Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь», 3-я особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі про відшкодування моральної шкоди, де зазначила,що з 12 листопада 2004 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. З 2010 року її чоловік працював на ПАТ «Азовелектросталь» чистильником металу, відливок та виробів. [INFO] у зміні з 22-30 її чоловік за завданням майстра проводив роботи та о 23-00 отримав відкриту черепно-мозкову травму, та при доставці до лікарні - помер. У зв'язку з втратою близької та рідної людини їй та її неповнолітньому сину заподіяні душевні страждання. Чоловік був для них опорою в житті, вони були щасливі у шлюбі, жили у злагоді, між ними біли теплі стосунки, чоловік щиро любив сина та виявляв турботу до нього. Після його смерті чоловіка змінився спосіб її життя, їй тепер ні на кого розраховувати, до теперішнього часу вона переживає загибель близької людини, син чекає на батька. До теперішнього часу вона переживає загибель близької людини та вважає, що вони з сином мають право на компенсацію моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] . Просила стягнути з відповідача на її користь та на користь неповнолітнього сина - [PERSON] по 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Позивачка до суду не з'явилася, надала суду заяву, якою підтримала позов, просила його задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача - Мельник І.М., що діяв на підставі довіреності, позов не визнав , за тих обставин, що у нещасному випадку, що стався, є вина загиблого [PERSON], який грубо порушив техніку безпеки. Між тим підприємство взяло на себе усі витрати з поховання [PERSON] Крім того, представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди. Представник третьої особи - Бобровська Н.Є., що діяла на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснила,що [INFO] з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого [PERSON] загинув. За цією подією був складений акт та Фондом соціального страхування призначені відповідні страхові виплати : одноразові та щомісячні дружині та сину загиблого. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає,що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 242 ЦК України батьки є законним представниками своїх малолітніх або неповнолітніх дітей. Статею 173 КЗпП України встановлено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Нормами ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначені загальні підстави відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом. Одним з таких випадків є заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що [PERSON] - є дружиною, а малолітній [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], який працював чистильником металу, відливок, деталей та виробів, зайнятий очисткою металевих деталей та виробів ПАТ «АзовЕлестроСталь» та вони мешкали однією сім'єю ( а.с. 6, 7,10 ) З акту № 20 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 02.10.2011 р. о 23 год. 00 хв. у ПАТ «АзовЕлектроСталь» (форма Н-5) затверджених заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області 24.10.2011 р. , вбачається, що смерть чистильника деталей ПАТ «АзовЕлектроСталь» [PERSON] настала від відкритої черепно-мозкової травми , що виразилася у багато уламковому перелому склепіння черепа, крововиливом під оболонки і розтрощенням речовини головного мозку, яка сталася після того, як був ввімкнений механізм підняття крану на зниження вантажу, при цьому рама, що опускається, зачепилася за монорельс і натягнення гілок ланцюгових знімних вантажозахватних пристосувань ослабіло, внаслідок чого крюк вийшов із зачеплення з проушиной , при цьому рама вагою 470 кг. впала на [PERSON], спричинивши йому травму голови. (а.с. 12-26) . Таким чином, судом встановлені, що чоловік позивачки загинув внаслідок діяльності, пов'язаної з використанням відповідачем механізмів, що є джерелом підвищеної небезпеки. При цьому будь-які докази, які б свідчили про те, що нещасний випадок стався внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, у справі відсутні. Констатуючи наявність факту заподіяння моральної шкоди, суд керується критеріями загальнолюдських цінностей. Зрозуміло, що втрата дружиною та дитиною близької людини, чоловіка та батька, який мешкав разом з ними (а.с.6), допомагав, підтримував, турбувався про дружину та дитину , був для них опорою і надією на майбутнє , поза всяким сумнівом, пов'язана з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахування наведеного та виходячи з принципів розумності, поміркованості й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування завданої позивачці та її малолітньому сину моральної шкоди по 100000 грн. кожному. На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає, стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial