Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У січні 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 95/100 частину в будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS], житловою площею 153,8 кв.м. загальною площею 409,5 кв.м., що складається з житлового будинку літ. А-2, Ап, а, а1, аг, аг1, аг2, літньої кухні літ. Б, б, колодязю літ. К, огорожі № 1, 2, 3, ями зливної літ І, ІІ, бруківки літ ІІІ; земельній ділянці площею 0,24 га, кадастровий номер 5322483805:05:002:0211 по [ADDRESS], земельній ділянці площею 0,21 га, кадастровий номер 5322483805:05:002:0210 по [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідача. В подальшому позивач свої вимоги змінювала, і остаточно просила суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на свою [PERSON] користь суму заборгованості 1758115 гривень, інфляційні - 37 258,27 гривень, 12 % річних - 450 073,25 гривень, всього - 2 245 446,52 гривень. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом про визнання недійсним договору простого товариства від 15.10.2011 року з підстав його фіктивності. Вказувала, що земельні ділянки та будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, набуті в період шлюбу за спільні кошти подружжя, ніякі кошти на виконання договору простого товариства її чоловікові не передавались, позивачка не мала достатніх доходів для фінансування договору простого товариства. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в позові. Зазначила, що 15 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір простого товариства, у відповідності до якого вони домовились придбати в с. Кривуші Кременчуцького району нерухомість для подальшого зайняття готельним бізнесом. На виконання договору позивач [PERSON] передала відповідачу суму, еквівалентну 100000 доларів США, за які він придбав згідно договору купівлі продажу від 29 грудня 2011 року домоволодіння по [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 0,21 га та 0,24 га за зазначеною адресою. За період з грудня 2011 року по березень 2013 року позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 1758115 гривень, що еквівалентно 220000 доларів США, а відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, до 15 жовтня 2013 року, як це передбачено п. 3.3.4 договору роботи з реконструкції домоволодіння та прийняття його до експлуатації в повному обсязі не провів та не закінчив, тому на підставі п.3.9. договору позивач має право вимагати повернення всіх переданих коштів з урахуванням індексу інфляції та 12 відсотків річних. Відповідно до ст.65 ч.4 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Оскільки станом на сьогоднішній день, придбане домоволодіння та земельні ділянки зареєстровані за [PERSON], фактично залишаються у його володінні та не передані для цілей, передбачених договором, тобто фактично використано в інтересах сім'ї, заборгованість має стягуватись і з його дружини - [PERSON]. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовів заперечував, суду пояснив, що дійсно уклав з [PERSON] в жовтні 2011 року договір простого товариства в редакції, що мається в матеріалах справи та отримував на його виконання грошові кошти від позивача. Будинок та земельні ділянки було придбано для спільного зайняття готельним бізнесом, для чого після придбання будинок ремонтувався та переобладнувався для використання в якості загородного міні-готелю на кошти, що отримувались від [PERSON], але цих коштів на проведення повної реконструкції не вистачило. Затримка в реконструкції будинку виникла внаслідок того. що частина матеріалів подорожчала, а також внаслідок того, що будівельні роботи не встигали виконувати у заплановані строки, тому його вина в цій затримці - відсутня, внаслідок чого вважає, що в позові про стягнення коштів слід відмовити, так як умови договору порушені не з його вини. Зустрічний позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що укладений договір простого товариства не є фіктивним, відповідачка знала про його укладення та отримання коштів від [PERSON], ці грошові кошти ним дійсно були отримані, власних коштів на придбання такого домоволодіння та його ремонт відповідачі не мали, оскільки сам [PERSON], проживаючи в Голандії, з доходів отримував там лише соціальну допомогу, спроби зайнятись бізнесом або отримати там високооплачувану роботу були невдалими, тому на позичені кошти ним з дружиною було придбано дві квартири для здавання їх в найм щодобово, а також домоволодіння в с.Кривуші для організації в ньому загороднього готелю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечували, зустрічний позов просили задовольнити з зазначених вище підстав.. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 27 лютого 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 15 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір простого товариства, за яким сторони зобов'язались на основі співробітництва, шляхом здійснення дольових внесків майном (грошовими коштами, матеріалами, майновими правами тощо), а також спільної участі в організації співпраці, спільно діяти з метою придбання в с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області нерухомого майна з подальшою реконструкцією його в готельний комплекс та подальшою його експлуатацією та отриманням прибутку від такої експлуатації. Факт укладення договору підтверджено показаннями [PERSON] та [PERSON], допитаних в якості свідків, а також текстом цього договору. Відповідно до п.3.3.4 цього договору [PERSON] зобов'язаний закінчити будівництво (реконструкцію) та здати Об'єкт в експлуатацію у відповідності до чинного законодавства до 15 жовтня 2013 року. 29 грудня 2011 року відповідно до п. 2.2. договору [PERSON] передала [PERSON] кошти у сумі 798970 гривень, що не заперечується цими особами та підтверджується актом про внесення коштів від 29.11.2011 року. На отримані кошти [PERSON] придбав будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 593505 гривень, на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5435, а також дві земельні ділянки площею 0,21 га, кадастровий номер 5322483805:05:002:0210 та площею 0,24 га, кадастровий номер 5322483805:05:002:0211, розташовані за адресою [ADDRESS], вартістю 87345 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу земельних ділянок від 29 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5437. На виконання п. 2.2. договору [PERSON] передала [PERSON] кошти у загальній сумі 1785115 гривень, що підтверджується відповідними актами приймання передачі, показаннями допитаного в якості свідка [PERSON], зазначені письмові докази не спростовано матеріалами справи. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] убачається, що після придбання будинку по [ADDRESS] відповідачі за зустрічним позовом робили в цьому будинку ремонтні роботи та фінансували ці роботи. Зокрема, свідки повідомили, що з весни 2013 року виконували штукатурні та електромонтажні роботи у будинку, за виконані роботи з ними розраховувався [PERSON], одночасно іншими працівниками у будинку проводились роботи по заміні вікон, облаштуванню сауни та басейну, робились сходи до будинку та ставка, покрівельні роботи тощо. Факт проведення в будинку ремонтних робіт підтверджується також копіями квитанцій про придбання будівельних матеріалів, які надані сторонами. Оцінюючи доводи зустрічного позову щодо фіктивності укладеного договору простого товариства від 15.10.2011 року суд приймає до уваги наступне. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. [PERSON], допитаний в якості свідка показав, що доходів, які б дозволили йому придбати будинок та земельні ділянки і зробити ремонт в будинку він ні в Україні, ні в Голландії не мав, тому і уклав договір простого товариства з тим, щоб займатись підприємницькою діяльністю із застосуванням своїх організаційних здібностей. В Голландії він отримував доходи у вигляді соціальної допомоги, а його дружина в цей час не працювала, так як перебувала в декретній відпустці та відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку. [PERSON] не надала суду будь-яких доказів щодо наявності у сім'ї доходів, з яких сім'я могла б придбати будинок та земельні ділянки і зробити реконструкцію будинку. Так, її посилання на те, що будинковолодіння було придбано за кошти, які заробляв [PERSON] в Голандії шляхом вчинення протиправних дій не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки на підтвердження цієї обставини суду не було надано жодного доказу. Доказів того, що в неї були джерела доходів, достатніх для придбання та виконання ремонтних робіт будинковолодіння [PERSON] суду також не надала. З боку [PERSON] було подано в якості доказів наявності відповідних доходів декларації про отримані доходи від підприємницької діяльності, договори відчуження нерухомого майна від 13 жовтня 2010 року та 15 серпня 2012 року, що дає підстави вважати про її можливість виконати умови договору простого товариства. Позивач за зустрічним позовом подала до суду копії документів, з яких убачається, що в грудні 2011 року безпосередньо перед укладенням договору купівлі-продажу від 29 грудня 2011 року, [PERSON] зняв 27 грудня 2011 року з банківських рахунків 12232 долари США, 12233 долари США та 14680 доларів США, також в Укрсоцбанку нею було 15 грудня 2011 року відкрито ячейку для зберігання коштів з метою забезпечення проведення розрахунків за договором. [PERSON] вважає, що зазначені докази свідчать про те, що розрахунки за договором купівлі-продажу від 29 грудня 2011 року проводились за рахунок коштів сім'ї, а не коштів, отриманих від [PERSON]. Представник [PERSON] пояснив, що зазначені кошти дійсно зберігались на рахунках [PERSON] та були зняті перед купівлею будинку для того, щоб негайно після його придбання почати фінансувати ремонтні роботи, тому що ціна будинку виявилась вищою, ніж розраховували, а наступні кошти від [PERSON] мали бути передані лише через кілька місяців. Оцінюючи ці обставини суд звертає увагу на те, що за рахунок знятих з банківських рахунків коштів [PERSON] придбати будинок та земельні ділянки в [ADDRESS] не міг, тому що ціна будинку та земельних ділянок була істотно вище, ніж сума знятих коштів. Суд також звертає увагу на те, що згідно депозитного договору від 17 листопада 2011 року на депозитному рахунку [PERSON] зберігалось 8500 Євро строком до 17 січня 2012 року, і ці кошти достроково не знімались, що свідчить про те, що сім'я не потребувала терміново коштів станом на день придбання будинку 29 грудня 2012 року. З огляду на наведене, ці докази не спростовують факту передачі з боку [PERSON] [PERSON] коштів на виконання договору простого товариства, а в сукупністю з відсутності доказів наявності у [PERSON] та [PERSON] в період з 2009 по 2013 рік будь-яких доходів, достатніх для придбання та ремонту ( реконструкції) цього будинку і земельних ділянок, у суду відсутні будь-які обґрунтовані підстави вважати, що договір від 15.10.2011 року сторонами не виконувався, а кошти на його виконання не передавались. Факт фінансування ремонтних та будівельних робіт не оспорюється сторонами та підтверджується показаннями свідків. Факт фінансування деяких робіт та придбання матеріалів з боку [PERSON] відповідач [PERSON] пояснив тим, що він значну частину часу проводив в Голландії, тому залишав дружині отримані від [PERSON] та власні наявні кошти для фінансування робіт та придбання необхідних матеріалів. Зазначені докази в їх сукупності підтверджують показання [PERSON] про те, що отримані від [PERSON] грошові кошти він витрачав на придбання будинку та здійснення в ньому ремонтних робіт, а також підтверджують ту обставину, що відповідач [PERSON] знала про придбання зазначеного домоволодіння та приймала участь в його ремонті та реконструкції. Так як це домоволодіння у відповідності до ст. 60 СК є спільною сімейною власністю, то кошти, витрачені на його придбання та реконструкцію ( ремонт), слід визнати такими, що були використані в інтересах сім'ї. Суд критично оцінює посилання [PERSON] на п.5 договору купівлі-продажу земельних ділянок та п. 6 договору купівлі-продажу будинку, де зазначено, що кошти, які використовуються для придбання будинку, є спільною сумісною власністю подружжя, як на доказ відсутності боргу у подружжя перед [PERSON], оскільки у відповідності до ст. 334 ч.1 ЦК України з моменту передачі коштів від [PERSON] до [PERSON], право власності на отримані кошти перейшло від [PERSON] до [PERSON], а у останнього виникли перед [PERSON] зобов'язальні відносини, що врегульовані договором простого товариства. Виходячи з положень ст. 60 СК України, у відповідності до яких все набуте майно є спільною сумісною власністю подружжя, нотаріус правомірно вимагав зазначення в договорах купівлі-продажу положення про те, що будинок та земельні ділянки придбаються за спільні сумісні кошти подружжя, оскільки з моменту отримання цих коштів [PERSON] вони стали спільною сумісною власністю подружжя, як і майно, що було придбано за ці кошти. Проте, у відповідності до ст. 65 ч.4 СК, факт отримання таких коштів, якщо вони використані в інтересах сім'ї, створює відповідні обов'язки і для другого з подружжя. За таких обставин суд не бачить підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки він є не обґрунтованим та не доведений належними доказами. Щодо вимог про стягнення коштів з відповідачів суд виходить з такого. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Частиною 1 статті 1132 Цивільного кодексу України встановлено, що вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Сторони не заперечують факт порушення умов договору простого товариства, лише розходяться в оцінках правових наслідків такого порушення, яке полягає в тому, що [PERSON] роботи з реконструкції будинку не завершив у встановлені п. 3.3.4 договору. Згідно п. 3.9. договору позивач має право при поділі, який настає в разі припинення дії договору у зв'язку з закінченням його строку та недосягнення його мети має право на повернення всіх переданих для здійснення спільної діяльності грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та 12 відсотків річних за весь час користування коштами до їх фактичного повернення. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідачів грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та дванадцяти відсотків річних є обґрунтованими. Стягненню з відповідачів в солідарному порядку підлягає загальна сума переданих коштів 1785115 гривень, інфляційні збитки згідно договору 37258,27 гривень, 450073.25 гривень 12% річних з розрахунку, наведеного в позові, оскільки він сторонами не оспорюється та не спростований. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526, 527, 530, 610, 612, 629, 1132, 1133 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213-215 ЦПК України,-

Outcome: approved