overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON]в. звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] корп.1 ,вказавши,що 15 серпня 1997 року Полтавським відділом приватизації було видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] корп.1 на праві спільної сумісної власності батькові [PERSON], матері [PERSON] та відповідачу- Коробці [PERSON] Васильовичу.Позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з»явилися , направили заяви про слухання справи у їх відсутність, в яких наполягали на задоволенню позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, направив телеграму про слухання справи у його відсутність, в якій не заперечував проти задоволення позову. Представник Реєстраційної служби Головного Управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, при вирішенні рішення покладались на розсуд суду. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 вересня 2008 року було визначено частки співвласників квартири [ADDRESS] к.1 в м.Полтаві по 1/3 частині за [PERSON],[PERSON] та відповідачем-Коробка [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] корп.1 у м.Полтаві за спадкуванням після смерті дружини [PERSON],яка померла 4 жовтня 2007 року. Визнано за [PERSON] та відповідачем-Коробкою [PERSON] право спільної часткової власності на самочинно переплановану квартиру [ADDRESS] к.1 у м.Полтаві ,яка складається з 3 кімнат житловою площею 38,7 кв.м.. Зобов»язано КП бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] к.1 у м.Полтаві та братом [PERSON] на 1/3 частину цієї квартири. 15 січня 2014 року їх батько [PERSON], про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції складено актовий запис №95 . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , але при зверненні до приватного нотаріуса [PERSON] позивачу-Короці В.В. було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим,що на момент смерті померлого батька право власності на 23 частини квартири належали йому на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави та не було за ним зареєстровано, згідно ст.182 ЦК України в органах,які проводили реєстрацію права власності на нерухоме майно, на той час це було ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації»Інвентаризатор» [PERSON] направив заяву про відмову від належної йому частки у спадщині. Інших спадкоємців немає. Згідно зі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За таких підстав , суд приходить до висновку ,що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачкою з 08 березня 2014 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через непорозуміння та суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви в яких просять справу розглядати без їх участі позовні вимоги визнають. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 26 січня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 48 (а.с. 4 ). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO] ( а.с. 5 ). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 16 грудня 2006 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб, актовий запис за № 1935. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. До судового засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.03.2006 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №346. Від шлюбу із [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що із [PERSON] вони не мешкають разом з травня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 04.03.2006 року між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснив, що подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливе, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що подружнє життя з позивачем не склалось, зазначила, що вони не мешкають разом з травня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №346 (а.с.6). Від шлюбу із [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з травня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 червня 2011 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 394. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. З 08 березня 2012 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть через відсутність взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно у передбаченому законом порядку, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом більше двох років, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом з 2012 року, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 липня 2003 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, про що складено відповідний актовий запис № 404, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. З липня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами не склалися та припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно у передбаченому законом порядку, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом більше одного року, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом з 2013 року, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ТЕРРА БАНК», третя особа [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, мотивуючи тим, що 13 квітня 2012 року у приміщенні відповідача відділення № 15, розташованого у м. Дніпропетровську, через касу банку позивач здійснив платіж щодо поповнення рахунку [NUMBER] на суму 224 626 грн. 23 коп. Згодом з'ясувалось, що вказані кошти були перераховані на рахунком третьої особи [PERSON] У той же день позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів. Однак, до цього часу вказані кошти банк не повернув. До судового засіданні позивач не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує щодо розгляду справи у порядку заочного провадження. Відповідач та третя особа до судового засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін у порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 квітня 2012 року у приміщенні ПАТ «ТЕРРА БАНК» відділення № 15, розташованого у м. Дніпропетровську, через касу банку позивач [PERSON] здійснив платіж щодо поповнення рахунку [NUMBER] на суму 224 626 грн. 23 коп. (а.с. 4). У цей же день позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів як сплачених без належних підстав (а.с. 5). 19 квітня 2013 року відповідачем надано відповідь позивачу про те, що на даний час банк перевіряє правову сторону питання щодо повернення сплачених коштів позивачу (а.с. 6). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено, що кошти сплачені 13 квітня 2012 року ним безпідставно (в цей же день він подав заяву на їх повернення до відповідача, яка ним не розглянута), то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на користь [PERSON] коштів у розмірі 224 626 грн. 23 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] в м. Полтаві, загальною площею 22,7 кв. м. На підтвердження своїх вимог вказувала, що з 2013 року вона фактично проживає та за адресою: [ADDRESS], яка надана їй рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №161 від 01.11.2013 року із вивільненого житлового фонду міської ради, непридатне для проживання, надано під господарські потреби. Позивач за свій рахунок здійснила ремонт квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернулася до Управління майном комунальної власності м. Полтави щодо реєстрації в квартирі [ADDRESS]. У відповіді Управління майном комунальної власності міста від 24.07.2014 року зазначено, що зважаючи на те, що позивач разом із матір'ю [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] і забезпечена нормою жилої площі, виконавчий комітет не має підстав закріплювати за нею, з метою розширення жилої площі, квартири №28 площею 31,57 кв.м, з подальшою реєстрацією за цією адресою, що і стало підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом. Позивач подала до суду заяву, в якій просила дану цивільну справу розглядати без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача за довіреністю Ткаченко В.І. 29.09.2014 року подала до суду заяву, в якій просила даний позов розглядати без її участі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, надавши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 01.11.2013 року про заселення жилих приміщень, розглянувши пропозиції громадської комісії з житлових питань при міськвиконкомі по заселенню жилих приміщень відповідно до спільних постанов адміністрацій та профспілкових комітетів підприємств, установ і організацій міста, пропозиції по заселенню квартир з вивільненого житлового фонду міської ради,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач до суду надала заяву в якій зазначила, що вона свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без її участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що він позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне задовольнити позов за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 15 квітня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 80 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дитини та матеріальне становище відповідача, інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 18.03.1998 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис №313. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом з липня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 18.03.1998 року між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, пояснили, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, просили позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що подружнє життя з позивачем не склалось, зазначив, що вони не мешкають разом з липня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.1998 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис №313 (а.с.3). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). У відповідності до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з липня 2013 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати на користь позивача, що складаються з судового збору у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved