Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

У січні 2020 року позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, в якій просили стягнути з [PERSON] на їх користь матеріальні збитки в розмірі 82092 грн. 52 коп., моральну шкоду, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказали на те, що 11 серпня 2019 року в м. Дніпрі з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача підтверджується постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 18.09.2019 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача був пошкоджений автомобіль Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] , користувачем якого на підставі генеральної довіреності від 06.08.2019 року № 0601-08-2019 та договору безоплатного користування від 06.08.2019 був [PERSON] . Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу, згідно Висновку № 6839 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 05.09.2019 року, складає 82092,52 грн. При цьому, [PERSON] було сплачено 2800 грн. 00 коп. за послуги експерта автотоварознавця та 1860 грн. 00 коп. за послуги евакуатора. Крім цього, позивачі просили стягнути з відповідача моральну шкоду, оскільки в результаті вищевказаного ДТП позивачам було завдано моральної шкоду, яка виразилась в їх хвилюваннях внаслідок ДТП, отримання тілесних ушкоджень, стійкої втрати працездатності, а також переживання один за одного, оскільки позивачі разом перебували в автомобілі в момент ДТП. Відповідач добровільно матеріальні збитки не відшкодував, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду для відшкодування збитків в примусовому порядку. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надав письмові пояснення, в яких звертає особливу увагу суду на те, що відповідно до дослідження № 6839 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 05.09.2019 року вартість відновлювального ремонту складає 383 019 гривень 29 копійок. Й таким чином, згідно висновків даного дослідження визначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN, реєстраційний номерний знак [NUMBER] (країна Болгарія), пошкодженого в наслідок ДТП становить 82 092 гривні 52 копійки, тобто суму аналогічного транспортного засобу на території України. Але, необхідно зауважити, що в додатках до даного дослідження вказані аналогічні транспортні засоби, котрі продаються в країні Болгарії, та ретельно аналізуючи додані дані, можливо зробити висновки, що оскільки на дослідження було надати транспортний засіб маки VOLKSWAGEN SHARAN 2002 року випуску із пробігом 255 353 км, й аналогічний транспортний засіб в країні Болгарії коштує 4 400 «болгарських левів», що є еквівалентом суми в розмірі 62 290 гривень 88 копійок. Також вказав, що законодавство України зобов`язує провести митне оформлення іноземного авто, що ввезено в країну, протягом 60 днів. Як виняток - допускається тимчасове ввезення автомобіля іноземним громадянином для особистого використання терміном до 1 року. Але передавати такий автомобіль в користування іншим особам (а саме - українцям) не можна. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів та покласти судові витрати на позивачів. Вислухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 11 серпня 2019 року о 15 год. 30 хв. в м. Дніпрі, по вул. Надії Алексєєнко, на перехресті відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] і ВАЗ 1206, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 204/6075/19 [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строкам на шість місяців. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили 01.10.2019 року (а.с.8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду у вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У зазначеній дорожньо-транспортній пригоді автомобілю Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] , яким користується [PERSON] на підставі генеральної довіреності № 0601-08-2019 від 06.08.2019 року (а.с. 12) та договору безоплатного користування від 06.08.2019 року (а.с. 13). Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Резар Капітал» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого «новий кредитор приймає беззастрежне право вимоги відшкодування шкоди (отримання (стягнення в судовому порядку) на свою користь грошових коштів або будь-якого іншого способу/виду відшкодування) що завдана первісному кредитору внаслідок пошкодження автомобілю Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] , що були спричинені дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 11.08.2019 року о 15 год. 30 хв. в м. Дніпрі і за якою постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019 року по справі № 204/6075/19 визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП» (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно Висновку № 6839 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 05.09.2019 року, сума пошкодження автомобіля Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] , складає 82092 грн. 52 коп. (а.с.19-30). При цьому, за послуги проведення експертного дослідження з визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу і складання Висновку позивачем було сплачено 2800 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 6839 від 22.08.2019 року (а.с. 31), крім цього, відповідачем було сплачено 1860 грн. 00 коп. за послуги евакуатора, у зв`язку із значним пошкодженням автомобіля, що підтверджується квитанцією від 13.08.2019 року (а.с. 31). Суд вважає належним і допустимим доказом, з приводу оцінки майнової шкоди, спричиненої позивачу, - Висновок № 6839 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 05.09.2019 року, оскільки вказаний Висновок складений повноважною особою, яка має відповідну кваліфікацію. Крім цього, експерта, яким було складено вищевказаний висновок [PERSON] , було вислухано в судовому засіданні, який пояснив, що при проведенні експертного дослідження враховував вартість аналогічних автомобілів в країні реєстрації досліджуваного автомобіля, а вартість відновлювального ремонту було розраховано відповідно до вартості запчастин та робіт на території України. Також вказав, що замовником експертного дослідження був безпосередньо сам [PERSON] . Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно же до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так само нормами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з роз`ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Відповідач добровільно не відшкодував позивачу матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження останньому автомобіля Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] , а доказів зворотного, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду не представлено. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 82092 грн. 52 коп., витрати на виготовлення висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ у розмірі 2800 грн. 00 коп., витрати на послуги транспортування та зберігання автомобіля Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 1860 грн. 00 коп. Позивачі також просили стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп. - для [PERSON] та 75000 грн. 00 коп. - для [PERSON] . В позовній заяві позивачі вказують, що [PERSON] в момент ДТП перебувала в автомобілі Volkswagen Sharan, державний номерний знак [NUMBER] разом з [PERSON] втім, з постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019 року не вбачається, що [PERSON] перебувала в автомобілі в момент ДТП, а інших доказів суду не надано, а відтак позовні вимоги позивачки [PERSON] є такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. На підтвердження завдання моральної шкоди [PERSON] надано консультаційні висновки спеціаліста, відповідно до яких останньому було завдано тілесних ушкоджень (а.с. 15-17). Враховуючи характер, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає розмір моральної шкоди, пред`явлений позивачем до стягнення у розмірі 50000,00 грн., - є завищеним, та зазначений розмір, на думку суду, не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи. Окремо слід зазначити, що, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не повинен призводити до його збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо). Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Суд доходить висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не містить жодного доказу в матеріалах справи. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1367 грн. 53 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), а судовий збір сплачений [PERSON] залишити за нею в порядку п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial