Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 17 травня 2003 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~З відповідачкою вони не проживають більше року, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] позов визнає. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 17 травня 2003 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають понад рік, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення сімейних відносин стали сварки та суперечки, що виникали між сторонами. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як в даній справі відповідачка визнає позов, то враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.1233634125.1 від 10 січня 2019 року, що становить 384 гривні 20 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved