Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Росвен Інвест Україна (далі ТОВ Росвен Інвест Україна, Товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №\~600114063 від 06 червня 2011 року в розмірі 31543 грн. 93 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 06 червня 2011 року Публічне акціонерне товариство Альфа Банк (далі ПАТ Альфа Банк, Банк), і [PERSON] (далі Позичальник) уклали кредитний договір №\~600114063, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 06 червня 2012 року. Відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належно не виконував, що спричинило виникнення заборгованості. 23 грудня 2013 року між ПАТ Альфа Банк і ТОВ Росвен Інвест Україна укладено договір факторингу №\~2013-1, за умовами якого Банк відступив Товариству право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі й право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором, укладеним 06 червня 2011 року із [PERSON], про що відповідача було повідомлено. Відповідно до Реєстру передачі прав вимоги, який є додатком до договору факторингу, ТОВ Росвен Інвест Україна набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 31543 грн. 93 коп., з яких: 18349 грн. 43 коп. прострочена заборгованість за кредитом, 11166 грн. 98 коп. прострочені проценти та 2027 грн. 52 коп. пеня. Після відступлення права вимоги, всупереч умовам кредитного договору відповідачем [PERSON] жодного платежу для погашення заборгованості внесено не було, у звязку з чим Товариство звернулося до суду. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 06 червня 2011 року між ПАТ Альфа Банк і [PERSON] на підставі анкети-заяви Позичальника було укладено кредитний договір №\~600114063, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28\~% на торгові операції та 36\~% на операції зняття коштів, строком дії 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк. Мінімальний щомісячний платіж становить 7\~% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією та сплачується до 20 числа. Відповідач [PERSON] у своїй анкеті-заяві підтвердив, що його анкета-заява в розумінні ст. 642 ЦК України є укладеним між ним із ПАТ Альфа Банк договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням кредитної картки. 23 грудня 2013 року між ПАТ Альфа Банк і ТОВ Росвен Інвест Україна укладено договір факторингу №\~2013-1. За умовами п. п. 2.1, 2.2 цього договору Банк відступив Товариству належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №\~600114063 від 06 червня 2011 року, укладеним із відповідачем [PERSON] Із витягу з Реєстру передачі прав вимоги, який є Додатком №\~1-1 до договору факторингу, видно, що до ТОВ Росвен Інвест Україна перейшло право вимоги до [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~600114063 від 06 червня 2011 року, не сплаченої відповідачем на день укладення договору факторингу, на загальну суму 31543 грн. 93 коп., з яких: 18349 грн. 43 коп. заборгованість по кредиту, 11166 грн. 98 коп. прострочені проценти за користування кредитом та 2027 грн. 52 коп. пеня. Після відступлення Банком права вимоги Товариству жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем [PERSON] не внесено. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом норми ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань перед ПАТ Альфа Банк за кредитним договором №\~600114063 від 06 червня 2011 року, а також те, що ТОВ Росвен Інвест Україна набуло права вимоги заборгованості за цим договором на загальну суму 31543 грн. 93 коп., суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 315 грн. 43 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved