Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

у серпні 2019 [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що судовим наказом Машівського районного суду від 24.05.2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що на даний час розмір визначених аліментів є недостатнім, відповідач не працює, однак отримує тимчасові заробітки, а тому розмір аліментів не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами. У зв`язку з наведеним, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 24.05.2019 р. у справі щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON] на розмір аліментів у частці ј від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.18,19), подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення (а.с.9,20). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази у справі, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія рішення Машівського районного суду Полтавської області від 05.08.2019 р. (а.с.7,8), позивач та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 24.05.2019 р. вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідно до інформації наданої головним спеціалістом Машівської селищної ради Машівського району Полтавської області Байрака С.М. №533 від 12.08.2019 р. відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки присуджені аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на даний час є недостатньою сумою для забезпечення щоденних потреб дитини, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що він має можливість сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на доньку [PERSON] , з твердої грошової суми в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від заробітку в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та відповідно позов задовольнити. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої доньки, обов`язок по утриманню якої покладений також і на відповідача, та захистом прав останнього. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст.141,142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved