Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що вона та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. З відповідачем ніколи однією сім'єю не проживали, дитина з народження проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що [PERSON] до травня 2018 року аліменти на утримання дитини не сплачував, матеріальної допомоги не надавав. 21.05.2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя видав судовий наказ про стягнення з [PERSON]. на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всі видів заробітку, який наразі перебуває на стадії виконання. Дитина часто хворіє, у зв'язку із чим, проходила необхідні дослідження та приймала ліки. Всі витрати пов'язані з лікуванням дитини та розвитком здібностей дитини, оздоровлення і санаторно-курортним лікуванням вона понесла особисто, тому просить суд стягнути з [PERSON]. на її користь у рахунок додаткових витрат на дитину - [PERSON], [INFO], одноразово суму 12097 грн.50 коп., що пов'язана з лікуванням та оздоровленням дитини за період 2017-2018 року. Ухвалою від 19.09.2018 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. 08.10.2018 року до суду від позивача [PERSON] надішли додаткові письмові пояснення до позову, в яких вона зазначила, що заробітна плата відповідача [PERSON]. становить 20488 грн.44 коп., він отримує пенсію в розмірі 7520 грн. 53 коп., має на праві власності квартиру у м.Києві, де зареєстрований та проживає, отже здатний взяти участь у додаткових витратах на дитину. Народження у відповідача у лютому 2018 року дитини не є перешкодою для стягнення додаткових витрат на іншу дитину. Сім'я відповідача має статус багатодітної родини, а тому отримує відповідні пільги. Наполягає на задоволені позовних вимог в заявленому розмірі. 11.10.2018 року до суду від відповідача [PERSON]. надійшов відзив на позовну заяву, в якій він позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що позов [PERSON] є необґрунтованим та недоведеним. Так, фіскальні чеки на придбання ліків відсутні, чеки ТОВ «ДІАЦЕНТР» за період з 13.11.2017 року по 03.01.2018 року не надають можливості ідентифікувати платника замовлених послуг та цільове використання зазначених коштів. Факт оплати санаторно-курортної путівки не підтверджено фіскальним чеком або випискою з банківського рахунку позивача, не доведено, що така путівка рекомендована лікарями з метою лікування та реабілітації дитини. При цьому, 31.01.2018 року неповнолітній [PERSON] вибув з позивачкою за межі України до Британії і з цього часу до країни не повертався. Наразі між сторонами існує обоюдний судовий спір про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та про визначення місця проживання дитини з батьком. Просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. 01.11.2018 року до суду від позивача [PERSON] надійшли додаткові письмові пояснення в яких вона вказала на те, що про понесені на лікування дитини витрати вона доводила відповідачу електронним і рекомендованим листом. Оздоровлення дитини на курорті уСолотвіно рекомендовано лікарем-алергологом, про що йдеться в Консультативному висновку від 22.11.2017. За заброньовану путівку на курорт у Солотвіно «Деревінська купіль» нею була здійснена передоплата в розмірі повної вартості 17500 грн. і в разі скасування бронювання, вартість путівки не повертається. Чек ТОВ «ДІАЦЕНТР» не передбачає прізвища платника, проте має прізвище дитини та призначення платежу - аналіз крові та послуг алерголога. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Ухвалою від 15.11.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, 11.03.2019 року до суду від [PERSON] надійшло письмове клопотання в якому вона просить розглядати справу у її відсутності. Додатково у зазначеному письмовому клопотанні вказала, що з метою оздоровлення дитини вона придбала путівку на курорт у Солотвіно «Деревінська купіль», здійснивши передоплату в розмірі повної вартості 17500 грн., але через те, що дитина перебувала за кордоном, скористатись нею не змогла, а вартість путівки їй не повернули. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, 01.03.2019 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON].- адвокат Моісеєнко Д.Ю. у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони ніколи однією сім'єю не проживали, в зареєстрованому шлюбі не перебували, дитина з народження проживає разом з матір'ю та перебуває на її вихованні. Позивач з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] 21.05.2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя видав судовий наказ про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всі видів заробітку, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного 25.01.2019 року державним виконавцем Святошинського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві, [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 25.01.2019 року не має. Крім того, [PERSON] на користь[PERSON]у період 2010-2017 роки регулярно перераховувгрошовікошти. Малолітній [PERSON] з 11.09.2017 року по 16.09.2017 року проходив лікування в КУ «ЗМДЛ №5»в діагнозом: обструктивний бронхіт ДН П, гострий риніт, був направлений на консультацію до алерголога, який 13.11.2017 року призначив дитині проведення дослідження через здачу аналізівалегопроб. Згідно з фіскальними чеками ТОВ «Діацентр»м.Запоріжжя від 13.11.2017 року на суму 270 грн., від 22.11.2017 року на суму 120 грн., а також з замовленнями №30118256111, №30118256113 від 03.01.2019 року та фіскальними чеками від 03.01.2018 року на суму 390 грн. та 240 грн., за обстеження та консультацію лікарем-алергологом малолітнього [PERSON] в ТОВ «Діацентр» [PERSON] сплатила 1020 грн. Згідно з наданого позивачем витягу з сайту «Booking.com»,[PERSON] забронювала на двох ([PERSON], [PERSON]) путівку та внесла передоплату в сумі 17 500 грн. за оздоровлення на курорті уСолотвіно«Деревінська Купіль» у період з 20.10.2018 року по 27.10.2018 року. Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України №184/Р-16635 від 07.11.2018 року за період з 31.01.2018 року по 05.11.2018 року відносно[PERSON]., [INFO], він 31.01.2018 року перетнув державний кордон України, виїхав в напрямку м.Лондон Британія. Іншої інформації про перетин кордону дитиною за вказаний період немає. [PERSON] працює у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, займає посаду Доцента, за період з січня 2018 року по 01.06.2018 року отримував заробітну плату в розмірі 20488 грн. 40 коп. Крім того, [PERSON] перебуває на обліку в Головному УПФУ м.Києва (Святошинський) та за період з січня 2018 року по 01.08.2018 року отримував пенсію за віком в розмірі 7512 грн. 53 коп. Також судом встановлено, що між сторонами триває судовий спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та про визначення місця проживання дитини з батьком. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 18постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд прийшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання їх неповнолітнього сина, оскільки обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним, кожен із батьків зобов'язаний також брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, матеріальне становище батька дитини дозволяє забезпечити оплату таких додаткових витрат. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його дохід є незначнимта він не має змоги брати участь у додаткових витратах на дитину. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, що наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Цікошти є додатковими, на відміну відкоштів, якіотримуються одним з батьків на утримання дитини.У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено, що [PERSON] за обстеження та консультацію лікарем-алергологом малолітнього [PERSON] в ТОВ «Діацентр» м.Запоріжжя сплатила 1020 грн. З урахуванням того, що консультація лікаря-алерголога та обстеження дитини проведені з урахуванням рекомендації лікарів та обумовлені необхідністю їх проведення, на що [PERSON] було сплачено 1020 грн., що підтверджується належними та допустимим доказами, тому вказана сума обґрунтована та відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами, та 1/2 частина її вартості (510 грн.) повинна бути стягнута з [PERSON] на користьпозивачки. Позивачкою суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання нею ліків для дитинив зв'язку з її хворобою та призначеннями лікарів на суму 5500 грн. Суд відхиляє у якості доказу, наданий позивачкою електронний лист відповідачу з проханням надати кошти на додаткові витрати на дитину через придбання нею ліків на суму 5500 грн., так як він є неналежним доказом розміру коштів, фактично витрачених позивачкою на лікування дитини та які підлягають стягненню як додаткові витрати, тому позовні вимоги позивачки в цій частині позову є безпідставними. Інші витрати, понесені позивачкою, не є додатковими та необхідними витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України. Доводи позивачки про те, що додаткові витрати були понесені не тільки на лікування дитини, але й на оздоровлення дитини в санаторному комплексі «Деревінська купіль» є безпідставними, оскільки, як встановлено судом та визнається позивачкою, у період часу з 20.10.2018 року по 27.10.2018 року (заброньований період путівки) малолітній [PERSON] перебував за межами України та не міг користуватись таким санаторно-курортним лікуванням. Таким чином, визначені позивачкою витрати на бронювання путівки, якою дитина не користувалась бо є неповнолітньою, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. На підставі викладеного, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то суд приходить до висновку, що витрати на судовий збір потрібно покласти на відповідача.

Outcome: partial