Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У серпні 2020 р. позивач, [PERSON] , звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 13 жовтня 1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, вчинений Петроострівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 5. Від спільного подружнього життя спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просила суд задовольнити їх, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень (відзиву) не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 5, вчинений Петроострівською сільською радою Новомиргородського району. Від спільного подружнього життя спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім`ї виникали сварки, примиритися позивач не бажає, вважає, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, судом задоволено заяву позивача в проханні не стягувати з відповідача на її користь судових витрат по справі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved