Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У січні 2020 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначає, що вона є власницею жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира була придбана нею [INFO] . У зазначеному володінні зареєстровані: позивач, її донька - [PERSON] , [INFO] , її син - [PERSON] , [INFO] , її донька - [PERSON] , [INFO] , її онука - [PERSON] , [INFO] , її онука - [PERSON] , [INFO] , та колишній чоловік її доньки - [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній час шлюб між донькою позивачки та відповідачем розірвано, тому відповідач у березні 2012 року переїхав до своїх рідних, після цього зв`язок з ними втрачено. Відповідач починаючи з березня 2012 року і по теперішній час, не проживає за місцем своєї реєстрації, житлом не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, які є значними, особистих речей за вказаною адресою не має. Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою та створює їй перешкоду у користуванні власністю, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та справу слухати без її участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 23 вересня 2000 року. Згідно з довідкою № 20923 про склад сім`ї від 27 грудня 2019 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , її донька - [PERSON] , [INFO] , її син - [PERSON] , [INFO] , її онука - [PERSON] , [INFO] , її онука - [PERSON] , [INFO] , та колишній чоловік її доньки - [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, що підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 20 грудня 2019 року. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , не проживає більше одного року у квартирі [ADDRESS] , а тому є таим, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved