overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі, мотивуючи тим, що в ньому не вирішено питання щодо визнання за нею права власності на надвірні будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS], та позначені у технічній документації як: сарай «Б», сарай «Е», вбиральня «В», вбиральня «Ж», літній душ «Г», погріб «Д», колодязь «К1», «К2», огорожа «N». Позивач у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій заяву про ухвалення додаткового рішення по справі підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Требухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності у порядку спадкування. У своїх позовних вимогах [PERSON] просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] - на плані позначений літерою «А», житловою площею 59,7 кв.м., загальною площею 96,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», сарай «Е», вбиральня «В», вбиральня «Ж», літній душ «Г», погріб «Д», колодязь «К1», «К2», огорожа «N». Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року визнано право власності на спадковий житловий будинок, однак не вирішено питання щодо спадкування надвірних будівель і споруд. Так, згідно технічного паспорту на житловий будинок № [ADDRESS] Київської області, за вказаною адресою розташовані такі надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», сарай «Е», вбиральня «В», вбиральня «Ж», літній душ «Г», погріб «Д», колодязь «К1», «К2», огорожа «N», які також входять до спадкової маси. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що судом не вирішено вимоги в частині визнання за позивачем права власності на вищевказані надвірні будівлі та споруди, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу дітей не мають. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1176. Від шлюбу дітей не мають. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 31.10.1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис № 809. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та виховання дитини. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надала заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 16.11.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1540. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послався на те, що 09.12.2015 року був укладений шлюб з відповідачем. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, з січня 2016 року проживають окремо, спільного господарства, побуту та бюджету не ведуть. Стверджує, що відповідач не бажає звернутись разом із ним в органи РАЦС для розірвання шлюбу, тому змушений був звернутися до суду із цим позовом. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 01.09.2016 року сторонам надався строк для примирення у 2 місяці, тобто по 01.11.2016 року. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.12.2015 року. Сімейне життя в сторін не склалося, з січня 2016 року проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послався на те, що 26.04.2012 року уклав шлюб з відповідачем. Від подружнього життя дітей не мають. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, з початку квітня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012 року. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, з початку квітня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 квітня 2001 року Василівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, актовий запис за №1. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстрували 28.04.2001 року. Від шлюбу у них народилися дві доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Всього в шлюбі прожили 15 років та з січня 2016 року припинили шлюбні стосунки, спроби налагодити стосунки не дали бажаних результатів. Між ними постійно виникали сварки та конфлікти через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на ведення домашнього господарства та сімейні стосунки. Тому строк на примирення просить не надавати. Спору про місце проживання дітей між ними немає, оскільки діти залишаються жити разом із матірю. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила суду, що вони разом прийшли до необхідності розлучитися, оскільки через їх непорозуміння виникають сварки, які можуть негативно сказатися на психіці їх доньок. Тому строк на примирення просить не надавати та після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання доповнив, що між сторонами були неодноразово спроби налагодити стосунки, однак це не допомогло зберегти шлюб. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 28.04.2001 року Василівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №1, та після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка Павленко, про що свідчить свідоцтво про одруження серії I-ЖД №044095. /а.с.6/ Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії I-ЖД №366343 та серії 1-ЖД №136480. /а.с.10,9/ Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні та спроби налагодити стосунки виявилися марними, питання щодо розірвання шлюбу між ними вирішено обопільно, тому збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам їх дітей, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 20 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 769. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодилась. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 20 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 769, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 20.06.2012 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 13.03.2013 р. між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» та ТОВ «Квазар» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом № АВ/1397961, на підставі якого, АТ «СГ Ю.БІ.АЙ» взяло на себе зобов'язання відшкодувати нанесену шкоду третім особам під час експлуатації водієм транспортного засобу «Volkswagen LT 35» д.н. [NUMBER], на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 21.05.2013 р. у м. Києві по пр.-ту героїв Сталінграду, 10-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ «Volkswagen LT 35» д.н.[NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON]. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2013 р. [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. За для відшкодування понесених збитків пов'язаних із пошкодженням автомобіля [NUMBER], власниця пошкодженого транспортного засобу звернулась до позивача за виплатою страхового відшкодування на підставі полісу №АВ/1397961. Позивачем було замовлено звіт № 8151 з оцінки транспортного засобу складеного 07.06.2013 р., за яким розмір матеріальної шкоди склав 13 033,71 грн. На підставі наданих документів,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що [INFO] року помер його брат по матері - [PERSON]. 23 березня 2016 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, оскільки інших спадкоємців немає, однак йому було відмовлено у прийнятті заяви у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він тяжко хворів, позивач просить продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] на два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності представника на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом до майна померлого. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України (1963р.), строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. З огляду на наведене та враховуючи тяжку хворобу позивача, суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та

Outcome: approved