Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на суму 45 649 грн. 71 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 05.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-03043-050313, відповідно до умов якого останній було відкрито кредитну лінію на загальну суму 44 600 грн. та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 44 600 грн. Відповідачка належним чином зобовязання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29.11.2017 року становить 45 649 грн. 71 коп., яка складається з: простроченого тіла кредиту у розмірі 30 201 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 15 448 грн. 22 коп. Тому, ПАТ «Дельта Банк» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У судовому засіданні встановлено, що 05.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-03043-050313, відповідно до умов якого останньому було відкрито кредитну лінію на загальну суму 44 600 грн. та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 44 600 грн. Відповідачка скористалася кредитною лінією, проте зобовязання належним чином за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29.11.2017 року становить 45 649 грн. 71 коп., та складається з: простроченого тіла кредиту у розмірі 30 201 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 15 448 грн. 22 коп., яку необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved