Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 22 вересня 2012 року Тарасівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис №10. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, з квітня 2018 року разом не проживають. Позивач просила розірвати між ним и шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, відповідно до наданої заяви просила розглядати справу за її відсутністю, просить позов задовольнити та наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів, просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». [PERSON] у судове засідання не з`явився, відповідно до наданої заяви, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним iз подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 180 СК України «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Згідно ст. 183 СК України «Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття». Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] виданого Тарасівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис №10, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 22.09.2012 року, актовий запис №10. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.04.2013 р., [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові друг до друга, погіршились взаємовідношення, спільного господарства не ведуть, шлюбні відношення фактично припинені. Дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і дружини та збереження даної родини суперечить інтересам обох з подружжя. У зв`язку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, але зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, приймаючи до уваги що відповідач повністю визнав позов та згоден виплачувати аліменти на дитину, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. А саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку. Крім того, суд, враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне розірвати між ними шлюб. Враховуючи позицію позивача суд вважає можливим після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Спір про майно відсутній.

Outcome: approved