Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обгрунтовуючи позов позивач посилається на те, що 02.12.2018 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір'ю. Разом з тим, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі в її вихованні не приймає, не піклується про її здоров'я. Оскільки, відповідач ухиляється в добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання доньки, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 9000грн., щомісячно, починаючи з 01.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 07.09.2018 відкрито провадження у даній справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Разом з тим, від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви з додатками судом неодноразово направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відомості про яке надано відповідним органом реєстрації - Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА, проте у суду відсутні відомості про вручення відповідачу судової повістки про розгляд справи, оскільки судова кореспонденція поверталася до суду без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання. Оскільки, були вчиненні всі можливі дії щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, з урахуванням положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України та на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2005 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м.Києва, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №402. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, Серії [NUMBER] 02.12.2008 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, Серії [NUMBER]. Згідно наданих позивачем довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом з питань реєстрації місяця проживання /перебування фізичних осіб Печерської РДА від 18.07.2018 №31894525 та №31894695 донька сторін, [PERSON] зареєстрована за зареєстрованим місцем проживання матері, [PERSON] Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.182 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. (ч.2 ст.184 СК України) Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суддя враховує положення ч.1 ст.182 СК України, при цьому суддя виходить з того, що належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність постійного заробітку (доходу) відповідача; наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також даних, які свідчать про неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі суду не надано і такі дані матеріали справи не містять, у зв'язку з чим, вважає наявними підстави відповідно до ч.2 ст. 184 СК України для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 9000грн., починаючи з 02.08.2018, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а також роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. За вказаних обставин позовна заява підлягає задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 704, 80 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved