Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

У січні 2017 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеного договору б/н від 27.12.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 30.11.2016 року виникла заборгованість у розмірі 11142,15 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 1604,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 8531,22 грн., а також штрафів відповідно до пункту п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн. штраф (процентна складова) 506,77 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 1600,00 грн. На неодноразові виклики суду (а.с.48, 52, 63) представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с. 33) у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що заборгованість ним погашена, на підтвердження чого надав копії заяв про переказ готівки на сплату та довідку банку про відсутність заборгованості (а.с. 57, 58). Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача від 27.12.2012 р. (а.с. 5) він згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку і виразив свою згоду на те, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6-31). Отже, між позивачем та відповідачем 27.12.2012 року укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до Тарифів банку. При цьому, відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно з розрахунком, наданим позивачем (а.с. 4), станом на 30.11.2016 року заборгованість відповідача становила 11142,15 грн., що складалася з: заборгованості за кредитом 1604,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 8531,22 грн., а також штрафів відповідно до пункту п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн. штраф (процентна складова) 506,77 грн. Як вбачається з копій заяв на переказ готівки, наданих відповідачем, останнім у період з 13.03.2017 по 10.04.2017 було проведено погашення заборгованості в загальній сумі 16146,00 грн. (а.с.58). Відповідно до довідки позивача від 10.04.2017 № B63O-CFLQ-OKVL-03CF станом на 10.04.2017 [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.57). Таким чином, на час розгляду справи судом заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, що є підставою для відмови у задоволенні позову. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed