Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення із останнього заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Держатель картки) укладено договір № 002-29530-060411 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 100 000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 7000 грн. У відповідність до умов Кредитного договору Держатель картки зобов'язався щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Але, в супереч умовам Кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, тому і виникла заборгованість перед Банком, яка з урахуванням непогашеного тіла кредиту складає 8266,15 грн. Представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість та витрати по оплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовних вимогах одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку удового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Клієнт) укладено договір № 002-29530-060411, відповідно до п. 1.3. якого Банк надає Клієнту кредит шляхом відкриття Клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 7000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору кредитування розрахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод до цього Договору. Згідно п. 2.3. Клієнт сплачує Банку проценти за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Як вбачається із п. 3.6. Кредитного договору, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатися інші платежі. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.11.2014 рік заборгованість відповідача перед Банком за Кредитним договором по тілу кредиту складає 8266,15 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Дослідивши матеріали справи, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, та враховуючи ті обставини, що зобов'язання відповідачем за кредитним договором від 06.04.2011 року, укладеному між сторонами, не виконано, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved