Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення середнього заробітку. В позовній заяві позивачка вказала, що згідно рішення Чортківського районного суду від 8 листопада 2017 року із [PERSON] стягнуто на її користь недоплачену заробітну плату з лютого по липень 2017 року включно у розмірі 7\~656 гривень, 2141,30 гривень компенсації за 30 днів невикористаної відпустки та 8904 гривень за час затримки виплати заробітної плати. Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати стягнуто по день постановлення рішення. Станом на час звернення із вказаним позовом відповідачка не виконала вищезазначене рішення суду. Тому на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] просить стягнути на її користь середній заробіток за період з 9 листопада 2017 року по 18 січня 2018 року включно у розмірі 5\~089,92 гривень, а також стягнути понесені нею судові витрати за надання юридичної допомоги адвокатом в розмірі 3000 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що кошти стягнуті за рішенням суду вона перерахувала на картковий рахунок [PERSON] 17 січня 2018 року після одержання листа із державної виконавчої служби, а раніше не мала реквізитів для перерахування грошей. Також повністю заперечує позовні вимоги в частині стягнення судових витрат із-за їх необгрунтованості. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка є відповідачем в справі. Таким чином, виходячи з вимог наведеної вище правової норми, трудові відносини позивачки та відповідачки регулюються Кодексом законів про працю України. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 8 листопада 2017 року з відповідачки [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто недоплачену заробітну плату з лютого по липень 2017 року включно, що становить 7\~656 гривень, 2\~141,30 гривень компенсації за 30 днів невикористаної відпустки та 8\~904 гривень за час затримки виплати заробітної плати. 7 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] розглянута заява про примусове виконання та відкрито виконавче провадження № 55324555 з виконання виконавчого листа № 608/1296/17, виданого 27 листопада 2017 року Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] недоплаченої заробітної плати з лютого по липень 2017 року включно, що становить 7\~656 гривень, 2\~141,30 гривень компенсації за 30 днів невикористаної відпустки та 8\~904 гривень за час затримки виплати заробітної плати. З постанови про закінчення виконавчого провадження від 8 лютого 2018 року вбачається, що згідно платіжних доручень № 43, 45 борг сплачено, виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа закінчено. Квитанціями АТ «Ощадбанк» № 43 від 17 січня 2018 року, № 45 від 24 січня 2018 року підтверджується перерахування відповідачкою [PERSON] на користь [PERSON] відповідно 9\~797,30 гривень та 8\~904 гривень згідно постанови ВП № 55324555 від 7 грудня 2017 року. Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з вимогами ст. 117 вищезазначеного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачкою [PERSON] до часу звернення із позовною заявою не здійснено повного розрахунку з позивачкою, то вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягають задоволенню. Розраховуючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.20 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 і є обов'язковою для судів України. Рішенням Чортківського районного суду від 8 листопада 2017 року встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] становить 106,04 гривень. А тому розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 5\~089,92 гривень (106,04 гривень х 48 робочих днів) за період з 9 листопада 2017 року по 18 січня 2018 року включно Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до вимог\~\~ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~\~ У відповідності із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~ Крім того, частиною 4 цієї статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог цієї норми закону суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката, суду надані договір про надання правової допомоги від 9 січня 2018 року, акт надання-прийому наданих послуг за Договором від 18.01.2018 року та квитанція від 18 січня 2018 року, згідно яких адвокатом здійснено консультацію та розяснення трудового законодавства, вартість цієї роботи визначена 250 гривень, підготовку проекту позовної заяви про стягнення середнього заробітку, виготовлення копій, додатків, вартість цієї роботи визначена у сумі 2750 гривень, всього в сумі 3\~000 гривень. Понесені позивачкою витрати в розмірі 3000 гривень не є співмірними з ціною позову, яка складає 5\~089,92 гривень, складністю справи, часом, витраченим адвокатом на підготовку позовної заяви та виготовлення копій. Так згідно акту від 18 січня 2018 року на підготовку проекту позовної заяви про стягнення середнього заробітку, виготовлення копій, додатків тощо адвокатом було затрачено 5,5 годин. При цьому суд зазначає, що позовна заява містить неповних 1,5 сторінки тексту, з яких близько половини займають посилання на нормативно-правові акти та постанову Верховного Суду України. За таких обставин, враховуючи клопотання відповідачки [PERSON], суд зменшує розмір витрат на правничу допомогу і стягує на користь позивачки 750 гривень судових витрат, з яких 250 гривень за консультацію та роз'яснення трудового законодавства та 500 гривень за підготовку проекту позовної заяви про стягнення середнього заробітку, виготовлення копій та додатків . У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачки на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved