Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в якій вказувала, що з 05 серпня 1989 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільних неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В той же час [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Виходячи з того, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі по ? частині його доходу (заробітку) щомісяця на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21 серпня 2014 року і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила про стягнення з відповідача на свою користь аліментів в загальному розмірі ? частини всіх видів його заробітку. Додатково пояснила, що вона працює, отримує прибуток у вигляді заробітної плати в мінімальному розмірі, інших доходів не має. В той же час неповнолітні мають задовільний стан здоров'я. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з винесенням заочного рішення, оскільки позивачка проти цього не заперечувала. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні докази надання [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дітей. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, тощо (ч. 1 ст.182 СК України). Тому суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання ним свого обов'язку щодо утримання дітей або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання синів у звичайному розмірі, що склався у судовій практиці по вказаній категорії справ, а саме 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial