Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

у січні 2014 року [PERSON] звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , при цьому пояснивши наступне. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1994 року та запису Бюро технічної інвентаризації м. Києва у реєстраційній книзі за № 4932 від 16.12.1994р. При цьому згідно виданої КП «ЖЕО-109» довідки форма № 3від 23.08.2013р. за № 1557 у вищезазначеній квартирі № 37 зареєстровано з 16.05.1991р.місце проживання позивача, а також з 06.10.1992р. місце проживанняйого доньки [PERSON] Разом з цим позивач зазначив, що [PERSON] понад рік не проживає у квартирі № 37, не приймає участі в її утриманні, внаслідок чого всі витрати по утриманню наведеної квартири здійснює особисто позивач. У зв'язку із наведеним позивач просив суд визнати [PERSON]. такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В свою чергу у липні 2014р. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON]про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. При цьому [PERSON] пояснила, що вона фактично проживала разом із відчимом на час навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну в період з 01.09.2009р. по 30.06.2014р., однак весь час була зареєстрована у квартирі № 37 та розраховувала після навчання проживати за місцем реєстрації. Крім того [PERSON] зазначила, що [PERSON] чинив їй перешкоди у проживанні в квартирі № 37. Також [PERSON] зазначила що [PERSON] говорив її що наведена квартира № 37 в майбутньому призначена для неї. На підставі викладеного [PERSON] просила суд усунути перешкоди у користуванні житлом та вселити її у квартиру [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні первісний позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю. При цьому останній не визнав зустрічний позов [PERSON] та просив відмовити у його зав доволі повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнала первісний позов та просила відмовити у його задоволені повністю. Разом з цим [PERSON] підтримала зустрічний позов та просила задовольнити її позовні вимоги повністю. Врахувавши надані сторонами пояснення, з'ясувавши обставини, на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити первісний позов [PERSON] та відмовити у задоволені зустрічного позову [PERSON] повністю, у зв'язку з наступним. Судом встановлено [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1994 року та запису Бюро технічної інвентаризації м. Києва у реєстраційній книзі за № 4932 від 16.12.1994р. При цьому згідно виданої КП «ЖЕО-109» довідки форма № 3 від 23.08.2013р. за № 1557 у вищезазначеній квартирі № 37 зареєстровано з 16.05.1991р.місце проживання позивача, а також з 06.10.1992р. місце проживання його доньки [PERSON] В свою чергу згідно складеного інспектором КП «ЖЕО-109» Акту № 8 від 28.01.2014р. зафіксовано, що [PERSON] відсутня у квартирі № 37 у якій не проживає з 1997 року. Також згідно складеного інспектором КП «ЖЕО-109» Акту № 19 від 31.03.2014р. зафіксовано, що [PERSON] відсутня у квартирі № 37 у якій не проживає з 1997 року. Відповідно до складеного інспектором КП «ЖЕО-109» Акту № 30 від 06.06.2014р. зафіксовано, що [PERSON] відсутня у квартирі № 37 у якій не проживає з 1997 року. Разом з цим громадянин [PERSON], що працює на посаді дільничого інспектора міліції за місцезнаходженням спірної квартири, та якого було допитано у судовому засіданні в якості свідка,засвідчив, що [PERSON] не проживає у квартирі № 37, а також [PERSON] не зверталася до дільничого інспектора міліції із заявами щодо перешкоджання їй у проживанні в квартирі № 37. Крім того із змісту зустрічної позовної заяви [PERSON] та її пояснень вбачається, що вона фактично проживала разом із відчимом на час навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну, тобто тривалий час була відсутня у квартирі № 37. Тобто факт не проживання у даному житловому приміщенні фактично відповідачем визнавався. При цьому [PERSON] не була надано суду докази на підтвердження існування причинно-наслідкового зв'язку між фактом її навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну та необхідністю її проживання за іншою адресою, ніж квартира № 37 яка розташована у м. Києві, а також не надано докази на підтвердження поважності тривалої відсутності [PERSON] у квартирі № 37. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування перешкод [PERSON] для проживання у квартирі № 37, вчинення таких перешкод [PERSON] чи з його вини. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд зазначає що [PERSON]. не належить до категорії громадян виселення яких проводить з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення згідно ст. 110 ЖК УРСР. До того ж положення глави 2 ЖК УРСР стосуються відносин щодо державного і громадського житлового фонду і не регулюють правовідносини щодо користування житловими приміщеннями у квартирах приватного житлового фонду (ст. 4 і глава 6 ЖК УРСР). Крім того суд відхиляє як докази показання допитаних за заявою [PERSON] свідків, про існування певної домовленості із [PERSON] про те, що квартира згодом перейде [PERSON], оскільки наведене не було визнано [PERSON] При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. До того ж згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Положеннями ч. 1 ст. 4 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; інші речові права відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того суд зазначає, що є передчасною вимога [PERSON] про її вселення у квартиру № 37, оскільки на час розгляду справи остання зареєстрована у наведеній квартирі № 37. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити первісний позов [PERSON] та відмовити у задоволені зустрічного позову [PERSON] повністю.

Outcome: approved