Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У січні 2015року Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» (далі ОК «МЖСТ ДОМ») звернувся до суду із уточненим в подальшому позовом до [PERSON],посилаючись на те, що ОК «МЖСТ ДОМ» є обслуговуючим кооперативом та надає житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться по вул. Академіка Вільямса,59-Д відповідно до діючого законодавства України. Відповідачка на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05 квітня 2004 року є власником квартири №184, що розташована у вищезазначеному будинку, отримує надані позивачем послуги, однак несвоєчасно здійснює їх оплату. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 5941,34 грн. з якої: інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості-1954,00 грн., суми пені, нарахованої на суму заборгованості -3684,50 грн.; сума 3% річних, нарахованих на суму заборгованості - 302,84 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Представник ОК «МЖСТ ДОМ», діюча на підставі довіреності від 01 липня 2017року в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити (а.с.195).\~ Представник відповідача, діючий на підставі довіреності від 21 листопада 2014року в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити в їх задоволенні (а.с.48). Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що[PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 05 квітня 2004 року належить квартира №184, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-б (а.с.20). Балансоутримувачем будинку №59-б, що розташований по вул. Академінка Вільямса, в м. Одесі, є ОК «МЖСТ ДОМ», який надає житлово-комунальні послуги мешканцям вищевказаного будинку. Судом встановлено, що відповідачка порушує зобовязання щодо оплати наданих ОК «МЖСТ ДОМ» житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2016 року за заявою ОК «МЖСТ ДОМ» Малиновським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами по квартирі [ADDRESS], з [PERSON] в розмірі 8287,54 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2017 року був скасований судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами по квартирі [ADDRESS], в розмірі 8287,54 грн. (а.с.210). Судом встановлено, що 19 квітня 2011 року між ОК «МЖСТ ДОМ» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з опалення, постачання холодної та гарячої води №184-д1, відповідно до умов якого ОК «МЖСТ ДОМ» зобовязувалося надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобовязувався своєчасно оплачувати надані послуги, за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с.22-22а). Пунктом 3.4 вказаного договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі 0.1% за кожен день прострочення від суми заборгованості (а.с.22зр.). Крім того, 19 квітня 2011 року між ОК «МЖСТ ДОМ» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №184-д1, відповідно до умов якого ОК «МЖСТ ДОМ» зобовязувалося надавати споживачеві послуги з утримання будинку №59-д по вул. Академіка Вільямса, у м. Одесі та прибудинкової території до нього (а.с.23-24). Пунктом 2.6 вказаного договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі 0.1% за кожен день прострочення від суми заборгованості (а.с.23зр.). В підтвердження позовних вимог, представник ОК «МЖСТ ДОМ» також надав суду копії договорів між ОК «МЖСТ ДОМ» та іншими підприємствами, які надають та виконують роботи щодо забезпечення споживачів послугамиз опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, та копії актів виконаних робіт (а.с.99-192). Унаслідок неналежної оплати комунальних послуг відповідачкою за період з 28 листопада 2014 року по 25 січня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 10596,90 грн, з урахуванням несплати боргу відповідачкою за послуги з опалення з 01 листопада 2014 року по 25 січня 2017 року розмірі 4342,24 грн., позивач нарахував 2075,04 грн.- інфляційних втрат, 3862,00 пені, 317,44 грн. 3 % відсотка річних (а.с.1-9). Судом встановлено, що за період з 04 червня 2013 року по 27 березня 2015 року, відповідачка сплатила позивачу борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 6434,60 грн., що підтверджується касовими ордерами (а.с.25-29). В процесі судового розгляду було встановлено, що позивачка добровільно погасила частково заборгованість за житлово-комунальні послуги, але не погасила інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості в розмірі 1954,00 грн.; пеню нараховану на суму заборгованості в розмірі 3684,50 грн. та три відсотка річних нараховані на заборгованість в розмірі 302,84 грн. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на примусовому стягненню даних виплат з відповідачки (а.с.89-90). Відповідно до положень ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч.3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У частині 4 статті 319 ЦК України яка регулює правовідносини повязані зі здійсненням права власності вказується, що власність зобовязує. Відповідно до вимог статті 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, яка згідно зі\~ст.360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З змісту вказаної правової позиції вбачається, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги». Субєктами вказаного Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону). Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обовязки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 частини третьої статті 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та пункті 20 типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених статтею 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. Застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких судовий наказ може бути видано в разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОК «МЖСТ ДОМ» щодо стягнення з відповідачки на його користь інфляційних втрат в розмірі 1954,00 грн., пені в розмірі 3684,50 грн. та три відсотка річних в розмірі 302,84 грн. є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів у рівних частках на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог.\~ Судовий збір по справі складає 1600,00 грн., який був повністю сплачений позивачем при зверненні до суду.\~

Outcome: approved