Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] із зобов'язанням останнього забрати з вказаної квартири належні йому речі. Позов обґрунтовувався тим, що 02.06.2015 р. позивач придбав у власність квартиру [ADDRESS], однак вселитися у ній не може, оскільки там проживає колишній власник [PERSON], який чинить перешкоди у користуванні спірним житлом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судові засідання 20.11.2015, 12.01.2016, 09.02.2016 не з'явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, доказів поважності причин своєї неявки суду не надав, письмових пояснень з приводу пред'явленого позову не направляв. З урахуванням викладених обстави, суд відповідно до ст.224 ЦПК України приймає заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.06.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 1373 (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника спірної квартири [PERSON] та його проживання в квартирі перешкоджає позивачу користуватися і розпоряджатися вказаним житлом, що є його приватною власністю. При цьому, договір купівлі-продажу від 02.06.2015 року квартири [ADDRESS], укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], на час розгляду даної справи не визнаний недійсним, а тому є чинним. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про захист його порушених прав власника спірного житла шляхом виселення відповідача з квартири [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги в частині зобов'язанням [PERSON] забрати з спірної квартири належні йому речі задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не зазначено та не доведено, яке саме майно є в наявності в спірній квартирі на момент розгляду справи, не визначено його обсяг, не вказано його індивідуальних чи родових ознак та характеристики, що позбавляє суд можливості прийняти обґрунтоване рішення в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеної частини вимог в сумі 121,80 грн.

Outcome: partial