Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У січні 2015 р. позивач звернувся в суд зі вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням від 16.08.2011 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з нього - [PERSON] було стягнуто на користь матері дитини [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. 17.11.2014 р. шлюб між ними було розірвано. На даний момент син [PERSON] проживає з ним, окремо від матері, так як вона працює та проживає у Китаї. Протягом тривалого часу відповідач самоусунулась від необхідності матеріально забезпечувати дитину. Грошові кошти, які відраховувалися з його прибутків в якості аліментів на дитину, вона витрачала на власні потреби, а не на потреби сина. Протягом двох років вихованням та матеріальним забезпеченням сина займається він. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримку позовних вимог, розгляд справи у його відсутність, згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою належним чином за місцем її реєстрації, про причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи - докази: свідоцтво про шлюб, рішення від 17.11.2014 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, свідоцтво про народження дитини, рішення від 16.08.2011 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, довідку від 06.06.2013 р., Акт від 29.12.2014 р. про проживання дитини з позивачем, характеристику на дитину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. (а.с. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12). Судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. 16.08.2011 р. рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з [PERSON] було стягнуто на користь матері дитини [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. 17.11.2014 р. шлюб між ними було розірвано. На даний момент неповнолітній син [PERSON] проживає з батьком, окремо від матері. З вересня 2014 р. відповідач самоусунулась від необхідності матеріально забезпечувати дитину. Тоб - то змінилися обставини, що впливали на раніше постановлене рішення суду про встановлення способу виконання батьком дитини обов'язку утримувати дитину, шляхом стягнення аліментів з нього на користь матері дитини на утримання сина, передбачені ст. ст. 180, 181 СК України. Таким чином у позивача виникло, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, право звернення до суду, про звільнення від періодичних платежів, якими є аліментні платежі, згідно до рішення про їх стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про те, що зникли підстави, що зобов'язували позивача за рішенням суду сплачувати аліменти на користь відповідача, так як дитина, яку він повинен утримувати, проживає з ним, тобто утримується ним добровільно, а подальша сплата аліментів за винесеним рішенням суду на користь відповідача, фактично проводиться вже на утримання її самої, про що ніяких рішень суду не приймалося, а позивач добровільно такого обов'язку на себе не брав. Тоб - то судом встановлено необґрунтованість та незаконність примусового стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, що не визнає права позивача на звільнення від сплати аліментів. На підставі викладеного, та ст. ст. 180, 181 СК України,

Outcome: approved