Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що у сторін різні погляди на життя, що призвело до взаємного відчуження. Сторони припинили ведення спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. 20.06.2021 відповідач залишив місце проживання. Шлюб існує формально, а примирення неможливе. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.09.2021. У судове засідання 29.09.2021 позивач з`явилась та підтримала позовні вимоги. Розгляд справи відкладено на 18.10.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 18.10.2021 позивачка не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач до суду повторно не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву, при цьому належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Враховуючи, що сторони у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 листопада 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1834, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011. Спільних дітей у сторін немає. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. Згідно зі статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved