Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернувся до суду із первісним позовом, посилаючись на те, що 27.12.2006 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № PLКРGWK00003816 за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 343000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 03.07.2012 року та зі сплатою пені у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Оскільки кредитні зобов'язання відповідачем належним чином не виконувалися, станом на 10.12.2014 року виникла заборгованість в розмірі 1 945 491, 20 грн., , яка складається із 299478, 41 грн. - заборгованість за кредитом; 566333, 77 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1036942, 99 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 42736, 03 грн. - заборгованість з комісії. На підставі договору поруки № PLКРGWK00003816\\П від 10.01.2014 року, укладеного з поручителем [PERSON], зобов'язання за вказаним вище кредитним договором забезпечені порукою в межах 1000 грн. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути із відповідачів на свою користь солідарно заборгованість за кредитним договором PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року в розмірі 1000 грн.; стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року в розмірі 1945491, 20 грн Позивач уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути із відповідачів на свою користь солідарно заборгованість за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року в розмірі 1000 грн.; стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року в розмірі 1 159 835, 93 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач послався на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.0.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року станом на 05.07.2011 року у розмірі 784655, 27 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з цим, позивачем суму заборгованості за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року із 1 945 491, 20 грн. зменшено до 1 159 835, 93 грн., яка складається із 9444, 70 грн. - заборгованість за кредитом; 310783, 26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 817610, 74 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом; 22997, 23 грн. - заборгованість по комісії. Зустрічний позов подав [PERSON], який судом об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. У зустрічному позові позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року, укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» недійсним з моменту його укладення, застосувавши наслідки недійсності правочину; визнати договір іпотеки від 27.12.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 2609 від 27.12.2006 року та договір про внесення змін до договору іпотеки від 28.12.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 2609 від 27.12.2006 року, укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» недійсним з моменту його укладення та скасувати запис із єдиного реєстру іпотек щодо будинку по [ADDRESS] в с. Новоселівка Полтавського району Полтавської області та земельної ділянки, що належать [PERSON] та скасувати накладену нотаріусом заборону на відчудження будинку та земельної ділянки. В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що волевиявлення учасників спірного кредитного договору не відповідало їх реальній волі на момент його укладення. Так, волі позичальника відповідало отримання кредиту у розмірі 280 000 грн., загальна вартість якого в договорі не визначена, а лише зазначено умови сплати відсоткової ставки 16,08 % та щомісячний платіж у розмірі 4519, 38 грн. Тобто узгоджена сторонами у договорі ціна договору, реальна відсоткова ставка, розмір абсолютного здорожчання кредиту не відповідали реально встановленій у договорі. З урахуванням цього, позивач вважає, що підписав кредитний договір під впливом обману зі сторони ПАТ КБ «Приватбанк», який мав на меті отримати прихований додатковий прибуток. При цьому, позивач вважає недійсними п.п.1.1, 3.2, 3.11, 6.3 умов кредитного договору PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року є несправедливі, оскільки кредитодавцю забороняється встановлювати будь -які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів». Відсотки, пеня нараховані банком неправомірно з 01.12.2009 року, так як нараховувалися виходячи з відсоткової ставки у розмірі 27,42 % річних, що має наслідком незаконне підвищення відсоткової ставки за користування кредитом. Окрім цього, банк, внісши зміни та доповнення до іпотечного договору, не завірив їх нотаріально, не дивлячись на те, що отримання батьками дозволу органів опіки та піклування на укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню є необхідним, якщо вони стосуються майна дитини, права на користування жилими приміщеннями. Окрім цього, про існування договору поруки № PLКРGWK00003816\\ІІ від 10.01.2014 йому стало відомо з часу отримання позовної заяви. Вважає даний договір укладеним неправомірно, оскільки з даною особою не знайомий. Позивач за зустрічним позовом уточнив зустрічний позов та в обґрунтування заявлених вимог послався на те, що п.п.1.1, 3.2, 3.11, 5.1, 6.3, 6.4 умов кредитного договору PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року є несправедливими, а отже недійсними. Так, перед підписанням даного кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» не надав йому повну інформацію про умови кредитування, загальну вартість кредиту на весь термін кредитування, графік зниження розміру заборгованості, що призвело до необґрунтованого і безпідставного нарахування суми заборгованості. Окрім цього, банк вже скористався своїм правом на дострокове стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором, що має наслідком припинення дії кредитного договору, хоч він і був укладений до 2026 року. Представник позивача Шокало Т.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги первісного позову підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим з підстав того, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11.08.2009 року з нього за кредитним договором PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року станом на 05.07.2011 року в рахунок погашення заборгованості, яка виникла станом на 05.07.2011, в розмірі 784655, 27 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23.07.2013 року розмір заборгованості зменшено. А отже в даний час позивач намагається повторно стягнути з нього суму заборгованості. Окрім цього, працівник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] не був наділений повноваженнями подавати від імені позовні заяви до суду, також не наділені повноваженнями інші особи, які являються представниками банку.. При цьому, позивач вважає, що заборгованість по кредиту значно завищена. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом Шокало Т.В. заперечила проти задоволення позову, просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Одночасно просить застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, які пропущені позивачем. Третя особа приватний нотаріус Гальонкіна О.В. у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази у справі, прийшов до наступного висновку: 27.12.2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № PLКРGWK00003816 про надання кредитної лінії у розмірі 343000 грн. на наступні цілі: купівлю будинку у сумі 280000 грн., а також на сплату страхових платежів у сумі 63000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору (п.1.1 договору). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки від 27.12.2006 року та договір про внесення змін до договору іпотеки від 28.12.2006 року, посвідчені приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу за умовами яких предметом іпотеки є домоволодіння, загальною площею 256,5 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 0,22 га по [ADDRESS] в с.Новоселівка Полтавського району Полтавської області, що належить [PERSON] на праві власності. Пунктом 34 даного договору іпотеки визначено, що даний договір підлягає нотаріальному посвідченню. З моменту нотаріального посвідчення цього договору нотаріус накладає заборону на відчудження предмета іпотеки. (а.с. 60). Відповідно до анкети - заяви, заяви на видачу готівки № 301 від 27.12.2006 року, меморіального ордеру № 301 від 27.12.2006 року, завірених належним чином [PERSON] отримав кредит у сумі 280000 грн. Пунктом 1.1 визначено, що банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу банку на строк з 27 грудня 2006 року по 25 грудня 2026 року включно, у вигляді простої кредитної лінії у розмірі 343000 грн. на наступні цілі: купівлю будинку у сумі 280000 грн.. а також на сплату страхових платежів у сумі 63000 грн.. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагорода за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного договору. Згідно п.3.1.1 договору при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом % від суми кредиту, о погашається достроково. Строк внесення позичальником суми процента - до останньої дати наступного періоду сплати у випадку повного погашення заборгованості за кредитом дані проценти оплачуються позичальником одночасно з останнім платежем по кредиту згідно п.п.3.3 даного договору. Пунктом 2.3. договору визначено збільшення процентної ставки банком у порядку встановленому цим договором, можливе при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів України, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше, ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, установленого НБУ на момент укладення даного договору, зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці) НБУ). При цьому банку направляє позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до початку дії зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком за 20 днів до початку дії зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в межах кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. При цьому, пунктом 3.2. договору передбачено сплату позичальникові відсотків у розмірі 3,12 % на місяць в разі порушення зобов'язань за кредитом. Пункт 3.11 визначено порядок сплати відсотків позичальником за дострокове погашення кредиту. Договір в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту набуває чинності з моменту підписання обома сторонами (п.5.1). Пунктом 6.3 договору передбачено сплату винагороди за проведення додаткового моніторингу,що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Усі види платежів (за винятком кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, неустойки) що вносяться позичальником за даним договором є відсотками в розумінні ЦК України. (п.6.4.договору). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року станом на 05.07.2011 року у сумі 784655, 27 грн. звернуто стягнення на домоволодіння загальною площею 256,5 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,22 га в с.Новоселівка Полтавського району Полтавської області по [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі - продажу від 27.12.2006 року та є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 27.12.2006 року, шляхом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» згідно вимог діючого законодавства, з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу з іншою особою -покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та наданням всіх необхідних повноважень для здійснення продажу. Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та фактично проживають в житловому будинку по [ADDRESS] вс.Новоселівка Полтавського району Полтавської області. (а.с.81-102). В зустрічному і збільшеному та уточненому позові [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій банку в підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором, визнані несправедливими і недійсними пунктів договору та зобов'язання здійснити перерахунок кредитної заборгованості, скасуванні встановленого судом забезпечення позову - відмовлено за безпідставністю. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.07.2013 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2013 року в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року змінено. Зменшено розмір загальної суми заборгованості за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року в рахунок погашення якої звертається стягнення предмет іпотеки - домоволодіння, що належить [PERSON] в с.Новоселівка Полтавського району Полтавської області по [ADDRESS] із 784655, 27 грн. до 682634 грн. 42 коп. за рахунок зменшення розміру пені. Доповнено рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2013 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, що належить [PERSON] в с.Новоселівка Полтавського району Полтавської області по [ADDRESS], уточнивши, що початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації слід встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ( незалежним експертом) на час його реалізації).(а.с.70-80). За змістом ст.ст. 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно частини 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 549 ч.1,3 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 552 ЦК України передбачено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Аналіз вимог діючого законодавства та змісту договору вказує на те, що сторони передбачили відповідальність у разі порушення боржником зобов'язання у вигляді сплати пені. 10.01.2014 року між [PERSON] як поручителем та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладеного договір поруки № PLКРGWK00003816\\П згідно предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржниками, вказаними у п.12 цього договору своїх обов'язків, що випливають з кредитних договорів, вказаних у п. 12 до цього договору, згідно яких кредитор надає боржникам кредит у сумі, вказаній у п.12 до цього договору, а боржники зобов'язуються повернути кредит в строки, зазначені в кредитних договорах, сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі та в строки визначені кредитними договорами, а також сплачувати винагороди, пеню, штрафи та інші платежі відповідно до умов кредитних договорів. Розмір відповідальності поручителя визначено у розмірі 5 % ціни позову, але не більше 1000 грн. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1 ст.554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобовязання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника. Частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Таким чином, обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Оскільки даний кредитний договір№ PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 був частково забезпечений договором поруки № PLКРGWK00003816\\П від 10.01.2014, суд вважає, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за виконання договірних зобов'язань в межах відповідальності, визначеної умовами даного договору поруки. Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню у солідарному порядку на користь позивача 1000 грн. за неналежне виконання умов кредитного договору PLКРGWK00003816 від 27.12.2006. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в установлені договором строки, на сьогоднішній день заборгованість не погашена, позивач позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, на що він розраховував при укладенні договору, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а саме із відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 1000 грн, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 1159835, 93 грн., яка складається із 9444, 70 грн.; - заборгованість за кредитом; 310783, 26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 817610, 74 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом; 22997, 23 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участи у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Відповідно до вимог ч. 1 ст.215 ЦК України та згідно роз'яснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсними п.п. 1.1, 3.2, 3.11, 5.1, 6.3, 6.4 умов кредитного договору PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року є несправедливими, а отже недійсними. Однак, приймаючи до уваги рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2013 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 23.07.2013 року , судом встановлено, що дані твердження позивача були предметом дослідження у даних судових інстанціях, про що постановлено дані рішення. Так, із мотивувальної частини рішення апеляційного суду Полтавської області від 23.07.2013 року слідує, що підписуючи спірний договір, позивач ознайомлювався з його змістом та умовами, з якими погодився та підписав його за власним бажанням та на власний ризик. Тобто [PERSON] погодився з правом банка на зміну відсоткової ставки в разі настання певних обставин, які від відповідача не залежать (п.2.3 кредитного договору), а також з іншими умовами, викладеними у кредитному договорі (п.п.1.1, 3.2, 3.11, 5.1, 6.3, 6.4). З урахуванням викладеного, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2013 року в зустрічному і збільшеному та уточненому позові [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій банку в підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором, визнанні несправедливими і недійсними пунктів договору та зобов'язання здійснити перерахунок кредитної заборгованості, скасуванні встановленого судом забезпечення позову - відмовлено за безпідставністю. З цих міркувань, підстав для визнання недійсним договору кредитного договору PLКРGWK00003816 від 27.12.2006 року та застосування наслідків недійсності судом не встановлено. Одночасно не підлягають до задоволення доводи позивача за зустрічним позовом в частині визнання недійсним договору іпотеки від 27.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2609 від 27.12.2006 року та договору про внесення змін до договору іпотеки від 28.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2609 від 27.12.2006 року, укладеними між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» з моменту його укладення та скасувати запису із єдиного реєстру іпотек щодо будинку по [ADDRESS] в с. Новоселівка Полтавського району Полтавської області та земельної ділянки, що належать [PERSON], скасування накладеної нотаріусом заборони на відчудження будинку та земельної ділянки. Так, судом встановлено, що договір іпотеки від 27.12.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 2609 від 27.12.2006 року та договір про внесення змін до договору іпотеки від 28.12.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 2609 від 27.12.2006 року, укладені між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» є нотаріально посвідчені, форма і зміст договору відповідають вимогам закону. Таким чином, доводи позивача в тій частині, що банк, внісши зміни та доповнення до іпотечного договору, не завірив їх нотаріально, не дивлячись на те, що отримання батьками дозволу органів опіки та піклування на укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню є необхідним, якщо вони стосуються майна дитини, права на користування жилими приміщеннями не відповідають дійсності, так як договори посвідчені приватним нотаріусом Гальонкіною О. Одночасно слід звернути уваги на той факт, що у справі мається довіреність від 20.05.2013 року видана ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови правління Дубілет О.В. на ім'я начальника відділення філії Полтавського головного регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], якою останнього уповноважено представляти інтереси банку з наданням прав для позивача, в тому числі подавати зустрічні позова.(а.с.25). На а.с. 38 наявна довіреність видана ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я Шокало Т.В., яка судом допущена до участі даної справи як представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом. Довіреність видана безстроково. Таким чином, доводи позивача за зустрічним позовом в тій частині, що первісний позов до суду подано неналежною особою, також участь у справі як представник брала особа без належних повноважень, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовані довіреностями наявними у справі, які сумнівів не викликають. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] повідомив, що про порушення свого права дізнався із висновку судово- економічної експертизи, яка надійшла до Полтавського районного суду Полтавської області 31.08.2012 року. Однак, судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про звернення стягнення до [PERSON] 25.07.2011 року, останній із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 21.10.2011 року про захист прав споживачів, визнання незаконними дій банку, визнанні недійсними пунктів договорів. Таким чином, суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності для визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки недійсним, скасування накладеної нотаріусом заборони на відчудження будинку та земельної ділянки розпочався із липня 2011 року, а саме коли ПАТ КБ «Приватбанк» заявив вимоги до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLКРGWK00003816 від 27.12.2006. Із зустрічною позовною заявою про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки позивач [PERSON] звернувся 24.03.2015 року, а отже з пропуском строків позовної давності. Однак, оскільки судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю, то строк позовної давності застосований бути не можуть. Окрім цього, виходячи із змісту зустрічного позову, позивач вказує на підстави недійсності договору поруки від 10.01.2014, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, в позовних вимогах, викладених у позовній заяві та в уточненнях до позовної заяви позивач не просить суд визнати даний договір недійсним. Оскільки суд приймає рішення в межах заявлених позовних вимог, то надавати правову оцінку даному договору немає необхідності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки первісний позов задоволено, то судовий збір підлягає стягненню із відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved