Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, який підлягає стягненню за рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області по справі № 264/668/20 від 26.04.2021 року з нього на користь [PERSON] на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку на 1/6 частину. В обґрунтування позову зазначив, що 26.04.2021 році за рішенням суду з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 20.01.2021 року з нього стягнуто аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку від доходу. Зазначив, що крім того, рішенням Єнакієвського міського суду Донецької обл.. від 15.05.2007 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку до повноліття дитини. Вказав, що загальний розмір утримуваних з нього аліментів становить 66% від його заробітної плати, що перевищує 1/2 частини його заробітку, тому йому не має на що існувати. Просив суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину заробітної плати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №397, який діє на підставі договору про надання правової допомоги №42 від 16.11.2021 року, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наголошували на тому, що позивач добровільно сплачує аліменти за рішенням суду на дочку від першого шлюбу та передає гроші її матері, яка проживає на тимчасово окупованій території Донецької області. Другій дочці позивач купує всі необхідні речі та утримує її в час, коли вона перебуває у нього. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] надала до суду відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позовної заяви про зменшення розмірів аліментів. Вказала, що зміна матеріального стану позивача, а саме стягнення з нього аліментів на утримання доньки від першого шлюбу та стягнення аліментів на дружину [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку на підставі судових рішень не може бути визнана безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що сплачуються на дитину [PERSON] за судовим наказом Іллічівського районного суду м.Маріуполя, оскільки доказів погіршення свого майнового стану та розміру доходів позивачем до суду не надано. Також не надано доказів сплати або утримання аліментів на утримання дочки від першого шлюбу - [PERSON] , яка отримує аліменти в розмірі 1/4 частки доходів. Крім цього звертає увагу, що позивач не ставить питання про зменшення розміру сплати аліментів на першу дочку Віолету, а просить зменшити аліменти лише одну дитину, що ставить дітей в нерівне становище. Відповідачка [PERSON] та її представник, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З представлених сторонами доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2021 році було розірвано. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20.01.2021 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь та утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років тобто до [INFO] . Також судовим наказом Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.04.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 15.07.2007 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку. Згідно з відповіддю з Єнакієвського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) від 27.09.2021 року виконавчий документ про стягнення з [PERSON] аліментів станом на 27.09.2021 року на виконанні у відділі не перебував. На підтвердження сплати аліментів на користь [PERSON] позивач надав суду копії довідок про стягнуті аліменти за період з квітня по жовтень 2021 року, видані ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ». На підтвердження сплати аліментів за рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області позивач надав копії власноруч написаних розписок [PERSON] про те, що вона дійсно періодично отримувала від [PERSON] аліменти на користь дитини. Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Тобто при винесенні судового наказу від 26.04.2021 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, судом не могло бути враховано наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, виходячи із специфіки прийняття такого виду рішення як судовий наказ, який виноситься без участі сторін та без можливості долучити додаткові докази. Тому доводи представника відповідачки щодо врахування при винесенні судового наказу існуючих обставин сплати аліментів на першу дочку є безпідставними та бути предметом судового дослідження. При визначенні розміру аліментів суд також враховує майновий стан платника аліментів. Як вбачається з долучених до справи довідок з ПрАТ «МК «Азовсталь» позивач станом на момент винесення останнього судового наказу про стягнення аліментів в квітні 2021 року та до жовтня 2021 року був офіційно працевлаштований на підприємстві ПрАТ «МК «Азовсталь» у конверторному цеху на посаді розливника сталі 6 розряду та мав стабільний дохід, з яких утримувались аліменти на користь відповідачки. Проте згідно з довідкою № 1014 від 08.10.2021 року, виданої Маріупольським міським центром зайнятості, [PERSON] з 07 жовтня 2021 року по теперішній час перебуває на обліку як безробітний. Отже, з моменту ухвалення рішення суду - судового наказу від 26.04.2021 року майновий стан позивача значно змінився та з жовтня 2021 року позивач не має офіційного місця роботи та стабільної заробітної плати, що підтверджується письмовими доказами у справі. У відповідності до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР №789-XII від 27.02.91 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Суд вважає, що у зв`язку із звільненням з ПрАТ МК «Азовсталь» та відсутністю місця роботи платника аліментів та стабільного доходу, його матеріальний стан змінився, що є підставою для перегляду розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь відповідачки на утримання дитини, а тому на думку суду, попередній розмір стягуваних аліментів слід зменшити з 1/4 части до 1/5 частки, частково задовольнивши позовні вимоги. При вирішенні позову та визначенні частки зменшення аліментів суд враховує той принцип, що кожна дитина платника аліментів має перебувати в рівних матеріальних умовах та грошовому забезпеченні від батька, який за одним рішенням суду сплачує аліменти в розмірі 1/4 части від доходу, а за іншим просить зменшити до 1/6 частки. Тому з метою недопущення порушення прав однієї дитини платника аліментів за рахунок утримання іншої та дотримання балансу грошового забезпечення обох дітей, суд вважає доцільним в даному випадку зменшити розмір аліментів до 1/5 частки від доходу позивача. При цьому суд враховує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у зв`язку із зміною свого матеріального стану. Щодо періоду, з якого необхідно стягувати змінений розмір аліментів, в даному випадку, згідно ст.192 СК України, має застосовуватися загальний порядок початку виконання рішення суду про стягнення зміненого розміру аліментів, а саме: з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки судові витрати позивачем понесені по аліментним правовідносинам, суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial