Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 2 221 грн 60 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 19.08.2013 між сторонами договір №2937025322К про надання кредиту у формі овердрафту за картковим рахунком в рамках зарплатного проекту шляхом встановлення за картковим рахунком клієнта ліміту овердрафту у розмірі 5400 грн 00 коп. із процентною ставкою 35% річних, однак відповідачем належним чином не було виконано умови кредитного зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного не заперечує В судове засідання відповідач не з'явився про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку;про причини неявки суд не повідомив; свого представника для прийняття участі у розгляді справи не направив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.08.2013 між сторонами укладено договір №2937025322К про надання кредиту у формі овердрафту за картковим рахунком в рамках зарплатного проекту шляхом встановлення за картковим рахунком клієнта ліміту овердрафту у розмірі 5 400 грн 00 коп. із кінцевим строком погашення до 18.08.2014 із встановленням 35% річних за користування кредитом. У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань відповідачем по вказаному кредитному договорі станом на 14.08.2017 виникли прострочені зобов'язання у розмірі 2 221 грн 60 коп., що складається із: 2 221 грн 60 коп. заборгованість по процентам. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати проценти. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1600 грн 00 коп.

Outcome: approved