Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України, державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Є.В., начальника Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б.І., слідчого другого територіального відділу поліції Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві Хоморецького С.О. та просила визнати дії державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норки Є.В. протиправними, визнати протиправною бездіяльність Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, начальника Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б.І., слідчого другого територіального відділу поліції Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві Хоморецького С.О. щодо неприпинення і не перешкоджанні протиправним діям державного виконавця Норки Є.В. та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на свою користь 60 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказала, що 14.03.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Норкою Є.В. відкрито виконавче провадження № 42514155 з примусового виконання виконавчого листа № 761/6672/13-ц, виданого 07.03.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Десна» суми боргу у розмірі 10 799,48 грн. Лише через 2 місяці вказану постанову було надіслано на адресу позивача, але не за адресою, вказаною у виконавчому документі, що порушує ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому, постановою державного виконавця від 06.05.2014 року в порушення вимог ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на спільне майно без виділення частки позивача, а саме на автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] . 16.07.2014 року держаним виконавцем накладено арешт на пенсійний рахунок позивача та 26.08.2014 року складено платіжну вимогу про стягнення 100% пенсії позивача, чим було порушено ч. 6 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем проводилися неналежно та в порушення вимог діючого на той час законодавства, що стало підставою для звернення позивача зі скаргою до суду за захистом своїх прав. 30.10.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва частково задоволено скаргу позивача та визнано незаконними арешт її пенсійного рахунку і відсутність відповіді на заяву від 26.05.2014 року про зупинення виконавчого провадження. 03.11.2014 року ВДВС було знято арешт з пенсійного рахунку та виправлено адресу листування. Внаслідок незаконних дій виконавчої служби протягом п`яти місяців позивача було позбавлено засобів до існування через арешт пенсійних виплат. 24.02.2018 року позивачем було отримано копію постанови від 16.02.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 42514155, в якій, серед іншого зазначено про зняття арешту, який був накладено постановою від06.05.2014 року на належний їй з чоловіком транспортний засіб. Однак, була відсутня вимога припинити розшук транспортного засобу. Таким чином, державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження було порушено вимоги ч. 5 ст. 13, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». 13.08.2018 року після неодноразових звернень позивача до Регіонального сервісного центру з метою уточнень інформації про припинення розшуку транспортного засобу позивачем було отримано лист, відповідно до якого підтверджено, що 06.08.2018 року на адресу сервісного центру надійшла постанова про припинення розшуку автомобіля і 07.08.2018 року відповідно до постанови до автоматизованої інформаційно-пошукової системи м. Києва внесено інформацію щодо припинення розшуку автомобіля Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] . Таким чином, лише через 6 місяців після закінчення виконавчого провадження було припинено розшук транспортного засобу. Враховуючи викладене, позивач зазначає, що незаконне перебування в розшуку належного їм з чоловіком транспортного засобу впродовж тривалого часу змусило позивача звертатись з численними скаргами та інформаційними запитами, аби домогтися припинення незаконного розшуку автомобіля і можливості реалізувати право власності на автомобіль, в результаті чого позивачу заподіяно моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, істотному порушенні звичайного укладу життя та великому для її пенсійного віку психічному і фізичному навантаженню, яких позивач зазнала у зв`язку із систематичними, тривалими, умисними, завідомо протиправними рішеннями та бездіяльністю державного виконавця Норки Є.В. відносно неї. Відновлення справедливості вимагало від позивача надмірних зусиль протягом тривалого часу. Крім того, протиправною бездіяльністю керівника Шевченківського РВДВС в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцієм Б.І., Управлінням Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві, слідчого 2-го територіального відділу поліції Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві Хоморецького С.О., яка полягає у неприпиненні та не перешкоджанні протиправним діям державного виконавця Норки Є.І., позивачу завдано моральну шкоду. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 60 000,00 грн. та посилаючись на положення ст. 1167, 1173, 1174, 1176, 23 ЦК України просить суд стягнути її на його користь. Ухвалою суду від 28.08.2018 року позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору (а.с. 108). Ухвалою суду від 28.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання на 10.12.2018 року (а.с. 109). Ухвалою суду від 27.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2019 року (а.с. 130). 17.05.2019 року до суду від відповідача 4 - державного виконавця Норки Є.В. надійшли письмові пояснення (а.с. 151-154) на позовну заяву, згідно з якими зазначає, що в провадженні відділу Державної виконавчої служби Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні перебувало виконавче провадження № 42514155 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ЖБК «Десна» у розмірі 10 799,48 грн. В рамках виконання виконавчого провадження державним виконавцем було з`ясовано, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, на який державним виконавцем було накладено арешт і оголошено в розшук вказаний транспортний засіб. Також державним виконавцем накладено арешт на рахунок боржника, у якому вона була стягувачем. При цьому, від [PERSON] заяви щодо відкладення провадження виконавчих дій не надходило, тобто боржник не скористався правами, як сторона виконавчого провадження, передбаченими ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». 16.02.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про припинення розшуку майна боржника та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 15.08.2019, занесеної до протоколу судових засідань, до матеріалів справи приєднано письмові пояснення представника відповідача 2 Головного управління Національної поліції у м. Києві - Толстунової С.В. на позовну заяву, відповідно до яких заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність заподіювання позивачу будь-якої моральної шкоди відповідачем. У зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування шкоди позивачу, оскільки органами досудового розслідування позивачу шкода не заподіювалась. Крім того, в даному випадку відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою позивачу (а.с. 156-160). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач 4 - державний виконавець Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Норка Є.В. у судовому засіданні заперечив щодо позову, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, наведені у письмових запереченнях, що містяться у матеріалах справи. Представник відповідача 2 - Головного управління Національної поліції у м. Києві - Толстунова С.В. у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Інші сторони в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, станом на дату розгляду справи пояснення та відзиви на позовну заяву від відповідачів до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, заслухавши учасників справи та з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.03.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Норки Є.В. відкрито виконавче провадження № 42514155 з примусового виконання виконавчого листа № 761/6672/13-ц, виданого 07.03.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Десна» суми заборгованості у розмірі 10 799,48 грн. (а.с. 35). Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Норки Є.В. від 06.05.2014 року в рамках виконавчого провадження № 42514155 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с. 38). Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Норки Є.В. від 20.06.2014 року в рамках виконавчого провадження № 42514155 оголошено в розшук автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , що належить боржнику [PERSON] (а.с. 41). 16.07.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Норк Є.В. накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника [PERSON] (а.с. 43). У зв`язку з неналежним, на думку позивача, проведенням державним виконавцем виконавчих дії у вказаному виконавчому провадженні 08.09.2014 року позивач звернулася із заявою про відвід державного виконавця Норки Є.В. до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Гоція Б.І. (а.с. 55-56). Постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Мазура Ю.С. у задоволенні заяви [PERSON] про відвід державного виконавця Києві (а.с. 58). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року вимоги скарги [PERSON] задоволено частково та визнано незаконними дії державного виконавця Норки Є.В. щодо ненадання відповіді на заяву [PERSON] від 26.05.2014 року про зупинення виконавчого провадження, визнано неправомірною постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 16.07.2014 року про арешт коштів боржника [PERSON] на рахунку № [NUMBER] МФО 322669 ЄДРПОУ 09322277, особовий рахунок 673 в ТВБВ 10026/0186 Філії головного управління по м. Києву та Київської області АТ «ОЩАДБАНК», скасовано постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 16.07.2014 року про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с. 66-68). На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року начальником державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві постановою від 03.11.2014 року про виправлення описки внесено виправлення до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2014 року, а саме змінено у резолютивній частині адрес боржника: [ADDRESS] , на [ADDRESS] . Крім того, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року, 03.11.2014 року державним виконавцем Норкою Є.В. винесено постанову про звільнення арешту з коштів боржника [PERSON] (а.с. 75). 12.02.2015 року постановою старшого державного виконавця Норкою Є.В. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] в розмірі 20% заробітку до погашення боргу (а.с. 76-77). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Норки Є.В. від 16.02.2018 року закінчено виконавче провадження № 42514155 з примусового виконання виконавчого листа № 761/6672/13-ц, виданого 07.03.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Десна» суми заборгованості у розмірі 10 799,48 грн. у зв`язку зі сплатою боргу, одночасно знято арешт, який накладено постановою від 06.05.2014 року з майна, що належить боржнику [PERSON] . Також, постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Норки Є.В. від 16.02.2018 року припинено розшук майна боржника, який оголошено відповідно до постанови від 20.06.2014 року у виконавчому провадженні № 42514155, а саме автомобіля марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 99). 26.02.2018 року та 18.06.2018 року позивач [PERSON] звернулась із запитами до Регіонального сервісного центру в м. Києві про надання інформації щодо припинення розшуку належного їй транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] . Листами Регіонального сервісного центру в м. Києві від 01.03.2018 року та 21.06.2018 року позивача [PERSON] повідомлено, що згідно з даними автоматизованої інформаційно-пошукової системи м. Києва автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] оголошено в розшук та згідно з журналом обліку вхідних документів постанова Шевченківського РВДВС ГТУЮ у м. Києві щодо припинення розшуку майна боржника [PERSON] у період з 20.02.2018 року по 13.04.2018 рік до регіонального сервісного центру МВС в м. Києві не надходила та не реєструвалась (а.с. 88, 92). 05.07.2018 року позивачем [PERSON] на адресу начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві подано скаргу на дії Шевченківського РВДВС м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155 про зобов`язання невідкладно здійснити усі необхідні дії для припинення розшуку автомобіля марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 93-94). Листом за підписом заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби Чепурного В.М. від 24.07.2018 року № Ж-2963 позивача [PERSON] повідомлено, що 27.02.2018 року до відділу надійшла відповідь Головного Управління Національної поліції у м. Києві Управління інформаційно-аналітичної підтримки, згідно з якою постанова від 16.02.2018 року ВП № 45514155 про припинення розшуку майна боржника опрацьована, транспортний засіб зазначений у постанові знято з обліку ІС «Відеоконтроль-Рубіж» з розшуку (а.с. 95). 08.08.2018 року позивачем [PERSON] повторно на адресу начальника Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцію Б.І. подано скаргу на дії державного виконавця Норки Є.В. у виконавчому провадженні № 42514155 щодо незаконного перебування належного їм з чоловіком на праві спільної власності автомобіля марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 97). Листом за підписом начальника Шевченківського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б.І. від 13.08.2018 року позивача [PERSON] , серед іншого, було повідомлено про направлення 02.08.2018 року державним виконавцем постанови про припинення розшуку майна боржника від 16.02.2018 року до Регіонального сервісного центру за адресою: м. Київ, вул. Арсенальна,9/11 (а.с. 102). Листом Регіонального сервісного центру в м. Києві від 17.08.2018 року № 31/26-Ж-83із позивача [PERSON] повідомлено, що 06.08.208 року на адресу Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві надійшла постанова Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 16.02.2018 № 42514155 та 07.08.2018 року відповідно до вказаної постанови до автоматизованої інформаційно-пошукової системи м. Києва внесено інформацію щодо припинення розшуку автомобіля Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 103). У статті 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Чинним законодавством України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014100100002918 від 27.03.2014 року за заявою [PERSON] щодо можливих неправомірних дій [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме виготовлення останніми, на думку заявниці, документів із недостовірною інформацією та подання їх до суду з метою отримання неправосудних рішень суду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України. За результатами розслідування 31.03.2017 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. При цьому, вивченням Київською місцевою прокуратурою № 10 матеріалів провадження встановлено, що рішення про закриття прийнято необґрунтовано, оскільки під час досудового розслідування не проведено усіх слідчих (розшукових) дій, необхідних для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з цим, 26.04.2017 року прокуратурою № 10 постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано. Матеріали кримінального провадженні скеровані начальнику слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві для організації подальшого розслідування та на даний час слідство триває (а.с. 79). Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Таким чином, враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо позивача [PERSON] відповідачем 2 та відповідачем 6 вчинено не було. Стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню у даній справі. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. Крім того, доказів інших протиправних дій щодо позивача вказаними відповідачами суду не надано та іншого судом не встановлено. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11.09.2013 (справа № 6-48 цс13), при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статті 23, 1167, 1173 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок протиправних дій державного виконавця, а саме направлення на адресу Регіонального сервісного центру у м. Києві копії постанови від 16.02.2018 року про припинення розшуку майна боржника лише 06.08.2018 року, тобто майже через 6 місяців після винесення постанови, що призвело до порушення права власності позивача шляхом позбавлення права користуватися належним їй майном, зокрема, автомобілем марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] . Окрім того обставина протиправної бездіяльності державного виконавця Норки Є.В. раніше встановлена судовим рішенням, а саме ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року, проте ніяким чином не посприяла в подальшому належному виконанню державним виконавцем його обов`язків. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що дії державного виконавця спричинили позивачу певні душевні страждання, оскільки остання була позбавлена права розпорядження та користування належним їй майном, була змушена витрачати час на звернення до органів виконавчої служби та до суду, щоб довести порушення своїх прав. При цьому суд, вирішуючи питання про грошову компенсацію за нанесені моральні страждання, виходить зі ступеню вини відповідачів, характеру та тривалості страждань позивача, та вважає, що сума коштів в розмірі 1 000 грн. буде достатнім відшкодуванням, яке в свою чергу відповідатиме розумності та справедливості, оскільки будь-яких доказів в підтвердження морального відшкодування коштів в розмірі 60 000,00 грн. суду не надано. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково в узагальненому вигляді моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним стягнути 1 000 грн., оскільки позивачу неправомірними діями державного виконавця було завдано моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial