Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У серпні 2016 року заявник звернулась до суду з вище вказаною заявою, в обґрунтування якої посилалась на те, що її син, [PERSON], [INFO], страждає тяжким хронічним психічним захворюванням, а саме глибока розумова відсталість внаслідок органічного ураження центральної нервової системи (ДЦП) з спастичним тетрапорезом і судомними нападами та є інвалідом групи «А» з дитинства. У зв'язку з хворобою він потребує постійного догляду, перебуває на обліку у КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня». Вказувала на те, що хлопчик постійно проживає разом з нею, перебуває на її утриманні і догляді. Він весь час знаходиться в лежачому стані, не обходиться без сторонньої допомоги і через психічне захворювання ніколи не навчався в навчальних закладах та не може усвідомлювати значення своїх дій. У зв'язку з наведеним, а також враховуючи необхідність встановлення опіки над сином, звернулась до суду з даною заявою та просила визнати [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], недієздатним. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила задовольнити, вказуючи на те, що її син дійсно страждає психічним захворюванням, з урахуванням його фізичного та психічного стану потребує постійного стороннього догляду та опіки над собою, оскільки не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Судова колегія, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження з якого також вбачається, що заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а/с 4). Згідно медичного висновку №54 від 22.10.2013 року, [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість внаслідок органічного ураження центральної нервової системи (ДЦП) з спастичним тетрапорезом і судомними нападами та є дитиною-інвалідом групи «А» до 18 років (а/с 6). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта №506 від 20.10.2016 року, [PERSON] на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі глибокої розумової відсталості внаслідок органічного ураження ЦНС (ДЦП) та за своїм психічним станом на не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 28.03.1972 року в резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Вирішення інших питань (наприклад, про призначення опікуна або піклувальника) до компетенції суду не входить. Після набрання рішенням законної сили суд повинен надіслати копію його органові опіки та піклування для призначення опікуна або піклувальника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO]. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved