Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

У січні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до договору №б/н від 18.02.2008р. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 31.10.2018р. виникла заборгованість у розмірі 37553,90 грн., яка складається з: 6121,30 грн. - заборгованість за кредитом; 25304,13 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6128,47 грн. заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми віднімається сума, яка була задоволена рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.08.2011р., яким з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнено заборгованість за кредитним договором від 18.02.2008р. в сумі 18017,81 грн. Таким чином заборгованість до стягнення становить 22413,78 грн. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.03.2019 р. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості суддею Дудіковим А. В. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про слухання справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судові засідання призначені на 22.05.2019р. та 04.07.2019р. відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , однак конверти повернулись на адресу суду з відміткою «інші причини» з дописом «не проживає» та відміткою «неправильно зазначена або відсутня адреса (а.с. 44-45, 54-55) Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом підписання заяви (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.11). З урахуванням положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, п. 6.5 Договору позичальник зобов`язався: погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Договору. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тому вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 509,\~525,\~526,\~527,\~530,598,\~599,\~615,\~1054,\~1050 ЦК України\~набув права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як зазначає представник позивача, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2018р. має заборгованість на суму 37553,90 грн., яка складається із: 6121,30 заборгованість за кредитом; 25304,13 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6128,47 грн. заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 18017,81 рн., яка була задоволена рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.08.2011р. у цивільній справі №2-651/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином поточна заборгованість станом на 31.10.2018р. становить 22413,78 грн. та складається: 16491,80 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4378,47 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1043,51 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.08.2011р. у цивільній справі №2-651/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено позов банку, згідно з яким в рахунок погашення заборгованості за кредитом стягнуто суму у розмірі 18017,81 грн. З метою недопущення подальшого зростання заборгованості за кредитом, банк вирішив звернутись з позовом про стягнення заборгованості на суму різниці між поточною заборгованістю та сумою заборгованості, яку було стягнуто за рішенням суду та яка на сьогоднішній день не погашена. Представник позивача вважає, що прийняття рішення Тростянецького районного суду Вінницької області у від 01.08.2011р. у цивільній справі №2-651/11 не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами Договору і не тягне за собою припинення договору. Оскільки отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, Договір (Заява) - не розірваний чи не припинений згідно визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України\~правових підстав, тому на думку представника позивача, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Однак з таким висновком Банку погодитись не можна, з огляду на наступне. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.08.2011р у цивільній справі№2-651/11 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 18.02.2008р. в сумі 18017,81 грн., що складається: 6121,30 грн. заборгованість за кредитом; 8812,33 заборгованість по процентам за користування кредитом; 1750 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 834,18 грн. штраф (процентна складова). Рішення суду набрало законної сили 12.08.2011 року. Згідно ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звернувшись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2008р. станом на 31.10.2018р., яка становить 22413,78 грн. та складається: 16491,80 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4378,47 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1043,51 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст.ст. 526,\~ 527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.08.2011р у цивільній справі№2-651/11 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 18.02.2008р. в сумі 18017,81 грн. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України вказують, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права отримати за час прострочення суми, передбачені статтею 625 ЦК. Відповідно до п.п.5.3, 5.7, 5.5.1 банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від боржника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі. Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк у серпні 2011р. ПАТ КБ «Приватбанк» використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, а також сплати процентів, пені за порушення умов договору та комісії шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 01.08.2011р. у справі № 2-651/11 рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки у серпні 2011р. ПАТ КБ «Приватбанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилися. Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Даний висновок також узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/16336/16-ц. Натомість, як вбачається із змісту позовної заяви АТ КБ «Приватбанк», як на підставу своїх вимог посилається на положення кредитного договору строк дії якого сплив, та на ст. 1050 ЦК України, а не положення\~ст. 625 ЦК України. Розрахунок трьох відсотків річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Таким чином, 3% річних за період з 31.03.2011р. по 04.07.2019р. складають суму в розмірі 4468 грн. (18017,81 грн. х 3% / 365 х 3017 днів = 4468 грн.) За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних за період з березня 2011 року по липень 2019 року у сумі 4468 грн.\~ Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: partial