Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] (далі-позивач) звернулася до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ФОРТЕЦЯ» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по договору про надання юридичних послуг. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «ФОРТЕЦЯ» було укладено договір №18/16 про надання юридичних послуг. На виконання договору позивач при укладанні договору внесла, а відповідач прийняв передоплату у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 27 жовтня 2016 року, яка була видана позивачу, [PERSON] від відповідача. Відповідач свої зобов'язання не виконав, юридичних послуг не надав, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по договору про надання юридичних послуг та судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «ФОРТЕЦЯ» було укладено договір №18/16 про надання юридичних послуг, відповідно п. 1.1 якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надавати замовнику юридичні послуги по справі про визнання права власності на нерухоме майно та/або будь-якім іншим цивільним, господарським, адміністративним справам за погодженням із замовником (а.с. 6-8). Відповідно п. 3.1. договору зобов'язується не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання від замовника оплати приступити до надання послуг, передбачених договором (виконання оплаченої процесуальної дії); якісно та своєчасно надавати замовнику послуги, передбачені цим договором; своєчасно повідомляти про рух справи, прийняті судом рішення, а також про вчинені від імені та в інтересах замовника процесуальні дії; у разі ненадання чи неналежного надання юридичних послуг повернути замовнику сплачені ним грошові кошти за ненадану (надану неналежним чином) послугу. Згідно п. 4.1. договору вартість послуг за цим договором визначається за домовленістю сторін та складає 25000,00 грн. Відповідно п. 4.2. договору оплата послуг за цим договором здійснюється замовником шляхом передоплати в розмірі 10000,00 грн. при укладанні даного договору та 15000,00 грн. після завершення справи, визначеної в пункті 1.1. цього договору. На виконання умов договору позивач оплатила передоплату за договором №18/16 від 26.10.2016 року у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 27 жовтня 2016 року (а.с. 9). Відповідно п. 5.2. даний договір не обмежений строком та діє до повного виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно п. 5.3. договору договір вважається припиненим, а послуги наданими після підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами та є невід'ємною частиною цього договору. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання за договором №18/16 про надання юридичних послуг від 26.10.2016 року не виконав, юридичних послуг не надав, акт приймання-передачі наданих послуг між сторонами не було підписано. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, за якими відповідач набув грошові кошти позивача за надання юридичних послуг, але свої зобов'язання за договором №18/16 про надання юридичних послуг від 26.10.2016 року належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором №18/16 про надання юридичних послуг від 26.10.2016 року, юридичних послуг не надав, акт приймання-передачі наданих послуг між сторонами не було підписано, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved