Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину після померлого батька, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном та протягом шести місяців подала заяву до Тростянецької ДНК. Зазначений будинок, станом на 15.04.1991 р., належав колгоспному двору, до якого входили: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Дружина померлого та син, відповились від спадкового майна, про що подали відповідні заяви. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка належала її батьку за життя. [PERSON] звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] р. [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.04.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Гордіївка Тростянецького району Вінницької області, у копії свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 01.06.1996р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 01.06.1996р. зроблено запис за № 8. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 61 року, про що в книзі реєстрації смертей 23.05.2012 р. зроблений відповідний актовий запис за №17 (а.с.7). Згідно довідки №665 від 37.07.2018 р., виданої виконконовчим комітетом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] , 1951 р.н. був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті [INFO] в [ADDRESS] . У померлого таких спадкоємців, як малолітні, неповнолітні, повнолітні працездатні діти, непрацездатні батьки, які згідно ст. 1241 ЦК України мали б право на обов`язкову частку, немає. Спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном та подала до Тростянецької ДНК заяву про прийняття спадщини. До спадкового майна належить 1/4 частина житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . За даними земельно-шнурової книги Гордіївської сільської ради, запис №103, біля господарства за адресою: [ADDRESS] , числиться земельна ділянка площею 0,29 га, з правовим режимом: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та 0,04 га для ведення особистого селянського господарства. За даними погосподарських книг сільської ради, станом на 15.04.1991 р. господарство відносилося до категорії колгоспних дворів. До його складу входили: голова двору- [PERSON] , який помер [INFO] та члени двору: дружина - [PERSON] , 1950 р.н., син - [PERSON] , 1974 р.н., дочка - [PERSON] , 1977 р.н. (а.с.8). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] площею 82,0 кв.м, житловою площею 43,6 кв.м, допоміжною площею 38,4 кв.м., складається з житлового будинку - А; прибудови - а; вхідного майданчика - а1; сараю - Б; л.кухні - В; погребу - Вп; навісу -в; огорожі - 1-3 (а.с.14-16). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що станом на день своєї смерті батьку позивача [PERSON] належало 1/4 частки майна колгоспного двору розташованого за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи №387/2012р. до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті зверталася дочка [PERSON] Заява надійшла до Тростянецької державної нотаріальної контори 09.10.2012 р. за №894 (а.с.96). Також, позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.03.2014 р. на земельну ділянку площею 1,7699 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Гордіївської сільської ради Тростянецького району, Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 0524181500:01:002:0376, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 017493 (а.с. 111 звор.). Інші спадкоємці - дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] подали до Тростянецької державної нотаріальної контори заяви в яких зазначили, що відмовляються від належної їм частки у спадщині після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.96 звор., 97). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 08.08.2018р. №432/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавців на вищезазначений житловий будинок у [PERSON] відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на частку житлового будинку після померлого (а.с.10). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавців на житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та нородженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , і спадкоємцем до його майна за законом є дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , а саме 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , яка належала останньому за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved