Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У серпні 2020 року представник позивача звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПрАТ «УАСК «АСКА» сплачене страхове відшкодування в розмірі 218138,20 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3272,07 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 листопада 2018 року в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, відповідач скоїла зіткнення з автомобілем «Лексус» д/н [NUMBER] . Таким чином, відповідач скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Факти, які підтверджують вину Відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та завдання шкоди вказаному транспортному засобу, вказані в Постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2018 року. Пошкоджений з вини Відповідача автомобіль «Лексус» д/н [NUMBER] , було застраховано Позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3413521 від 27 вересня 2018 року. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу №3413521 від 27 вересня 2018 року, на підставі страхового акту №10980/10 від 03.06.2019, №10980/10 (доп.) від 21.06.2019, Позивач відшкодував своєму страхувальнику суму в розмірі 218138,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №7142 від 12.06.2019, №7203 від 21.06.2019, №7029 від 25.03.2019, №7039 від 14.03.2019, №7047 від 13.03.2019, №7050 від 02.04.2019, №7051 від 13.06.2019, №7054 від 12.03.2019, №7056 від 08.04.2019, №7070 від 01.04.2019, №7080 від 29.05.2019, №7113 від 11.03.2019, №7214 від 21.06.2019. Розрахунок страхового відшкодування було зроблено на підставі Звітів про оцінку вартості матеріального збитку власнику КТЗ №12.01.2019 від 28.05.2019 та №12.01.2019 доп. від 21.06.2019, рахунків фактури №01/01 від 23.01.2019 та №СФ-0000333 від 30.05.2019. Відповідно до звітів про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику «Лексус» д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 112178,36 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами. У судове засідання відповідач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20 листопада 2018 року в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, відповідач скоїла зіткнення з автомобілем «Лексус» д/н [NUMBER] . Таким чином, відповідач скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Факти, які підтверджують вину Відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та завдання шкоди вказаному транспортному засобу, вказані в Постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2018 року. Пошкоджений з вини Відповідача автомобіль «Лексус» д/н [NUMBER] , було застраховано Позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3413521 від 27 вересня 2018 року. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу №3413521 від 27 вересня 2018 року, на підставі страхового акту №10980/10 від 03.06.2019, №10980/10 (доп.) від 21.06.2019, Позивач відшкодував своєму страхувальнику суму в розмірі 218138,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №7142 від 12.06.2019, №7203 від 21.06.2019, №7029 від 25.03.2019, №7039 від 14.03.2019, №7047 від 13.03.2019, №7050 від 02.04.2019, №7051 від 13.06.2019, №7054 від 12.03.2019, №7056 від 08.04.2019, №7070 від 01.04.2019, №7080 від 29.05.2019, №7113 від 11.03.2019, №7214 від 21.06.2019. Розрахунок страхового відшкодування було зроблено на підставі Звітів про оцінку вартості матеріального збитку власнику КТЗ №12.01.2019 від 28.05.2019 та №12.01.2019 доп. від 21.06.2019, рахунків фактури №01/01 від 23.01.2019 та №СФ-0000333 від 30.05.2019. Відповідно до звітів про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику «Лексус» д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 112178,36 грн. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. З метою досудового врегулювання на адресу відповідача було направлено претензію щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, проте жодних дій спрямованих на врегулювання даного питання відповідачем не було здійснено. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією). Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Крім того, із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст.262 ЦК України). За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України. Таким чином, суд вважає доведеним наявність у позивача права вимагати у відповідача - як особи, винної у заподіянні шкоди, завданої внаслідок ДТП, у порядку суброгації суму страхового відшкодування, яка становить 218138,20 грн. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved