Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У січні 2017 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що в неї від шлюбу з [PERSON] народилась дитина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 17.12.2015 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. У добровільному порядку відповідач аліменти не сплачує, від виховання дитини ухиляється, не дбає про її фізичний та моральний стан. [PERSON] відвідує навчальний заклад № 163 управління освіти міської ради. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо виховання дитини, свідомо нехтує ними, аліменти на утримання дитини не сплачує, не відвідує навчальні та медичні заклади з дитиною, не переймається моральним та духовним розвитком дитини. На підставі зазначеного просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], 12 листопада 2012 року та сягнути з нього на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], а також надала висновок Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Довгинцівської районної в місті Кривий Ріг ради, в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду висновок виконкому Довгинцівської районної в місті ради, в якому вказано, що вони не можуть дати об'єктивну оцінку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON], оскільки осатаній мешкає поза межами Довгинцівського району м. Кривого Рогу та відсутні достатні підстави для вирішення порушеного питання. Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 20.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції у Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 93 (а.с.7). Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 17.12.2015 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було розірвано(а.с.8). 29 листопада 2016 року позивачка разом з дитиною [PERSON] взяті на облік внутрішньо-переміщених осіб, які зареєстровані по [ADDRESS] та фактично проживають в [ADDRESS](а.с.9-10). Відповідно до довідки № 03/27 виданої 16.12.2016 року Комунальним дошкільним навчальним закладом комбінованого типу «Ясла-садок № 163 «Квіточка» управління освіти Маріупольської міської ради», [PERSON], [INFO] з 28.09.2016 року відвідує вказаний заклад (а.с.16). З наданої вказаним закладом характеристики, вбачається, що дитина характеризується з позитивної сторони, батько дитини у його вихованні не приймає участі та вказаний заклад не відвідує(а.с.17). Дитина також відвідує учбовий центр «Smart land», де вивчає англійську мову, де також батька дитини не бачили (а.с.18). Дитина спостерігається в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» з 27.09.2016 року. Амбулаторію з дівчинкою відвідує тільки матір дитини, яка виконує усі рекомендації дільничного лікаря. На диспансерних обліках дитина не спостерігається. Батько дитини станом здоров'я доньки ніколи не цікавився, до амбулаторії не звертався. (а.с. 19). Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації Маріупольської ради, витяг із протоколу № 14 від 12.02.2017 року, з метою соціального захисту дітей, органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської ради, було вирішено доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON]., [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO]. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що підтримують дружні стосунки із сім'єю позивача при цьому жодного разу не бачили, щоб батько дитини відповідач у справі приймав участь у її вихованні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердила, що за весь час її роботи в якості вихователя в дитячому садку в м.Старобешево, який до 2016 року відвідував малолітній [PERSON], батько дитини жодного разу не приходив та участі у вихованні не приймав. Аналогічна ситуація складалася і з жовтня 2016 року в Яслах-садку № 163 «Квіточка» в місті Маріуполі, куди на теперішній ходить малолітній [PERSON]. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що відповідач, будучи повнолітньою та працездатною особою, ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо свого сина, життям та здоров'ям дитини у достатньому обсязі не цікавиться, дитину не відвідує, будь-якої участі в його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, місце мешкання не відоме. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка відповідача щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов'язки щодо неповнолітнього сина [PERSON], а тому суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина. Разом з тим, згідно з частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину незалежно від позбавлення його батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved