Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог покликалась на те, що вона, позивач, зареєстрована в кімнаті [ADDRESS]. Крім неї в даній кімнаті зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою ЛКП «Рясне-402» № 2274 від 11 серпня 2014 року. Відповідач [PERSON] зареєстрована в спірній кімнаті з 07 червня 1990 року, однак не проживає в ній з 2012 року по даний час, що підтверджується актами ЛКП «Рясне-402». Місце проживання відповідача [PERSON] їй невідоме, добровільно знятись з реєстрації та зареєструватися за теперішнім місцем проживання остання не бажає, а тому вона вимушена звернутись в суд. З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] з підстав, передбачених ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України. В процесі судового розгляду до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог були залучені Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ЛКП «Рясне-402» та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на викладені в ньому обставини та просить його задовольнити. Додатково пояснила, що вона працювала двірником в ЖЕК «Електрон» та їй було видано ордер [NUMBER] від 10 червня 1996 року на ліжко - місце в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS]. В даній кімнаті гуртожитку вона проживає сама, в ній є її меблі, інші особисті речі та вона бажає мати свою окрему кімнату, оскільки пропрацювала двірником 13 років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що з квітня 1986 року по грудень 1997 року вона працювала в Ряснянському виробничому комплексі ВАТ «Концерн-Електрон», який в кінці 1970- років фактично збудував будинок [ADDRESS]. У зв'язку з трудовими відносинами їй в установленому порядку було надано ліжко-місце в цьому будинку, який використовувався як гуртожиток та з 1988 по 1992 рік вона проживала у кімнаті [NUMBER]. Пізніше вона пішла у декретну відпустку і її кімнату зайняла інша людина. З 1996 року вона стала звертатись до керівництва підприємства про надання їй іншої кімнати, а з 2005 року по 2011 рік тривали судові спори. Ухвалою Шевченківського районного суду м Львова від 11 листопада 2011 року була визнана мирова угода, яка була укладена між нею та ЖЕК «Електрон» - дочірним підприємством ПАТ «Концерн-Електрон». Згідно даної ухвали їй було надано ліжко-місце площею 6 кв.м в спірній кімнаті [ADDRESS]. Однак в даній кімнаті вона проживати не може, оскільки не має до неї ключів та вся кімната заставлена меблями позивача [PERSON] Просить в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб - ЛКП «Рясне - 402» [PERSON] та Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що будинок [ADDRESS] раніше був відомчим та переданий на баланс ЛКП «Рясне-402» в 2012 році. Згідно рішень органів місцевого самоврядування ряд кімнат, в тому числі спірна кімната [NUMBER], в цьому будинку використовується як гуртожиток для проживання одиноких громадян. В спірній кімнаті зареєстровані сторони по справі та третя особа [PERSON] При прийнятті рішення в даному спорі вони, як представники третіх осіб, покладаються на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явилась, хоч належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, та подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно положень ст.ст. 127, 130 ЖК України гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Порядок користування житловою площею в гуртожитку визначається законодавством України. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] в минулому був відомчим, належав ВАТ «Концерн-Електрон» та використовувався в цілому як гуртожиток для проживання працівників цього підприємства. Наказом департаменту житлового господарства Львівської міської ради №13-Д від 30 січня 2001 року «Про зміну статусу приміщень гуртожитку для проживання малих сімей в будинку [ADDRESS]», який був виданий на підставі клопотання ВАТ «Концерн-Електрон», більшість житлових приміщень цього будинку було визнано житловими квартирами, а 15 кімнат, в тому числі і спірну кімнату [NUMBER], дозволено ВАТ Концерн-Електрон» й надалі використовувати як гуртожиток для проживання одиноких громадян. Ухвалою Львівської міської ради №1052 від 15 грудня 2011 року «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова відомчого житлового будинку [ADDRESS] від ВАТ «Концерн-Електрон» відомчий будинок на [ADDRESS] був прийнятий у власність територіальної громади м. Львова. На час судового розгляду справи в спірній кімнаті, площа якої становить 18,6 кв.м, зареєстровані троє осіб: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та залучена до участі в справі якості третьої особи [PERSON] Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, представників третіх осіб, долученими до справи довідкою ЛКП «Рясне-402» №2274 від 11 серпня 2014 року, копіями наказу департаменту житлового господарства Львівської міської ради №13-Д від 30 січня 2001 року «Про зміну статусу приміщень гуртожитку для проживання малих сімей в будинку [ADDRESS]», ухвали Львівської міської ради №1052 від 15 грудня 2011 року «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова відомчого житлового будинку [ADDRESS] від ВАТ «Концерн-Електрон» та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] видано ордер [NUMBER] від 10.06.1996 року на вселення в гуртожиток по [ADDRESS]. Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідачу [PERSON] видано ордер [NUMBER] від 14.05.1990 року на вселення в гуртожиток по [ADDRESS]. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2011року в справі №2-408/11 визнано мирову угоду між [PERSON] та ЖЕК «Електрон» - дочірним підприємством ПАТ «Концерн - Електрон» в особі директора [PERSON], згідно якої ЖЕК «Електрон» зобов'язується надати [PERSON] ліжко-місце площею 6 кв.м. у кімнаті [NUMBER] житлового будинку на [ADDRESS]. Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування спірною кімнатою [NUMBER], позивач [PERSON] зіслалась на ст. ст. 71, 72 ЖК України, які регулюють збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду, які зареєстровані на умовах договору житлового найму, та ст. 163 цього Кодексу, яка регулює відповідні правовідносини в будинках приватного житлового фонду. Судом безспірно встановлено, що кімната [NUMBER] в будинку [ADDRESS] є гуртожитком та особи, які в ній зареєстровані, мають право на користування ліжко-місцями в цій кімнаті. Суд вважає, що особи, які проживають у гуртожитку та мають право на зайняття в ньому ліжко - місця не наділені правом на звернення до суду з вимогами про втрату відповідного права іншими особами. Крім цього, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній кімнаті з поважних причин, оскільки не має до неї ключів та вказана кімната заставлена меблями позивача [PERSON] Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed