Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У серпні 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 17 вересня 1988 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню доньку Карину, [INFO]. Подружжя припинили сімейні відносини через відсутність взаємопорозуміння та різними поглядами на життя. З лютого 2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя не має. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 17 вересня 1988 року, Билбасівською селищною радою, відділом реєстрації актів цивільного стану Словянського райвиконкому Донецької області (актовий запис № 38 від 17.09.1988 року). Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 17 вересня 1988 року, Билбасівською селищною радою, відділом реєстраційної служби актів цивільного стану Словянського райвиконкому Донецької області (актовий запис № 38 від 17.09.1988 року) був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (Красюк до шлюбу) [PERSON], [INFO]. (а. с. 8) Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Таким чином, їх сімя фактично розпалася, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення позивач вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сімю вичерпані. В\~Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень\~Конституції України, норм\~Сімейного кодексу України,\~Цивільного процесуального кодексу України,\~Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно\~правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1\~ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~\~ \~ \~Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved