Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

У січні 2014 року позивачі звернулися до суду з названим позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 листопада 2000 року Фондом комунального майна Броварської міської ради, їм та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що між сторонами виник спір з приводу користування квартирою, позивачі просять визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру у розмірі 1/3 частини за кожним, встановити порядок користування квартирою, виділивши їм в користування житлову кімнату площею 17,2 кв.м., а підсобні приміщення залишити в спільному користуванні сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала рівність часток сторін у праві власності на квартиру, вважає, що її неповнолітній син також має право на частку квартири. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 листопада 2000 року Фондом комунального майна Броварської міської ради Київської області. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтями 370 та 372 ЦК України передбачено, що в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності та його поділу вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на наведене суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності на квартиру, тобто по 1/3 за кожним. Як вбачається з копії технічного паспорту, спірна квартира розташована на десятому поверсі дванадцятиповерхового будинку, має загальну площу 53,1 кв.м., житлову - 29,5 кв.м., складається з двох житлових кімнат №№ 2, 3 площею відповідно 17,2 та 12,3 кв.м. та підсобних приміщень: коридор № 1 площею 7,7 кв.м., кухня № 4 площею 8,3 кв.м., вбиральня № 5 площею 1,3 кв.м., ванна кімната № 6 площею 5,0 кв.м., вбудована шафа площею 0,6 кв.м. Виходячи з житлової площі 29,5 кв.м., на кожного співвласника припадає по 09,83 кв.м. житлової площі. Суд вважає за можливе виділити в користування позивачів житлову кімнату № 2 площею 17,2 кв.м., а відповідачу - житлову кімнату № 3 площею 12,3 кв.м. Суд вважає, що такий варіант користування квартирою буде відповідати інтересам сторін, враховуючи, що між ними склався саме такий порядок користування кімнатами, а перевищення частки відповідача, на думку суду, не буде суттєво ущемляти інтереси інших співвласників, враховуючи, що позивачі самі просять встановити такий варіант користування квартирою. На підставі викладеного та

Outcome: approved