Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити частку у праві спільної сумісної власності на жилий будинок [ADDRESS] за нею та померлою [PERSON] по ? частці кожній. Позивач зазначала, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Пізніше, [INFO], помер її брат [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді частки житлового будинку [ADDRESS], що належав померлій матері та їй на праві спільної сумісної власності на підставі Договору міни, посвідченого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою 06 травня 1993 року, реєстровий №2-1547, та зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 12481 від 20.05.1993р. Після смерті матері спадкоємцями є: вона, брат [PERSON] та брат [PERSON], який помер [INFO]. Однак [PERSON] та [PERSON] на день смерті матері у спірному будинку не були зареєстровані та не проживали і із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, тому єдиним спадкоємцем є вона. Для оформлення спадщини після смерті матері, вона звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але їй було в цьому відмовлено, оскільки неможливо встановити розмір спадкових часток у спільній сумісній власності, яка належала померлій матері та рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила та просила визнати частку померлої матері у праві спільної сумісної власності на жилий будинок [ADDRESS], яка становить ? частку. Відповідачі позов визнали і не заперечували проти його задоволення. Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в суд не з'явилася, але надіслала заяву з проханням слухання справи у її відсутності, позов підтримала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази і оцінюючи їх в сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть: серії [NUMBER], виданого Корабельним районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Миколаєва 23.05.1997р. На підставі довідки №1688 від 05.05.2014р., виданої Комунальним підприємством Дирекція єдиного замовника «Океан», у будинку [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], яка знята з реєстрації 16.10.1997р. у зв'язку із смертю. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки житлового будинку [ADDRESS], який належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою 06 травня 1993 року, реєстровий №2-1547 та зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 12481 від 20.05.1993р. 05.05.2014р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті матері [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка складається з частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 05 травня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справ №17/2014 року до майна померлої [PERSON], померлої [INFO] та внесено до спадкового реєстру № 56040975, а 07.05.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість встановити розмір спадкової частки, яка належить особисто померлій матері [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставою припинення або часткової власності. За приписами ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право спільної сумісної власності є безчастковим правом спільної власності. Згідно з ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільній сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Однак, співвласник спірного житлового будинку помер, а тому встановити саме її ідеальну частку в праві спільної сумісної власності без її письмової згоди неможливо. У відповідності до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. На підставі викладеного, суд вважає, що частка померлої матері [PERSON] у праві спільної сумісної власності становить 1/2 частку в жилому будинку [ADDRESS].

Outcome: approved