Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У січні 2019 року акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 березня 2012 року в загальній сумі 45 032 грн. 30 коп., а також понесені судові витрати в розмірі - 1 921 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 28 березня 2012 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 16\~000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» на підставі яких відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобовязання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач [PERSON] належним чином не виконала, тому станом на 09 грудня 2018 року утворилася заборгованість перед банком у розмірі 45\~032 грн. 30 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Позивач АТ «КБ «ПриватБанк» у судове засідання свого представника не направив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду представник АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] надала клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність та вказала, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Дослідивши зібрані докази, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2012 року між АТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 16\~000 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитна картка «Універсальна»). Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Також відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з цим договором до його укладення і згодна з його умовами. Відповідно до положення пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно із розрахунком за договором б/н від 28 березня 2012 року, станом на 09 грудня 2018 року, утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, що становить 45 032 грн. 30 коп., з яких: тіло кредиту 13\~792 грн. 16 коп., відсотки за користування кредитом 12 694 грн. 11 коп., пеня 15 925 грн. 44 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процента складова) 2 120 грн. 59 коп. Частиною першою статті 634\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтями 525 та 526\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 березня 2012 року вбачається, що станом на 09 грудня 2018 року у [PERSON] перед банком виникла заборгованість у вигляді пені у розмірі 15\~925 грн. 44 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна ставка) 2 120 грн. 59 коп. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., позичальник сплачує банку пеню відповідно до встановлених [PERSON]. Відповідно до витягу із [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна» за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань передбачено одночасне стягнення пені та штрафів. Із вищевикладеного вбачається, що за умовами договору про надання банківських послуг застосування пені та штрафу передбачено за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань. Ураховуючи правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15, відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає: 29 106 грн. 86 коп., з яких: тіло кредиту 13\~792 грн. 16 коп., відсотки за користування кредитом 12\~694 грн. 11 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 2\~120 грн. 59 коп. У частині вимог про стягнення пені у розмірі 15 925 грн. 44 коп. слід відмовити з підстав наведених вище. Оцінюючи наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційний до задоволеної частини вимог у розмірі 1 138 грн. 88 коп.

Outcome: partial