Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , в якій вона посилається на те, що в ході виконавчого провадження за виконавчим листом від 13.08.2012 р. про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 1552,34 грн. було накладено арешт на належну їй земельну ділянку, кадастровий номер 5321685600:00:006:0817. В подальшому у зв`язку зі сплатою заборгованості в повному обсязі 06.11.2014 р. було закрито виконавче провадження. Враховуючи те, що на даний час арешт з земельної ділянки не знятий, що не дає змоги позивачці отримувати доходи від неї на підставі договору оренди, а тому порушуються її права, щодо розпорядження власністю. Відповідач відмовив у знятті арешту, а тому позивачка просить скасувати арешт нерухомого майна, а саме на земельну ділянку площею 5,5996 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5321685600:00:006:0817, яка знаходиться на території Халтуринської сільської ради Карлівського району Полтавської області та просить виключити з Єдиного реєстра заборон і відчужень нерухомого майна за № 13381520 від 13.12.2012 р. арешт вищевказаної земельної ділянки. 02.02.2018 р. та 10.07.2018 р. від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву у якій зазначено, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем 29.04.2013 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», яка не оскаржена і не скасована. Посилання позивача у позові на те, що борг сплачено не мають документального підтвердження, що видно з матеріалів виконавчого провадження та витягу з спеціального розділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Враховуючи дані обставини просить ухвалити рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні заявлених вимог (а.с.38-41, 62-64). Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.148-150,154), правонаступники позивача направили заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити (а.с.151-153). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи. Судом установлено, що за відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №92994799 від 27.07.2017 р. за заявницею [PERSON] зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5321685600:00:006:0817 площею 5,5996 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, разом з цим зазначено, що на все нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 35455016 накладено арешт (а.с.6). Відповідно до витягу з ВП - спецпідрозділ №40859499 за виконавчим листом №1621/1/12 р. від 13.08.2012 р. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Дельта-банк» суми грошових коштів 1552,34 грн. вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням рішення (а.с.9-12). Відповідно до витягу з ВП - спецпідрозділ №35455016 за виконавчим листом №1621/1/12 р. від 13.08.2012 р. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Дельта-банк» суми грошових коштів 1552,34 грн. було винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про повернення викового документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна (а.с.13-15). Як убачається з повідомлення начальника Новосанжарського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області №10075 від 10.10.2018 р., виконавче провадження № 40859499 по примусовому виконанню виконавчого листа №1621/12 виданого 13.08.2012 р. Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] суми боргу 1552,34 грн., закінчено у зв`язку з фактичним його виконанням 06.11.2014 р. та передано на зберігання до архіву виконавчих проваджень Новосанжарського РВ ДВС, яке знищене шляхом спалювання, про що надано відповідний акт, де є запис №335 (а.с.93-96). Відповідно до вимог ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 Цк України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вимогами ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження № 40859499 по примусовому виконанню виконавчого листа №1621/12 виданого 13.08.2012 р. Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] суми боргу 1552,34 грн. закінчено у зв`язку з фактичним його виконанням 06.11.2014 р. та передано на зберігання до архіву виконавчих проваджень Новосанжарського РВ ДВС, яке знищене, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права правонаступників позивача як власниіва даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає за необхідне здійснити захист прав правонаступників позивача шляхом звільнення земельної ділянки з-під арешту та позов задовольнити в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат правонаступниками позивача не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved