Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

У серпні 2021 року кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (надалі - КС «Центр фінансових послуг») звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього борг за кредитним договором від 11 грудня 2018 року в розмірі 18476,90 грн., 3000 грн. правової допомоги та 2270 грн. - судового збору. Представник КС «Центр фінансових послуг» у позові зазначив, що 11 грудня 2018 року між КС «Центр фінансових послуг» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитної лінії № В36/0216/18/48/08СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі\~кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 20 000 гривень 00 копійок. \~ \~ \~ \~11 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було також укладено додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору (далі - додатковий договір № 1), відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 20 000 гривень 00 копійок, за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору № 1 \~20 000 грн. 00 коп. Також було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам п. 3 додаткового договору № 1. Відповідно до\~п.3.1\~Кредитного договору\~кредит мав\~надаватися Відповідачу\~у національній\~валюті,\~після підписання\~Договору готівкою\~в касі\~Позивача або\~шляхом безготівкового\~перерахування коштів\~за дорученням\~Відповідача,\~або шляхом\~переведення суми\~виданого кредиту\~на добровільний\~додатковий пайовий\~внесок Відповідача\~в кредитну\~спілку за\~його заявою.Позивач виконав умови додаткового договору № 1 та перерахував відповідачу вищевказану суму за її заявою на добровільний додатковий пайовий внесок. 11 грудня 2018 року від відповідача надійшла заява про повернення добровільного додаткового пайового внеску в сумі 20 000 грн. 00 коп. Позивач повернув відповідачу добровільний додатковий пайовий внесок, а останній його отримав. Позивач встановив процентну ставку сімдесят вісім проценти річних. Згідно п.п. 10 п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов`язалася проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту щомісяця не пізніше 25-го числа, а також сумами не меншими ніж вказані в п. 3 Додаткового договору № 1. Відповідачем було порушено п. 3 додаткового договору № 1, а саме: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого його заборгованість за кредитним договором № В36/0216/18/48/08С3 від 11 грудня 2018 року станом на 30 липня 2021 року складає 16612,91 грн., з яких: 10109,89 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; 6503,02 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 03 жовтня 2020 року по 30 липня 2021 року, а також 1863,99 грн. з яких: 1167,98 грн. інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 26 жовтня 2019 року по 30 червня 2021 року, 535,13 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період 26 жовтня 2019 року по 30 липня 2021 року, 160,88 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 03 жовтня 2020 року по 30 липня 2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просить справу розглядати за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав та про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2018 року між КС «Центр фінансових послуг» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитної лінії № В36/0216/18/48/08С3 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та додатковий договір\~про транш\~№ 1\~до кредитного\~договору, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 78% річних, строком дії договору 24 місяців, тобто до 11 грудня 2020 року. КС «Центр фінансових послуг» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредитні кошти. Обов`язки, передбачені договором № В36/0216/18/48/08С3 від 11\~грудня 2018\~року [PERSON] не виконує, на вимоги банку не реагує, тому станом на 30 липня 2021 року складає 16612,91 грн., з яких: 10109,89 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; 6503,02 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 03 жовтня 2020 року по 30 липня 2021 року. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (яка діяла на момент підписання анкети-заяви) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний детально поінформувати споживача у письмовій формі про усі умови кредитування. На підтвердження дотримання зазначених вимог позивачем надано до суду копію кредитного договору № В36/0216/18/48/08С3, підписаного [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 11 грудня 2018, допустив прострочення виконання зобов`язання, а тому з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість по договору кредиту, яка утворилась в розмірі 16612,91 грн., з яких: 10109,89 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; 6503,02 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 03 жовтня 2020 року по 30 липня 2021 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № В36/0216/18/48/08С3 від 11 грудня 2018 року, укладеного між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] ,\~ відповідач користувався кредитними коштами, а також вносив кошти на погашення заборгованості за наданим кредитом. Крім того позивач продовжив нарахування відсотків за кредитним договором після закінчення обумовленого сторонами в п. 5.1. строку його дії в 24 місяців з 11 грудня 2018 до 11 грудня 2020 року. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання\~ після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, передбачених договором, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення передбачених договором процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих кредитною спілкою після 03 жовтня 2020 року відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 в справі №175/4753/15-ц. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк дії кредитного договору встановлений до 11 грудня 2020 року право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних порядку ст. 625 ЦК України виникає з цієї дати і триває до повного виконання боржником зобов`язання. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу по стягненню вказаних коштів за період з 26 жовтня 2019 року по 30 липня 2021 року, який частково охоплює період дії договору, і по якому виплати згідно ст. 625 ЦК України нараховуватись не можуть, суд доходить висновку, що суму 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача, слід обраховувати за період з 11 грудня 2020 року по 30 липня 2021 року (кількість днів - 231). Таким чином сума трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 11 грудня 2020 по 30 липня 2021 року становитиме 191,95 грн. (10109,89 грн. х 3% : 365 х 231), а по процентах за період з 11 грудня 2020 по 30 липня 2021 року становитиме 123,47 грн. (6503,02 грн. х 3% : 365 х 231). Інфляційні втрати з врахуванням періоду, за який ставиться питання про стягнення, а також принципу диспозитивності, відповідно до ст. 625 ЦК України відсутні. Враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № В36/0216/18/48/08С3 від 11 грудня 2018 року, проте позивач продовжував нараховувати передбачені договором проценти поза межами дії кредитного договору та заявив вимогу про стягнення з відповідача трьох процентів річних за період, що, зокрема, охоплює строк дії кредитного договору № В36/0216/18/48/08С3 від 11 грудня 2018 року, суд дійшов висновку, що позов кредитної спілки «Центр фінансових послуг» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача 10109,89 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; 6503,02 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 03 жовтня 2020 року по 30 липня 2021 року; три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 11 грудня 2020 року по 30 липня 2021 року в сумі 191,95 грн.; три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період 11 грудня 2020 року по 30 липня 2021 року в сумі 123,47 грн., а разом 16\~928,33 грн. Відповідно до ст. ст. 264-265 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання про судові витрати. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов КС «Центр фінансових послуг» задоволено на 91,62%, а тому з [PERSON] на користь КС «Центр фінансових послуг» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2079,77 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Пунктом 8\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок відповідача в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. За таких обставин, враховуючи надані документи на підтвердження надання правової допомоги, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial