Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.12.1999 року. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що у них різні характери та погляди на сімейне життя. Відповідач проявляє до неї неповагу, на ґрунті ревнощів, вчиняє скандали, у наслідок чого сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх сина. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, посилаючись на обставини, зазначені у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, з огляду на згоду позивача слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Суд установив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-АМ № 041330 (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-АМ № 091659 (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення стало, те що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що у них різні характери та погляди на сімейне життя. Відповідач проявляє до неї неповагу, на ґрунті ревнощів, вчиняє скандали, у наслідок чого сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх сина. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved