Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та ПрАТ Українська транспортна страхова компанія про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 03.04.2016р о 16:30 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] визнано винною за ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №71/16 від 12.04.2016р. визначено суму матеріальної шкоди у розмірі 151 893,42 грн. Вказану шкоду [PERSON] добровільно не відшкодувала. Також дії [PERSON] в результаті яких сталося ДТП та пошкодження автомобіля призвели до того, що позивач знаходилася у стресовому стані упродовж тривалого часу, а тому вважає, що своїми діями [PERSON] завдала моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. Також згідно полісу №АЕ/7739555 цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] була застрахована у ПрАТ Українська транспортна страхова компанія, до якої звернулася з вимогою щодо виплати страхового відшкодування, однак будь якої відповіді не отримала. За таких обставин позивач просила стягнути солідарно з [PERSON] та ПрАТ Українська транспортна страхова компанія на свою користь суму завданої майнової шкоди у розмірі 49 000 грн; стягнути з [PERSON] на свою користь суму завданої майнової шкоди у розмірі 102 893,42 грн, стягнути з [PERSON] на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявилися. Від представника [PERSON] в черговий раз надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, у звязку з перебуванням відповідача за межами митної території України. Представники відповідачів неодноразово на адресу суду надсилали клопотання про перенесення розгляду справи з різних підстав, зокрема: у звязку з перебуванням відповідача за межами митної території України, для підшукування нового адвоката, зайнятістю адвоката в іншому процесі, у звязку із необхідністю надання додаткових доказів, перебуванням адвоката на лікарняному, однак до клопотань суд ставиться критично. Представники відповідачів у запропонований в ухвалі про відкриття провадження строк не подали письмові заперечень проти позову, а також доказів зайнятості представника відповідача в іншому судовому засіданні суду не було надано, що розцінюється судом, як зловживання представника відповідача своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО342579, [PERSON] є власником Citroen C4 р.н. [NUMBER] (а.с5). Відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] визнано винною за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягнення у вигляді штрафу. Судом встановлено, що 03.04.2016р. о 16-30 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] рухаючись в м. Кривий Ріг по вул. Електрична, не вибрала безпечної дистанції та швидкості руху, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] тілесні ушкодження (а.с.6). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно копії поліса №АЕ/7739555 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПрАТ Українська транспортна страхова компанія, строк дії з 02.04.2016 р. по 01.04.2016р., страхувальник [PERSON], страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду завдану майну 51 000 грн, розмір франшизи одна тисяча гривень, забезпечений транспортний засіб Porsche Cayenne н.з.АЕ2277ВМ (а.с.8). [PERSON] 06.04.16р. звернулась до ПрАТ Українська транспортна страхова компанія із повідомленням про подію, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу (ТЗ) згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого ПрАТ «УТСК» (а.с.9). 06.04.2016р. було складено акт огляду колісного транспортного засобу Сітроен С4, власником якого є [PERSON] (а.с.10). [PERSON] 26.05.2016 р. звернулась до ПрАТ Українська транспортна страхова компанія із заявою про отримання страхового відшкодування по випадку, що стався 03.04.2016р., вказавши реквізити банківського рахунку для перерахування грошових коштів (а.с.11). Окрім того 25.11.2016р. на адресу ПрАТ Українська транспортна страхова компанія було направлено вимогу про здійснення страхового відшкодування (а.с.13-14). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 71/16 по визначенню матеріального збитку складеного 12.04.2016р., сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) VF7NC9HR8CY625868, складає 151 893,42 грн (а.с.15-17). Протокол огляду транспортного засобу було проведено 07.04.2016р., під час якого були присутні: володілець [PERSON], учасник ДТП [PERSON], експерт - автотоваровед [PERSON] (а.с.18). У судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що розрахунок суми матеріальної шкоди, завданої з технічної точки зору власнику автомобіля «Citroen C4 1.6 HDi», здійснювалася з врахуванням зносу всіх деталей кузову на 36 %, оскільки автомобіль раніше був в ДТП. При здійсненні калькуляції вартості ремонту і відновлювальних робіт враховувалась лише вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів та вартість запчастин, які підлягають заміні під час ремонту, втрата товарної вартості не враховувалась. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №36 від 18.05.2016р. ФОП [PERSON] прийняв від [PERSON] на підставі сплати за запчастини та ремонт автомобіля Citroen C4 реєстрац. №АЕ4789НВ 110 000 грн, а згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №49 від 24.06.2016р. ФОП [PERSON] прийняв від [PERSON] на підставі сплати за запчастини та ремонт автомобіля Citroen C4 реєстрац. №АЕ4789НВ 62\~500,45 грн (а.с.141). У копії акта виконаних робіт №0000000112 від 24.06.2016р. вказана вартість виконаних робіт та вартість запчастин і матеріалів разом, без ПДВ складає 172\~500,45 грн (а.с.143). У пункті 3 частини першої статті 988 ЦК України визначено, що страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За змістом статей\~9,\~22-31,\~35,\~36 Закону № 1961-IV\~настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застраховано у ПрАТ Українська транспортна страхова компанія, суд приходить до висновку, що страховик, у межах страхової суми, повинен відшкодувати завдану позивачу шкоду, а саме у розмірі 49\~000 грн. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Оскільки шкода завдана [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 71/16, складає 151 893,42 грн, а згідно поліса АЕ/773955 страхова сума (ліміт відповідальності) складає 50\~000 грн (франшиза 1\~000 грн), інша частина завданої шкоди підлягає стягненню з особи, яка завдала шкоду, а саме з [PERSON] у розмірі 102\~893,42 грн. Розмір завданої шкоди у встановленому законом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України) порядку відповідачами не спростовано. Також відповідачами не надано документів, які б спростували наданий позивачем розрахунок. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає , в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна . Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Норми статей 1166, 1187, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні джерелом підвищеної небезпеки шкоди не покладається, він лише повинен довести факт завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач вказані обставини довів, а відповідачі не довели відсутність вини [PERSON] в нанесенні шкоди. За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує, що в результаті ДТП та пошкодження автомобіля, позивач знаходився у стресовому стані, не міг користуватися автомобілем, що зумовило певні незручності позивачу та привело до зміни звичайного для позивача життя в побутовій сфері, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial