Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Лосинівської селищної ради Ніжинського району, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно-2 / 9 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Лосинівка Ніжинського району, вул.Шевченка, 18, в порядку спадкування після своєї матері [PERSON], яка померла 10 червня 2010 року. Позов обгрунтований тим, що позивач прийняла спадщину своєї матері, спірний будинок мав статус колгоспного двору, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок позивач позбавлена можливості оформити прийняту спадщину в нотаріальному порядку. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 31 січня 2019 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому заісданні позов визнала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що здійснювала догляд за своєю матір»ю [PERSON], прийняла спадщину своєї матері, не згідна із часткою для позивача у спірному будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що є власником 1 / 3 частки буд.18 в с.Лосинівка Ніжинського району, [PERSON] проживає у данному будинку 40 років. Згідно повідомлення від 07 лютого 2019 року селищний голова Лосинівської селищної ради [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Дослідивши надані сторонами докази по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно довідки Лосинівської селищної ради від 03 липня 2018 року станом на 15 квітня 1991 року у буд.18 по вул.Шевченка смт.Лосинівка Ніжинського району, який мав статус колгоспного двору, проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується також довідкою КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 липня 2018 року, у якій відомості про самочинне будівництво не зазначені. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] та [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на даний будинок, їх частки є рівними - по 1 / 2. Позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 10 травня 2002 року в смт.Лосинівка Ніжинського району, згідно заповіту від 13 листопада 1999 року спадкоємцем його спадщини є [PERSON], який прийняв спадщину. Також спадщина [PERSON] прийнята дружиною спадкодавця [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Лосинівської селищної ради від 03 липня 2018 року. Вказані обставини підтверджуються також рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2018 року, яке набрало законної сили, відповідно до якого буд.18 по вул.Шевченка с.Лосинівка Ніжинського району мав статус колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON], і належав останнім по 1 / 2 частці; [PERSON] мала обов»язкову частку у спадщині [PERSON], після смерті останнього вона стала володіти 2 / 3 часткою будинку; спадкова частка [PERSON] є 1 / 3; за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] визнано право власності на 1 / 3 частку вказаного будинку. Дані обставини враховуються судом в порядку ч.4 ст.82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] померла 10 червня 2010 року в смт.Лосинівка Ніжинського району, спадщина останньої згідно копій матеріалів спадкової справи прийнята [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу, про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні. \~ \~ \~ \~Згідно довідки Лосинівської селищної ради від 03 липня 2018 року [PERSON] станом на час смерті 10 червня 2010 року проживала і була зареєстрована в [INFO], разом з нею на день смерті за даною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований. Докази про інших спадкоємців, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], [PERSON], скасування чи визнання недійсним заповіту [PERSON] від 13 листопада 1999 року,-станом на час розгляду справи відсутні. Постановою Другої Чернігівської нотаріальної контори від 16 липня 2018 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок у зв»язку з віднесенням будинку до статусу колгоспного двору та невизначеністю часток членів двору, відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Статттею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За таких обставин спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не втратили права на вищезазначений будинок, який входить до складу їх спадщини по 1 / 2 частці, частка спадкодавця [PERSON] у будинку після смерті [PERSON] становить 2 / 3, цивільна правоздатність [PERSON], як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент її смерті, відсутність правовстановлюючих документів на дану частку перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом першої черги оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після [PERSON] на 2 / 9 частки вказаного будинку ( 2 / 3 / 3 = 2 / 9). Посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо зменшення частки не відповідає приписам ст.1267 ЦК України і не підтверджені доказами у встановленому порядку, при цьому цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved