Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 серпня 2016 року між нею та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири серії ANP№186405, згідно умов якого позивач передала грошові кошти в розмірі 15 000 грн., а відповідач зобовязувалася в строк до 29 грудня 2016 року укласти договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, у порушення вимог попереднього договору, [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала, договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладено. З огляду на викладене, просила стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти, передані за попереднім договором у розмірі 15 000 грн., а також пеню у розмірі 15 000 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про те, що 01.02.2017 р. помилково направив на адресу суду клопотання щодо повернення позову, у звязку з чим просив його не розглядати. Також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує, просив її розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судове засідання відповідачка не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, а саме у судове засідання на 14.03.2017 р., 04.04.2017 р., 10.05.2017 р., однак конверти повернулися до суду без вручення, у звязку зі спливом терміну зберігання. За таких обставин суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно попереднього договору купівлі-продажу від 22.08.2016 року (далі Договір), [PERSON] (майбутній продавець) та [PERSON] (майбутній покупець) уклали цей договір, згідно умов якого [PERSON] зобовязувалася продати та передати [PERSON], а [PERSON] зобовязувалася купити та прийняти від [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір був підписаний сторонами особисто, про що свідчать їх підписи на ньому, та посвідчений ПН Криворізького МНО [PERSON] від 22.08.2016 р. (а.с.5). Відповідно до п.1 б) сторони домовилися, що договір купівлі-продажу вищеозначеної квартири має бути укладено ними та нотаріально посвідчено не пізніше ніж 29 грудня 2016 року. Також, згідно п.2 Договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, [PERSON] передала [PERSON] 15 000 грн. до підписання цього договору. Зазначена вище сума розцінюється сторонами у договорі як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу вищеозначеної квартири. П. 4 Договору передбачено, що у разі відмови (ухиляння) від укладення договору купівлі-продажу у визначений в п. 1 б) даного попереднього договору (чи додатково погоджений) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, винна сторона зобовязана сплатити пеню у розмірі 100 відсотків від суми авансу, переданого за цим попереднім договором. Факт отримання авансу, а також ухиляння [PERSON] від укладення договору купівлі-продажу за попереднім договором у встановленому законом (ст. ст. 10, 60, 137 ЦПК України) порядку ніким не спростовано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у визначений умовами договору строк відповідачка взятих на себе зобовязань не виконала, не продала та не передала [PERSON] квартиру, необґрунтовано ухилялась від укладення договору купівлі-продажу, а тому на підставі умов попереднього договору зобовязана сплатити отриману суму авансу та пеню у розмірі 100 відсотків від суми авансу, переданого за цим попереднім договором, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved