Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство „ДТЕК Дніпрообленерго подало до суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заподіяні збитки в сумі 3 701,33 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго була зроблена поставка електроенергії на обєкт відповідачів, що перебуває за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Балашовська, 8/10. При контрольному відвідуванні споживачів електроенергії [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою, контролерами ПРЕМ встановлено, що на обєкті споживачів зроблено самовільне підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Це підтверджує факт розкрадання електроенергії, що зафіксовано актом № Г 042699 від 20.02.2011 року. Своїми діями відповідачі грубо порушили п. п. 14, 42 Правил користування електроенергією для населення, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі 3 796,98 грн., нараховані на підставі [PERSON] нарахування розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ для населення. 07 листопада 2011 року споживачем був проведений платіж на суму 95,65 грн., а сума 3 701,33 грн. залишилася не сплаченою. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спиралася на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що він дійсно зареєстрований у [INFO], однак з 2002 року постійно проживає за адресою: [INFO]. На час складання акту № Г 042699 у квартирі проживав тільки його батько [PERSON], який помер 05 квітня 2011 року. Тому він не може нести відповідальність за квартиру [ADDRESS]. Крім того, надав суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що вона зареєстрована в [INFO], однак з 2004 року постійно проживає в [INFO], яка належить їй на праві власності. На час складання акту № Г 042699 у квартирі проживав тільки її батько [PERSON], який помер 05 квітня 2011 року. Тому вона не може нести відповідальність за квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти застосування строків позовної давності, так як 07 листопада 2011 року споживачем був проведений платіж на суму 95,65 грн. за актом № Г 042699 від 20.02.2011 року, у зв'язку з чим строк позовної давності перервався та позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Також, додала, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], тому повинні нести відповідальність за порушення ПКЕЕН. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності\~\~на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.09.1996 року, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» здійснює постачання електричної енергії до квартири [ADDRESS], а тому власники є споживачами електроенергії, яка постачається позивачем. 14 червня 2005 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 20 лютого 2011 року контролерами ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго»\~\~здійснена перевірка дотримання у квартирі [ADDRESS] ПКЕЕН і виявлено порушення п. 48 ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення до електричної мережі поза засобом обліку після відключення. За фактом виявленого порушення складено акт № Г 042699 від 20.02.2011 року у присутності споживача [PERSON], за яким споживачеві нараховано 3 796,98 грн. збитків за період з 12 січня 2010 року по 20 лютого 2011\~\~року. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при вирішенні справи. З огляду на зміст заявлених вимог, предметом доказування у даній справі є обставини, пов'язані із дотриманням власниками квартири\~\~ПКЕЕН. Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач на їх підтвердження надав акт № Г 042699 від 20.02.2011 року, яким встановлено факт порушення ПКЕЕН у квартирі [ADDRESS]. Пунктом 53 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (надалі - ПКЕЕН) зі змінами на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Як вбачається з матеріалів справи акт № Г 042699 про порушення ПКЕЕН від 20.02.2011 року (а.с. 3) складений у присутності споживача [PERSON], який від підпису відмовився, про що зроблено відповідний запис у акті. Оскільки акт підписаний трьома представниками енергопостачальника, не оскаржений споживачем, то він є дійсним. Отже, саме вказаний акт є не тільки фіксацією встановленого при перевірці, проведеної енергопостачальником,\~\~порушення ПКЕЕН споживачем, а й засобом доказування по справі. 05 квітня 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не приймає до уваги тверджень відповідачів про те, що вони не несуть відповідальності за порушення померлим [PERSON] ПКЕЕН, так як відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] та повинні нести відповідальність за порушення правил користування електроенергією. Жодних доказів на спростування наявності факту порушення ПКЕЕН, у відповідності до ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідачами не надано. За положеннями ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 Правил на споживача електроенергії покладається відповідальність згідно із законодавством, зокрема за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. За змістом п. 53 ПКЕЕН\~\~розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопотсачальнику\~\~внаслідок користування електричною енергією обчислюється\~\~відповідно до [PERSON] визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562. Перевіряючи розрахунок збитків, наданий позивачем, суд погоджується з його розміром у сумі\~3796,98 грн. та вважає, що його обчислено у відповідності до пп. 6 п. 3.1, п. 3.2, пп. «а» п. 3.3, п. 3.5 [PERSON] зі змінами чинними на час виникнення спірних правовідносин, вірно використав формулу 2.7 [PERSON]. Погоджується\~суд і з визначеним позивачем розрахунковим періодом для визначення суми відшкодування збитків. Так, розрахунок збитків за період з 12.01.2010\~\~року по 20.02.2011 року, тобто з моменту відключення електропостачання до виявлення порушення ПКЕЕН, узгоджується із пп. «в» п. 3.3 [PERSON],\~\~згідно якого\~\~у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричної мережі після припинення електропостачання у зв'язку з порушенням\~\~ПКЕЕН розрахунок\~\~вартості необлікованої електроенергії здійснюється за кількістю днів із дня припинення електропостачання електроустановки споживача до дня повторного припинення електропосатачання. Однак, при розгляді справи відповідачем [PERSON] була надана заява про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, порушення ПКЕЕН було зафіксовано 20.02.2011 року і саме ця дата є датою порушення права позивача. Відповідно до вимог ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється:\~\~якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. Згідно вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також пунктом 11 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що строк позовної давності перервався здійсненням платежу за актом № Г 042699 від 20.02.2011 року в сумі 95,65 грн., так як представником позивача не надано доказів в підтвердження того, що саме відповідачами було здійснено зазначений платіж, а також, що зазначена сума платежу була сплачена саме в рахунок погашення завданих збитків по акту № Г 042699 від 20.02.2011 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Дніпрообленерго до [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків необхідно відмовити, у зв'язку зі спливом строку позовної давності.\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed