Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У серпні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 02 вересня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № R53432459206B, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 108000грн. строком повернення до 02 вересня 2018 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. У звязку з цим станом на 20 липня 2016 року загальна сума заборгованості становить 273971,80 грн., яка складається із суми поточної заборгованості у розмірі 56828,78 грн., суми простроченого боргу по кредиту в розмірі 43803,43 грн., інфляційних витрат (кредит) у розмірі 9849,10 грн., суми 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту в розмірі 1393,99 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 30335,33 грн.,інфляційні витрати (відсотки) в розмірі 8758,01 грн., суми 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків в розмірі 1069,76 грн., суми заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 533,84 грн., суми простроченої заборгованості за комісією у розмірі 42033,60 грн., суми поточної заборгованості по комісії в розмірі 1501,20 грн., пені за несвоєчасну сплату комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу в розмірі 77864,76 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі, а також судові витрати по справі у розмірі 4109,58 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності , підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «ВТБ Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № R53432459206B, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 108000грн. строком повернення до 02 вересня 2018 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Кредитні кошти призначені на споживчі потреби (п.2.1 кредитного договору). Відповідно до п.4.1. Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів №26259001405423 у Відділенні «Світоч» ПАТ «ВТБ Банк». Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, комісійну винагороду в розмірі 1,39% від початкової суми кредиту. Відповідно до п.4.7. кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Також договором визначено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами кредитного договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Пунктом 5.1 кредитного договору встановлено, що у разі простроченням позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та /або інших платежів згідно договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого розрахунку станом на 20 липня 2016 року загальна сума заборгованості становить 273971,80 грн., яка складається із суми поточної заборгованості у розмірі 56828,78 грн., суми простроченого боргу по кредиту в розмірі 43803,43 грн., інфляційних витрат (кредит) у розмірі 9849,10 грн., суми 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту в розмірі 1393,99 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 30335,33 грн.,інфляційні витрати (відсотки) в розмірі 8758,01 грн., суми 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків в розмірі 1069,76 грн., суми заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 533,84 грн., суми простроченої заборгованості за комісією у розмірі 42033,60 грн., суми поточної заборгованості по комісії в розмірі 1501,20 грн., пені за несвоєчасну сплату комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу в розмірі 77864,76 грн. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. Відповідно до п.7.4 кредитного договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань згідно з цим договором у повному обсязі. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу позичальником порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved