Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

у січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, стягнення неправомірно отриманої комісії та зобов`язання вчинити дії, в якому просив суд визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача на його користь неправомірно отриману комісію в сумі 291,00 грн., зобов`язати відповідача видати безоплатно позивачу розписку про одержання в повному обсязі виконання за договором кредиту № 2020954667 від 14.10.2018 року, стягнути у справі судові витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги в сумі 2 800,00 грн. В обґрунтування позову зазначив про те, що 14.10.2018 року між ним та АТ «ОТП Банк» було укладено договір споживчого кредиту № 2020954667, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 41 248,00 грн. на строк до 14.10.2020 року. При укладенні договору працівник банку пояснив, що у випадку сплати ним кредиту протягом дванадцяти місяців, він не буде сплачувати ані проценти за користування кредитом, ані комісію, ані інші платежі. Дотримуючись умов договору він повернув банку суму наданого кредиту дванадцятьма платежами на загальну суму 41 539,00 грн. 15.10.2019 року він звернувся до працівника банку у відділенні м. Чернігова з проханням уточнити останню суму платежу по кредиту, оскільки, він мав намір достроково його погасити. Однак, замість того щоб провести звірку та вказати суму платежу, працівник банку запропонував дізнатись йому цю суму або платно за номером телефону 9707, або безкоштовно в терміналі. З повідомлення терміналу він дізнався, що йому слід сплатити замість 2 956,00 грн. суму в розмірі 3 246,95 грн., що на 290,95 грн. перевищувало суму кредиту. За інформацією працівника вказана сума є комісією, яка була нарахована автоматично. Позивач вимушений був сплатити суму більшу ніж передбачено в договорі аби банк визнав зобов`язання позивача виконаними. Вказав, що ним кредитні зобов`язання були виконані достроково, та дії відповідача щодо нарахування йому комісії в сумі 291,00 грн. грн. при достроковому погашенні кредиту неправомірні, оскільки, таке нарахування не передбачено умовами договору. Крім того, банк відмовився видати в порядку ст. 545 ЦК України йому розписку про одержання в повному обсязі виконання за договором кредиту № 2020954667 від 14.10.2018 року, посилаючись на те, що видача такої довідки є платною. Зазначені вище неправомірно отримані кошти банком на даний час не повернуті та на його письмове звернення від 21.10.2019 року про повернення коштів та видачу розписки про виконання умов кредитного договору, банк жодним чином не відреагував, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 25.05.2020 року (а.с. 28). Ухвалою від 25.05.2020 року розгляд справи відкладено на 17.09.2020 року (а.с. 34). Ухвалою від 17.09.2020 року розгляд справи відкладено на 26.02.2021 року (а.с. 37). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.10.2018 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» було укладено договір споживчого кредиту № 2020954667, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 41 248,00 грн. на строк до 14.10.2020 року (а.с. 4-6). На виконання умов договору позивачем було сплачено кредит, сума якого за договором становила 41 248,00 грн., дванадцятьма платежами, а саме: 10.11.2018 року - в розмірі 3 440,00 грн., 08.12.2018 року - в розмірі 3 440,00 грн., 10.01.2019 року - в розмірі 3 484,00 грн., 11.02.2019 року - в розмірі 3 484,00 грн., 11.03.2019 року - в розмірі 3 484,00 грн., 10.04.2019 року - в розмірі 3 484,00 грн., 10.05.2019 року - розмірі 3 484,00 грн., 10.06.2019 року - розмірі 3 484,00 грн., 10.07.2019 року - в розмірі 3 584,00 грн., 10.08.2019 року - в розмірі 3 440,00 грн., 10.09.2019 року - в розмірі 3 484,00 грн., 15.10.2019 року - в розмірі 3 247,00 грн., що на 291,00 грн. більше, ніж передбачено умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а також зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. 21.10.2019 року позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про повідомлення про визнання банком його зобов`язань за договором виконаними, проханням надати розписку про належне виконання ним кредитного зобов`язання, а також повернення йому безпідставно нарахованої суми комісії в розмірі 291,00 грн. (а.с. 9, 10). Судом встановлено, що на час звернення з даним позовом до суду, відповіді на звернення позивача, останній, не отримував. Докази на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В ході розгляду справи судом встановлено, та позивачем поза розумним сумнівом доведено порушення його прав з боку відповідача, які виразились у неповерненні отриманої комісії в сумі 291,00 грн. та вчасній не видачі на письмове звернення позивача розписки про належне виконанням ним умов договору в частині повного погашення суми наданого кредиту. Слід звернути увагу на те, що в ході розгляду справи стороною відповідача доводи позивача не спростовано, а також не надано суду доказів належного та вчасного виконання вимог позивача, як споживача наданих послуг. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведені обґрунтування позову, а відповідачем ці твердження не спростовані належними доказами, суд вважає позовні вимоги є доведеними та законними, а відтак підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги те, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за три позовні вимоги, які підлягають задоволенню в загальному розмірі 2 522,40 грн. Крім того, з огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги в сумі 2 800,00 грн., оскільки стороною позивача на підтвердження зазначеної суми надано суду всі необхідні та достатні докази, які доводять її розмір (а.с. 12-23). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved