overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 2012 та 2014 років народження. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала і в разі неявки відповідача у судові засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 13). Відповідач у судове засідання не з'явився, належно сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] являється [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, ухиляється від їх матеріального забезпечення. Діти зареєстровані та проживають разом з матір'ю (а.с.5) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/3 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON],[INFO]. В даний час донька проживає разом з нею. Свій обов'язок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON]не з'явилася, проте направила заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON]не з'явився, був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідач належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 27.04.2013 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а отже стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

у січні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. [PERSON] у добровільному порядку ухиляється від обов'язку утримувати дитину. У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме вказав, що матеріально спроможний надавати допомогу на утриманні дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 16.02.1996 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, зроблено актовий запис № 157. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 14.12.2010 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON],[INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.12.2010 року. (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із положень ст. 184 СК України слідує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи те, що малолітня донька проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, матеріальний стан відповідача, суд вважає за необхідне стягнути із останнього на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі з урахуванням його матеріальних можливостей відповідача у розмірі 500 гривень, щомісячно. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а син залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 05 жовтня 2007 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 531. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.06.1995 року. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1995 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 269. Сумісно не проживають, майнового спору не мають. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2008 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а син залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2008 року, шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 629. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія I-ФП № 157824. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2003 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а дочка залишиться проживати разом із позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання був повідомлена належним чином, та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2003 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 18. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №70/1 по вул. Лянгасова в м. Фастові. Позов мотивує тим, що будинок за вказаною адресою належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2012 року. В цьому будинку крім позивача зараєстрований відповідач, [PERSON] З липня 2013 року відповідач у вказаному будинку не проживає, особисті речі вивіз того ж року. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належна чином. До суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок 70/1 за адресою: вул. Лянгасова, в місті Фастові, Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2012 року. Відповідно до Довідки від 22 жовтня 2015 року, виданою Виконавчим комітетом Фастівської міської ради, крім позивача за адресою: вул. Лянгасова, 70/1 в м. Фастові Київської області ніхто не проживає. Згідно акту обстеження будинку за вказаною адресою, відповідач [PERSON] не проживає від 2013 року й по даний час. Відповідно до ст.\~391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування /житловим приміщенням в будинку №70/1 по вулиці Лянгасова в м. Фастові, Київської області, оскільки, як доведено в суді, відповідач понад шість місяців у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статті 150 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 01.11.1995 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис №06. Від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у [PERSON] із відповідачем не склалось, через відсутність порозуміння, постійні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями. Збереження сім'ї і спільне життя із відповідачем [PERSON] вважає неможливим. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про судовий розгляд у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 01.11.1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис №06. Від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї стали непорозуміння, постійні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями. Їхня сім'я розпалася, спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами та збереження сім'ї не можливе, що підтвердила позивач. Таким чином, суд дійшов висновку ‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 01.11.1995 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис №06. Від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у [PERSON] із відповідачем не склалось, через відсутність порозуміння, постійні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями. Збереження сім'ї і спільне життя із відповідачем [PERSON] вважає неможливим. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про судовий розгляд у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 01.11.1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис №06. Від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї стали непорозуміння, постійні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями. Їхня сім'я розпалася, спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами та збереження сім'ї не можливе, що підтвердила позивач. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved