Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила суд стягнути з відповідача в порядку ст.ст. 180, 185 Сімейного Кодексу України додаткові кошти на утримання [PERSON] на її навчання. Зокрема, як вказує у своєму позові позивач, загальна сума додаткових коштів на організацію навчання [PERSON] становить 14 108,00 грн., - половина вартості навчання за контрактом у Котовському медичному училиші. Таким чином позивач вважає, що батько має сплатити половину витрачених додаткових коштів на організацію навчання своєї дитини. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач повністю не погодився з вимогами позивача, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки, як пояснив відповідач, він не має можливості оплачувати контракт доньки, оскільки справно сплачує аліменти на утримання доньки, має іншу сім'ю, дітей від іншого шлюбу. Заслухавши думки та правові обгрунтування сторін, суд дійшов до висновку, що предметом спору є додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема -розвитком здібностей. Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, в межах предмету спору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 27.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області. 19 серпня 2014 року укладено контракт на навчання дочки сторін на контрактній основі, денна форма навчання, в Котовському медичному училищі на здобуття освітньо- кваліфікаційного рівня «Молодший спеціаліст» за спеціальністю «Сестринська справа». Загальна вартість навчання складає 28 216,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Сімейного Кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Положення ст. 185 Сімейного Кодексу України стосуються обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що не є тотожним аліментному обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Зобов'язання брати участь у додаткових витратах на дитину не є абсолютним і виникає у батьків незалежно від присудження стягнення аліментів на дитину лише за наявності особливих обставин, викликаних розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. [PERSON] реалізувала своє право на отримання професії на контрактній основі на базі базової загальної середньої освіти. Доказів того, що додаткові витрати здійснені на навчання, що спрямоване на загальноосвітній розвиток дитини, і дає більш поглиблені в порівняні з шкільною програмою знання і спрямоване на позитивну реалізацію дитиною свого права на безоплатну освіту позивачем не надано. Суд дійшов до висновку, що витрати, понесені на оплату організації навчання, спрямованого на здобуття дитиною освіти, не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами у розумінні ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України, в зв'язку із чим підстав для задоволення позову не має. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed