Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив\~стягнути з\~відповідачки [PERSON] \~на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22\~550,85 грн.,за кредитним договором №б/н від 13.07.2011 року. В обґрунтування якого послався на те, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 13.07.2011 року, відповідачка отрималакредит у розмірі 8000,00 грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на картковий рахунок. Умови зазначеного вище договору Банком були виконані в\~повному обсязі,\~відповідачцібуло надано кредит у розмірі, встановленому Договором. Поряд із тим, відповідачкапротягом\~тривалого часу\~ухиляється від\~виконання взятих\~на себе\~зобов`язань,\~у зв`язку\~із чим\~виникла чимала\~заборгованість перед\~позивачем,\~яка станом\~на 01.07.2018 року становить 22\~550,85 грн., та складається з: 13\~007,26 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 13\~756,46 грн., - нараховано пені; 500,00 грн., - штраф (фіксована частина); 1\~050,04 грн., штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просили розглядати справу без їх участі. Представники відповідачки у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що дійсно згідно кредитного договору № б/н від 13.07.2011 року [PERSON] було отримано кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідно до пункту 1.1.7.11 Договір між позивачем та відповідачкою про надання кредиту діє протягом одного року. Станом на 12.07.2012 року за даними позивача кредит не був погашений. Тобто з урахуванням приписів статті 253 ЦК України позивач дізнався про невиконання відповідачем вимог про погашення кредиту не пізніше 12.07.2012 року. В свою чергу, станом на 12.07.2015 року за даним кредитом загальна позовна давність встановлена законодавством тривалістю у три роки сплинула. У зв`язку з цим просили суд визнати строк позовної давності таким, що пропущений позивачем без поважних причин, та відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що умов договору № б/н від 13.07.2011 року, укладеного мі сторонами, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн.,у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий рахунок. Умови зазначеного вище договору Банком були виконані в повному обсязі, відповідачці було надано кредит у розмірі, встановленому Договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим виникла чимала заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.07.2018 року становить 22\~550,85 грн., та складається з: 13\~007,26 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 13\~756,46 грн., - нараховано пені; 500,00 грн., - штраф (фіксована частина); 1\~050,04 грн. штраф (процентна складова). Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується автоматично\~\~на такий самий термін. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановленого договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на обґрунтування своїх позовних вимог і на думку суду дані вимоги обґрунтованими та базуються на вищезазначених нормах матеріального права. В той же час, відповідач вищезазначений позов не визнає по тим підставам, що позивачем пропущено строки позовної давності. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову по даним підставам , суд бере до уваги наступне. Згідно ст.256\~та ст.\~257 ЦК України\~\~особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки. Згідно з ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч.4 та ч.5\~ст. 257 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов після спливу строку позовної давності . При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, які перешкодили ПАТ КБ «Приватбанк» вчасно пред`явити позов. Зважаючи на це, підстави для поновлення позивачу строку позовної давності відсутні. Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і у зв`язку з цим, відмовити в задоволенні позовних вимог. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed