Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), треті особи: приватний нотаріус ДМНО [PERSON], Ленінський ВДВС м. Дніпро ГТУЮ в Дніпропетровській області, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на 13.01.2017 року залишається невиконаним рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року по цивільній справі № 199/2837/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус ДМНО [PERSON], приватний нотаріус ДМНО [PERSON], про стягнення шкоди, завданої незаконними діями внаслідок злочину, стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, яким позов задоволено частково та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 175\~846 грн. Рішення суду від 09.07.2013 року було оскаржено відповідачем в апеляційному порядку, і Апеляційний суд Дніпропетровської області залишив рішення суду першої інстанції без змін. Після цього, відповідач подавала скаргу до суду касаційної інстанції, і Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив оскаржувані рішення судів без змін. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року набрало чинності 22.07.2013 року. На підставі вищевказаного рішенням, був виданий виконавчий лист від 01.08.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 175 846 грн. Виконавчий лист, позивач подав для виконання до Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ. 08.08.2013 року Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 39266213 про стягненню з [PERSON] грошових коштів на користь [PERSON] в сумі 175 846 грн. Державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] здійснено офіційний виклик [PERSON] до виконавчої служби на 20.08.2013 року з питання сплати боргу. [PERSON] на виклик державного виконавця не зявилась і добровільно виконувати рішення суду від 09.07.2013 року по справі № 199/2837/13-ц (2/199/1784/13) відмовилась. Так, позивач звернувся до міліції із заявою про вчинення гр. [PERSON] злочину відносно нього. 14.05.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 12015040690001590 внесено відомості про вчинення [PERSON] відносно позивача кримінального правопорушення за ст. 382 КК України. Пізніше державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ звернувся до поліції з поданням про притягнення гр. [PERSON] до кримінальної відповідальності за злочин щодо умисного невиконання і перешкоджання виконанню двох судових рішень, одне з яких від 09.07.2013 року по справі № 199/2837/13-ц (2/199/1784/13). 04.02.2016 року, на підставі матеріалів Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, до ЄРДР внесено відомості за № 12016040690000449 за ст. 382 КК України. Постановою Дніпровської місцевої прокуратури № 4 від 15.02.2016 року кримінальні провадження 12015040690001590 та 12016040690000449 обєднано за № 12015040690001590. При цьому, позивач звертає увагу, що рішення суду від 09.07.2013 року не виконано і до сьогодні. Станом на день ухвалення рішення, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було проведено перерахунок суми боргу 22\~000 доларів США, відповідно до довідки ПАТ «[PERSON] [PERSON]» від 28.05.2013 року, згідно з якою курс долара США до гривні України станом на 28.05.2013 року складав: 1 долар США був еквівалентний 7,993 грн., і сума боргу у гривні складала 175\~846 грн. Станом на 12.12.2016 року, курс долара США до гривні України, відповідно до офіційної інформації з порталу Національного банк України складає: 1 долар США еквівалентний 25,87935500 грн. Відповідно, сума 22\~000 доларів США складає 569\~140 грн. Різниця між сумою на день складання даного позову 569\~140 грн. і сумою 175\~846 грн. складає 393 294 грн. Позивач зазначає, що сума 393 294 грн. і є матеріальною шкодою завданою злочином, вчиненим гр. [PERSON] відносно нього щодо невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року. Крім цього, ст. 625 ЦК України,\~\~передбачено, що за порушення грошового зобовязання боржник зобовязаний повернути кредитору суму боргу разом із встановленим індексом інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми боргу, якщо договором або законом не передбачено інший розмір відсотків. 3% річних від суми боргу мають бути нараховані з дня набрання чинності рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року, тобто з 22.07.2013 року (про що вказано у виконавчому листі від 01.08.2013 року). Позивач надає розрахунок суми боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, згідно якого: сума боргу складає 22 000 доларів США, період заборгованості з 22.07.2013 року по 12.12.2016 року, всього 1238 днів (40 місяців і 22 дні): 2013 рік: 162 дні заборгованості: 22000 х 3 х 162 : 365 : 100 = 292,93 долара США; 2014 рік: 365 днів заборгованості: 22000 х 3 х 365 : 365 : 100 = 660 доларів США; 2015 рік: 365 днів заборгованості: 22000 х 3 х 365 : 365 : 100 = 660 доларів США; 2016 рік: 346 днів заборгованості: 22000 х 3 х 346 : 366 : 100 = 625,64 долара США. Загалом 2238,57 доларів США. Станом на 12.12.2016 року курс долара США до гривні України, відповідно до офіційної інформації з порталу Національного банк України 25,87935500 грн. за один долар США. 2238,57 долари США множимо на 25,772 грн. за один долар США і отримаємо 57\~692,42 грн. 3% річних від суми боргу складають 57\~692,42 грн. Загалом матеріальна шкода щодо умисного невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року, складає: 393 294 грн. (інфляційні збитки) + 57\~692,42 грн. (3% річних) = 450\~986 грн. 42 коп. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду (інфляційні збитки, 3% річних) в сумі 450\~986 грн. 42 коп. та моральну шкоду в сумі 62 000 грн., завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав, а також просив при ухваленні рішення по справі, взяти до уваги письмову промову в судових дебатах. Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надавала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Треті особи у судове засідання не зявилися, до суду своїх представників не направили, про слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року, яке набрало законної сили 22.07.2013 року по цивільній справі № 199/2837/13-ц (2/199/1784/13) за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус ДМНО [PERSON], приватний нотаріус ДМНО [PERSON], про стягнення шкоди, завданої незаконними діями внаслідок злочину, стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 175\~846 грн. (а.с.7-8). На підставі вищевказаного рішенням, був виданий виконавчий лист від 01.08.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів (а.с.9). Виконавчий лист, позивачем було подано для виконання до Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ. 08.08.2013 року Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 39266213. Державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] було здійснено офіційний виклик [PERSON] до виконавчої служби на 20.08.2013 року з питання сплати боргу. [PERSON] на виклик державного виконавця не зявилась і добровільно виконувати рішення суду від 09.07.2013 року по справі № 199/2837/13-ц (2/199/1784/13) відмовилась. Так, позивач звернувся до міліції із заявою про вчинення гр. [PERSON] злочину відносно нього. 14.05.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 12015040690001590 внесено відомості про вчинення [PERSON] відносно позивача кримінального правопорушення за ст. 382 КК України (а.с.10). Пізніше державний виконавець Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ звернувся до поліції з поданням про притягнення гр. [PERSON] до кримінальної відповідальності за злочин щодо умисного невиконання і перешкоджання виконанню двох судових рішень, одне з яких від 09.07.2013 року по справі № 199/2837/13-ц (2/199/1784/13). Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України закріплено, що основними засадами судочинства є обовязковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] не виконала зобовязання у семиденний строк від дня предявлення вимоги позивача, а саме виконавчого листа до Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1, пунктом 4 статті 611 ЦК України встановлено, що разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 і 2 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним\~\~належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, в тому числі закріплені у ст. 625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку, мають місце ухвалене судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, що не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору і не звільняє відповідача [PERSON] від відповідальності за невиконання нею грошового зобовязання та не позбавляє [PERSON] права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Станом на день ухвалення рішення, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було проведено перерахунок суми боргу 22\~000 доларів США, відповідно до довідки ПАТ «[PERSON] [PERSON]» від 28.05.2013 року, згідно з якою курс долара США до гривні України станом на 28.05.2013 року складав: 1 долар США був еквівалентний 7,993 грн., і сума боргу у гривні складала 175\~846 грн. Станом на 12.12.2016 року, курс долара США до гривні України, відповідно до офіційної інформації з порталу Національного банк України складає: 1 долар США еквівалентний 25,87935500 грн. Відповідно, сума 22\~000 доларів США складає 569\~140 грн. Різниця між сумою на день складання даного позову 569\~140 грн. і сумою 175\~846 грн. складає 393 294 грн. 3% річних від суми боргу мають бути нараховані з дня набрання чинності рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року, тобто з 22.07.2013 року (про що вказано у виконавчому листі від 01.08.2013 року). Відповідно до розрахунку, наданому позивачем, сума боргу складає 22 000 доларів США, період заборгованості з 22.07.2013 року по 12.12.2016 року, всього 1238 днів (40 місяців і 22 дні): 2013 рік: 162 дні заборгованості: 22000 х 3 х 162 : 365 : 100 = 292,93 долара США; 2014 рік: 365 днів заборгованості: 22000 х 3 х 365 : 365 : 100 = 660 доларів США; 2015 рік: 365 днів заборгованості: 22000 х 3 х 365 : 365 : 100 = 660 доларів США; 2016 рік: 346 днів заборгованості: 22000 х 3 х 346 : 366 : 100 = 625,64 долара США. Загалом 2238,57 доларів США. Станом на 12.12.2016 року курс долара США до гривні України, відповідно до офіційної інформації з порталу Національного банк України 25,87935500 грн. за один долар США. 2238,57 долари США помножується на 25,772 грн. за один долар США і отримуємо 57\~692,42 грн. Відповідно 3% річних від суми боргу складають 57\~692,42 грн. Загалом матеріальна шкода щодо невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року, складає: 393 294 грн. (інфляційні збитки) + 57\~692,42 грн. (3% річних) = 450\~986 грн. 42 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Як розяснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обовязково повинен зясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Суд вважає, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, яких він пережив. Заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди відповідає тяжкості та тривалості перенесених ним душевних страждань і приниження його людської гідності, а тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5\~149 грн. 86 коп.

Outcome: approved