Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку 08 серпня 2017 року уточнив та остаточно просив стягнути з відповідачка на його користь грошову компенсацію, що становить ? вартості вказаного у позові майна у розмірі 40\~468 грн. 83 коп., припинити за позивачем право власності на ? частину автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER], визнати за відповідачкою право власності на автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] в цілому. В обґрунтування вимог зазначає, що з 24 вересня 2010 року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Наш шлюб було зареєстровано Красногрвадійським відділом актів цивільного стану Дніпропе5тросьвкого МУЮ, актовий запис 695. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2014 року їхній шлюб з відповідачкою було розірвано. У період шлюбу, сторонами придбалися коштовні побутові речі, які після розірвання шлюбу, залишилися в користуванні відповідачки, а саме: легковий автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER], вартістю 57\~060 грн, що в еквіваленті на день купівлі складає 7\~200 доларів США, телевізор LG 47LA620 V, вартістю 11\~514 грн. 90 коп., холодильник Samsung RL 48 RS, вартістю 4\~850 грн., принтер кольоровий EPSON XP-406, вартістю 1\~242 грн. 75 коп., диван дитячий «Бембі», вартістю 1\~890 грн., диван «Мустанг», вартістю 2\~000 грн., бойлер «Atlantic», вартістю 1\~780 грн., кріплення «Коммус», вартістю 599 грн. Загальна вартість вказаного майна 80\~936 грн. 65 коп. Все згадане майно знаходиться в користуванні відповідачки. Автомобіль сторони придбали за спільні кошти, передавши продавцю суму у розмірі 7\~200 доларів США, що на момент купівлі-продажу 04.04.2010 року складало в еквіваленті курсової різниці 57\~060 грн. Вказаний автомобіль було передано від продавця до покупців разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ключами, сигналізацією, та генеральною довіреністю на право розпорядження. Через не правомірні дії з боку відповідачки [PERSON] щодо розпорядження придбаним сторонами автомобілем, Бабушкінським РВ було відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайства. На момент подачі позову розслідування триває, а вказаний автомобіль приховується відповідачкою, разом з усіма документами. Враховуючи, що відповідно до вимог чинного законодавства майно набуте за час шлюбу підлягає розподілу, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та пояснив, що у звязку з розірванням шлюбу він бажає розподілити майно придбане під час шлюбу. Автомобіль купувався за спільні кошти. Всі документи на придбані за час шлюбу предмети, після припинення шлюбних сімейних відносин, залишилися у відповідачки. Телевізор куплено під час шлюбу, але оформлявся кредит на відповідачку. Однак сплачував його він. Холодильник купувався за його кошти та встановлювався особисто ним. Також у відповідачки залишилося кріплення до телевізора. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що все майно, що зазначене в позові було придбане подружжям під час шлюбу, а тому після розірвання шлюбу, воно підлягає розподілу. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та зазначила, що 5 вересня 2010 року коли вона з чоловіком перебувала на дачі, до неї зателефонував позивач та сказав, що скоро разом з [PERSON] заїде до неї. Тоді вона вперше побачила [PERSON], хоча знає, що вони вже з позивачем до того часу їздили на море. Приїхали вони на білому автомобілі Шевроле. Саме тоді позивач повідомив їх про те, що дане авто вони купили спільно з відповідачкою, що також підтвердила сама [PERSON]. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення категорично заперечувала, та зазначила, що за час перебування в шлюбі позивач не працював жодного дня. Вона ж працювала на трьох роботах. Все майно за час шлюбу купувалося за її кошти. Коли народилася їхня дитина, вона була ще не доношена, тому на її виходжування були потрачені власні кошти у сумі 3000 доларів США, при цьому ні позивач, ні будь-хто з його родичів допомоги не запропонував. Що стосується спільної купівлі автомобіля Шевроле, то це не відповідає дійсності, оскільки на авто видавалася генеральна довіреність. На даний час, вже декілька років, вона ним користується на підставі оренди, кошти за яку передає особисто в руки власнику, так як це її знайомий. Холодильник, бойлер та підставка під телевізор знаходяться в неї. Щодо розподілу диванів, то вона не заперечує, проте на вказаний диванах сплять діти. Стосовно телевізора, зазначає, що він купувався в період перебування в шлюбі з позивачем, однак перед його купівлею вона продала власні речі, після чого грошові кошти в сумі 6\~000 грн. передала позивачу для купівлі телевізора. Крім того, телевізор купувався в кредит, який виплачувала вона особисто. Коли передавалася квартира, вона виявила, що телевізор та принтер зникли, куди не знає. До того ж доповнила, що на дитину від першого шлюбу вона отримувала аліменти, які в 2012 році складали 2200 грн, а в 2014 році вже 6600 грн. Проте, про їх збільшення вона не знала, так як картку з аліментами віддала позивачу, аби той сплачував рахунки по квартирі. Але останній знімав різницю аліментів та перераховував на свою картку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною ч. 1\~ст. 70 СК України, ч. 2\~ст. 372 ЦК України,\~передбачено, що у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що з 24 вересня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2014 року розірвано. Відповідно до розяснень п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Як зазначає позивач, за час перебування у шлюбі з відповідачкою ними було придбано майно легковий автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER], вартістю 57\~060 грн, що в еквіваленті на день купівлі складає 7\~200 доларів США. Статтею 63 СК України, передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданого у матеріали справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску, є [PERSON]. Інших доказів належності даного автомобіля саме подружжю, позивачем не надано. Крім того, згідно наданої відповіді на запит суду Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, спірний автомобіль Chevrolet Aveo 25.08.2005 року було зареєстровано за громадянином [PERSON] 15.05.2014 року даний автомобіль було знято з обліку для реалізації та вже 15.05.2014 року право власності на даний автомобіль було зареєстровано за [PERSON] А тому посилання позивача стосовно того, що автомобіль був придбаний подружжям за час їхнього перебування в шлюбі, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки належних та допустимих доказів цього, суду не надано. Таким чином, позовна вимог щодо розподілу автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER], задоволенню не підлягає, так як у судовому засіданні встановлено, що автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], не був придбаний подружжям, не є спільною сумісною власністю подружжя, а тому не підлягає розподілу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як зазначає позивач, під час шлюбу ними було придбано телевізор LG 47LA620 V, вартістю 11\~514 грн. 90 коп., холодильник Samsung RL 48 RS, вартістю 4\~850 грн., принтер кольоровий EPSON XP-406, вартістю 1\~242 грн. 75 коп., диван дитячий «Бембі», вартістю 1\~890 грн., диван «Мустанг», вартістю 2\~000 грн., бойлер «Atlantic», вартістю 1\~780 грн., кріплення «Коммус», вартістю 599 грн. Сторонами у судовому засіданні було визнано, що вищезазначене майно вони придбали під час перебування в шлюбі, з його переліком погодилися. Оскільки перелік придбаного майна за період шлюбу визнаний сторонами, то дані обставини доказуванню не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2013 року придбано телевізор LG 47LA620 V, вартістю 9\~849 грн., що підтверджується документом № НПФТ-1094-24049. 17.05.2013 року було придбано холодильник Samsung RL 48 RS, вартістю 4\~850 грн, що підтверджується товарним чеком № 08 від 17.05.2013 року. 14 квітня 2014 року згідно з товарним чеком придбано бойлер «Atlantic», вартістю 1\~780 грн. 29.09.2013 року відповідно до чеку № 6854 було придбано кріплення «Коммус», вартістю 599 грн. Дане майно є невідємною часткою інтерєра квартири та є необхідними для проживання та користування [PERSON] та її дітей квартирою. Функціонування кімнат без цих предметів у повному обсязі неможливе. У звязку з чим, суд вважає за необхідне виділити вищезазначене майно, а саме: телевізор LG 47LA620 V, вартістю 9 849 грн., холодильник Samsung RL 48 RS, вартістю 4\~850 грн., бойлер «Atlantic», вартістю 1\~780 грн., кріплення «Коммус», вартістю 599 грн., у власність [PERSON]. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає вартість телевізора LG 47LA620 V 11\~514 грн. 90 коп., проте зазначена вартість товару не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно наданого у матеріали справи копії чеку, вартість спірного телевізора складає саме 9 849 грн., на іншу суму придбано інший товар, який не заявлявся у розподіл. Що стосується посилань відповідачки, щодо зникнення телевізора після припинення сімейних відносин з позивачем, то вони не були в судовому засіданні належним чином доведені, оскільки доказів звернення до правоохоронних органів з приводу зникнення майна нею не надано, а з пояснень позивача вбачається, що на момент припинення спільного проживання з [PERSON] телевізор знаходився в квартирі, де залишилася проживати відповідачка. Що стосується вимоги позивача щодо поділу принтера кольорового EPSON XP-406, то суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню частково, оскільки відповідачка зазначила, що даним принтером вона не користується, а тому проти виділення його у власність їй заперечувала, та просила його виділити позивачу, а з нього стягнути компенсацію. Тому, суд вважає доцільним принтер кольоровий EPSON XP-406 залишити позивачу, а з нього в рахунок відповідачки стягнути компенсацію вартості 1/2 частини. Проте, у заявленому позові вартість даного предмета заявлена як 1242 грн. 75 коп., тоді як вбачається з товарного чеку № 11110 від 01.12.2013 року, вартість принтера EPSON XP-406 складає 1\~189 грн. 15 коп., а на іншу суму придбано інший товар, який не заявлявся у розподіл. А тому сума, з якої підлягає розрахунок компенсації вартості майна, судом приймається у розмірі 1\~189 грн. 15 коп. Також, у судовому засіданні встановлено, що подружжям під час перебування в шлюбі для користування дітей було придбано дитячий диван «Бембі», вартістю 1\~890 грн. та диван «Мустанг», вартістю 2\~000 грн. Оскільки, дане майно було придбано подружжям під час шлюбу для особистого користування спільної доньки подружжя та доньки відповідача від першого шлюбу, та на сьогоднішній день перебуває в їх користуванні, то суд прийшов до висновку, що дане майно не підлягає розподілу між подружжям. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне поділити спільне майно подружжя, виділивши [PERSON] у власність: телевізор LG47LA620 V, вартістю 9 849 грн.; холодильник Samsung RL 48 RS, вартістю 4850 грн., бойлер Atlantic, вартістю 1780 грн., кріплення «Коммус» вартістю 599 грн., а всього майна на суму 17 078 грн., та виділити з спільного майна подружжя [PERSON] у власність:\~принтер кольоровий\~EPSON\~XP-406,\~вартістю 1189\~грн.\~15\~коп. Також, з урахуванням рівності розподілу майна, суд вважає за необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини майна у розмірі 7 944 грн. 43 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 160 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial