Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 23.07.2015 між ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 000523. Згідно з умовами договору відповідач зобов»язався придбати та передати позивачу у користування транспортний засіб - трактор Донг фенг 244Д люкс 4х4, а позивач, у свою чергу, зобов»язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами вказаного договору. Посилаючись на те, що договір було укладено у простій письмовій формі, а не у нотаріальній формі позивач просив суд визнати вказаний правочин недійсним та стягнути з відповідача розмір сплаченого платежу в розмірі в сумі 16 197 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його власноручною розпискою. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 23.07.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 000523. Згідно з умовами договору відповідач зобов»язався придбати та передати позивачу у користування транспортний засіб - трактор Донг фенг 244Д люкс 4х4, а позивач в свою чергу зобов»язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами вказаного договору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскільки договір було укладено у простій письмовій, а не у нотаріальній формі, даний правочин підлягає визнанню недійсним. Згідно п. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). В даному випадку умови Договору мають характер непрямого лізингу, оскільки придбання Предмету лізингу Лізингодавцем у власність та надання його в користування Позивачу відбувається не на момент укладення Договору, а в строки передбачені Договором та після виконання Лізингоодержувачем необхідних дій, вказаних в і п.п.1.7., 4.1. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Правовідносини, що виникають із договору лізингу, регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК України, в якому відсутні положення щодо обов'язковості нотаріального посвідчення такого договору. Згідно ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач у позовній заяві просить визнати договір недійсним, оскільки він нотаріально не посвідчений виходячи зі ст.799 ЦК України, відповідно до якої договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Разом з тим, оскільки дана норма є складовою параграфа 5 глави 58 ЦК України, який регулює відносини, що виникають із найму (оренди) транспортного засобу, а тому він є передчасним до правовідносин, що виникають із договору лізингу та застосована бути не може, оскільки, незважаючи на схожість цих відносин, законодавством вони розділені, як такі, що мають окреме регулювання. Крім того, правовідносини, що склалися між сторонами регулюються спеціальний закон - Закон України «Про фінансовий лізинг». Таким чином, нотаріальне посвідчення укладеного між Сторонами Договору в силу положень Закону України «Про фінансовий лізинг» та параграфа 6 глави 58 ЦК України не є обов'язковим. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з оспорюваного договору, при його укладенні позивач був ознайомлений з його змістом та погодився з умовами взятих на себе зобов'язань, на що вказує підпис позивача на кожній сторінці договору. Вважаю неспроможними доводи позивача на те, що при підписанні оспорюваного договору він не ознайомився з його змістом, оскільки недбалість позивача не може бути підставою для визнання такого правочину недійсним. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте, стверджуючи, що оспорюваний договір не відповідає вимогам закону позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що даний договір направлений на порушення його прав. Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів порушення його прав з боку відповідача при укладанні ними оспорюваного договору, позов задоволенню не підлягає. Оскільки вимоги про стягнення коштів є похідними від вимог про визнання договору недійсним, позов в цій частині також задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed