Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування належним їй житловим будинком, який знаходиться у [ADDRESS] . В обгрунтування\~позовних вимог\~позивачка покликається\~на те,\~що вона\~є власником\~будинковолодіння,\~яке знаходиться\~у [ADDRESS] .\~Крім неї,\~у житловому\~будинку зареєстрований,\~але фактично\~не проживає\~її колишній\~чоловік [PERSON] ,\~з яким\~вона розлучилася\~у грудні\~2018\~року.\~Останній ще\~до розлучення\~покинув її\~житловий будинок\~та переїхав\~на постійне\~місце проживання\~до своїх\~батьків в\~с.\~Петранка Рожнятівського\~району.У добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації в будинку не бажає, чим порушує майнові права позивача. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. Разом з тим, будучи раніше допитаною у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення повідомлення про його виклик на офіційному веб сайті судової влади України, однак у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань та відзиву на позов не подавав. На підставі письмової заяви позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2020, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2020 (а.с. 9, 11). Шлюб між сторонами розірваний 19 грудня 2018 року, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 19.12.2018 (а.с. 12). У належному позивачці будинку зареєстрований як член сім`ї її колишній чоловік - відповідач по справі [PERSON] . Останній у будинку не проживає більше п`яти останніх років, місце його проживання невідоме, що підтверджується довідкою № 458 виданої Камінською сільською радою 03.11.2020, актом обстеження домоволодіння по [ADDRESS] , складеного комісією Камінської сільської ради 03.11.2020 (а.с.13-14). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] дав суду показання про те, що проживає в [ADDRESS] , та являється кумом позивачки, тому йому достовірно відомо, що відповідач у 2014 році покинув сім`ю, з того часу у належному позивачці будинку не проживає, у село Камінь не приїжджає, його майна та речей у будинку позивачки немає. Йому також відомо, що відповідач проживає з іншою жінкою. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає по сусідству з позивачкою в [ADDRESS] та являється хресною матір`ю сина сторін. Їй достовірно відомо, що відповідач не проживає в будинку позивачки близько шести останніх років, його майна та речей там немає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у належному позивачці житловому будинку більше одного року, його майна та речей у вказаному будинку не має, будь-яких інших доказів про те, що відповідач не проживає у житловому будинку позивачки з поважних причин судом не здобуто. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку позивачки. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved