Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні 2016 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між нею та [PERSON]. а також стягувати з відповідача на утримання їх неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 08 серпня 2016 р. і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення їх донькою трьої років, а також стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір 551,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружні відносини між сторонами припинені, матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини відповідач не надає. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, позивачка зазначила, що, коли вони проживали з відповідачем, джерелом утримання їх сімї була лише соціальна допомога на дитину, а також їм допомагали батьки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюб визнав, щодо аліментів, то просив, з урахуванням того, що він не працює та доходу не отримує, стягнути з нього аліменти лише на утримання дитини в розмірі 15 % від заробітку. Зазначив, що на даний час його утримують батьки, тому сплачувати аліменти на утримання дружини він не має можливості. Представник відповідача в судовому засіданні висловив аналогічну думку як і відповідач. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08 липня 2015 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №485. Сторони мають спільного неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини на позивачки, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання доньки в сумі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, згідно ч. 1 ст. 182 СК України. Частинами 2, 4 статті 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Втім, як встановлено судом, відповідач джерела доходу не має, знаходиться на утриманні батьків. Доказом відсутності доходу у відповідача є відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, з яких вбачається, що з третього кварталу 2014р. інформація щодо отримання відповідачем [PERSON] будь-яких доходів відсутня. Тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки щодо стягнення матеріальної допомоги на її утримання, оскільки судом встановлено відсутність можливості у відповідача надавати таку допомогу. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн., а також судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь позивачки [PERSON]. який був сплачеий нею при подачі позову. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial