Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

У січні 2020 р. [PERSON] звернувся із позовом до відповідачів про солідарне стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області та Прокуратури Київської області 297 050,00 грн в якості майнової шкоди, завданої йому як потерпілому по кримінальному провадженню. Свої вимоги [PERSON] . В обґрунтовує тим, що перебуває в статусі потерпілого у кримінальному провадженні № 12018110040001851, яке було відкрито за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України (шахрайство в особливо великому розмірі). Враховуючи те, що до теперішнього часу по кримінальному провадженню № 12018110040001851 не розпочався судовий розгляд, тому за нормами статті 55 Конституції України, статті 4 ЦПК України має право на захист судом його цивільних прав та інтересів, порушених внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури, і полягає у відшкодуванні завданої шкоди. Ухвалою суду від 13.01.2020 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 14.02.2020 р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.06.2020 р. залучено в якості співвідповідача Державу Україна в особі Міністерства юстиції України. Відповідачем Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області в особі Головного управління Національної поліції в Київській області подано відзив на позовну заяву. Відповідачем Прокуратурою Київської області подано відзив на позовну заяву. Відповідачем Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області подано відзив на позовну заяву. Відповідачем Державою Україна в особі Міністерства юстиції України подано відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши позивача, його представника, представників відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] , звертаючись у січні 2020 р. із вимогами про солідарне стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області та Прокуратури Київської області 297 050,00 грн в якості майнової шкоди, свої вимоги обґрунтовує Конституцією України, статтями 1166, 1176 ЦК України. Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 2 частини другої тієї ж статті збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Згідно частини першої статті 1166 ЦК України, якою унормовано загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень статті 1176 ЦК України, якою врегульоване питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відшкодування шкоди завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади передбачені нормами статей 1173, 1174 ЦК України (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 р. у справі № 6-440цс16). Згідно статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до статтей 1173-1175 ЦК України така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб), і у таких справах суд, по-перше, має встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, встановити, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності (пункт 6 частини першої статті 23 Закону). Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (частина третя статті 19 Закону). Згідно статті 2 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Н а прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. У відповідності до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Отже, предметом доказування у даній справі є неправомірна бездіяльність посадових осіб Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, Прокуратури Київської області при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120018110040001851 від 15.09.2018 р., факт нанесення такою неправомірною бездіяльністю відповідачів матеріальної шкоди позивачу у розмірі 297 050,00 грн, наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та бездіяльністю відповідачів, оскільки підставами відповідальності за шкоду, заподіяну незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури є шкода, незаконні дії, причинний зв`язок між незаконними діями та шкодою. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відзив Головного управління Національної поліції в Київській області на позовну заяву [PERSON] свідчить про те, що 15.09.2018 р. за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України (шахрайство в особливо великому розмірі), відкрито кримінальне провадження № 120018110040001851, 19.09.2019 р. в межах зазначеного кримінального провадження складено повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, 29.10.2019 р. підозрюваного [PERSON] оголошено у державний розшук, 30.10.2019 р. підозрюваного [PERSON] оголошено у міжнародний розшук, отже досудове розслідування кримінального провадження № 120018110040001851 від 15.09.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, триває, втім доказів, які б відповідали вимогам, визначеним статтями 76, 77 ЦПК України, допущеної бездіяльності при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120018110040001851 від 15.09.2018 р. з боку посадових осіб Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, Прокуратури Київської області позивачем не надано. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про солідарне стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області та Прокуратури Київської області 297 050,00 грн в якості майнової шкоди [PERSON] надано суду в якості письмових доказів копії: протоколу від 03.02.2019 р. додаткового допиту його як потерпілого у кримінальному провадженні № 120018110040001851 від 15.09.2018 р., двох його клопотань від 03.09.2019 р. до слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області Бухінного В.С., ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2019 р. у справі № 367/9223/18 за клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 120018110040001851 від 15.09.2018 р., інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, дата формування 16.08.2018 р., ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2019 р. у справі № 759/20560/19 за клопотанням слідчого відділу розслідування Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області Трунова Ю.А., погодженого прокурором відділу Прокуратури Київської області Каленіченко А.О. про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, договору від 12.01.2016 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , актів приймання-передачі коштів від 11.01.2016 р., 11.01.2016 р., 12.01.2016 р., 27.02.2016 р., 09.04.2016 р., 28.05.2016 р., 02.02.2016 р., 13.08.2016 р., 23.09.2016 р, 24.10.2016 р., 14.11.2016 р., 16.01.2016 р., 14.02.2017 р., 16.03.2017 р., 23.05.2017 р., 14.06.2017 р., 26.06.2017 р., 25.07.2017 р., 16.09.2017 р., 24.10.2017 р. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про солідарне стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області та Прокуратури Київської області 297 050,00 грн в якості майнової шкоди не знайшли свого підтвердження належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed