Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль [PERSON] , страховиком якого є ПрАТ «СК «Саламандра», яке сплатило страхувальнику страхове відшкодування. ПрАТ «СК «Саламандра» уклало з ТОВ «Маркс.Капітал» договір факторингу, за умовами якого права за регресними вимогами переходять до позивача. Просив стягнути з Чернова матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 7400, 50 та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, а також згода на розгляд справи в заочному порядку без представника банку у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 16.12.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.03.2021 року о 09-30 годин біля будинку 87 по вул. Заозерна в м. Маріуполі, [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061 державний номерний знак [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортними засобом Hyundai Accent державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.04.2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21061» державний номерний знак [NUMBER] застраховано згідно Полісу №АР/4379718 у ПрАТ «СК «Саламандра». Згідно розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування власнику легкового автомобілю Hyundai Accent державний номерний знак [NUMBER] становить 7400, 50 грн. Виплату страхового відшкодування здійснило 11.05.2021 року ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі, що підтверджується платіжними дорученням №1811. Судом встановлено, що 02.01.2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно Акту здачі-приймання №27-02 від 13.05.2021 року у ПрАТ «СК «Саламандра» до [PERSON] , що підтверджується відповідними договором та актом здачі-приймання. 13.05.2021 року ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» направило відповідачу претензію про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) та повідомлення про зміну кредитора, проте вимоги залишилися не виконаними. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно до п.«г» ч.1 ст.38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено наявність порушення його прав відповідачем. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд зазначає наступне. Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7400 грн. З договору про надання правової допомоги № 11/2020 від 26 жовтня 2020 року, укладеного між адвокатом Терзі О.С. та ТОВ «Маркс.Капітал», вбачається, що розмір гонорару визначається сторонами окремою додатковою угодою. У додатковій угоді сторони дійшли згоди щодо розміру гонорару в розмірі 7400 грн. Послуги складаються із ознайомлення з матеріалами справи, аналізу нормативно-правової бази, формування правової позиції по справі - 2400 грн. та підготовки позовної заяви - 5000 грн. Клопотань про зменшення судових витрат до суду не надходило. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Суд бере до уваги, що розмір гонорару адвокату визначається за погодженням з клієнтом, а сторона є вільною у виборі адвоката, та погоджується з тим, що сума в 7400 грн. є обґрунтованою та відповідає принципам справедливості, розумності й співмірності. Окрім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК Україні з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved