Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

у січні 2016 року адвокат [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом в інтересах [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.12.2015 року померла [PERSON], якій на праві власності належала квартира №138 по б-ру [PERSON], 9 в м.Полтаві. За свого життя [PERSON] заповіту не склала. По день смерті включно [PERSON] проживала у вищевказаній квартирі та була в ній зареєстрована, була одинока. За життя між [PERSON] та [PERSON] склалися теплі, дружні відносини і остання з листопада 2010 року переселилися у квартиру № 138, де стали спільно проживати, ведучи спільно побут та господарство. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON], яка внаслідок хвороби погано рухалася, потребувала сторонньої допомоги, а саме купувала їй необхідні речі, ліки, продукти харчування тощо. Після смерті останньої, [PERSON] взяла себе повністю всі організаційні заходи та витрати з приводу поховання. У звязку з цим, позивач просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] однією сімєю, починаючи з листопада 2010 року по 16 грудня 2015 року, включно; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої 16.12.2015 року [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] зявилися, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача територіальної громади в особі Полтавської міської ради [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечилит проти задоволення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що [PERSON] потребувала стороннього догляду. При цьому, із даних медичної документації вбачається, що остання за пять років до медичних закладів зверталася лише пять разів, що може свідчити про більш задовільний стан її здоровя, який би давав змогу їй самій себе обслуговувати. Одинока [PERSON] обслуговувалася соціальним працівником центру соціального обслуговування в період із 01.03.2007 року по 16.12.2015 року. Представник третьої особи Першої Полтавської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву, в якій просять розглянути справу без участі їх представника. Представник третьої особи [PERSON] майном комунальної власності міста [PERSON] заперечила проти задоволення позову, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження факту проживання із [PERSON] однією сімєю. Окрім цього, позивач зареєстрована в іншому місці, про що свідчить довідка про склад її сімї. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника? представника відповідача, третьої особи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне: 16.12.2015 року в м.Полтава померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №311992, виданого 17.12.2015 року Центральним ВДРАЦС Полтавського МУЮ (а.с.11). За життя [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.16). На а.с. 14, 15 наявні квитанції про сплату на рахунок обласного бюро судової медичної експертизи грошових коштів у розмірі 250 грн., копію накладної № 1612 від 18.12.20105 року на імя [PERSON] про купівлю предметів, повязаних із похованням на загальну суму 5890 грн. [PERSON] проживає за зареєстрована у квартирі № 157 по бул- ру [PERSON], 9 в м.Полтаві, що підтверджують дані форми № 2 на а.с.59 та довідка ЖЕО № 2 від 23.02.2016 року. (а.с.61). [PERSON] праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради вих.№13-1831 від 01.03.2016 року повідомлено, що одинока [PERSON], [INFO] проживала за адресою: [INFO], обслуговувалася соціальним робітником територіального центру соціального обслуговування в період з 01.03.2007 року по 16.12.2015 року. Згідно Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженого Постановою КМУ від 20.12.2009 року № 1417 послуги надавалися 2 рази на тиждень, а саме купівля та доставка продовольчих і промислових товарів, ліків, виклик лікаря, прибирання приміщення, оплата комунальних послуг, приготування їжі (а.с.63). Згідно листа [PERSON] охорони здоровя виконавчого комітету Полтавської міської ради від 26.02.2016 року, [PERSON] у період часу з 01.01.2010 року по 16.12.2015 року зверталася за медичною допомогою: -до 4-ї міської клінічної лікарні -04.08.2010 року, 13.08.2010 року, 11.03.2011 року,02.04.2012 року; -до Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Полтави - 07.05.2015 року, 23.07.2015 року. (а.с.62). Перша полтавської державної нотаріальної контори від 21.03.2016 року повідомила, що після померлої 16.12.2015 року [PERSON] спадкова справа не заведена. (а.с.64). Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~ За змістом\~ст. 3 СК України\~складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як роз'яснено у п. 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням змісту\~рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~(Справа № 1-8/99), обов'язковою умовою для визнання членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Із аналізу доказів у справі, судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована у кв. № 157 по бул- ру [PERSON], 9 в м.Полтаві. В цьому ж будинку у кв. № 138 була зареєстрована та постійно проживала до часу своєї смерті [PERSON] Суд не виключає, що встановлено також із показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], що між [PERSON] та [PERSON] склалися дружні добросусідські відносини, останні спілкувалися, проводили разом час, позивач часто знаходилася у квартирі № 138 та ночувала там. Однак, з урахуванням положень ст. 3 СК України, а саме те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, позивач не надала доказів того, що з [PERSON] вона проживала саме однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Так, судом встановлено, що членами сімї позивача є [PERSON] син, [PERSON] - дочка, [PERSON] [PERSON] онук, які проживають і зареєстровані там же, де позивач. Окрім цього, заслуговують на увагу доводи відповідача в тій частині, що у справі відсутні докази з приводу того, що [PERSON] за станом здоровя потребувала стороннього догляду. Із показань свідків встановлено, що [PERSON] з труднощами рухалася, однак виходила з квартири, могла піти до магазинів з метою купівлі для себе необхідних речей та продуктів харчування. Як одинока особа, [PERSON] обслуговувалася соціальним робітником територіального центру соціального обслуговування в період з 01.03.2007 року по 16.12.2015 року та їй надавалися відповідні послуги, за життя заповіт чи договір довічного утримання ні з ким не укладала. При цьому, [PERSON] була пенсіонеркою, отримувала пенсію, яку витрачала для забезпечення своїх повсякденних потреб, при чому доказів, що остання та позивач були повязані спільним побутом, а саме за спільні кошти придбавали майно, суду не надано. Окрім цього, докази щодо оплати витрат на поховання [PERSON] позивачем не можуть свідчити про проживання однією сімєю та ведення спільного побуту. До показань свідків в частині того, що [PERSON] за життя висловлювала бажання віддати належну їй квартиру позивачу слід віднестися критично, оскільки такі показання ґрунтуються на припущеннях та документально не підтверджені. \~Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження\~\~факту спільного проживання із спадкодавцем однією сімєю, а тому підстав визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом немає. Таким чином, позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed