Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просив визнати недостовірною інформацію, розповсюджену у друкованому виданні «Голос Солом'янки» вісника депутата Київської міської ради [PERSON] у липні 2015 року; просив зобов'язати відповідача спростувати вищевказану інформацію, шляхом відповідної публікації у тому ж друкованому виданні і з розміщенням даної інформації на головній сторінці офіційного сайту [PERSON], а також стягнути 50 000,00 грн. моральної шкоди і судові витрати. Підставою для звернення до суду стала наступна стаття, викладена у друкованому виданні «Голос Солом'янки» вісника депутата Київської міської ради [PERSON] у липні 2015 року наступного змісту: «28 травня на пленарному засіданні Київської міської ради депутати підтримали проект рішення про розірвання договору оренди між ТОВ «Вагра» та Київською міською радою земельної ділянки за адресою вул. Волгоградська, 25 у Солом'янському районі м. Києва. Підставою для розірвання договору оренди із забудовником є Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.15 у справі № 826/8679/14, якою було визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Київради «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку» від 23 жовтня 2013 року N 419/9907. Київрада виконала Постанову суду і тим самим завершила довготривалу боротьбу киян проти незаконної забудови. Відповідне будівництво несло загрозу сповзання багатоквартирного житлового будинку по вул. Волгоградська, 29-А, що стоїть на схилі Батиєвої гори. Також експерти надали висновки, які визнали територію, де забудовник спочатку планував будівництво 25-поверхового готельного комплексу, а потім житлового будинку - зсувонебезпечною. «Нарешті завершилась ця безкінечна боротьба місцевої громади з незаконною забудовою, не дивлячись на всі перешкоди та численні намагання не допустиш прийняття даного рішення. Шлях до цього був досип» тривалим та складним ж для місцевих активістів, в першу чергу, так і для мене, зокрема - виклики на допита, постійний тиск, погрози та суди. Довелося навіть протистояти величезному лоббі у Київраді. Та все ж - справедливість торжествує!», - зазначив [PERSON] - мажоритарний депутат Київради, на окрузі якого знаходитися дане будівництво.» Позивач вважає, що викладена у третьому, четвертому і п'ятому абзацах даної статті інформація не відповідає дійсності та створює загальне враження, що ТОВ «Вагра» користується земельною ділянкою на незаконних підставах, а незаконне будівництво житлового будинку несе загрозу сповзання багатоквартирного будинку за адресою: місто Київ, вулиця Волгоградська, 25 у Солом'янському районі міста Києва. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні вимог даного позову слід відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що у червні 2015 року на першій сторінці друкованого видання «Голос Солом'янки» вісника депутата Київської міської ради [PERSON] було опубліковано статтю наступного змісту: «28 травня на пленарному засіданні Київської міської ради депутати підтримали проект рішення про розірвання договору оренди між ТОВ «Вагра» та Київською міською радою земельної ділянки за адресою вул. Волгоградська, 25 у Солом'янському районі м. Києва. Підставою для розірвання договору оренди із забудовником є Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.15 у справі № 826/8679/14, якою було визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Київради «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку» від 23 жовтня 2013 року N 419/9907. Київрада виконала Постанову суду і тим самим завершила довготривалу боротьбу киян проти незаконної забудови. Відповідне будівництво несло загрозу сповзання багатоквартирного житлового будинку по вул. Волгоградська, 29-А, що стоїть на схилі Батиєвої гори. Також експерти надали висновки, які визнали територію, де забудовник спочатку планував будівництво 25-поверхового готельного комплексу, а потім житлового будинку - зсувонебезпечною. «Нарешті завершилась ця безкінечна боротьба місцевої громади з незаконною забудовою, не дивлячись на всі перешкоди та численні намагання не допустиш прийняття даного рішення. Шлях до цього був досип» тривалим та складним ж для місцевих активістів, в першу чергу, так і для мене, зокрема - виклики на допита, постійний тиск, погрози та суди. Довелося навіть протистояти величезному лоббі у Київраді. Та все ж - справедливість торжествує!», - зазначив [PERSON] - мажоритарний депутат Київради, на окрузі якого знаходитися дане будівництво.» Позивач не погоджується зі змістом третього, четвертого і п'ятого абзаців даної статті. Із матеріалів справи вбачається, що 10.11.2004 року між ТОВ «Вагра» та ТОВ «Київтрейд» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового будинку, за яким позивач набув права власності на нежитловий будинок, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Волгоградська, 25. Рішенням Київської міської ради № 232/9289 від 18.04.2013 року ТОВ «Вагра» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці Волгоградській 25 у Солом'янському районі міста Києва орієнтовною площею 0,15 га у довгострокову оренду на 10 років для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку згідно з планом-схемою. 13.03.2014 року ТОВ «Вагра» та Київська міська рада уклали договір оренди земельної ділянки, який був посвідчений ПН КМНО Досінчук Ф.І. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п. 2 Постанови № 1 при розгляді справ про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні точно і неухильно застосувати положення Конституції України, Цивільного кодексу України, законів України: від 16 листопада 1992 року № 2782-ХІІ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІ1 «Про інформацію», від 21 грудня 1993 року № 3759-ХІІ «Про телебачення і радіомовлення» (у редакції Закону від 12 січня 2006 року № 3317-ІУ), від 23 вересня 1997 року № 540/97-ВР «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» - та інших нормативно-правових актів, що регулюють вказані суспільні відносини. Враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). У п. 15 Постанови № 1 роз'яснено, що згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18 Постанови № 1). Виходячи з вказаних норм діючого законодавства, відповідач та його представник вказали у судовому засіданні на те, що вважають поширену у вказаній статті інформацію достовірною, посилаючись на лист КП «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» від 16.07.2014 року, яким підтверджується зсувонебезпечність вказаної зони міста Києва. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року у справі №826/8679/14 визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вулиці Волгоградській 25 у Солом'янському районі міста Києва» від 23 жовтня 2013 року №419/9907. Постанова набрала законної сили. Колегією суддів було встановлено, що на відміну від визначеного раніше цільового призначення земельної ділянки по вулиці Волгоградській 25 у місті Києві, декларацією про початок виконання будівельних робіт ТОВ «Вагра» від 15.04.2014 року (дата реєстрації декларації Державною архітектурно - будівельною інспекцією України), передбачено будівництво іншого за своїми характеристиками об'єкту, а саме, тринадцятиповерхового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом ІІІ категорії складності спірна земельна ділянка розташована на так званій Батиєвій горі у зоні щільної громадської забудови (житлові будинки, школа, дитячий садок та інше). Крім того, встановлено факт того, що земельна ділянка по вулиці Волгоградській 25 у місті Києві належить до зсувонебезпечної зони міста Києва. Дана постанова суду апеляційної інстанції була скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2015 року. Відтак, на момент публікації вказаної статті у червні 2015 року, згадана постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року була чинна. Разом із тим, Листом директору ТОВ «Вагра» від 16.07.2014 від КП «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» повідомлено про те, що земельна ділянка на вулиці Волгоградській 25 у Солом'янському районі міста Києва відноситься до зсувонебезпечної зони міста Києва та не відноситься до зони зсувів міста. Крім того, 20.04.2015 року, господарським судом міста Києва було ухвалено рішення у спразі 910/4528/15-г за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ТОВ «ВАГРА» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання відсутності прав користування земельною ділянкою, позов задоволено в частині і визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 13.03.2014 року, укладений між Київською міською радою та ТОВ «ВАГРА», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1100, зареєстрований Департаментом земельних ресурсів Київської міської адміністрації 25.03.2014 року за № МЗК - Г-00195. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року, зазначене рішення Господарського суду м. Києва від 20.04.2015р. у справі 910/4528/15-г залишено без змін. За правилами ст. 47-1 ЗУ Про інформацію ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У відповідності зі ст. 3 Конституції України честь і гідність людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також в ст. 21 Конституції наголошується що всі люди вільні і рівні в своєї гідності та правах. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як і ст. 34 Конституції України, передбачає, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Зокрема, Європейський Суд наголошує, що стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані \Oberschick v.Austria (№1), рішення від 23.05.1991). Журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних (рішення у справі Prager and Oberschick v.Austria (no.l) від 26.04.1995). При дотриманні умов §2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі Handyside v. the United Kindom від 07.12.1976). Європейський Суд з прав людини відзначив, що навіть оціночне судження може виходити за межі прийнятного, якщо воно не має під собою ніякого фактичного підґрунтя (рішення у справі «Єрузалем проти Австрії»). Викладене свідчить про те, що на час публікації вказаної статті у червні 2015 року відповідач зважав на чинність вказаних судових актів, маючи впевненість у достовірності опублікованої інформації. Наведене свідчить про відсутність у діях відповідача юридичного складу правопорушення, наслідки якого передбачені статтею 277 ЦК України, що зумовлює необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про спростування недостовірної інформації. Відтак не підлягають задоволенню і решта вимог позовної заяви. Верховний Суд України в пункті 5 постанови Пленуму №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. з наступними змінами і доповненнями, роз'яснив про те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності до частини 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, а саме: в чому полягає спричинена йому моральна шкода; позивачем не наведено належного обґрунтування розміру заподіяної йому моральної шкоди і у якій формі вона знайшла свій вияв, не доведено наявності причинного зв'язку між такою шкодою і діянням відповідача, чим підтверджується факт спричинення втрат немайнового характеру товариства, за яких обставин вони виникли. Відтак, матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідачем була заподіяна моральна шкода ТОВ «Вагра», у зв'язку із публічним поширенням ним будь-якої недостовірної інформації стосовно позивача. Викладене свідчить про необхідність відмови у позові і у цій частині.

Outcome: dismissed