Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява позивача, у якій він просив суд усунути для нього перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], шляхом вселення, а саме: вселити [PERSON] в квартиру за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи свою вимогу тим, що він є власником 1/3 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], де і зареєстрований. Починаючи з 2014 року відповідачі перешкоджають йому в користуванні спільним житлом, не пускають його до квартири, змінили замки. Іншого житла позивач не має і жодних підстав обмежувати його право користування квартирою не існує, у звязку з тим, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у здійсненні права користування нерухомим майном, він був змушений звернутися до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із зверненням. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачі не чинять позивачу будь яких перешкод в користуванні спірної квартирою та готові у будь який час надати позивачу ключі від квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], позивач є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що також підтверджується . Згідно до відмітки в паспорту громадянина України СА 388162 виданого на імя [PERSON], останній зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до \~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1\~ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2\~ст. 321 ЦК України). Відповідно до\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 60 ЦПК України кожна\~сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом даної норми закону відповідачем у справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси. Проте в порушення вимог закону позивач у позові не зазначив, яким чином відповідачі порушили, не визнали або оспорили права, свободи чи інтереси позивача, оскільки як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не чинять зі свого боку будь яких перешкод позивачу у користуванні власністю, готові у будь який час передати ключі від спірної квартири позивачу, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed