Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У січні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, мотивуючи його тим, що вона 26 січня 2013 року вперше уклала шлюб з відповідачем; шлюб зареєстрований Ковпаківським відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 55. У шлюбі від відповідача [PERSON] народила дочку [PERSON], [INFO]. Уважає, що сім'я розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, різних характерів у кожного з подружжя, появою непорозумінь, що почали переростати у постійні сварки із застосуванням з боку відповідача щодо неї фізичної сили; позивач почав постійно вживати алкогольні напої не піклуючись про сім'ю. Позивачка зазначає, що способи примирення з відповідачем вже вичерпані, збереження сім'ї неможливе, а народження дочки не змінило ставлення відповідача до неї та новонародженої дитини. У зв'язку з цим просила суд укладений з відповідачем шлюб розірвати до досягнення дитиною однорічного віку. Крім цього, оскільки відповідач щомісячно добровільно допомоги на утримання його спільної дочки не надає, хоча є працевлаштованим, щомісячно отримує заробітну плату по місцю основної роботи, інвалідності не має, у шлюбі перебуває вперше та інших дітей й утриманців не має, позивачка просила суд стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. аліменти на утримання дочки [PERSON], розпочавши їх стягнення з моменту її звернення до суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з вищевикладених підстав та додатково суду пояснила про те, що з урахуванням понесених нею витрат на харчування дитини, придбання їй одягу, іграшок, підгузок, вітамінів та спеціальних дитячих препаратів і добавок вона щомісячно витрачає більш ніж 1100 грн., хоча перебуває у відпустці по догляду дитини до досягнення нею трирічного віку, не працює, і окрім виплат від держави, інших доходів вона не отримує, інвалідності не має. Пояснила, що відповідач у період перебування у шлюбі застосовував до неї фізичне насильство внаслідок чого у неї з'являлися синці на різних частинах тіла (до правоохоронних органів з приводу його притягнення до відповідальності вона не зверталася); перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вчиняв з нею періодичні сімейні сварки, не ночував вдома і постійно матеріально не підтримував ні її, ні дитину. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на розірвання шлюбу з позивачкою за обставин, викладених у позовній заяві, проте не погодився на розмір аліментів, який порушується для стягнення з нього на користь позивачки, вважаючи його необґрунтовано завищеним, та підтвердив, що згоден сплачувати щомісячно на утримання дитини лише 400 гривень. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене. Судом установлено факт перебування сторін з 26 січня 2013 року у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована станом на 27 січня 2014 року за місцем проживання своєї матері в смт.Липова Долина (а.с.8-10). Відповідач є працевлаштованим в КП «Спецкомбінат» за основним місцем роботи та щомісячно йому нараховується заробітна плата (а.с.11). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу та матеріального забезпечення їх спільної дитини, що врегульовані Сімейним кодексом України. Під час провадження даної справи сторони не виявили бажання вжити заходів до примирення, а поскільки позивачка під час розгляду справи зайняла категоричну позицію щодо розірвання шлюбу з відповідачем, в тому числі і з підстав застосування фізичного насильства з боку відповідача (поява синців у позивачки на різних частинах тіла внаслідок її побиття), та при неподачі відповідачем заяви про вжиття заходів до примирення з метою збереження сім'ї, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Крім цього, визнання відповідачем пред'явленого до нього позову в частині розірвання шлюбу, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідає інтересам позивачки й спільної дитини сторін, і при встановленому судом дійсному прояві волевиявлення відповідача на розірвання шлюбу з позивачкою, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати до досягнення дитиною однорічного віку (ч.1 ст.110 СК України), оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. До цього, фактів незастосування фізичної сили по відношенню до позивачки відповідач суду не довів. При вирішенні спору в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України обов'язком батьків є утримання дитини до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує наступні обставини, а саме: - позивачка мешкає окремо від відповідача в смт.Липова Долина, інвалідності не має, є здоровою, є заміжньою, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; - відповідач є працездатною особою, має постійний доход у виді зарплати за місцем своєї основної роботи, є одруженим вперше, мешкає окремо від позивачки в м.Суми; - спільна новонароджена дочка сторін проживає разом із матір'ю в смт.Липова Долина, документально стан здоров'я дитини позивачкою не підтверджено. Обставиною, що має істотне значення для даної справи, суд розглядає те, що дочка [PERSON] утримується її матір'ю (позивачкою по справі) та проживає разом із останньою, зворотнього відповідач не довів, як і не спростував доводів позивачки про ненадання ним добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Дослідивши ці обставини справи у їх сукупності, врахувавши стан здоров'я сторін, їх сімейний стан та доходи, прийнявши до уваги той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки з моменту звернення позивачки до суду не надає, хоча є спроможнім її надавати (щомісячно отримує зарплату по основному місцю роботи, є особою працездатного віку), наявність на боці позивачки вищевказаної обставини, що має істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення аліментів слід проводити не у твердій грошовій сумі, а у частці від постійного доходу відповідача в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше мінімального розміру аліментів, визначеного законом. Крім цього, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 151 грн. 87 коп. в дохід держави за частково задоволеною вимогою позивачки щодо стягнення аліментів та 243 грн. 60 коп. повернення судового збору на користь позивачки, звільнивши останню від сплати витрат по розірванню шлюбу в органах РАЦС.

Outcome: partial