Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до Управління державної служби охорони при УМВС України в Херсонській області про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.12.2007 року між нею та відповідачем укладено договір №5424 КВ на централізовану охорону майна в житлових приміщеннях громадян, відповідно до якого вона передала, а відповідач прийняв під охорону майно за адресою: м. Херсон, вул.М. Фортус,62. 20.02.2015 року невідомі особи з метою заволодіння чужим майном шляхом віджиму металопластикового вікна проникли у будинок за вказаною адресою та здійснили крадіжку майна на суму 60000,00 грн. 20.02.2015 року на пульт центральної охорони надійшов виклик щодо спрацювання сигналізації буд.№62 по вул. М.Фортус в м. Херсоні. Черговим пульту направлено групу затримання, яка прибула за вказаною адресою, однак замість того, що викликати позивачку та залишитися на місці прибуття, працівники відповідача повідомили на пульт про технічні несправності та залишили обєкт, на якому спрацювала сигналізація, давши змогу невідомим особам здійснити крадіжку. Посилаючись на те, що зазначена крадіжка відбулася внаслідок непрофесійних, недбалих дій відповідача та невиконання ним умов укладеного договору, та враховуючи те, що відшкодування збитків відповідачем відповідно до умов договору здійснюється в межах суми у розмірі 10000,00 грн., позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 10000,00 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Заслухавши осіб, що зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.12.2007 року між [PERSON], як клієнтом, та Управлінням державної служби охорони при УМВС України в Херсонській області укладено договір №5424 КВ на централізовану охорону майна в житлових приміщеннях громадян. Згідно п.2.1. договору клієнт передає, а охорона приймає під охорону майно, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.М.Фортус, 62. Охорона несе майнову відповідальність за збитки, що завдані майну клієнта третіми особами внаслідок невиконання охороною своїх зобовязань по договору, у межах суми прямої дійсної шкоди клієнта, але не більше суми 10000,00 грн. 20.02.2015 року [PERSON] звернувся до Комсомольського РВ Херсонського МУ УМВС України в Херсонській області із заявою про вжиття заходів до невстановленої особи, яка шляхом проникнення до його будинку за адресою: м.Херсон, вул.М.Фортус,62 скоїла крадіжку його особистого майна на суму 60000,00 грн. 21.02.2015 року відомості, викладені у вказаній заяві, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230020000702 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] посилалася на те, що зазначена крадіжка відбулася внаслідок непрофесійних, недбалих дій відповідача та невиконання ним умов укладеного договору, у звязку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 10000,00 грн. При цьому, факт крадіжки майна позивачка доводить лише копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження найменування, кількості та вартості викраденого майна позивачкою суду першої інстанції не надано. Відповідно до п.6.1. договору розмір збитків повинен бути підтверджений необхідними документами та розрахунком вартості викрадених, знищених або пошкоджених товарно-матеріальних цінностей та викрадених грошових сум. Згідно п.6.2. у випадку викрадення предметів домашнього майна, збитком вважається вартість цих предметів (з урахуванням зносу), виходячи з діючих роздрібних цін. Якщо на окремі предмети немає роздрібних цін, то їх вартість визначається відповідно до діючих цін на однойменні предмети. У п.6.4. договору зазначено, що при наявності заяви клієнта про заподіяні збитки, уповноважені представники охорони повинні брати участь у визначенні розміру цих збитків. Розмір збитків повинен бути підтверджений відповідними документами, складеними за участю представників охорони. Разом з тим, позивачка всупереч умовам укладеного договору усунула Управління державної служби охорони при УМВС України в Херсонській області від участі у встановленні розміру збитків. Як вбачається зі змісту\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 60 ЦПК України\~на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Зважаючи на те, що належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження кількості та вартості викраденого майна позивачкою та її представником надано не було, як і не надано розрахунку вартості викрадених товарно-матеріальних цінностей, суд першої інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed