Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до з вказаною позовною заявою, в якій просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що 20.03.2007 року [PERSON] склав заповітне розпорядження на його користь та на корить [PERSON] в рівних частках, а саме на земельну ділянку, площею 2,7767 га., посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], від 22.02.2006 року. Про існування вказаного заповіту позивач дізнався лише у березні 2017 року, оскільки знаходився на навчанні за межами України, та не міг у встановлений строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому вважає причину пропуску поважною. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги просив задоволити. Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов визнає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20.03.2007 року [PERSON] посвідчив у Селезенівській сільській раді Сквирського району Київської області заповіт, яким заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках земельну ділянку, площею 2,7767 га., посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], від 22.02.2006 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку, площею 2,7767 га., посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], від 22.02.2006 року. [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після померлого, проте завідуючою Сквирської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 27.06.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку із пропуском встановленого строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно роз'яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним у встановленому законом порядку заяви про прийняття спадщини, оскільки він був пропущений з поважної причини, а саме навчання позивача на межами України.

Outcome: approved