Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У серпні 2015р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем вона у справі перебуває в шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 846. В період шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати двох дітей, остання просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу до досягнення дітьми повнолітнього віку, тобто по 1/6 частини на кожного, щомісяця, починаючи з 17 серпня 2015 року до досягнення найстаршою дитиною [PERSON], [INFO] повнолітнього віку, тобто до 29 травня 2031 року, а з 30 травня 2031 року 1/4 частини на утримання [PERSON], [INFO] до досягнення ним повнолітнього віку, тобто до 12 жовтня 2032року. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, а також просила суд розглянути справу за її відсутністю та в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання (а.с.23). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.21,22). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 846 (а.с.5) В період шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.3,4). В судовому засіданні було зясовано, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Позивачка, посилаючись ст.182 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стверджувала, що відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає. Оскільки діти повністю знаходиться на утриманні позивачки, остання наполягала на визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні аліментів з розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та доходу відповідача, щомісяця, починаючи з 17 серпня 2015 року до досягнення найстаршою дитиною Даніїлом, [INFO] повнолітнього віку, тобто до 29 травня 2031 року, а з 30 травня 2031 року 1/4 частини на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повнолітнього віку, тобто до 12 жовтня 2032 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17.08.2015 року до досягнення найстаршою дитиною Даніїлом, [INFO] повнолітнього віку, тобто до 29.05.2031 року, а з 30.05. 2031 року 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] до досягнення ним повнолітнього віку, тобто до 12.10.2032 року. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 974,40грн.., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved