Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

У січні 2017 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 31.10.2016 року ним було придбано у [PERSON] квартиру [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартиру, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. Згідно вказаного Договору, позивачем 31.10.2016 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 1070657880000, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Разом, з тим на момент укладення Договору в квартирі було зареєстровано місце проживання [PERSON], який є колишнім чоловіком Продавця. Таким чином, враховуючи, що шлюб між [PERSON] та відповідачем було розірвано згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2011 року, а договору найма (оренди) житла чи будь-яких інших договорів, які б надавали право користування квартирою, між позивачем та відповідачем не укладалося, позивач, посилаючись на норми чинного законодавства, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Представник позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом оголошення про виклик до суду у загальнодержавній газеті «Урядовий кур'єр». Представник третьої особи Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, згідно письмових пояснень про справі просив проводити її розгляд за відсутності представника третьої особи. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 31.10.2016 року між [PERSON] (Продавець), з однієї сторони, та [PERSON] (Покупець), з іншої, укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю., згідно якого [PERSON] передала (продала), а [PERSON] прийняв у власність (купив) квартиру [ADDRESS], та сплатив за неї суму обумовлену вказаним Договором (а.с. 7). На підставі вищевказаного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Тетерською О.Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.10.2016 року щодо об'єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1070657880000 (а.с. 8-9). Як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується відповіддю відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, за даними Реєстру територіальної громади міста Києва [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно копії паспорту [PERSON], як Продавця, остання з 22.12.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Святошинського районного суду від 17.10.2011 року про справі № 2-4718/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом України під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач був членом сім'ї [PERSON] до дати набрання чинності рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2011 року у справі № 2-4718/11 про розірвання шлюбу За таких обставин, зважаючи на те, що стороною позивача доведено, що право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було припинено внаслідок відчуження нею вказаного житлового приміщення шляхом його продажу [PERSON], відтак наявні обґрунтовані підстави вважати, що з указаного часу було припинено і право користування відповідача зазначеним житловим приміщенням, як колишнього члена сім'ї попереднього власника нерухомого майна - [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved