Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житлом та зняття з реєстрації, вказуючи, що він є власником будинку по вул. Горького, 15 в м. Гадяч. 13 листопада 2015 року в даному будинку він зареєстрував [PERSON]. У липні 2016 року [PERSON], забравши особисті речі, виїхала з вказаного будинку, проте залишилась бути зареєстрованою в помешканні. На даний час позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому майном, тому звернувся до суду. В судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримав, суду пояснив, що він дійсно зареєстрував у своєму будинку [PERSON], яка вже більше шести місяців там не проживає, комунальних послуг не сплачує, особистих речей у будинку немає, так як вона всі їх забрала. В даний час реєстрація відповідачки перешкоджає його проживанню у вказаному будинку. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засідання позов не визнав, суду пояснив, що [PERSON] є зареєстрованою в будинку на підставі договору найму житлового приміщення, дія якого закінчується у жовтні 2018 року. На даний час договір найму не розірваний, позивач жодних претензій з приводу невиконання договору не предявляє, тому підстав для задоволення позову не вбачає. Гадяцька міська рада звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника. Судом встановлено, що згідно договору дарування [PERSON] є власником будинку № 15 по вул. Горького в м. Гадяч. 13 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір найму житла, за яким [PERSON] передав у тимчасове користування будинок в м. Гадяч по вул. Горького,15. Термін дії договору до 10 жовтня 2018 року. 13 листопада 2015 року [PERSON] зареєструвалася у даному будинку. На час розгляду справи в суді договір найму не розірваний. В якості доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON] надав суду акти обстеження матеріально побутових умов сімї, складених депутатом міської ради 20 липня 2016р., 29 вересня 2016р. та 18 січня 2017р. .Як слідує з даних актів [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Поміж тим суд не може прийняти в якості доказів зазначені акти виходячи з наступного. За загальноприйнятими вимогами щодо офіційних документів акт є довідково інформаційним документом, який засвідчує (задокументовує) якусь дію, що складений групою осіб для засвідчення встановлених фактів, який оформляється комісією, що її створює керівник підприємства та затверджує відповідним наказом чи розпорядженням. Як вбачається, акти обстеження складені однією особою депутатом міської ради [PERSON] Однак підстава для складання таких актів в них не зазначена, також не указано склад комісії або інших осіб, які були присутні під час складання акту. Суд вважає також необхідним звернути увагу і на ту обставину, що акти складалися з значними проміжками часу між обстеженнями, тому неможливо визначити проживала, чи була відсутня відповідач за місцем реєстрації у серпні, жовтні, грудні та листопаді 2016 року. Крім того в актах ідеться про візуальне обстеження, але не зазначено чого (домоволодіння, будинку чи окремої кімнати), а тому суд не може встановити чи є особисті речі відповідача у вказаному будинку, чи сплачує вона комунальні платежі, чи існує заборгованість за цими послугами, а також інші дані, які б свідчили про її відсутність у помешканні. Відповідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, а згідно ч.1 ст. 59 ЦК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, додані до позову акти обстеження матеріально побутових умов сімї не приймаються судом в якості доказів, бо є неналежними та недопустимими. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.85 у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Самого факту відсутності, причини та термін відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання судом не встановлено, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~ реєстрації\~ місця\~ проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи,\~ запиту\~ органу\~ реєстрації\~ за новим\~ місцем\~ проживання\~ особи,\~ остаточного\~ рішення\~ суду (про позбавлення\~ права\~ власності\~ на\~ житлове\~ приміщення\~ або\~ права користування\~\~ житловим\~\~ приміщенням,\~\~ визнання\~ особи\~ безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зі змісту зазначеної норми Закону суд приходить до висновку, що\~\~реєстрацією та\~\~зняттям\~\~із\~\~реєстрації\~\~місця\~\~проживання\~\~займається\~\~спеціально\~\~уповноважений\~на те орган\~\~реєстрації. Проте позивач не надав доказів, що такий орган відмовив у знятті з реєстрації відповідача у спірній квартирі. Вимог до органу реєстрації [PERSON] не предявив і даних про порушення його прав діями цих органів не надано. За наведених обставин суд відмовляє у вимозі щодо зняття\~\~відповідача із реєстраційного обліку, оскільки питання зняття з реєстрації не віднесене до компетенції суду та може вирішуватися у судовому порядку лише у разі відмови компетентних органів здійснити зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення.

Outcome: dismissed