Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2014 року стягнуто з [PERSON] на його користь 121 869 грн. 63 коп. боргу за договором позики з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних витрат, а також судового збору. Оскільки відповідач рішення суду не виконує, заборгованість за договором позики не погашає, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 94 691 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 6 820 грн. 57 коп. - три проценти річних та 47 292 грн. моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2014 року у цивільній справі № 2/756/3375/14 стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] 120 000 грн. за договором позики, 616 грн. 43 коп. - три проценти річних, 53 грн. 20 коп. інфляційних витрат, а також 1 200 грн. витрати по сплаті судового збору (а.с. 7-9). Цим судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, що згідно розписки від 23.08.2013 року за особистим підписом [PERSON] він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 120 000 грн. з умовою, що [PERSON] поверне 50 000 грн. до 31.12.2013 року, а залишок 70 000 грн. до 30.06.2014 року. Крім боргу за договором позики, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] три проценти річних за період з 31.12.2013 року по 29.05.2014 року у сумі 616 грн. та 53 грн. 20 коп. інфляційних втрат за цей період. Згідно постанови державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві 16.03.2015 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2/756/3375/14 (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що [PERSON] не виконує взяте на себе грошове зобов'язання щодо повернення [PERSON] суми позики, рішенням суду з нього стягнуто на користь позивача три процента річних та інфляційні витрати по 29.05.2014 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 30.05.2014 року по 25.01.2016 року. Разом з тим, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами випливають з невиконання відповідачем грошового зобов'язання, а законом не передбачений такий вид відповідальності за невиконання грошового зобов'язання як відшкодування моральної шкоди, укладений між сторонами договір позики також не містить такого виду відповідальності, то суд не має правових підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, тому у задоволенні цієї вимоги позову слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial