Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У серпні 2016 року до суду звернулося ПАТ «ПроКредит Банк» з позовом до ТОВ «Парімекс», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1562582,49 грн. Позивач зазначав, що 17 грудня 2015 року між банком та ТОВ «Парімекс» було укладено кредитний договір №1101.45122, згідно якого останнім було надано кредит у розмірі 1500000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 25 відсотків річних. Відповідно до умов кредитного договору відповідач ТОВ «Парімекс» взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування з визначенням їх розмірів у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконує. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеного між позивачем та відповідачем ТОВ «Парімекс», банк уклав 17 грудня 2015 року з відповідачем [PERSON] договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язувався перед позивачем відповідати за виконання ТОВ «Парімекс» зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі. Позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка становить 1562582,49 грн. та судовий збір 23438,74 грн.. Ухвалою суду від 14 грудня 2016 року провадження по цивільній справі за\~ цивільним позовом\~\~ ПАТ «ПроКредит Банк» до ТОВ «Парімекс», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було закрито в частині вимог до ТОВ «Парімекс», оскільки спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. У судове засідання представник позивача ПАТ «ПроКредит Банк» не прибув, просилв розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] наполягав, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судові повістки та копію позовної заяви направлялися відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. У ст. 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Судом достовірно встановлено, що 17 грудня 2015 року між банком та ТОВ «Парімекс» було укладено кредитний договір №1101.45122, згідно якого останньому банк надав кредит у сумі 1500000 грн. зі сплатою 25 відсотків річних на строк 12 місяців. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Парімекс» взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеного договором. У забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Парімекс» по вказаному кредитному договору, банк уклав 17 грудня 2015 року з відповідачем [PERSON] договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язувався перед позивачем відповідати за виконання ТОВ «Парімекс» зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі. У вказаних договорах сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмети договорів, строки дії договорів, права, обовязки та відповідальність сторін. Відповідач ТОВ «Парімекс» перестало сплачувати своєчасно та у повному обсязі кошти у погашення кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту. Загальна сума заборгованості за кредитом становить 1562582,49 грн., з них: - заборгованість за кредитом 1500000 грн.; - заборгованість по несплаченим процентам 58142,01 грн.; - пеня 4440,48 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Суд враховує, що позивач в особі його представника відмовився від уточнення позовних вимог щодо стягнення боргу в розмірах, обчислених станом на день розгляду справи. Між сторонами по справі за висновком суду фактично відсутній спір з приводу розрахунку заборгованості за кредитним договором. Крім того, розрахунок наданий позивачем заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідач не подав належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову і встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1101.45122 від 17 грудня 2015 року на загальну суму 1562582,49 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 23438,74 грн.

Outcome: approved