overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

у січні 2018 р. заявник звернулася до суду із вказаною заявою, просить суд визнати недієздатним свого діда [PERSON], [INFO] проживаючого за адресою: [ADDRESS], оскільки він страждає деменцією, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері №4, та через хворобу він не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки та постійного догляду. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у заяві. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила слухати справи у відсутності представника (а.с. 45). Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність заінтересованої ооби, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки №3227 від 13.11.2017 виданої Київським міським психоневрологічним диспансером №4 [PERSON], 1942 року народження, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з приводу нервово-психічного захворювання (а.с. 4). [PERSON] являється онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника де зазначено її матір [PERSON], яка у свою чергу є дочкою [PERSON] (а.с. 7). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2018 по справі призначено судово-психіатричну експертизу (а.с. 20). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №346 від 24.05.2018 КМЦСПЕ [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у вигляді Деменції судинного генезу (F 01-згідно з МКХ-10). За психічним станом у теперішній час [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 38, 39). Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] внаслідок психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання її недієздатним, суд вважає необхідним заяву задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що позивач з 24 червня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер і сім'я розпалася. Суперечностей відносно спільного майна та дитини, [INFO] не має. До суду представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на розірванні шлюбу [PERSON] та [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. На розірвання шлюбу погодилася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 24 червня 2006 року проживають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно дост. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За вказаних обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сім'ю. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у зв'язку з розпадом сім'ї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, ПАТ КБ «Приватбанк», Банк), в якій просить повернути їй грошові кошти у розмірі 8 668,57 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що для отримання заробітної плати на ТОВ «Т-Стиль» [PERSON] використовує картку для виплат, оформлену у Рівненській філії ПАТ КБ «Приватбанк». Протягом листопада-грудня 2017 року на зазначену картку нараховувалась заробітна плата. Також з цієї картки в зазначений період ПАТ КБ «Приватбанк» проводилось списання грошових коштів для погашення простроченої заборгованості позивача по різним карткам, які також відкриті на її ім`я. Відрахування з вказаної картки відбулись у розмірі 50 % чи 100 % від суми нарахованої заробітної плати, що стало підставою звернення до суду. У відзиві на позовну заяву представник ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що 13.11.2007, відповідно до укладеного договору № б/н від 13.11.2007 року [PERSON] отримала кредиту у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На час подання відзиву кредит не погашено. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови договору не виконував, у зв`язку з виникненням кредитної заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» періодично проводив погашення заборгованості шляхом безспірного списання грошових коштів, які перебували на картковому рахунку по виплаті заробітної плати позивача. Крім того, 20.11.2007 між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № SAMDNS0000017289062. З метою створення сприятливих умов для виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором № SAMDNS0000017289062 від 20.11.2007, Банком було проведено реструктуризацію боргу про що укладено Додаткову угоду № 1 від 22.11.2017 про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 1557,79 грн., по сплаті пені на 25,55 грн. Відповідач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем 13.06.2015 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 13.06.2015 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, також звернулась до суду з клопотанням про внесення змін до позовної заяви, а саме змінити прізвище позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 22.05.2018 року, яке судом було задоволено. У судове засідання 18.09.2018 року позивач та відповідач не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності та задовольнити позов. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.06.2015 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] (до шлюбу Канарик) О.М. звернулась в суд з позовом до [PERSON]І про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 травня 1995 року Огіївською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 2). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки з вини відповідача припинені з серпня 2017 року. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 20 травня 1995 року Огіївською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (до шлюбу Канарик) О.М. та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (актовий запис № 2) від 20 травня 1995 року. У шлюбі сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки з вини відповідача припинені з серпня 2017 року. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] (до шлюбу Мироненко) С.М. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 травня 2015 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 750). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, позивач на час реєстрації шлюбу знаходився у місцях позбавлення волі, по звільненню умовно-достроково, налагодити відносини із відповідачкою [PERSON], йому не вдалось. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 20 травня 2015 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою (до шлюбу Мироненко) С.М., що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 750) від 22 січня 2019 року. У шлюбі сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, позивач на час реєстрації шлюбу знаходився у місцях позбавлення волі, по звільненню умовно-достроково, налагодити відносини із відповідачкою [PERSON], йому не вдалось. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність поваги та взаєморозуміння, постійні сварки. Шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2017 року, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явився, представником було подано через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу без участі сторони позивача, пред'явлений позов підтримують в повному обсязі (а.с. 30). Відповідач у судове засідання не з'явилася, направила поштою заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 23-29). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач своє прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через втрату взаєморозуміння, поваги один до одного, різні погляди на життя та виховання дітей. Шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2017 року, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, на розірвання шлюбу погоджується, проте не згодна з підставами викладеними позивачем (а.с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], малолітнього сина [PERSON], [INFO], малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9-11). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейне життя. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явився, направив поштою заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 25). Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 28). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. З заяви відповідача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved