Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судовому засіданні свої позовні вимоги позивачка підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 травня 2011 року. Від спільного проживання мають одну дитину. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживає спиртними напоями, не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, а будучи у нетверезому стані часто у присутності дитини, влаштовує сварки та скандали, які закінчуються застосуванням фізичного насильства відносно неї. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. На даний час вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідач позов визнав, на розірвання шлюбу згідний, не заперечує, що вчиняв сімейні скандали у присутності дитини, були випадки, що бив дружину. Вислухавши сторін та ивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5 ). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного. Відповідач вчиняє безпричинні скандали у присутності дитини, застосовує до дружини фізичне насилля, що робить неможливим спільне проживання сторін. Сторони спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої неповнолітньої дитини, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у звязку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved