Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 24.04.2015 року, вказавши у позові, що від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . В позові зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та обов?язки, ведення домашнього господарства. З весни 2020 року сторони проживають окремо, відповідач покинув родину та проживає з іншою жінкою. Подружжя стали чужими один одному, шлюб є суто формальним. Фактично подружні відносини припинені. Дитина проживає разом із нею. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, не заявлено. В судове засідання позивач не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримує, просить шлюб розірвати (а.с. 19 ). Відповідач в судове засідання не з`явився також, надав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову (а.с. 20). Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 24.04.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 9). Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Питання залишення позивачу шлюбного прізвища або відновлення дошлюбного прізвища нею не ставилось. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 11.08.2020 року №N1DQT4213M, якою підтверджується сплата судового збору в сумі 840,80 грн, отже половина цієї суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а решта підлягає поверненню позивачу у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved