Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з 01 червня 2014 року по 30 серпня 2015 року в розмірі 11900 грн., які стягуються з нього на користь [PERSON] на їхню дочку [PERSON], [INFO], на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2010 року. В обґрунтування позову зазначав, що згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2010 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 700 грн., щомісячно. На підставі цього рішення судом видано виконавчий лист №\~2-678 від 12 жовтня 2011 року, який предявлено до примусового виконання. Станом на день подачі позову заборгованість по сплаті аліментів складає 26600 грн. Вважає, що зазначена сума заборгованості повинна бути зменшена на суму 11900 грн., оскільки в період з 01 липня 2014 року по 30 серпня 2015 року дочка [PERSON] проживала разом із ним та перебувала на його утриманні. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Представник відповідача [PERSON] у поданих до суду запереченнях на позов, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що належних доказів проживання дочки із батьком у вказаний у позовній заяві період позивачем не надано. Представник третьої особи Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області державний виконавець Гордієнко Н.І. у судовому засіданні позов підтримала частково та пояснила, що якщо дитина певний період проживала разом із батьком та перебувала на його матеріальному утриманні, то боржник підлягає звільненню від сплати заборгованості за аліментами за цей період. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що у Відділі державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі Відділ ДВС) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №\~2-678/2010, виданий 12 жовтня 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліментів на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з 11 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Із довідки-розрахунку Відділу ДВС від 17 жовтня 2016 року №\~27095 видно, що станом на 01 жовтня 2016 року заборгованість позивача [PERSON] по сплаті на користь відповідача [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] становить 31500 грн. За період з 01 квітня 2014 року по 01 жовтня 2016 року нараховані аліменти в розмірі 21000 грн. Згідно із актами обстеження житлово-побутових умов від 09 квітня 2015 року і 26 лютого 2016 року, складеними депутатами Броварської міської ради Київської області [PERSON] та [PERSON], дочка сторін [PERSON] в період з 01 липня 2014 року по 30 серпня 2015 року проживала за адресою: [INFO], у своєї бабусі [PERSON], матері позивача, та перебувала на утриманні батька [PERSON] Свідок [PERSON] у суді показала, що у серпні 2014 року перед початком навчального року відповідач [PERSON] привела малолітню онуку [PERSON] до неї додому за вказаною вище адресою. З того часу до червня 2015 року до початку літніх канікул онука [PERSON] постійно проживала разом із нею, кошти на її (онуки) утримання в цей період надав батько [PERSON], який постійно приходив до дитини. Після цього [PERSON] знову стала проживати разом із матірю. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. За змістом ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 22 постанови №\~3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що у період з 01 вересня 2014 року по 01 червня 2015 року дочка сторін [PERSON], [INFO], проживала у своєї бабусі [PERSON] та знаходилася в цей період на матеріальному утриманні її батька [PERSON], позивача у справі, що підтверджується показаннями свідка [PERSON], матері позивача, наданими нею в судовому засіданні, та іншими письмовими доказами. Дану обставину суд вважає такою, що має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки у випадку матеріального утримання дитини батьком у певний період, він може бути звільнений від сплати заборгованості за аліментами за цей період. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами підлягає задоволенню лише частково за період з 01 вересня 2014 року по 01 червня 2015 року в розмірі 6300 грн. (700 грн. х 9 міс.), оскільки судом встановлено, що саме в цей період дочка сторін [PERSON] проживала у бабусі [PERSON] та перебувала на утриманні батька. Посилання представника відповідача у запереченнях на позов стосовно участі сімї відповідача [PERSON] у проекті Міцна сімя, де цій сімї надавалася постійна матеріальна підтримка, зокрема, малолітня [PERSON] отримувала продукти харчування, одяг та взуття, висновків суду щодо утримання дочки [PERSON] батьком та її проживання в бабусі у зазначений вище період не спростовують. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial