Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області із заявою, в якій просила визнати недієздатним свого сина, [PERSON], [INFO], та призначити себе його опікуном. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] з дитинства хворіє на тяжке психічне захворювання помірну розумову відсталість зі зниженням інтелекту та грубим порушенням мови. У звязку з цим заявник здійснює постійний догляд за сином, оскільки він потребує постійної допомоги, лікування та контролю. Тобто заявник фактично здійснює функції опікуна, але вважає за необхідне, в інтересах самого [PERSON] визнати його недієздатним на офіційно встановити опіку над ним. В судовому засіданні заявник вимоги підтримала, пославшись на обставини та норми права, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, залишивши це питання на розсуд суду. За клопотанням заявника у справі була проведена судово-психіатрична експертиза психічного стану [PERSON] З врахуванням відомостей про стан здоровя [PERSON], суд вважав за недоцільне його явку в судове засідання. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином заявника, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 035578, виданим Люцернянської сільської радою Вільнянського району Запорізької області 04.02.2000 року. Згідно Медичного висновку № 1969 про дитину-інваліда віком до 18 років від 27.09.2013 року, складеним у поліклінічному відділенні КУ «Оріхівська центральна районна лікарня», [PERSON] має захворювання - помірну розумову відсталість зі зниженням інтелекту та грубим порушенням мови. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 63 від 10.02.2016 року, [PERSON]. виявляє ознаки важкої розумової відсталості в ступені різко вираженої імбецильності, з порушенням поведінки, в силу чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 55 Цивільного кодексу України встановлено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права та обовязки. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмової заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, ч. 1 ст. 241 ЦПК України, у разі визнання особи недієздатною суд призначає їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Заявник фактично проживає з [PERSON] та здійснює за ним постійний догляд, тобто фактично виконує функції опікуна, що підтверджується довідкою Новопавлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 18.12.2015 року № 326. Таким чином, у справі зібрані докази, необхідні та достатні для вирішення питання про визнання [PERSON] недієздатним та призначення його опікуном [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 60, 62, 63 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved