Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У серпні 2020 р. [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОЗИКА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові Кредити», Товариства з обмеженою відповідальністю «Містер Мані», Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС Кредит». Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтаргет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київстар», Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та захист персональних даних. Ухвалою суду від 25.08.2020 р. вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київстар», Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та захист персональних даних виділено в окреме провадження, у позові [PERSON] просить: визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» вчиненими із застосуванням нечесної підприємницької практики та такими, що порушують права [PERSON] як споживача; визнати недійсним договір № 0342-4300 від 19.03.2020 р., укладений між ними. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що була споживачем послуг декількох фінансових організацій, у тому числі, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», 11.03.2020 р. невідома особа заволоділа її sim-картою мобільного оператора «Київстар», отримала доступ до акаунта в системі «Приват24», електронної пошти та облікових записів (особистих кабінетів) на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» з 11 по 24.03.2020 р. невідомою особою було оформлено онлайн-кредити на її ім`я. Ухвалою суду від 10.09.2020 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» подано відзив на позовну заяву. Третіми особами: Приватним акціонерним товариством «Київстар», Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» пояснення щодо позову або відзиву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суду надано кредитний договір № 0342-4300, укладений 19.03.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - «Кредитодавець») та [PERSON] (далі - «Позичальник»), за яким Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 7 800,00 грн строком на 14 днів, а Позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Суд вбачає, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у кредит, що разом складають єдиний договір, та визначають усі істотні умови надання кредиту. Уклавши означений договір, Позичальник підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця за посиланням https://creditkasa.ua (пункт 8 договору), отже Правила є у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Кредитодавця до укладення договору. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставленням електронного підпису [PERSON] . За Правилами надання грошових коштів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», які визначають порядок і умови надання грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору, а також регулюють відносини, що виникають між Кредитодавцем і Позичальником, а також є пропозицією укласти електронний договір в розумінні частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», та які розроблені відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист персональних даних», Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 913 від 07.12.2016 р., та інших нормативно-правових актів щодо регулювання ринків фінансових послуг, договір - це електронний договір в розумінні пункту п`ятого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» становить домовленість Кредитодавця та Позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту; акцепт - відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (оферти) Кредитодавця укласти договір в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця - особистому кабінеті заявника шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю, яке підписане шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем); дата укладення договору - це дата одержання Кредитодавцем відповіді заявника/Позичальника про прийняття пропозиції Кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором; договір - це електронний договір в розумінні пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», який складається з кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» № 28 від 25.02.2020 р., і становить домовленість Кредитодавця та Позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у виді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються заявником до інших електронних даних, та надсилаються Кредитодавцю; заявка - документ встановленої Кредитодавцем форми, який заповнюється заявником на сайті Кредитодавця для підтвердження відповідності заявника умовам, які містяться у Правилах надання грошових коштів у кредит, та для отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами). При поданні первинної заявки відбувається реєстрація заявника та сайті та формування його особистого кабінету. Наступні заяви подаються вже зареєстрованими заявниками виключно для отримання рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти) Кредитодавцем; заявник - фізична особа, яка має намір укласти договір з Кредитодавцем (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами); інформаційно-телекомунікаційна система - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем Кредитодавця, яка працює в форматі сайту(ів) Кредитодавця, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле; логін особистого кабінету - номер мобільного телефону заявника/Позичальника; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує заявник/Позичальник, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор (одноразовий пароль) Кредитодавець може передавати заявнику засобом зв`язку, вказаним заявником під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення смс-повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення заявки. Одноразовий ідентифікатор також надається Позичальнику під час кожного входу в інформаційно-телекомунікаційну систему Кредитодавця для ідентифікації особи Позичальника за допомогою електронного підпису; особистий кабінет - частина інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитодавця, яка становить сукупність сторінок (в тому числі захищених), що формуються заявнику в момент його реєстрації на сайті Кредитодавця (особистий розділ заявника), за допомогою яких (таких сторінок) заявник/Позичальник здійснює повну взаємодію з Кредитодавцем, має постійний доступ до договору, Правил надання грошових коштів у кредит, Графіка платежів та іншої інформації, яка відображається у особистому кабінеті. Доступ до особистого кабінету здійснюється заявником/Позичальником після авторизації шляхом введення логіна особистого кабінету та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (який заявник/Позичальник отримує від Кредитодавця) на сайті Кредитодавця і має юридичне значення ідентифікації заявника/ Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця в розумінні частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»; оферта - пропозиція Кредитодавця заявнику укласти договір з Кредитодавцем (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами), яка надсилається заявнику у електронній формі у його особистий кабінет та виражає намір Кредитодавця вважати себе зобов`язаним у разі прийняття її заявником/Позичальником. Умови оферти щодо укладення договору діють потягом 72 годин з моменту надіслання оферти Кредитодавцев заявнику у особистий кабінет; кредит - грошові кошти, надані Кредитодавцем Позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа першогоГлави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання означеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент його оформлення були відсутні її волевиявлення та внутрішня воля на його укладення. Також весь час вона піддається різним незаконним діям зі сторони товариства, яке порушує її права як споживача. Із неї вимагають гроші за договором, який вона не укладала, дії товариства є нечесною підприємницькою практикою, єдиними ініціатором укладення оспореного правочину є відповідач, доказів, що ініціатором укладення спірного договору є вона, у відповідача немає. Між тим суду надано документи, які свідчать про те, що 19.03.2020 р. між сторонами було укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 7 800,00 грн. зі сплатою процентів строком на 14 днів шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку Позичальника. Згідно пункту 1 договору Позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно частини першої статті 1 Закон України «Про електронну комерцію», що регулює сферу його застосування, цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Термін «електронний підпис одноразовим ідентифікатором» задекларовано у частинах 3-4 пункту 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, електронна форма представлення інформації -спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; електронне повідомлення -інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Факт оформлення заявки на отримання споживчого кредиту, яку оформила [PERSON] , є акцептом на укладення кредитного договору (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до загального порядку дій Позичальника з метою укладення електронного договору Позичальник в момент реєстрації на сайті товариства створила власний особистий кабінет (пункт 2.1.12 Правил надання грошових коштів у кредит), який є сукупністю захищених сторінок; особистий кабінет забезпечує Позичальнику повну взаємодію з Кредитодавцем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання договору. Вона пройшла реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, що свідчить про те, що ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у кредит та іншою наданою їй інформацією, здійснила заповнення заявки на отримання кредиту, вказавши всі дані, відмічені у заявці в якості обов`язкових для заповнення (пункт 2.1.7 Правил надання грошових коштів у кредит), заявка подавалася Позичальником через особистий кабінет (пункт 4.9 Правил надання грошових коштів у кредит), її було проінформовано про прийняття рішення щодо видачі кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер та електронним листом на адресу електронної пошти позивача з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення договору відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», статтей 641, 641 ЦК України. Позивач в особистому кабінеті ознайомилась з пропозицією відповідача щодо укладення електронного договору (офертою), яка була розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. Вона надала відповідь відповідачу електронним повідомленням (пункт 5.2 Правил надання грошових коштів у кредит) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти товариства, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абзацу 2 частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Товариство надало підтвердження про укладення договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті позивача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позивача. Отже, як слідує з наведеного порядку, при укладенні договору позивачем здійсненні дії, які свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору, без відповідних дій з її боку укладення договору було б неможливе. Згідно статтей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у виді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Якщо автором створюються ідентичний за документарною інформацією та реквізитами електронний документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, допустимість електронного документа, як доказу, не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Що стосується того, що укладена угода не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ані перед укладенням договору, ані протягом його дії відповідач не повідомляв позивача у письмовій формі про укладення договору, не повідомляв позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, то кредит на суму 7 800,00 грн. надавався строком на 14 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, Позичальник прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 3.1 укладеного договору. За умовами договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Кредит має бути повернутий згідно графіку платежів згідно пункту 3 договору. Суму кредиту в розмірі 7 800,00 грн. позивач отримала в повному обсязі шляхом безготівкового перерахування. ВідповідачТовариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», заперечуючи проти позову [PERSON] , у відзиві на позовну заяву звернув увагу, що кредитний договір № 0342-4300 від 19.03.2020 р. є другим договором, який укладений позивачем з відповідачем, що всі договори між позивачем та відповідачем укладені на однакових умовах на строк, що не перевищує 1 місяць, що всі договори укладені з використанням ідентичних (аналогічних) засобів комунікації, що були зазначені позивачем під час реєстрації, формування особистого кабінету та з метою укладення кредитних договорів, зокрема, позивачем було зазначено контактний номер телефону [NUMBER] та адресу електронної пошти [INFO] , з чого слідує, що вхід до особистого кабінету з метою укладення договору має виключно позивач, а при укладенні договору вона була ознайомлена та обізнана з усіма його умовами, здійснювала укладення договорів на аналогічних умовах, тому її твердження в позовній заяві про відсутність відомостей щодо укладення договору, щодо умов надання кредиту є необґрунтованими. Згідно статті 14 Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» № 28 від 25.02.2020 р., форми заявок, договорів та інших документів в електронній формі визначаються Кредитодавцем у встановленому ним порядку та інтегруються ним в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця (пункт 14.1); у випадку, якщо заявник/Позичальник втратив номер мобільного телефону, зазначений в заявці, та/або паспорт, він зобов`язаний терміново зв`язатися з Кредитодавцем будь-яким доступним йому способом: шляхом надсилання електронного повідомлення та/або зателефонувати за контактними телефонними номерами Кредитодавця, зазначеними на сайті, і виконати дії, вказані працівником Кредитодавця для вирішення відповідної проблеми (пункт 14.4). ВідповідачТовариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», заперечуючи проти позову [PERSON] , у відзиві на позовну заяву стверджує, що [PERSON] не здійснювалось будь-яких повідомлень щодо втрати мобільного телефону. У суду відсутні підстави не довіряти означеним поясненням відповідача, оскільки будь-яких доказів в їх спростування надано не було. Доводи [PERSON] про те, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» вчинені із застосуванням нечесної підприємницької практики та є такими, що порушують її права як споживача, не знайшли свого підтвердження, а тому вимоги позову в цій частині є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Кодексу, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 1 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко прояснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні і грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Згідно частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби -місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Згідно частин четвертої-шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Втім в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору № 0342-4300 вимогам законодавства, оскільки доводи [PERSON] в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання означеного договору недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, статтями 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», на не встановлено обставин, які б свідчили, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» вчинені із застосуванням нечесної підприємницької практики та є такими, що порушують права [PERSON] , як споживача. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів копії: листа товариства вих.№ 2818 від 15.05.2020 р., кредитного договору № 0240-7926 від 14.10.2019 р., виписки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 20.03.2020 р. по картці/рахунку [PERSON] за період 01.03.2020 р.-20.03.2020 р. (сторінки 1, 2 з 7-ми сторінок), витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12020140080000590, сформований 26.03.2020 р., витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12020140080000633, сформованого 01.04.2020 р. Частиною 8 статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed