Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, в якому просив суд постановити рішення яким стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 19730 грн. 05 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача за довіреністю Попатенко Я.І. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с.26). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням, що повернулося до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.24-25), відзиву на позов не подала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та на підставі положень\~ст. 280-283 ЦПК України\~розглядається в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 13 цього ж Закону\~віднесено і послуги з водовідведення) у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у певному обсязі (Постанова ВСУ від 30.10.2013 року по справі №6-59цс13). Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання»,\~споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Судом встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», основному квартиронаймачу [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка свої зобов`язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення не виконувала у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 10333 грн. 65 коп. Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2023цс15,\~закріплена в п. 10 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у\~ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена\~ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунку наданому позивачем, який перевірено судом, розмір інфляційного збільшення суми заборгованості складає 7579 грн. 96 коп. та 3% річних у розмірі 1816 грн. 44 коп. Приймаючі до уваги вищезазначене, та враховуючи, що відповідачі у встановлений законом строк не виконали перед позивачем своїх зобов`язань за надані послуги водопостачання та водовідведення, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення\~за період з 01.03.2011 року по 31.05.2020 року в розмірі 10333 грн. 65 коп., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 7579 грн. 96 коп. та 3% річних у розмірі 1816 грн. 44 коп., а всього стягнути 19730 грн. 05 коп. Сума заборгованості у цій справі визначається без урахування строків позовної давності, оскільки відповідачем відповідно до вимог ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~заяви про застосування цих строків суду не надано. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved