Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі), третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 27.01.2009 року. Відповідно до довідки форми №3 від 29.07.2016 року власником особового рахунку є [PERSON], а відповідачі зареєстровані, як сусіди по квартирі. З моменту реєстрації права власності, а саме 18.02.2009 року відповідачі не з'являлись, особистих речей в квартирі немає, участі в утриманні житла не приймають, місце фактичного проживання не відомо. Тому позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним братом позивача, з відповідачами знайомий, але останній раз їх бачив в 2008 році, в квартирі [ADDRESS] буває що місяця, але жодного разу відповідачів в даній квартирі не бачив. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву не надавали. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав клопотання про розгляд справи у без участі їх представника, при винесенні рішення покладались на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 27.01.2009 року. Згідно до довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 29.07.2016 року власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], а також в даній квартирі зареєстровані [PERSON] з 06.02.2007 року, [PERSON] з 14.02.2008 року та [PERSON] з 14.02.2008 року без родинних відносин. Відповідно до актів від 28.07.2016 року, 28.09.2016 року, 28.11.2016 року у квартирі [ADDRESS] громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України). Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою ( п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідачі не проживають в [ADDRESS] з 2009 року, суд дійшов висновку, що їх слід визнати такими, що втратили право користування квартирою.

Outcome: approved