Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 червня 1985 року Партизанською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №09. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає\~про те,\~що він\~зареєстрував шлюб\~з відповідачкою від якого вони мають спільну дитину сина [PERSON]. Разом з тим, позивач зазначив, що сімейне життя у сторін не склалося, вони мають діаметрально різні поглядати на життя та фактично припинили шлюбні відносини, з 2017 року проживають окремо один від одного. Позивач та його представник надали суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили шлюб розірвати. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подавав, зустрічний позов не предявляв, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального\~кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи визнання відповідачем позову та підтримання позивачем та його представником позовних вимог, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що сторони з 03 червня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис\~№09, що\~підтверджується копією\~свідоцтва про\~шлюб серії\~1-КИ\~№288290, видане 03 червня 1995 року Партизанською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №09. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], 06 березня 2009 року. Відповідно до\~ ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України\~). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з причин\~відсутності взаєморозуміння,\~різних поглядів\~на сімейне\~життя, беручи до уваги, що сім'я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України фактично припинила своє існування, а також враховуючи той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України,\~сплачена позивачем при подачі сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved