Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У серпні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у порядку суброгації, посилаючись на те, що 11 грудня 2015 року, по вул. Гагаріна в місті Херсон Перетятько [PERSON] (далі відповідач), керуючи транспортним засобом Hyundai Accent державний номерний знак [NUMBER], скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Lancer\~державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортний засіб Mitsubishi Lancer\~державний номерний знак [NUMBER] застрахований ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах договору добровільного комплексного страхування на транспорті №001800/4002/0000022 від 05 березня 2014 року. На підставі заяви АТ «[PERSON] Аваль» №00182623 про подію, що має ознаки страхового випадку від 14.12.2015 року, та доданих до неї документів, рахунку-фактури №АВТ-000432 від 30 грудня 2015 року, висновку №109 експертного авто товарознавчого дослідження щодо встановлення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу від 24 грудня 2015 року, аварійного сертифікату б/н від 03.02.2016 року та страхового акту №00182623/1 від 23 січня 2016 року ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відшкодування на загальну суму 68 676,96 грн. Винною особою в скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Херсона у справ. №666/6807/15-п від 25 грудня 2015 року. Цивільно-правову відповідальність відповідача застраховано на умовах полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/3198177 від 19.03.2015 року, яким встановлено ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди (68 676,96 грн.) та лімітом відповідальності страховика (50 000,00 грн.), становить 18 676,96 грн. Добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає, претензію про відшкодування матеріальної шкоди вих. № 497 від 02 червня 2016 року їм було залишено без відповіді. У звязку із чим просили стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», в порядку суброгації, завдану майнову шкоду в розмірі 18676,96 грн. та судовий збір в розмір. 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 05 березня 2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та АТ «[PERSON] Аваль» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 001800/4002/0000022 (а. с. 6-10). 11 грудня 2015 року по вул. Гагаріна в місті Херсон сталася дорожньо транспортна пригода в результаті зіткнення транспортного засобу Hyundai Accent, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Mitsubishi Lancer,\~державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 4). Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 5). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «СК «Уніка» на підставі полісу № АЕ/3198177 від 19.03.2005 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума за шкоду заподіяну майну 50\~000 грн. (а.с. 33). Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № 109, складеного 24 грудня 2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику Mitsubishi Lancer,\~державний номер [NUMBER], складає 90135,53 грн., ринкова вартість транспортного засобу на момент ушкодження складає 255909,77грн (а. с. 16-29). Відповідно до страхового акту № 00182623/1 від 23.10.2016 року ПрАТ «СК «Уніка» вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням складає 68676,96 грн. (а. с. 31) 14.12.2015 року АТ «[PERSON] Аваль» звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 14) та на підставі цієї заяви, страхового акту № 00182623/1 від 23.10.2016 року (а. с. 31), та звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № 109, складеного 24 грудня 2015 року (а. с. 16-29), позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на у розмірі 68676,96грн., що підтверджується платіжним дорученням №004918 від 12 лютого 2016 року (а. с. 32). Зі змісту наведених норм права Верховний Суд України прийшов до висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (правова позиція Верховного Суду України по справі №6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року). В подальшому позивач направив відповідачу претензію про відшкодування шкоди за вих. № 497 від 02 червня 2016 року (а. с. 34-35). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування»\~\~від 07.03.1996 року № 86/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобовязанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Така правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13, яка є обовязковою для суду в частині застосування норми матеріального права до спірних правовідносин. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про страхування»\~страхування\~це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Крім цього, відповідно до\~ ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Оскільки, визнання відповідачем позову, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає таке визнання відповідачем позову. Враховуючи викладене вище, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтвердженні судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1378, 00 грн. На підставі ст. ст. 993, 1194, Законом України «Про страхування», \~

Outcome: approved