Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким витребувати у відповідача автомобіль MAN 18.463FLT, 2001 року випуску, № двигуна D2876LF04, № шассі WMAH05ZZZlM332559, державний реєстраційний номер AT 4034 AM, який зареєстрований за ним 09 листопада 2007 року, та причіп до даного автомобіля ZREMB, 2002 року випуску, № шассі SWZN2630020001680, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за ним 13 листопада 2007 року, та передати вказаний автомобіль та причіп йому. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що є власником автомобіля марки «MAN 18.463FLT», 2001 року випуску, державний реєстраційний номер AT 4034 AM. Також йому належить причіп до даного автомобіля марки «ZREMB», 2002 року випуску. Зазначені транспортні засоби у травні 2013 року він передав у користування відповідачу. Попередньо між ними була досягнута домовленість про те , що вартість даного автомобіля з причіпом становить 22000 доларів США. Відповідач погодився щомісячно виплачувати йому по 1000 доларів США за користування транспортними засобами аж до повного погашення вартості автомобіля та причепу, після чого між ними буде укладений договір купівлі-продажу вказаного майна. Свої зобовязання в частині оплати за користуванням автомобілем відповідач виконав тільки частково. На даний час заборгованість відповідача за користування транспортними засобами становить 12000 доларів США. У майбутньому він бажає самостійно користуватись належним йому автомобілем та причіпом до нього, тому неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути йому транспортні засоби або сплатити гроші за користування вказаним майном. Однак до цього часу відповідач гроші йому не повернув і продовжує вільно користуватись транспортними засобами. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що спірні транспортні засоби він придбав у позивача у 2013 році. Вони з позивачем домовились про вартість автомобіля та причепу, а саме він повинен був сплатити частинами 20000 доларів США. Одразу після того, як відповідач передав йому транспортні засоби, він сплатив йому 2000 доларів США. Через деякий час позивач отримав від нього ще 1000 доларів США, а в липні 2013 року він сплатив останньому 5000 доларів США. Крім того, у звязку за наявністю у позивача боргу, на автомобіль та причіп було накладено арешт. З метою зняття арешту він сплатив за позивача борг у сумі 7000 або 8000 тисяч доларів США, попередньо домовившись з останнім про те, що зазначені кошти він зарахує як частину сплати вартості спірних транспортних засобів. Він зберіг тільки декілька розписок позивача про отримання від нього грошових коштів, а інші на даний час втрачено. Вважає, що повністю сплатив позивачу вартість спірних транспортних засобів та на даний час є їх законним власником, тому просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За позивачем зареєстровані транспортні засоби: автомобіль MAN 18.463FLT, 2001 року випуску, № двигуна D2876LF04, № шассі WMAH05ZZZlM332559, державний реєстраційний номер AT 4034 AM, та причіп до даного автомобіля ZREMB, 2002 року випуску, № шассі SWZN2630020001680, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується довідкою № 1305 від 31 березня 2016 року, виданою територіальним сервісним центром МВС в Івано-Франківській області та витягом з журналу карток (а. с. 21-22). З пояснень сторін судом встановлено, що позивач будучи власником спірних транспортних засобів, передав їх відповідачу. Останній повинен був сплачувати обумовлену сторонами вартість вказаного майна частинами. Однак будь-який письмовий договір купівлі-продажу чи будь-який інший правочин між ними не укладався. Відповідно до ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 202 ЦК Украни правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК Укарїни, належною формою договору купівлі продажу автомобіля є письмова. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами договору купівлі продажу автомобіля є: наявність права продажу товару власником (ст. 658 ЦК України); факт передачі продавцем майна і технічної документації покупцю (ст. 662 ЦК України); відповідність технічного стану товару умовам договору купівлі - продажу (ст. 673 ЦК України); факт прийняття покупцем майна і технічної документації (ст. 689 ЦК України); узгоджена ціна товару (ст. 691 ЦК України); факт оплати товару покупцем після його прийняття (ст. 692 ЦК України). Відповідач стверджує, що купив у позивача спірні транспортні засоби та сплатив за них визначену останнім суму грошових коштів. На підтвердження зазначених обставин відповідач надав суду письмові розписки (а. с. 19, 22), в яких відсутні будь які відомості про вартість транспортних засобів. Також відповідач не підтвердив доказами факт оплати автомобіля та причепу. Тобто сторонами при передачі транспортних засобів не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору купівлі - продажу. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 \~ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що доказів переходу права власності на транспортні засоби від позивача до відповідача останній не надав, між сторонами не укладався визначений у встановленому законом порядку договір купівлі - продажу автомобіля та причіпа, наявні в матеріалах справи розписки не є правочином, тобто договором купівлі продажу, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача законних правових підстав володіти, користуватися та розпоряджатися спірними транспортними засобами. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що відповідач володіє належними позивачу автомобілем та причепом без відповідних правових підстав, тобто незаконно, чим порушує гарантовані законом права позивача, як законного власника зазначеного майна. Отже спірні транспортні засоби слід витребувати у відповідача та передати їх законному власнику.

Outcome: approved