Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 20.07.1991 року у Віньковецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 32. В обґрунтування позову зазначив, що 20.07.1991 року він зареєстрував шлюб із відповідачем. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. В сім`ї відбувалися сварки та конфлікти, що призвели до того, що вони стали чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися з 2002 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просив його розірвати. Ухвалою від 20.08.2021 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 08.10.2021 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 20.07.1991 року у Віньковецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як випливає із змісту позовної заяви, сторони мають різні погляди на шлюб та сімейні обов`язки, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Сторони примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажають, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення.

Outcome: approved