Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт», Дніпропетровської міської ради, третя особа - Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є позивачка, як донька померлого. Квартира [ADDRESS] знаходиться в Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт», Дніпропетровської міської ради, членом якого був [PERSON]. Згідно довідки «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт», Дніпропетровської міської ради [PERSON] сплатив всю суму паю в розмірі 4 237 руб. 19 коп. Позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки позивачем не надано правовстановлюючий документ на квартиру. Таким чином позивач, просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт», Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду своїх представників не направили, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши суду заяву про слухання справи в відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що [PERSON] був членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт». Відповідно до квитанції № 106 від 27 червня 1978 року Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 174 «Спорт» пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] був сплачений в повному обсязі [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином [PERSON] став власником спірної квартири. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Тобто, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його донька [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також у зв'язку з тим, що право власності на квартиру ні за ким не зареєстровано. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved