Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідачів, в якому просила виділити їй в користування в рахунок 1/5 ідеальної частки на домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянку з урахуванням її фактичного використання та користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, з урахуванням земельної ділянки, визначеної для проходу та обслуговування частини житлового будинку, що належить [PERSON], встановити земельний сервітут для обслуговування частини позивача в житловому будинку [ADDRESS] позначеному в технічному паспорті КПТІ Бердянської міської ради літ. «А,А1, а1, а2, а3, а5, а6», орієнтовно від хвіртки №18 до дальнього кута від вул. Дюміна житлового будинку літ. «А» з боку домоволодіння [ADDRESS]; виділити і передати їй в рахунок 1/5 ідеальної частки в користування в житловому будинку [ADDRESS], позначеному в технічному паспорті КПТІ Бердянської міської ради літ. «А,А1, а1, а2, а3, а5, а6»: - коридор 2-15, санвузол 2-16, кухню 2-13, нежиле приміщення 2-14, кімнату 2-8, комору 2-9 та господарські будівлі і споруди: будинок літнього типу «Е1», душ-вбиральню «н1» ворота №5, хвіртку №18, паркан №14, а також зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засипати зливну яму, позначеному на технічному паспорті КПТІ Бердянської міської ради під №16. В обґрунтування позову посилалася на те, що домоволодіння [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 1/5 частка на підставі договору дарування від 04.02.2005 року, [PERSON] - 1/3 частка на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.1980р., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 3/10 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.03.2006 року, [PERSON]- 1/6 частка на підставі договору дарування від 01.03.2007 року. За їх домоволодінням було закріплено земельну ділянку площею 976,0 кв.м., яка знаходиться в загальному користуванні всіх співвласників. У грудні 2007 року вона зверталася до суду з позовом до відповідачів про визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] у відповідності з ідеальними частками співвласників у праві власності на домоволодіння з дворами окремого користування, оскільки відповідачі [PERSON] без належного дозволу будують самочинні будівлі, займаючи земельну ділянку, яка перевищує частку їх власності на домоволодіння. Рішенням Бердянського міскрайонного суду Запорізької області від 20.10.2008 року її позов було задоволено: визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою у [ADDRESS] між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ІІ варіантом судової будівельно-технічної експертизи №07/08 від 26 серпня 2008 року. Виділено в користування [PERSON] в рахунок 1/5 частки домоволодіння земельну ділянку загальною площею 194,0 кв.м., у тому числі: 194,0 кв.м. під будівлями, спорудами та двором окремого користування ( на схемі розділу позначено зеленим кольором), що на 1,24 кв.м. менше, ніж відповідає частці у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] Залишено в користування [PERSON] (3/40), [PERSON] (3/40), [PERSON] (3/40), [PERSON] (3/40) в рахунок 3/10 частки домоволодіння земельну ділянку загальною площею 300,0 кв.м., у тому числі: 300,0 кв.м. - під будівлями, спорудами та двором окремого користування (на схемі розділу позначено синім кольором), що на 7,14 кв.м. більше, ніж відповідає частці у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] Залишено в користування [PERSON] в рахунок 1/3 частки домоволодіння земельну ділянкою загальною площею 320,0 кв.м., у тому числі 320,0 кв.м. - під будівлями, спорудами та двором окремого користування (на схемі розділу позначено червоним кольором), що на 5,4 кв.м. менше, ніж відповідає частці у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] Залишено в користування [PERSON] в рахунок 1/6 частки домоволодіння земельну ділянкою загальною площею 162,2,0 кв.м., у тому числі 162,2 кв.м. - під будівлями, спорудами та двором окремого користування (на схемі розділу позначено жовтим кольором), що на 0,5 кв.м. менше, ніж відповідає частці у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] В подальшому дах над житловим будинком прийшов в непридатний стан, і вона з чоловіком вирішила його відремонтувати. Однак відповідач [PERSON] почала чинити перешкоди щодо можливості потрапити на дах та проводити ремонтні роботи. Згідно визначеного за ІІ варіантом експертизи порядку користування земельною ділянкою у неї немає праваё встановленого судом для проходу по земельній ділянці, позначеній синім кольором, для обслуговування своїх житлових приміщень та вікон. У грудні 2013 року [PERSON] зверталася до Бердянського МВ УМВС з повідомленням про те, що її сусіди в кв.№2 незаконно займаються ремонтом даху. Через декілька днів відповідач повторно звернулася до міліції з повідомленням про те, що її сусід з кв.№2 демонтував частину паркану, щоб ходити по її подвір'ю. Вважає, що приміщеннями, які користуються відповідачі [PERSON], а саме: кімната 3-5 та 3-6 житлового будинку, знаходяться на її земельній ділянці. Тому вона вважає за необхідне в судовому порядку вирішити питання щодо передання їй майна в натурі в рахунок частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] Крім того, відповідачі [PERSON] на території земельної ділянки влаштували зливну яму №16, яка знаходиться безпосередньо під вікнами позивача, а саме приміщеннями №2-8 та 2-14. В 2013 році відповідачі знову почали її використовувати за цільовим призначенням, що унеможливлює нормальне проживання у зв'язку з специфічним запахами. У 2010 році вона зверталася до виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо питання демонтажу зливної ями. 07.04.2010 року виїздом на місце відділом контролю за будівництвом управління архітектури та містобудування було проведено перевірку фактів, викладених у зверненні, та встановлено, що [PERSON] проводяться роботи з улаштування зливної ями на відстані 1 метра від західного вікна її житлового будинку. Відповідачу було рекомендовано знести або перенести зливну яму та вбиральню у відповідності до діючих норм. Отже їй для обслуговування її частини житлового будинку необхідно встановити сервітут. У березні 2014 року відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила застосувати положення п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України до позовних вимог [PERSON] щодо виділення земельної ділянки в користування, яка ухвалою суду від 03.03.2014 року була задоволена: в частині вимог щодо виділення [PERSON] в рахунок 1/5 ідеальної частки на домоволодіння [ADDRESS] земельну ділянку з урахуванням фактичного користування та користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, з урахуванням земельної ділянки визначеної для проходу та обслуговування частини житлового будинку, що належить [PERSON], закрито провадження у справі. Після проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи позивач уточнила позовні вимоги, зокрема, визначилася з позовними вимогами щодо встановлення земельного сервітуту площею 11,3 кв.м. на земельній ділянці, виділеній в користування відповідачам [PERSON], для обслуговування частини жилого будинку, що знаходиться в користуванні [PERSON], у вигляді смуги від хвіртки № 18 вздовж західної сіни сіней «а5» в районі приміщень 2-16 і 2-14 та вздовж західної стіни жилого будинку «А» в районі приміщення 2-8 збоку домоволодіння [ADDRESS], позначений у додатках №1 і №2 висновку. Його встановлення передбачає знесення (демонтаж) не інвентаризованого паркану співвласників [PERSON], тому просила зобов'язати відповідачів [PERSON] знести цей паркан в районі сервітуту, інші вимоги залишила без змін, в тому числі й їх обґрунтування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав уточнену позовну заяву із зазначених у ній підстав, просив задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали частково: не заперечували проти виділення позивачеві майна в натурі згідно п.3 останньої уточненої позовної заяви, а саме: виділення в користування кімнати 2-8, комори 2-9, кухні 2-13, нежилого приміщення 2-14, коридору 2-15, санвузла 2-16, однак заперечували проти виділення їй в користування господарських будівель і споруд, які позивач зазначає в позові, посилаючись на те, що, на їхню думку, вони є самочинними, оскільки в техпаспорті на домоволодіння, виготовленого станом на 03.09.2010 року вони не були зазначені у складі домоволодіння, а представленому позивачем технічному паспорті, виготовленому станом на червень 2013 року, вони вказані, що збудовані у 2008 році. Проте ніякого дозволу на їх будівництво позивач у відповідача не питала. Заперечували також, щоб була засипана зливна яма, оскільки її було влаштовано ще до того, як [PERSON] стала співвласницею будинку. Коли вони відділилися за рішенням суду, тобто визначили порядок користування земельною ділянкою, то забрали собі і загальну вбиральню. У них (відповідачів) немає центральної каналізації. Вважає, що вигрібна яма збудована без порушень, а крім цього позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про цю яму їм було відомо ще у квітні 2010 року, тому просили застосувати позовну давність. Відповідач не заперечувала, що викликала співробітників міліції, коли [PERSON] ремонтували дах через те, що це вони робили самовільно, не прохаючи дозволу зайти на її земельну ділянку. Крім цього з пропозицією укласти договір сервітуту позивач до відповідачів [PERSON] не зверталася, тому її звернення до суду з вимогами щодо встановлення земельного сервітуту є передчасним. Інші відповідачі до суду не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав наступні свідчення, що вигрібна яма, якою користується відповідачі [PERSON], знаходиться на відстані 1 метра від їхнього будинку, навпроти вікон, одна кімнати житлова, інша нежила. Довгий час вони б'ються, щоб вони її прибрали, зверталися до виконавчого комітету. У 2006-2007 роках на місці зливної ями знаходилася вбиральня з душем. В 2010 році була постанова виконкому стосовно цих будівель та їм було рекомендовано звернутися до суду. Після 2010 року вбиральня була знесена, а в 2011 році почалося будівництво вигрібної ями, яка почала використовуватися з 2012 року. Між ними та відповідачами була усна домовленість, що він повинен попереджати їх, коли йому потрібно заходити на їхню земельну ділянку. У нього не дооблаштований фасад будинку та фронтальна частина даху. Він зробив пройом в паркані для цих цілей, але на даний час він закритий двометровим парканом [PERSON]. Конфлікт був з [PERSON] у 2013 році, коли вони (він з дружиною) разом з [PERSON] вирішили замінити фронтальну частину даху. Заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 1/5 частка на підставі договору дарування від 04.02.2005 року, [PERSON] - 1/3 частка на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.1980р., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 3/10 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.03.2006 року, [PERSON]- 1/6 частка на підставі договору дарування від 01.03.2007 року. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.10.2008 року було визначено порядок користування земельною ділянкою площею 976,2 кв.м. з виділенням в користування позивача в рахунок 1/5 частки на домоволодіння земельної ділянки загальною площею 194,00 кв.м., залишено в користуванні відповідачів [PERSON] в рахунок 3/10 частки на домоволодіння земельну ділянку площею 300,0 кв.м., в користування [PERSON] (тепер [PERSON]) в рахунок належних 1/3 частки в домоволодінні - 320,0 кв.м., та в користуванні [PERSON] в рахунок 1/6 частки в домоволодінні - земельну ділянку площею 162,2 кв.м., що підтверджується копією згаданого рішення суду. Як вбачається з висновку експертизи №07/08 від 26.08.2008 року, за варіантом №2 якої визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS], відсутнє подвір'я загального користування. Частина стіни житлового будинку «А», в якій вікна з двох приміщень №2-14 (нежитлове) та №2-8 (жила кімната), якими користується позивач, виходять на земельну ділянку, виділену в користування відповідачам [PERSON], тобто є межею між земельними ділянками позивача та відповідачів [PERSON], у зв'язку з чим [PERSON] при необхідності проведення робіт щодо обслуговування та ремонту стіни свого домоволодіння та вікон має користуватись частиною присадибної ділянки, що належить цим відповідачам. Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 статті 401 ЦК України передбачено, що користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до приписів статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно положень частин 1, 2 статті 100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. За змістом частин 2, 3 статті 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Матеріали справи не містять жодної письмової пропозиції позивача відповідачам [PERSON] щодо встановлення земельного сервітуту та його умов. Сам представник позивача не заперечував, що позивач не зверталася до відповідачів з пропозицією встановити земельний сервітут, посилаючись в своїх поясненнях лише на звернення [PERSON] до міліції, які, на його думку, і є її відмовою щодо встановлення земельного сервітуту. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні передбачені законом підстави для вирішення вказаного спору в судовому порядку та для ухвалення судового рішення про встановлення земельного сервітуту, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає, як і зобов'язання відповідачів [PERSON] знести не інвентаризований паркан в районі сервітуту, заявлену як похідну вимогу від встановлення сервітуту згідно з висновком експертизи. Згідно із ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено та підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи, що в користуванні позивача [PERSON] знаходяться: в житловому будинку «А»: кімната 2-8 площею 12,9 кв.м., комора 2-9 площею 3,2 кв.м.; у сінях «а3»: кухня 2-13 площею 12,0 кв.м.; сіни «а5» у складі приміщень: нежиле приміщення 2-14 площею 5,9 кв.м., коридор 2-15 площею 3,1 кв.м., санвузол 2-16 площею 2,7 кв.м. загальною площею 39,8 кв.м., яка перевищує нормативні мінімально допустимі обмеження. Мається самостійних вхід у квартиру через коридор 2-15 сіней «а5». А по господарським будівлям і спорудам вона користується : будинком літнього типу «Е1», душем-вбиральнею «Н1», воротами № 5, хвірткою № 18, парканом № 14. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №064/09-14 від 02.09.2014 року експерт, з урахуванням його заяви щодо виправлення помилки, вважає технічно можливим відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити [PERSON] в рахунок належної їй 1/5 ідеальної частки в користування в житловому будинку [ADDRESS] позначеному в технічному паспорті КПТІ Бердянської міської ради літ. «А, А1, а1, а2, а3, а5, а6»: - кімнату 2-8, комору 2-9, кухню 2-13, нежиле приміщення 2-14, коридор 2-15, санвузол 2-16; по господарським будівлям і спорудам: - будинок літнього типу «Е1», душ-вбиральню «Н1», ворота № 5, хвіртку № 18, паркан № 14. Суд вважає, що позивачем в цій частині позовні вимоги не суперечать закону, доведені в повній мірі, а тому підлягають задоволенню. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], які вважають, що ці будівлі є самочинними, оскільки технічний паспорт на домоволодіння [ADDRESS] не містить таких застережень, а тому це твердження є безпідставними. Крім цього зазначені будівлі та споруди зведені на виділеній позивачу в користування земельній ділянці площею 194,0 кв.м. ще за рішенням суду від 20.10.2008 року та ніяким чином не порушують права відповідача щодо користування належною їй земельною ділянкою чи будівлями. На запитання суду відповідач пояснила, що, дійсно, ці будівлі і споруди збудовані позивачем і вона не претендує на їх користування. Цим же висновком судової будівельно-технічної експертизи підтверджено, що зливна яма №16 розташована на відстані 1,10 м. від західної стіни жилого будинку «А», навпроти вікон жилої кімнати 2-8 та вікон нежилого приміщення 2-14. При цьому конструкція вигрібної ями не є герметичною, що не запобігає фільтрації стоків у ґрунт; відсутні решітки для відокремлення твердих відходів, сталеві кришки не є щільно прилягаючими. Яму розташовано на відстані від вікон жилого будинку, яка значно менша мінімально допустимих нормативних обмежень. Яма зведена з порушенням ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме таблиці п.3.2а* відстань між житлових будинків і фільтруючих колодязів - від 8 метрів, до септиків - від 5 метрів, в примітці 5 до Таблиці 3.2а*- вигрібні ями дворових вбиралень повинні бути виконані з конструкцій, які запобігатимуть фільтрації фекальнмх стоків у грунт; п.3.26 - відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибіні двору не ближче 15 метрів від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб. Згідно Таблиці 1 обов'язкового додатку 8.1 - мінімальна відстань від мереж самозливної каналізації до фундаментів будинків і споруд становить 3,0 метра. А крім цього вигрібна яма зведена з порушенням п.п. 1.1., 2.21, 2.22 Державних санітарних норм і правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом МОЗ України від 17.03.2011р. №145. Тому судовий експерт зробив висновок, що зливна яма, позначена у технічному паспорті КПТІ Бердянської міської ради на домоволодіння [ADDRESS] під № 16, не відповідає ДБН та санітарним нормам. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно із ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідач [PERSON], посилаючись на те, що вони збудували вигрібну яму №16 ще до того, як позивач набула права власності на 1/5 частку домоволодіння, разом з тим не надала суду належних і допустимих доказів у підтвердження цьому. Разом з тим суд звертає увагу на те, що ця вигрібна яма не зазначена у складі домоволодіння при укладенні договору дарування від 04.02.2005 року, за яким позивач набула права власності на 1/5 частину домоволодіння [ADDRESS] Запорізької області. З копії листа виконавчого комітету Бердянської міської ради №1421/05-0-1773 від 11.05.2010 року вбачається, що виїзною перевіркою, яка проводилася у квітні 2010 року, було виявлено, що [PERSON] проводяться роботи з улаштування зливної ями на відстані орієнтовно 1 метра від західного вікна житлового будинку, якій роз'яснено про порушення нею норм законодавства та запропоновано перенести зливну яму та вбиральню у відповідності з ДБН 360-92. Враховуючи, що збудована відповідачами зливна яма не відповідає будівельним нормам та санітарним правилам, та знаходячись під вікнами приміщень, в тому числі і житлового, якими користується позивач, унеможливлює нормальне проживання позивача, порушує її право на безпечне життя і здоров'я, гарантоване Конституцією України, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зобов'язання відповідачів [PERSON] засипати зливну яму, позначену на технічному паспорті КПТІ Бердянської міської ради під №16, мають бути задоволені, внаслідок їх обґрунтованості і доведеності. При цьому суд вважає, що подана відповідачем [PERSON] заява про застосування до цієї вимоги позовної давності не може бути врахована, оскільки право на безпечне для здоров'я довкілля є особистим немайновим правом, як вбачається із ст. 270 ЦК України, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.268 ЦК України позовна даність на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом, не поширюється. Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial