Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

у серпні 2021 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16002, вчинений05.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованості у розмірі 43048 грн 00 коп. Стягнути з відповідача судовий збір по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинений виконавчий напис №16002, проте позивач вважає, що вказаний правочин вчинений із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, оскільки не було дотримано умов вчинення виконавчого напис у щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а саме договору кредиту, який не був посвідчений нотаріально, та який позивач не визнає, так як жодних кредитних договорів не укладала з ТОВ «ФК «ДЕНЕРО», крім цього при вчиненні нотаріальних дій, нотаріус не перевірив подані документи, зазначені в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. 26.08.2021 ухвалою судді вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка К.Ю, про відкриття виконавчого провадження №6501236 від 13.08.2021 (а.с. 12, 13). 26.08.2021 ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження по справі (а.с. 33-35). Ухвалою суду від 28.09.2021 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду (а.с. 43). Ухвалою суду від 28.09.2021 на підставі клопотання позивача витребувано у приватного нотаріуса засвідчену належним чином копію виконавчого провадження №16002 від 05.07.2021 та документи (а.с. 51). Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 09.11.2021 від неї надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 77). Відповідач у судове засідання не з`явився повторно (а.с. 40, 55), про слухання справи повідомлений належним чином, причини не суд не повідомив. Відзиву від позивача щодо предмету спору, а також заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Треті особи у судові засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 41, 42, 53, 54). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 05.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено нотаріальний напис (зареєстровано в реєстрі №16002) про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №AG3208332 від 14.02.2020, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії L5275311, укладеного з ТОВ «ФК «ДІНЕРО», сума заборгованості 43048 грн 00 коп. (а.с. 59). Зазначений виконавчий напис вчинено на підставі заяви ТОВ «ФК «ДІНЕРО» від 16.06.2021 №4129, яка подана разом із додатками, а саме:кредитний договір, довідка про ідентифікацію, витяг з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи, виписка з рахунку боржника, повідомлення про порушення основного зобов`язання, документи стягувача та представника стягувача (а.с. 60). Тобто, зобов`язання позивача щодо погашення заборгованості виникли на підставі договору кредитної лінії № №AG3208332 від 14.02.2020 (далі- Договору) (а.с. 72-75). Згідно п. 6.4. Договору Кредитодавець може вийти з Договору шляхом прискорення погашення кредиту. В такому випадку Позичальник протягом 30 (тридцяти календарних днів після одержання поштового повідомлення про такий вихід від Кредитодавця, повинен повністю сплатити Кредитодавцю всі договірні платежі. Кредитодавець може прискорити погашення суми наданого кредиту з розірванням чи без розірвання Договору, якщо згідно п. 6.4.3 Позичальник порушує строк оплати більше на 30 (тридцять) календарних днів (а.с. 74). 13.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва відкрито виконавче провадження №66501236 на підставі виконавчого напису нотаріуса №16002 виданого 05.07.2021 (а.с. 26). У рамках вказаного ВП №66501236 приватним виконавцем 13.08.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основні винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 4839 грн 05 коп. (а.с. 27). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчиненнянотаріальнихдій. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сумм або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - небільше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без зміну хвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову КабінетуМіністрівУкраїни № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до п. 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання з обов`язання. Проте серед переліку документів, які були надані Кредитором нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису на підставі зазначених обставин позовні вимоги є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплати судового збору на загальну суму 908 грн (Дев`ятсот вісім гривень нуль копійок). На підставі викладеного,

Outcome: approved