Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської [PERSON] про встановлення факту спільного проживання на день смерті, а саме просив встановити факт його постійного спільного проживання з померлим 14 березня 2003 року батьком [PERSON], з вересня 1999 року до дня його смерті. В обґрунтування заяви вказав, що 14 березня 2003 року в м. Кривий Ріг помер його батько [PERSON], після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді окремої однокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі права власності. Позивач [PERSON] доводиться рідним сином [PERSON] і відповідно є спадкоємцем 1 черги за законом після смерті батька, який не залишив заповіту. В належній померлому батькові квартирі позивач та його батько мешкали разом , вели спільне господарство, харчувались і витрачали кошти на спільні потреби. Після смерті батька, позивач на протязі 15 років продовжує проживати в належній батьку квартирі [ADDRESS], але в ній не зареєстрований . На даний час вирішив переоформити спадщину і звернувся до Другої криворізької нотаріальної контори , але постановою нотаріуса [PERSON] отримав відмову в прийнятті заяви про прийняття спадщини , оскільки пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини та документально не підтверджує факт спільного проживання з померлим. У звязку із чим вимушений звернутись до суду з вищезазначеною позовною заявою. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON], померлого 14 березня 2003 року. Відповідно Договору купівлі-продажу від 14.09.1999 року [PERSON] належить однокімнатна квартира № 31 в будинку № 2 на вул. Десантній в м. Кривий Ріг. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право нас спадщину за законом на майно, що належало померлому 14 березня 2003 року батькові [PERSON], у звязку з тим, що пропущений строк прийняття спадщини та не підтверджує документально факт спільного проживання з померлим. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], які під присягою пояснили, що [PERSON] проживав за адресою: [INFO] зі своїм батьком [PERSON] на момент смерті і до цього часу мешкає за вищевказаної адресою. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 13.04.2010 року серія І-КИ № 340478 [PERSON] помер 14.03.2003 року. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] проживав з останнім за однією адресою до моменту його смерті. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про встановлення факту постійного спільного проживання з батьком [PERSON] у період з 1999 року до дня смерті останнього 14 березня 2003 року, є обґрунтованою, доведеною зібраними по справі доказами, та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно із ст. 69 зазначеного Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині.\~ За змістом розяснень, що містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Із матеріалів справи вбачається, що Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [PERSON] у звязку із пропуском строку прийняття спадщини . Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Проте, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки такої відмови від спадщини матеріали справи не містять позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved