Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовула тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04.09.2008 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до Постанови Дарницького районного суду м.Києва від 08.09.1999 року, на її користь на утримання дочки [PERSON], 1998 року народження з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі ? частини від всіх його доходів. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.02.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], 2003 року народження в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. На день подання позову, [PERSON] являється повнолітньою та на її утримання аліменти не стягуються. Зараз з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходів на тримання дочки [PERSON]. Позивачка вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/6 частини на утримання сина щомісячно є недостатнім, дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, в зв'язку з чим вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини та визначити розмір аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, вислухавши пояснення позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у заре, який було розірвано 04.09.2008 року, що підтверджується свідоцтовм про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації ктів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до Постанови Дарницького районного суду м.Києва від 08.09.1999 року, на її користь на утримання дочки [PERSON], 1998 року народження з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі ? частини від всіх його доходів. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.02.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], 2003 року народження в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку На день подання позову, [PERSON] являється повнолітньою та на її утримання аліменти не стягуються. Зараз з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходів на тримання дочки [PERSON] Звертаючись до суду з цим позовом позивачка звертала увагу на те, що розмір аліментів у розмірі 1/6 частини, який стягується з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дочки є недостатньою для забезпечення мінімальних потреб дитини, а тому просила змінити визначений рішенням суду розмір стягнення аліментів. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статтей 183,184 СК України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити визначений рішенням суду розмір на стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, визначивши розмір аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно зі всіх доходів відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 13, 180, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved