Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14.07.2015 року [PERSON] взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 3900,00 доларів США, представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Борг відповідач зобов'язався повернути у термін до 21.07.2015 року. Але, як стверджував позивач, кошти, отримані в борг у сумі 3900,00 доларів США, відповідач досі не повернув у повному обсязі, безпідставно ухиляючись від виконання зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 14.07.2015 року. Оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення позики, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 3900,00 доларів США, три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 11,54 доларів США, пеню за користування позикою у сумі 1404,00 долари США, а всього - 5315,54 доларів США, а також судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру у сумі 1202,56 грн. До початку розгляду справи по суті представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 3900,00 доларів США, три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 38,79 доларів США, пеню за користування позикою у сумі 4719,00 долари США, а всього - 8657,79 доларів США, а також судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру у сумі 2070,39 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 14.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] (позикодавець) передав [PERSON] (позичальник) грошові кошти у сумі 3900,00 доларів США. Ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики відповідачем було представлено розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 3900,00 доларів США. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки договором позики від 14.07.2015 року не встановлено розмір процентів, позивач має право на отримання їх у розмірі, який визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У розписці про отримання грошових коштів від 14.07.2015 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики - 21.07.2015 року. У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти у повному обсязі не повернув, ухилившись від виконання у повному обсязі зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 14.07.2015 року. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Ч.1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до умов договору позики відповідач зобов'язався сплачувати на користь позивача пеню у розмірі 1% від суми основного боргу за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Пеня за прострочення термінів сплати грошових коштів за договором позики, нарахована позивачем, складає 4719,00 доларів США. Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 14.07.2015 року у сумі 3900,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 14.01.2016 року становить 92196,00 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 38,79 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 14.01.2016 року становить 917,00 грн. (3900,00 доларів США х 3% х 121/365 днів х 100%), пеню за прострочення термінів сплати грошових коштів за договором позики у розмірі 4719,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 14.01.2016 року становить 111557,16 грн. (3900,00 доларів США х 1% х 121 день), а всього - 8657,79 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 14.01.2016 року становить 204670,16 грн. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2070,39 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved