Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд визнання майнових прав на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]; поверх - 8; кількість кімнат - 4, загальна площа 169,87 кв. м., житлова площа - 107,24 кв.м. у тому числі майнове право на отримання в натурі та оформлення у власність та стягнення судових витрат, обґрунтовавши тим, що 30.04.2003 р. між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум - Інвест» був укладений договір доручення про залучення інвестицій в будівництво житла, нежитлових приміщень та паркінгу за адресою [ADDRESS]. 28.12.2005 р. між відповідачем та [PERSON] укладено договір про залучення інвестицій в будівництво житла №П 115/2/4-8/. Пізніше 06.01.2006 р. Між відповідачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про уступку права вимоги, відповідно до умов якої всі права по договору інвестування перейшли до [PERSON] 11.01.2006 р. між відповідачем, [PERSON] та позивачем було укладено угоду про уступку права вимоги відповідно до умов якої всі права по договору інвестування перейшли до позивача. Відповідач умови договору не виконав, з серпня 2008 року будівництво припинилося, причин припинення будівництва повідомлено не було. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 35, 40), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки представника суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлялися в установленому порядку, причини неявки суду не повідомили (а.с. 36, 41). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30.04.2003 р. між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум - Інвест» був укладений договір доручення про залучення інвестицій в будівництво житла, нежитлових приміщень та паркінгу за адресою [ADDRESS]. 28.12.2005 р. між відповідачем та [PERSON] укладено договір про залучення інвестицій в будівництво житла №П 115/2/4-8/. 06.01.2006 р. між відповідачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про уступку права вимоги, відповідно до умов якої всі права по договору інвестування перейшли до [PERSON] 11.01.2006 р. між відповідачем, [PERSON] та позивачем було укладено угоду про уступку права вимоги відповідно до умов якої всі права по договору інвестування перейшли до позивача. Об'єктом інвестування є квартира (будівельний номер) -[ADDRESS]; секція 2; квартира поверх - 8; кількість кімнат - 4, загальна площа 169,87 кв. м., житлова площа - 107,24 кв.м. Пунктом 1.2. договору інвестування передбачено, що плановий строк введення будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2010 р. Відповідно до довідки від 07.11.2007 р. за №377/2007 об'єкт інвестування проінвестовано в повному обсязі у розмірі 1443895 грн. 00 коп. Судом встановлено, що ТОВ «Форум-Інвест» всупереч умовам інвестиційного договору №П115/4-8/ від 28.12.2005 р., не сприяло будівництву об'єкта інвестування, не завершило будівництво об'єкта нерухомості в установлені строки, не надало позивачу документи, необхідні для оформлення права власності на об'єкт. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна, який має підстави передбачити можливість порушення свого права іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Однак відсутність факту здачі будинку в експлуатацію, не є перешкодою для визнання права власності на проінвестовані позивачем об'єкти будівництва, як це передбачено ст.876 ЦК України. У відповідності до пункту 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. Спірна квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, яка після завершення будівництва стане окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього. Встановлено, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання, оскільки по даний час не завершив будівництво об'єктів, не здійснив дії по прийняттю в експлуатацію зазначеного будівництва та не передав у власність об'єктів позивачу, чим прострочив виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до змісту ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом (договір є обов'язковим для виконання сторонами). Відповідно до змісту ст. 190 ЦК України та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», майновими правами, які можуть оцінюватись, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вимоги позивача щодо захисту своїх прав, які не визнаються та оспорюються іншими особами, а саме майнові права на об'єкти будівництва, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд також погоджується з вимогами позивача про визнання за ним майнового (речового) права на отримання в натурі обєкта інвестування-квартири, з наступних підстав. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 876 ЦК України власником обєкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст.ст. 4, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно. Однією з підстав для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно є наявність акту прийому нерухомого майна до експлуатації. Судом встановлено, що обєкт інвестування є незавершеним будівництвом, з вини відповідача будинок є недобудованим, акт про прийняття обєкта інвестування в експлуатацію не видавався, технічний паспорт на зазначену квартиру не виготовлявся. Оформлення права власності на новостворене житлове приміщення пов'язане з введенням будинку в експлуатацію. Але позивач просить визнати за ним не право власності на частку в обєкті незавершеного будівництва, а майнове (речове) право на отримання в натурі об'єкта інвестування-квартири, що відповідає дійсним обставинам справи. Майнові (речові права) позивача на частку в об'єкті незавершеного будівництва-проінвестованої квартири підлягають захисту в судовому порядку, фірма, яка отримала грошові кошти від інвестора, може розпорядитись майновими правами на недобудовану квартири на власний розсуд, відчужити їх іншим особам, внаслідок чого позивач по справі буде ошуканий і може залишитись як без квартири, так і без внесених грошей. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5 «Про внесення змін і доповнень до нормативно-правових актів міністерств та про затвердження положення про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна» нерухомим майном визнаються також обєкти незавершеного будівництва. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Форум-Інвест» підлягають стягненню судові витрати у справі, оскільки саме порушення взятих на себе ТОВ «Форум-Інвест» договірних зобов'язань перед позивачем спонукали останнього на звернення до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved