отримали та користуються послугами з теплопостачання та зобов`язані оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Водночас, зважаючи на визнання відповідачами даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved