Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У січні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 26 лютого 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 74, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 26 лютого 2011 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсуне взаєморозуміння, склались різні поняття на сімейне життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 02 березня 2020 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суд подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 26 лютого 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 74, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 26 лютого 2011 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . З заяв сторін вбачається, що сторони шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), проте позивач в подальшому шлюбні відносини підтримувати не бажає, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, обставин, що свідчили б про можливість збереження сім`ї судом не встановлено. Відповідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Outcome: approved