Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа Оболонський РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначає, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 669 доларів США 15 центів, заборгованості по відсоткам у розмірі 427 доларів США 63 центів, заборгованості по щомісячній комісії у розмірі 1 262 грн. 50 коп., пені по кредиту у розмірі 28 558 грн. 11коп., 30 грн. штрафу за порушення строків сплати відсотків, 4 грн. 57 коп. пені по відсоткам та судовий збір у розмірі 2 304 грн. 54 коп. На підставі вказаного рішення суду, виданий виконавчий лист, який прийнятий до примусового виконання відділом ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві. Вказує на те, що 18.01.2017 року між ПАТ «Банк «Демарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» укладено договір №13 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 426-051 від 03.09.2007 року. В подальшому, 09.06.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» та [PERSON] укладено договір №96-К про відступлення права вимоги кредитним договором № 426-051 від 03.09.2007 року. 19.10.2018 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва замінено стягувача ПАТ «Банк «Демарк» на [PERSON] у виконавчому провадженні № 48377310. Оскільки внаслідок укладення ряду договорів про відступлення прав вимоги від ПАТ «Банк «Демарк» до ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» до [PERSON] відбулось поєднання стягувача та боржника просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Заявниця та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, тому зважаючи на положення ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справи за їхньої відсутності, оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду питання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.02.2015 року, задоволено позов ПАТ «Банк «Демарк», стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість по кредиту - 24 669 доларів США 15 центів, заборгованість по відсотках - 427 доларів 63 центів, США, заборгованість по щомісячній комісії - 1 262 грн. 50 коп., пеню по кредиту - 28558 грн. 11 коп., штраф за порушення строку сплати відсотків - 30 грн., пеню по відсотках - 4 грн. 57 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору - 2304 грн. 54 коп. На підставі вказаного рішення суду 19.06.2015 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-5389/13, який пред`явлено на примусове виконання до Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 01.10.2015 року відкрито виконавче провадження № 48377310 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. 18.01.2017 між ПАТ «Банк «Демарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 13, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 426-051 від 03.09.2007. В свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 96-К від 09.06.2017, ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» відступило своє право вимоги за вказаним кредитним договором [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду міста Києві від 19.10.2018 року замінено стягувача ПАТ «Банк «Демарк» на [PERSON] у виконавчому провадженні № 48377310 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5389/13, виданого Оболонським районним судом м. Києва 19.06.2015 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованості за кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України). Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року). Визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є в силу п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для закінчення виконавчого провадження. Згідно ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Установлені під час розгляду справи обставини, а саме перебування виконавчого листа суду на примусовому виконанні з червня 2015 року, що свідчить про невиконання [PERSON] у добровільному порядку рішення суду, яке набрало законної сили, а також те, що набувши статусу стягувача у цьому виконавчому провадженні вона не скористалась своїм правом на подання заяви про повернення виконавчого документу чи відмови від примусового виконання судового рішення (п. 1 ч. 1 ст. 37 та п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»), у сукупності дають підстави для висновку про те, що її заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, спрямована на ухилення від сплати виконавчого збору, що суперечить загальним засадам цивільного процесуального законодавства та принципу добросовісного користування учасниками своїми процесуальними правами. За таких обставин процесуальні передумови для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України відсутні, а тому заява [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed