Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У січні 2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (надалі - позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач, споживач) про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію. Позивач вказує, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Зазначає, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає «ДТЕК Київські електромережі». Крім того, позивач зазначає, що боржником було порушено Правила користування електричною енергією, внаслідок чого утворилась заборгованість за не обліковану електричну енергію. Станом на 01 січня 2019 р. заборгованість по оплаті послуг за не обліковану електричну енергію складає: 21 459, 86 грн. Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у споживача утворилася заборгованість по оплаті послуг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті заборгованості за не обліковану електричну енергію, що складає 21 459,86 грн. та судовий збір. Ухвалою судді від 25 лютого 2019 р. у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, копії якої направлені учасникам справи. У позовній заяві представник позивача просив суд про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без участі представника позивача. Повідомленням суду від 14 березня 2019 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз'яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 25 лютого 2019 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Судом установлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг електричної енергії, які постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Згідно розрахунків позивача у [PERSON] станом на 01 січня 2019 р. існує заборгованість по оплаті послуг за не обліковану електричну енергію на суму 21 459,86 грн. Судом встановлено, що 31.03.2017 під час проведення перевірки за адресою: [ADDRESS], було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, про що складено відповідний акт №049122. Нарахування вартості електричної енергії, неврахованої внаслідок порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для населення, проведено за п. 3.4 Методики визначення обсягу і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, затвердженої постановою НКРЕ України від 04.05.2006 р. №562, комісією з розгляду актів порушень ПКЕЕН та умов договорів про користування електричною енергією і нарахувань за ними, та формулою (3.1), яка відповідно до протоколу №832 від 18.05.2017 засідання комісії по розгляду акта про порушення №049122 від 31.03.2017 становить 26 459,86 грн. 02.11.2017 між сторонами укладено Угоду про розстрочення сплати заборгованості за актом порушення Правил користування електричною енергією для населення, відповідно до якої відповідач визнала заборгованість за актом про порушення та зобов'язується сплатити борг в період до 15.04.2018. Однак, дане зобов'язання відповідач не виконала та станом на 01.01.2019 заборгованість складає 21 459,86 грн. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р. (надалі - Правила) і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1416 від 22.11.1999 р. Виходячи з положень ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.п. 19,21 зазначених Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов'язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги електропостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Пунктом 53 Правил користування електричною енергією передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем цих Правил, скошлається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий у енергопостачалника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Також вказаним пунктом Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідно до зазначених правових норм споживачі зобов'язані оплатити надані послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач не в повному обсязі оплачує послуги за електричну енергію, за ним станом на 01 січня 2019 р. обраховується заборгованість за не обліковану електричну енергію, що складає 21 459,86 грн. Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, здійснений на підставі Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за не обліковану електричну енергію, що складає 21 459,86 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved