overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

у січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Веприцької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, вказуючи, що у квітні 2013 року померла його двоюрідна баба [PERSON] Після смерті баби залишилася спадщина у вигляді домоволодіння та приватизованої земельної ділянки [ADDRESS]. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим [PERSON] не має можливості оформити право власності на спадщину. Тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Гадяч, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Батьком [PERSON] є [PERSON] Рішенням Гадяцького районного суду від 19 лютого 2014 року встановлено факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Веприк Гадяцького району була рідною сестрою [PERSON], який помер [INFO] в с.Книшівка Гадяцького району. Згідно виписки з погосподарської книги Веприцької сільської ради станом на 01 липня 1990 р. членом колгоспного двору [ADDRESS] була [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння [ADDRESS] становить 18068 грн. Згідно Державного акту на право власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1898 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 26818,74 грн. Згідно Державного акту на право власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1128 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1962,47 грн. [INFO] в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Веприцької сільської ради [PERSON] на дату смерті проживала одна. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлої баби.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою - [PERSON] та зареєстрований Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 30 вересня 2005 року, актовий запис № 577. В шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Шлюбні відносини припинені з квітня 2010 року у зв'язку конфліктами, які виникали між подружжям під час ведення сумісного господарства, та з різними поглядами на життя. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав, просив розірвати шлюбу, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надала, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2005 року, шлюб зареєстровано Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 577 (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки шлюбні відносини припинені з квітня 2010 року у зв'язку конфліктами, які виникали між подружжям під час ведення сумісного господарства, та з різними поглядами на життя, подружжя тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

у січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Гадяч про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у [INFO] померла його мати [PERSON] Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Приватним нотаріусом [PERSON] позивачу відмовлено у оформленні спадщини у зв'язку з відсутності державної реєстрації на нерухоме майно, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити право власності на спадщину, тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Гадяч, його матір'ю є [PERSON] Згідно рішення Гадяцького районного суду від 7 липня 1975 року [PERSON] виділено у власність в процесі розподілу майна подружжя 1 / 2 частину домоволодіння по [ADDRESS] 15 липня 2009 року в м. Гадяч [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належне їй майно на день її смерті заповіла [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно даних технічного паспорту вартість квартири [ADDRESS] становить 30258 грн. Земельна ділянка площею 0,0541 га [ADDRESS] не приватизована. [INFO] в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької міської ради на дату смерті [PERSON], остання проживала одна. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на квартиру після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю державної реєстрації на нерухоме майно. Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON] не проводилась. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлої матері, яка за життя не встигла провести державну реєстрацію свого майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 18.06.2005року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №242. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачкою фактично припинені з серпня 2012 року, спільне господарство не ведеться. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідачка позов визнає. Позивач після розірванням шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2005року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №242, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги та неможливості збереження сім'ї неможливо. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Позивач [PERSON] підтвердив факт припинення подружніх стосунків з червня 2013 року. У судовому засіданні відповідач позов визнала.При цьому зазначила, що на її думку подружні стосунки між нею та [PERSON] не припинено, однак на розірвання шлюбу надала свою згоду. Відмовилася, щодо надання судом строку для примирення Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст..11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31.12.1991 року у Палаці урочистих подій м.Миколаєва. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина. Згідно ст..112 ч.1 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги, з червня 2013 року та на момент звернення до суду, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. При цьому, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що подружні стосунки між сторонами не припинено, так як вони спільно проживають за однією адресою, оскільки це є хибним трактуванням поняття подружніх стосунків в контексті положень СК України. Будь яких інших доказів на ведення у період з червня 2013 року спільного господарства та підтримання стосунків, що притаманні подружжю суду не надано. З урахуванням викладеного, та ставлення сторін до свого шлюбу висловлене ними у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. На підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 04 серпня 2008 року він та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом між ним і дружиною почали виникати непорозуміння, внаслідок яких відносини в сім'ї погіршилися, вони почали віддалятися один від одного, кожен з них почав жити своїм окремим життям. Протягом двох років вони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Наміру примиритися не мають. Вважає, що зберігати в подальшому їхній шлюб недоцільно. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з матір'ю. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], укладений 04 серпня 2008 року. Позивач [PERSON] у суді позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 04 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 17. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом двох років сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 05 вересня 2004 року він та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1951. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у нього з [PERSON] не склалося через різні погляди на шлюб, сумісне проживання та ведення спільного побуту. З липня 2013 року між ними почали виникати сварки та конфлікти. Знайти порозуміння їм не вдалося. Вважає, що подальше спільне проживання та підтримання шлюбних відносин є неможливим. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя на даний час не існує. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 05 вересня 2004 року. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1951. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 14 листопада 2009 року він та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 855. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з [PERSON] у них не склалося через постійні сварки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Із серпня 2012 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що їхні сімейні стосунки розірвані остаточно, а шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Спір про поділ спільного сумісного майна подружжя відсутній. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], укладений 14 листопада 2009 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 855. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з серпня 2012 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved