Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому зазначає, що 05 липня 2002 року помер його дід [PERSON] З дня смерті останнього відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок, надвірні будівлі та господарські споруди, що знаходяться по вул. Шевченка, 48 у с. Брониця Камінь-Каширського району Волинської області. Згідно заповіту, який залишив [PERSON], він є спадкоємцем належного йому майна. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З метою прийняття спадщини позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, що розташовані по вул. Шевченка, 48 у с. Брониця, Камінь-Каширського району, Волинської області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяви, із змісту яких вбачається, що він просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили і заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не подали. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, як це передбачено ст. 529 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до положень ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 05 липня 2002 року (а.с. 4). Останньому на праві власності належав деревяний житловий будинок (загальна площа будинку - 48 кв.м.) та надвірні будівлі і споруди (сарай, убиральня, огорожа), що знаходяться у с. Брониця по вул. Шевченка, 48, Камінь-Каширського району, Волинської області, побудовані у 1951 році (а.с. 8, 9-20). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Ще за життя [PERSON] склав заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Броницької сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області [PERSON] 22 лютого 2000 року та зареєстрований в реєстрі за № 67, яким спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами заповів [PERSON] Даний заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 40). Позивач [PERSON] після смерті діда [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину (а.с. 39). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги за законом, спадщину не прийняли. 10 лютого 2015 року [PERSON] І. подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] (а.с. 38), однак нотаріус, як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 816/02-14 від 30 грудня 2015 року, відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, оскільки позивач не надав правовстановлюючих документів на будинковолодіння та витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 7). Таких документів спадкодавець [PERSON] за життя не мав, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 51701932 від 16.01.2016 р. (а.с. 26), а тому позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право власності на спадкове нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на спірне спадкове нерухоме майно.

Outcome: approved