Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

У серпні 2019 року Чернівецька міська рада звернулась до суду з вище вказаною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що будинок [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належав [PERSON] та [PERSON] , при цьому 5/8 часток зазначеного будинку на даний час належать заінтересованій особі [PERSON] на підставі договору дарування від 15.06.2015 року. [PERSON] померла [INFO] , а [INFO] помер [PERSON] та на теперішній час 3/8 частин будинку [ADDRESS] відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить померлій [PERSON] після смерті якою минуло більше 10 років проте з моменту відкриття спадщини і поданий час спадкове майно ніхто не прийняв. Враховуючи наведене, вважає наявними підстави для визнання спадщини відумерлою, у зв`язку з чим звернулась до суду з даною заявою та просила визнати відумерлою спадщину на 3/8 частин будинку [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . В ході судового розгляду даного спору судом витребувано Першої Чернівецької державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкових справ щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , а також відомості про наявність чи відсутність спадкоємців на спадкове майно - 3/8 часток будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] та залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON] , який звернувся в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у заяві, при цьому пояснила, що з моменту смерті матері [PERSON] у належній [PERSON] частці будинку не проживав, не ніс витрати на його утримання та отримав свідоцтво про право на спадщину, право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстрував, а отже не вважається власником вказаного майна, що свідчить про його відмову від спадщини. Вважала наявними підстави для визнання 3/8 частини будинку по [ADDRESS] відумерлою. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в її інтересах діяла представник [PERSON] , яка в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява задовленню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.02.1994 року [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на житловий будинок по [ADDRESS] (а/с 9). Так, [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку у зазначеному будинку, при цьому [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/4 частину вказаного будинку, а спадщина 3/4 частки спадкового майна не видалась. Отже, з урахуванням належної [PERSON] частки у справі спільної сумісної власності та успадкованої ним 1/4 частки, останньому належало 5/8 частин будинку по [ADDRESS] , які він подарував [PERSON] відповідно до договору дарування від 15.08.2015 року (а/с 11,50). Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно після смерті [PERSON] право власності на 3/8 часток вказаного будинковолодіння зареєстрованим не значиться. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. З системного аналізу положень ст. 1277 ЦК України вбачається, що підставами визнання спадщини відумерлою є: 1) фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; 2) позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; 3) відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; 4) неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом. Відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці усунені від спадщини. Натомість, з витребуваної судом копії матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 22.06.2006 року покійна [PERSON] склала заповіт яким усе своє майно заповіла своєму сину [PERSON] , який в свою чергу 17.06.2018 року до спливу шестимісячного строку, звернувся в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини в складі якої є нерухоме майно, проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримував. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Частиною 1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, ч. 3 ст. 1296 ЦК України вказує на те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вище наведене, відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом не позбавляє його права на спадкове майно та останній не обмежений у часі щодо отримання такого свідоцтва та реєстрації права власності на спадкове майно, а тому в даному випадку відсутня сукупність обставин передбачених ст. 1277 ЦК України для визнання спадщини відумерлою. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed