Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що рішенням Камінь-Каширського районного суду від 22 грудня 2014 року укладений між нею та відповідачем шлюб було розірвано. Від шлюбу у неї є троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 26 грудня 2014 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 28 грудня 2015 року сину [PERSON] виповнилось 18 років і стягнення аліментів по рішенню суду припинилося. Дочки [PERSON] та [PERSON] знаходяться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює у Камінь-Каширському управлінні водного господарства. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4, 5). Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року постановлено стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття старшої дитини, починаючи з 22 грудня 2014 року (а.с. 17-18). 28 грудня 2015 року син сторін [PERSON] досяг повноліття, що стало підставою для звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Отже, сторони у справі як батьки неповнолітніх дітей зобов'язані їх утримувати до досягнення повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Наведені норми закону дають підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або у частці від доходу. Неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю. Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З довідки Камінь-Каширського управління водного господарства № 20/03/09 від 21 січня 2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює оглядачем ГТО і розмір його заробітної плати становить за період з серпня 2015 року по грудень 2015 року 8390,83 грн., а саме: серпень 1487,49 грн., вересень 1470,14 грн., жовтень 1764,43 грн., листопад 1490,46 грн., грудень 2178,31 грн. (а.с. 13). Таким чином, відповідач отримує регулярний дохід, а тому аліменти належить стягувати, відповідно до ст. 183 СК України, в частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів, суд, окрім вищенаведених обставин, враховує стан здоровя дітей, матеріальне становище позивачки, відсутність у відповідача інших утриманців, і те, що обовязок по утриманню дітей покладається рівною мірою на матір та батька, і приходить до висновку, що вимоги позивачки належить задовольнити повністю і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 січня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, і позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON], у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», належить стягнути в дохід держави судовий збір у мінімальному розмірі, що становить 551 грн. 20 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved