Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Позивач вказала, що з 18.06.1999 по 14.09.2005 перебувала у шлюбі з відповідачем від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, долею сина не цікавиться. Рішенням суду з 29.05.2002 на відповідача покладено обов'язок із сплати аліменти на утримання дитини. За виконавчим листом від 25.05.2005 Ленінським відділом ДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження, але з моменту відкриття виконавче провадження і по теперішній час відповідач рішення суду не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 32389,07 грн. У судовому засіданні позивач, третя особа та прокурор позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 14.09.2005, актовий запис №425. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №811. Згідно довідки Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 23.12.2014 № 59189 за відповідачем рахується заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 2-5-1081, виданому Центральним районним судом м.Миколаєва 25.05.2005 в сумі 32 389,07 грн. Вказаною довідкою підтверджується, що за період з березня 2008 року по грудень 2014 року відповідач жодного платежу по аліментам не здійснив. Згідно характеристики виданої 21.01.2015 Миколаївською загальноосвітньою школою №7 протягом навчання [PERSON] у школі жодного разу відповідача не бачили та звісток від нього не отримували. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 16.04.2015 № 958/0202-01-22/22/14/15 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача встановлено, що відповідач з дитиною бачився більше восьми років назад, після цього долею сина не цікавився, участі в його утриманні не приймає. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі частиною першою статті 155, пункту 2 частини першої статті 164 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У абзаці другому пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи ухилення відповідача внаслідок винної поведінки від участі у вихованні дитини, її оздоровленні та піклуванні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволенні в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved