Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

УПФ України в Цюрупинському районі звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди шляхом стягнення надміру виплачених пенсійних коштів в сумі 31434, 87 гривень. В судовому засіданні представник позивача Салій Л.П. заявлений позов підтримала і суду пояснила, що відповідачу за її заявою від 25.02.2011 року і на підставі наданих документів - копії паспорта громадянина України, копії картки фізичної особи платника податків (ІПН), архівної довідки , виданої Сибірським державним індустріальним університетом про навчання у 1974-1979 рр, копії свідоцтва про народження дитини у 1979 році( за наявності оригіналів) та заяви про відсутність трудової книжки через відсутність трудової діяльності,- призначено пенсію за віком як особі, що не має трудового стажу, пенсію вона отримувала за період з 26.12.2010 року і по грудень 2013 року включно і за цей час її виплачено 31434, 87 гривень пенсійних коштів. У січні 2014 року УПФ стало відомо, що відповідач має подвійне громадянство і з 25.12.2005 року отримує пенсію по старості як громадянка РФ. Пенсію вона оформила у відділенні пенсійного фонду РФ у Кемеровській області, а з 01.02.2008 року і станом на січень 2014 року отримує пенсію у відділенні пенсійного фонду РФ в м. Томську Томської області . Крім того, на запит позивача , який діяв відповідно до ст. 101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» управління пенсійного фонду РФ в м. Томську Томської області підтвердило факт отримання відповідачем пенсії та надіслало їм копії всіх документів, на підставі який відповідачу призначено пенсію, і як виявилося, [PERSON] пенсія призначена на підставі трудового стажу і пенсію отримує її син відповідно до нотаріально виданої відповідачем довіреності. Тому вважає, що відповідач при оформленні пенсії в Україні надала недостовірну інформацію, скрила той факт, що вона має трудовий стаж і умисно отримує дві пенсії у двох країнах. Законодавством України передбачено право громадянина на отримання пенсії одного виду, і пенсіонер була зобов*язана повідомляти позивача про отримання пенсії в іншій державі з метою витребування її пенсійної справи і нарахування їй пенсії у відповідності до законодавства України. Цю пропозицію відповідачем відкинуто, від написання пояснень остання відмовилася, хоча усно факт отримання пенсії в Росії підтвердила. Просить позовні вимоги задовольнити і на відповідача покласти судові витрати у справі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, подала заперечення на позов з підстав того, що Херсонським окружним адміністративним судом відмовлено УПФ у стягненні надміру виплачених пенсійних коштів , тому провадження у справі за даним позовом відкрито безпідставно. Крім того, в судовому засіданні пояснила, що пенсії на території РФ вона не отримує, хто подавав заяву від її імені до відділення пенсійного фонду на території РФ їй невідомо. Вона є громадянкою України, проживає на території України з 1997 року. До РФ вона виїжджала лише на заробітки та для розгляду справи про розділ майна подружжя. Подвійним громадянством не користувалася, паспорт громадянки РФ вона втратила років 15-20 тому, коли виїхала з м. Новокузнецька. Також заявила, що паспорт громадянина РФ у неї було викрадено десять років тому. Хто використав її паспорт і трудову книжку для оформлення пенсії не знає. Колишній чоловік її переслідує, і їй не було резону відновлювати паспорт і трудову книжку. На території РФ вона працювала і мала трудовий стаж. Всі документи втратила, в тому числі і свідоцтво про народження дитини, а до УПФ в України надавала ксерокопію свідоцтва про народження сина. Вона зверталася до УПФ України в Цюрупинському районі на законних підставах і її вини в тому, що позивачем не перевірені якісь дані, немає. На даний час вона все забула через захворювання і пам*ятає лише те, що жила в Росії і там проживають два сини, з якими вона підтримує відносини, вони їй допомагають. Підтвердила в судовому засіданні, що власноручно заповнила текст заяви на призначення пенсії до УПФ в Цюрупинському районі. Заперечила, що вона писала заяви для оформлення і переведення пенсії на території РФ і видачу довіреності на ім*я сина на отримання ним пенсії. Разом з тим визнала, що на ім*я сина [PERSON] посвідчувала довіреність, але не знає чи міг він підробити документи і на підставі довіреності отримувати пенсію. Не має можливості повернути отримані кошти, оскільки кошти витратила на операцію і просить відмовити у позові, а якщо суд не погодиться, то просить стягнути з неї кошти частинами, розстрочивши їх погашення. Також пояснила, що у січні 2014 року їй припинено виплачувати пенсію і на території РФ і в Україні і на даний час вона взагалі не отримує ніякої пенсії. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи за №2-235/2008, та оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється громадянкою Російської Федерації та громадянкою України, що останньою визнано з посиланням на обставини втрати паспорта громадянина Р.Ф., що в свою чергу не є підставою для припинення громадянства вказаної держави. Тобто, [PERSON] має подвійне громадянство, що законодавством України не передбачено. За заявою відповідача від 25.02.2011 року і на підставі наданих документів паспорта громадянина України, копії картки фізичної особи платника податків (ІПН), архівної довідки, виданої Сибірським державним індустріальним університетом про навчання у 1974-1979 рр, свідоцтва про народження дитини у 1979 році та заяви про відсутність трудової книжки, - Управлінням пенсійного фонду України в Цюрупинському районі [PERSON] призначено пенсію за віком як особі, що не має трудового стажу. Пенсію відповідач отримувала в період з 26.12.2010 року і по грудень 2013 року включно і за цей час їй виплачено 31434, 87 гривень пенсійних коштів, що підтверджено наданим розрахунком. У заяві про призначення їй пенсії від 25.02.2011 року відповідач особисто зазначила, що пенсії раніше вона не отримувала, факт зазначення цього в заяві остання не заперечувала і в суді. У ході переписки позивача з управлінням пенсійного фонду РФ в м. Томську отримано довідки про призначення та отримання трудової пенсії по старості [PERSON] з 01.02.2008 року з наданням доказів про наявність у відповідача трудового стажу. Після переписки і отримання вказаними державними установами відомостей про подвійне отримання пенсії [PERSON] з січня 2014 року ними самостійно в односторонньому порядку прийняті рішення про припинення виплат за призначеними пенсіями. Вказані обставини відповідачем підтверджено в судовому засіданні і дії управлінь пенсійних фондів нею не оскаржено, повернути надміру отримані пенсійні кошти позивачу остання добровільно відмовилася. Спочатку відповідач не визнала заявлені вимоги, однак у ході судових дебатів просила суд з урахуванням її матеріального стану прийняти рішення про погашення суми пенсії із розстроченням платежів. Відповідно до положень ст. 10 ЗУ « Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії ( за віком, по інвалідності…) призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію , призначається один із видів довічної пенсії за її вибором. При цьому особа повинна особисто повідомити про зміни в особистому житті, які можуть вплинути на розмір отримуваної пенсії і на отримання пенсії взагалі. Виходячи з того, що [PERSON] скрила при заповненні заяви від 25.02.2011 року дані, що вона має трудовий стаж, що одночасно має і російське громадянство, остання надала відносно себе недостовірні відомості і тим самим порушила норми ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування». Судом було досліджене матеріали цивільної справи №2-235/2008, де відповідач була стороною у справі про розділ спільного майна подружжя і встановлено, що остання надавала суду першої та апеляційної інстанції докази на підтвердження аналогічного спору на території РФ, докази того, що вона має трудовий стаж та довідки про свої доходи на території РФ, зареєстрована в м. Новокузнецьку, посвідчувала довіреності на території РФ з використанням паспорту громадянки РФ, укладала договори про розділ майна(а.с.59,62-66, 175-177,181 -182,186,316,324-335). Разом з тим, в матеріалах вказаної справи у наявності є докази реєстрації відповідача в Україні та ксерокопія паспорта на її ім*я громадянки України(а.с.30). З цього суд робить висновок , що остання дійсно подвійне громадянство, має трудовий стаж, отримувала пенсію у двох країнах, і хоча відповідач прямо не визнала цю обставину, однак даючи пояснення, фактично підтвердила і факт отримання пенсії і факт видачі довіреності і припинення виплати їй пенсії на території РФ у січні 2014 року. Вказані обставини приймаються судом до уваги, оскільки перевірялися судом у ході розгляду іншої справи і вказані докази були надані [PERSON] особисто. Разом з тим, суд не приймає до уваги те, що [PERSON] заявила в суді про втрату паспорту громадянина РФ 15-20 років тому, потім зазначила цифру у 10 років, що суперечить даним про видачу нею довіреностей, в якій зазначено паспортні дані, а також про втрату пам*яті через хворобу, не надавши суду доказів захворювання, і вважає, що остання скористалася наявністю у неї паспорту громадянина України після оформлення їй пенсії у РФ, надала недостовірні дані і безпідставно отримувала пенсію в Україні, являючись громадянкою РФ. Тому виплачені відповідачу грошові кошти сумі 31434, 87 гривень підлягають стягненню з неї, як безпідставно одержані з огляду на вимоги ЗУ «Про загальнообов*язове державне пенсійне страхування» та положення ст. 1213 ЦК України. За змістом ст. 50 ЗУ « Про загальнообов*язове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії, сплаченої надміру проводяться в установленому законом порядку на підставі судового рішення лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Як встановлено судом, відповідач надала до УПФ України в Цюрупинському районі недостовірні дані про себе, що стало підставою для нарахування та отримання нею подвійною пенсії і в кінцевому призвело до припинення виплати пенсії, як призначеної безпідставно. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема пенсії, якщо їх виплата проведені фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, оскільки в діях відповідачем була надано недостовірні відомості про себе при подачі заяви для призначення пенсії, а пенсія їй була призначена і виплачена в результаті зловживань з її боку, то є всі підстави для стягнення з неї надміру виплаченої пенсії. Судові витрати у справі віднести на відповідача.

Outcome: approved