Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

у серпні 2019 року ПрАТ «АСК «Омега» в особі представника - адвоката Шипілова О.В. звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 20 953,4 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 13.09.2016 року між ПрАТ «АСК «Омега» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6001711, згідно якого ПрАТ «АСК «Омега» взяло на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом «Kia Sorento», д.н.з. [NUMBER] , а страхувальник (або будь-яка особа, що управляє забезпеченим транспортним засобом на законних підставах) - зобов`язання щодо виконання обов`язків покладених на страхувальника Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», включаючи своєчасне письмове повідомлення страховика про настання ДТП та надання інших відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна. 12.07.2017 року відбулась ДТП, учасниками якої був [PERSON] (транспортний засіб «Kia Sorento», д.н.з. [NUMBER] ) та транспортний засіб «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] . На підставі страхового акту № 6992-ЦВ та розрахунку суми страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування у розмірі 20 953,40 грн. Однак, відповідач про вище вказану ДТП, що сталась 12.07.2017 року ПрАТ «АСК «Омега» не повідомив. У зв`язку з цим, просило стягнути з відповідача сплачену суму страхового відшкодування. Ухвалою суду від 10.10.2019 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 29.11.2019 року (а.с. 42-43). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву про те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2017 року відбулась ДТП, учасниками якої був [PERSON] (транспортний засіб «Kia Sorento», д.н.з. [NUMBER] ) та транспортний засіб «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 5-6). Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Kia Sorento», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» відповідно до Полісу № АК/6001711від 13.09.2016 року з терміном дії 13.09.2017 включно (а.с. 4). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 18.01.2018 та страхового акту № 6992-ЦВ від 23.01.2018 року розмір страхового відшкодування власнику пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] склав 20 953,40 грн. (а.с. 9, 10). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п.п. 33.1.4 пункту 33.1. ст.. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. ПрАТ «АСК «Омега» звернулось до [PERSON] з досудовою вимогою від 25.06.2019 р. у якій зазначено, що про ДТП, яка сталась 12.07.2017 року, відповідач [PERSON] ПрАТ «АСК «Омега» письмово не повідомив, тому з порушенням п.п. 33.1.4 пункту 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] необхідно сплатити суму в розмірі 20 953,40 грн. Проте, вимога ПрАТ «АСК «Омега» залишилась без задоволення. У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України суду не надано. Згідно п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Так, представник позивача в своїй позовній заяві зазначив, що власнику транспортного засобу «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] на підставі страхового акту страхового акту № 6992-ЦВ та розрахунку суми страхового відшкодування було виплачене страхове відшкодування у розмірі 20 953,40 грн. На підтвердження вказаної обставини надав платіжне доручення № 322 від 28.02.2018 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Тому, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 15). На підставі викладеного,

Outcome: approved