Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, [PERSON] , в якому просить визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0422 га, кадастровий №5310137000:19:008:0097, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 9/25 часток земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд площею 0,0422 га, кадастровий №5310137000:19:008:0097, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і до дня смерті належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №739467 від 15 липня 2010 року. На обґрунтування вимог позивач вказала, що її мати [PERSON] померла [INFO] . За життя мати склала заповіт від 24 березня 2015 року, згідно якого позивачу заповідається все належне майно. Позивач прийняла спадщину за заповітом після померлої матері шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. З метою оформлення спадкових прав на нерухоме майно позивач звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Ющенко В.В. Проте, постановою від 12 жовтня 2018 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що з поданого нотаріусу державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] немає можливості встановити склад спадкового майна, оскільки за свого життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності не визначив та державну реєстрацію права власності не провів. До складу спадкового майна входять, зокрема, майнові права на 9/25 часток у праві власності земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Державним актом серії ЯЛ №739467 від 15 липня 2010 року посвідчується, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та відповідачу [PERSON] . При цьому, частки у праві власності не зареєстровані в Державному земельному кадастрі. З Інформаційної довідки від 04 грудня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на праві спільної часткової власності з часткою 9/25, отже, частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] також становила - 9/25. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19 січня 2018 року за реєстровим №65, яке видано приватним нотаріусом Ющенко В.В. на ім`я [PERSON] підтверджується факт набуття позивачем права власності на 9/25 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та виходячи з цього набуття нею також і права на 9/25 часток на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. 08 січня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Представником територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради до суду подано відзив, в якому вказав, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву про визнання позову у повному обсязі. 27 січня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, надавши заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, позов задовольнити повністю. Представник територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради до суду не з`явився, у відзиві просив про розгляд справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, ураховуючи положення ст.ст.211, 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст.355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом\~; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~ст.370 ЦК України\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що Державним актом серія ЯЛ №739467 від 15 липня 2010 року посвідчується, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та відповідачу [PERSON] (а.с.22-23). Відповідно до Інформаційної довідки від 04 грудня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на праві спільної часткової власності з часткою 9/25 (а.с.27). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва рпо смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] (дочка померлої, а.с.9, 15, 16-17). Згідно постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. від 12 жовтня 2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] немає можливості встановити склад спадкового майна, оскільки за свого життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності не визначив та державну реєстрацію права власності не провів (а.с.18). Для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування позивачу необхідно встановити розмір частки співвласника. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Аналогічна позиція роз`яснена в п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим\~\~правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно\~з ст.372 ЦК України\~майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Позивач, заявляючи вимогу про визначення частки у праві спільної сумісної власності на землю, посилається на ті обставини, що померлій належить 9/25 часток, ураховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на праві спільної часткової власності з часткою 9/25. Щодо даної позовної вимоги суд враховує положення вказаних вище норм законодавства, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога про визначення розміру частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0422 га, кадастровий №5310137000:19:008:0097, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню. При цьому, суд бере до уваги роз`яснення, викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту\~ст.357 ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1\~ст.87 Земельного кодексу України\~право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України\~у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Норма ч.5 ст.89 Земельного кодексу України\~передбачає загальне правило про визначення часток у праві спільної сумісної власності: вони «є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом». Відповідно до ч.4\~ст.120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтями 1296, 1297, 1298 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному із них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої, своєчасно прийняла спадок після померлої, вступила в право власності на 9/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства від 16 лютого 2009 року та зареєстрованого в ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», номер запису 12123, в книзі 89, реєстраційний номер 26446731. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Пунктом 1 ч.2\~ст.16 ЦК України\~\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ст.13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Беручи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] , своєчасно прийняла спадщину після померлої матері, відповідач - співвласник майна не заперечує проти позовних вимог, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі\~викладеного\~та

Outcome: approved