Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У січні 2020 Приватне підприємство «Шериф-ГБР» (далі по тексту - ПП «Шериф-ГБР») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг охорони в сумі 2 319,00 грн. Позов обґрунтований наступними обставинами. 14.07.2016 між ПП «Шериф-ГБР» та [PERSON] укладено договір №2616/КВ про надання послуг охорони квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на строк до 31.12.2016. За положенням договору він вважається продовженим на один рік без обмеження кількості вразі такого продовження, якщо за 15 календарних днів до закінчення його дії жодна зі сторін не вимагатиме його припинення. Згідно з умовами договору оплата послуг здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, у перші п`ятнадцять календарних днів місяця, в якому надаються послуги, в розмірі 230 грн. до двох виїздів групи мобільного реагування в місяць. Договором передбачено, що у разі невиконання замовником зобов`язань щодо оплати послуг їх вартість автоматично збільшується на 50% від визначеної договором суми. Позивач виконав послуги, визначені договором, проте відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по здійсненню їх оплати. Внаслідок несплати вартості послуг за період з жовтня 2017 по 16.07.2018 утворився борг в сумі 2 319,00 грн. Ухвалою суду від 14.01.2020 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено у спрощеному провадженні з викликом сторін на 03.02.2020. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. ПП «Шериф-ГБР» є суб`єктом господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є діяльність приватних охоронних служб. 14.07.2016 між ПП «Шериф-ГБР» (виконавцем) та [PERSON] (замовником) укладено договір № 2616/КВ про надання послуг охорони квартири (далі - Договір), предметом якого є передання замовником виконавцю під охорону на пульт централізованого спостереження квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - об`єкт). Договором передбачено, що охорона об`єкта здійснюється шляхом спостереження за станом технічних засобів охорони - сигналізації на об`єкті, та негайного виїзду групи мобільного реагування при їх спрацюванні з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання засобів сигналізації, а при необхідності - затримання осіб, які протиправно проникли на об`єкт для наступної передачі їх правоохоронним органам (пункт 1.2.). За умовами договору вартість послуг виконавця не залежить від фактичного часу охорони та становить 230 грн. в місяць до двох виїздів групи мобільного реагування в місяць, а оплата послуг здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, у перші п`ятнадцять календарних днів місяця, в якому надаються послуги (пункти 7.1., 7.2.). Сторони погодили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016, проте вважається продовженим на один рік без обмеження кількості вразі такого продовження, якщо за 15 календарних днів до закінчення його дії жодна зі сторін не вимагатиме його припинення (пункти 8.1., 8.2.) (а.с. 5-8). Судом встановлено, що з жовтня 2017 відповідач не здійснює оплату послуг за вищевказаним договором. 11.10.2019 позивач направив відповідачу письмове повідомлення-вимогу за вих. №04-10/19 про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів в сумі 2 394,92 грн., проте вимоги позивача відповідач не виконав (а.с. 14-15). З огляду на загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані в укладеному сторонами договорі, які характеризуються особливостями об`єкта цих зобов`язань - наданням однією стороною (виконавцем) послуг за завданням другої сторони (замовника) за плату, суд приходить до висновку, що між ПП «Шериф-ГБР» та [PERSON] виникли зобов`язання, що випливають з договору про надання послуг, які врегульовані нормами глави 63 ЦК України, положення якої можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (частина 2 статті 901 ЦК України). Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Такий порядок визначений пунктом 8.3. Договору, який передбачає право кожної зі сторін на його розірвання за умови попередження про це другої сторони письмово за 15 днів. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас жодних доказів направлення відповідачем позивачу письмового повідомлення про розірвання договору суду не надано, а відтак доводи відповідача про розірвання договору є необґрунтованими. Зважаючи на вид послуг, що є предметом Договору, та зміст самого Договору, який передбачає, що вартість послуг охорони не залежить від фактичного часу охорони, посилання відповідача на відсутність доказів фактичного надання йому послуг не заслуговують на увагу і є безпідставними. Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписом статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно з умовами пункту 7.3.1. Договору у разі невиконання замовником зобов`язань щодо оплати послуг їх вартість автоматично збільшується на 50% від суми, передбаченої пунктом 7.1. даного Договору. Згідно з наданими позивачем розрахунками загальний розмір заборгованості відповідача за договором про надання послуг охорони станом на 05.12.2019 складає 2 319,00 грн., відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 21). Отже на підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих ними доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ПП «Шериф-ГБР» та задовольняє їх у повному обсязі. Зважаючи на результат розгляду справи, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved