Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У серпні 2014 року Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності згідно договору дарування. Відповідач по справі був її зятем та зареєстрований в даному будинку з 12.06.2012 року, але фактично за даною адресою не проживав, за винятком днів, коли приїздив в гості, проживає в м. Київ. У лютому 2014 року залишив доньку позивачки і став проживати з іншою жінкою. Реєстрація відповідача породжує ряд негативних наслідків для позивача, зокрема він враховується в кількісний склад проживаючих в даному будинку, що унеможливлює подання до органів соціального захисту населення довідки про сукупних доход членів сім'ї для отримання субсидії, будучи зареєстрованим, відповідач не бере ніякої участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів, тому, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS]. Позивач, повідомлена належним чином в судове засідання не з'явилась, на попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. На розгляд справи надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, обґрунтованих заперечень, заяви про визнання позову, чи клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири, технічним паспортом на будинок за вказаною адресою та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2008 року (а.с. 3-8). Відповідач [PERSON] зареєстрований у належному позивачці будинку, але фактично у ньому не проживає (а.с.11). Реєстрація відповідача у належному позивачці будинку породжує для останньої ряд негативних наслідків, зокрема він враховується у кількісних склад проживаючих у цьому будинку, що негативно впливає на здійснення прав володіння, користування та розпорядження власністю. Добровільно знятися з реєстраційного обліку проживання фізичних осіб відповідач не бажає. Факт тривалого непроживання відповідача в зазначеній квартирі підтвердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки дії відповідача щодо реєстрації в спірному будинку порушують право власності позивача, яка не має можливості розпорядитися своїм майном та вимушена сплачувати витрати по утриманню будинку, відповідач добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку в будинку, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved