Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» грошові кошти в розмірі 21 097,65 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що 15 березня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7343043, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль RENAULT Master державний номерний знак [NUMBER] . 27 грудня 2016 року на вулиці Старокозацькій у місті Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів RENAULT Master державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та CHEVROLET Lacetti державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 27 грудня 2016 року до позивача звернувся [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням, внаслідок наведеної вище ДТП, транспортного засобу CHEVROLET Lacetti державний номерний знак [NUMBER] , який належить йому на праві власності. 01 лютого 2017 року постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №200/720/17-п винною особою в скоєнні зазначеної ДТП визнано [PERSON] . На підставі вищезазначених документів, у зв`язку з настанням цивільно-правової відповідальності [PERSON] , позивачем прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування на користь відповідача у розмірі 21 097,65 грн. 03 березня 2017 року, позивачем виплачено на користь відповідача страхове відшкодування в розмірі 21 097,65 грн. 19 червня 2017 року постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/720/17-п було скасовано, а адміністративне провадження відносно [PERSON] було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року, [PERSON] не є особою, винною у скоєнні зазначеної ДТП та не несе цивільно-правової відповідальності за збитки, спричинені внаслідок вищезазначеної ДТП. Оскільки рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/720/17-п від 01.02.2017 року, на підставі якого відповідач отримав страхове відшкодування, було скасовано - то підстава, на якій страхове відшкодування було отримано, відпала, а тому відповідач зобов`язаний повернути позивачу отримане ним страхове відшкодування в розмірі 21 097,65 грн. Добровільно повернути позивачу отримане ним страхове відшкодування в розмірі 21 097,65 грн. відповідач не бажає, про що він повідомив представника позивача особисто у телефонній розмові. Представник позивача Бєлік В.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав клопотання, в якому просив позовну заяву задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Також ним було подано відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Раніше надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи та оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 200/720/17, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7343043, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль RENAULT Master державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 6). 27 грудня 2016 року за адресою вул. Старокозацька, буд. 5-Б в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: RENAULT, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та CHEVROLET, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 200/720/17 [PERSON] було визнано винним в скоєному ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 27 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату матеріального збитку, оскільки пошкоджений у дорожньо-транспортній пригоді автомобіль CHEVROLET Lacetti, державний номерний знак [NUMBER] , належить саме йому (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до висновку про виплату страхового відшкодування (згідно умов страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) (додаток до страхового акту № 00212111 (ЦВ) від 27 лютого 2017 року), сума страхового відшкодування становить 21097 грн. 65 коп. (а.с. 11-16). На підставі наказу № 00212111/ЕК від 28.02.2017 року [PERSON] вилачено страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 21097,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 008737 від 03 березня 2017 року (а.с. 18). В той же час, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року відносно [PERSON] , якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. - скасовано, а адміністративне провадження відносно [PERSON] , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 21). Згідно з ч. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З вищенаведеного вбачається, що оскільки рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/720/17-п від 01.02.2017 року, на підставі якого відповідач отримав страхове відшкодування, було скасовано - то підстава, на якій страхове відшкодування було отримано, відпала. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. При зверненні до суду позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження вказаних в позовній заяві обставин, а доказів зворотного відповідачем не надано. Крім цього, необхідно вказати, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року у даній справі було призначено транспортно-трасологічну експертизу, втім, за заявою самого ж відповідача, вищевказану ухвалу про призначення у даній справі транспортно-трасологічної експертизи - скасовано ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року. Відтак, відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19) (з повним текстом постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/87517072). Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» грошові кошти у розмірі 21097,65 грн. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved