Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/6 частину садового будинку з господарськими спорудами, розташованого в садівничому товаристві «Зайчевське» на території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 2 червня 2012 року. Вказувала, що після смерті свого батька залишилося в спадок майно, в тому числі і вказана садова будівля, але оформити спадщину вона не взмозі, оскільки на неї відсутні реєстраційні документи і цьому також перешкоджає дружина померлого відповідачка у справі, яка також є спадкоємицею. Вказуючи, що вона прийняла спадщину після смерті батька, але через зазначені обставини не може її оформити в нотаріальному порядку, хоча наданими документами підтверджується, що будинок був побудований померлим за його життя, але не зареєстрований, тому просила винести рішення про визнання за нею право власності на 1/6 частину даного спадкового майна в судовому порядку. Крім того, просила стягнути з відповідачки, яка фактично володіє іншою більшою частиною садівничого будинку, вартість його 1/6 частини, в розмірі 22277,67 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, направила на розгляд справи свого представника, який позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, вважаючи, що коштів для компенсації вартості його 1/6 частини у неї немає і підстави для спадкування садівничого будинку відсутні, так як він не зареєстрований як нерухома власність. Також вважала, що вартість будинку, зазначена в наданому суду технічному паспорті БТІ, завищена і сфальсифікована. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши докази у справі, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов до наступного висновку. 2 червня 2012 року помер громадянин [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на квартиру № 13 в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, буд. 53, земельну ділянку, площею 0,06 га, розташовану в садівничому товаристві «Зайчевське» в межах Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Рішеннями Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2014 року та Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року за позивачкою було визнано в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на 1/6 частину вказаних вище квартири та земельної ділянки. Однак залишилося не успадкованим садівничий будинок, розташований на садівничій ділянці в СТ «Зайчевське» Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], тобто відповідачка у справі, яка проживали з померлим на час його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вона відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Крім того, спадщину прийняли інші спадкоємиця першої черги дочки: [PERSON] та [PERSON], тобто позивачка у справі, які вчасно, в передбачений законом шестимісячний термін подали приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини. Однак, в нотаріальному порядку оформити спадщину на садівничий будинок позивачка не взмозі, оскільки він не був зареєстрований в державному органі за власником [PERSON] В той же час, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як було встановлено, в користуванні [PERSON] перебували земельні ділянки, загальною площею 0,06 га, розташовані на ділянках № 158 та № 159 садівничого товариства «Зайчевське» Вітовського району Миколаївської області. Призначення землі для ведення садівництва. За свого життя він збудував на ділянках садівничий будинок з допоміжними та господарськими спорудами. Однак за свого життя не зареєстрував його в державному органі. Відповідно до технічного паспорту на будинок, складений комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20 жовтня 2016 року садовий будинок був побудований в період 1989-1991 року, інші будівлі (баня, навіси, сарай, вбиральня, голуб'ятник, огорожі) в період 1990-1995 років. Фактично будинок побудований і експлуатується. Він був побудований за час його шлюбу з відповідачкою [PERSON], тому належить їм на праві спільної власності і частка кожного ?. Таким чином спадкуванню підлягає ? частина садівничого будинку, яка належала померлому [PERSON] З врахуванням трьох спадкоємців за законом першої черги та положень ст. 1267 ЦК України про рівність їх часток у спадщині, кожний успадковує право на 1/6 частину (1/2 : 3 = 1/6). Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що ? частина садового будинку з господарськими та побутовими спорудами належала за життя [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування має перейти до спадкоємців за законом, в тому числі і позивачці в розмірі 1/6 частини. В звязку з тим, що позивачка має право на спадщину, але іншим способом, окрім судового порядку, не може захистити своє спадкове майно, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомості в порядку спадкування за законом. В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині стягнення компенсації вартості цієї частки спадкового майна виходячи з наступного. В позовній заяві позивачка взагалі не обґрунтувала з якої підстави потрібно стягувати компенсацію вартості частки спадщини, яка відходить їй. Якщо ж вважати, що це стягнення коштів відбувається через неможливість виділення частки в натурі (ст. 364 ЦК України), то на думку суду така вимога є передчасною, оскільки право власності на отриману спадщину позивачка ще не зареєструвала, не вчинила інших дій по володінню чи користуванню майном, а також не визначила та не підтвердила, що їй ставляться перешкоди у володінні цією часткою, а її виділення неможливе. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню відшкодування судових витрат у виді сплаченого при поданні позову судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 640 грн.: було заявлено дві вимоги і сплачено всього судового збору 1280 грн., але задоволено тільки одну, тобто 50%. Враховуючи викладене,

Outcome: partial