Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири № 53 в будинку № 6 «а» по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 1995 року, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «ТОРГ-ІНВЕСТ». [PERSON] був зареєстрований у квартирі № 53 в будинку № 6 «а» по вулиці Запорізькій в м. Запоріжжя, як член родини, але з 2008 року в квартирі не проживає, особистих речей в ній не має, витрат з оплати комунальних послуг не несе. З 2008 року по теперішній час квартира № 53 в будинку № 6 «а» по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі здається нею, як власником квартири, в оренду третім особам, що свідчить про факт не проживання відповідача у зазначеному житловому приміщенні. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 53 в будинку № 6 «а» по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі. Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає. Відповідач по справі [PERSON] Є,В. у судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти позову не заперечує, оскільки він за місцем своєї реєстрації не проживає з 2008 року, оскільки мешкає разом з родиною у м. Києві. Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надав. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 53 в будинку № 6 «а» по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 1995 року, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «ТОРГ-ІНВЕСТ». Як вбачається з довідки адресно-довідкового бюро Державної міграційної служби України в Запорізькій області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: Запорізька 6-А кв.53 в м. Запоріжжі. [PERSON] був зареєстрований у квартирі № 53 в будинку № 6 «а» по вулиці Запорізькій в м. Запоріжжя, як член родини, але з 2008 року в квартирі не проживає, особистих речей в ній не має, витрат з оплати комунальних послуг не несе. З 2008 року по теперішній час квартира № 53 в будинку № 6 «а» по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі здається [PERSON], як власником квартири, в оренду третім особам, що свідчить про факт не проживання відповідача у зазначеному житловому приміщенні. Згідно ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи вищевикладені обставини у сукупності з доданими до матеріалів справи копіями документів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved