overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 липня 2006 року між ним та відповідачкою у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 745. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю. У зв'язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, між сторонами постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Сторони припинили шлюбні стосунки, віддалились один від одного. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, на розірвання шлюбу згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2006 між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ зареєстрований шлюб, актовий запис № 745. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 08.06.2007 року Спір про майно та місце проживання дитини не заявлено. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 6500 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 24 січня 2014 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 6500 грн., які той зобов'язався повернути до 24 лютого 2014 року. На підтвердження факту отримання коштів [PERSON] написав йому письмову розписку. Зазначає, що у зазначений строк відповідач коштів не повернув й ухиляється від виконання свого зобов»язання щодо повернення грошових коштів. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, вказавши, що в добровільному порядку із позичених коштів [PERSON] повернув йому лише 2000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] 6500 грн., які останній зобов'язався повернути на протязі місяця до 24 лютого 2014 року, проте із вказаної суми боргу повернув лише 2000 грн. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача, оригіналом розписки, написаної 24 січня 2014 року відповідачем, яка зберігалась у позивача та надана суду. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав належним чином зобов'язання з повернення позики, а тому з нього слід стягнути на користь позивача грошові кошти в сумі 4500 грн., оскільки решта боргу в розмірі 2000 грн. повернуто в добровільному порядку і ця обставина визнана позивачем в судовому засіданні. Оскільки позивач [PERSON] при подачі даного позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (з наступними змінами) як інвалід ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 01 березня 2004 року, тому на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Шмирківської сільської ради, Волочиської районної державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шмирківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2007 року, виданому на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], якому дана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.08.2002 року серії ХМ № 076283. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначив, що після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина на майно останньої, в тому числі і на вказану земельну ділянку. У встановленому законом порядку він як спадкоємець по закону прийняв спадщину після смерті матері, однак, у зв'язку з тим, що за життя матір не зареєструвала в установленому порядку своє право на вказану земельну ділянку, він не може оформити свої спадкові права. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідачів Шмирківської сільської ради та Волочиської районної державної адміністрації надійшли письмові заяви про розгляд справи у відсутності їх представників, відповідачі позов визнають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та підтверджується: даними паспорта позивача, свідоцтвом про його народження; свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO] року; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.04.2007 року, що видане на ім'я [PERSON] на спадкове майно [PERSON], який помер [INFO] року, - земельну ділянку площею 2,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шмирківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.08.2002 року серії ХМ № 076283; матеріалами спадкової справи № 26/2014, заведеної після смерті [PERSON]; відмовою приватного нотаріуса Волочиської державної нотаріальної контори у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що тривалий час він зі своєю дружиною не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 18 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 122. У судове засідання позивач не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило При розгляді справи, судом встановлено, що 18 червня 2003 року між Галицьким [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 122. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] надано строк на примирення. По закінченню наданого строку сторони примирення дійшли. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не можливе, тому шлюб між ним ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до Ржищівського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на те, що 19 листопада 2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами зіпсувались, вони не розуміють один одного, близько місяця проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить розглядати справу без його участі. У судове засідання відповідач не з'явилась, подала заяву, в якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище - [PERSON], а також розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, обгрунтовуючи своє рішення слідуючими доказами, - судом встановлено, що сторони проживають окремо, від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач вважає, що примирення неможливе та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, подала заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], який проживав до дня смерті в [ADDRESS] Красилівського району Хмельницької області. За життя його батько склав заповіт, згідно якого заповів все своє майно своєму єдиному сину, тобто йому. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] Красилівського району та земельної ділянки, яка знаходиться під даним будинком. Дружина батька, тобто його мати [PERSON] померла [INFO]. Він звернувся до приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини від 11.02.2014, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.08.2014 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Отже, оформити спадщину на будинок нотаріально він не має можливості, оскільки немає свідоцтва про право власності на спадковий будинок, оскільки його батько [PERSON] за життя не встиг його отримати, а тому він вимушений звернутись до суд з даним позовом. У судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про те, що позовні вимоги визнає і справу просить розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свій позов тим, що 28.09.2013р. між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/61/133608, предметом якого є розміщення на депозитний рахунок, відкритий в банку, грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених Договором вкладу. Відповідно до умов Договору сума початкового вкладу становила 19000,00 доларів США. 29.05.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення грошових коштів в сумі 20295,00 доларів США, які банк повинен був повернути до 05.06.2014р. 10.06.2014р. позивач заключив з банком договір банківського рахунку [NUMBER], згідно якого банк повинен був перерахувати на нього кошти з депозитного рахунку, однак знову не виконав свого зобов'язання. Своїми діями банк порушив вимоги п.2.6.3 вказаного договору, ст.ст. 1075, 1073 ЦК України. Крім того, позивач вважає, що банк завдав збитки у розмірі 9,9% річних за період з 10.06.2014р. по 27.08.2014р., тобто суму, яку б міг отримати позивач, якби банк здійснив переказ грошових коштів за платіжним дорученням і банк-отримувач повинен був би нарахувати проценти за користування цими грошовими коштами. Розмір цих збитків становить 392,10 доларів США з розрахунку 9,9% річних від суми 19013,00 доларів США за два з половиною місяці. Вимога позивача здійснити переказ належних йому коштів на його рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» також не була виконана, не зважаючи на те, що на вимогу банку він сплатив комісійну винагороду у сумі 709,55 грн. за здійснення такого переказу. Затримка переказу становить 74 дні, таким чином банк повинен сплатити 7,4 відсотки суми переказу, тобто 1407,00 доларів США, відповідно до ст. 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму вкладу 19013,00 доларів США, пеню в розмірі 0,1% за кожний день затримки переказу за 74 дні у сумі 1407,00 доларів США, а також збитки у розмірі 392,10 доларів США. Також просить стягнути витрати по оплаті судового збору у сумі 3654,00 грн. Позивач, його представник в судове засідання 09.10.2014р. не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їхучасті, просять задовольнити позов в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача ПАТ «Міський Комерційний Банк» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що він, починаючи з 1999 року проживає по даний час в квартирі [ADDRESS]. Посилаючись на те, що вказане нерухоме майно є чужим, заволодів він таким майном добросовісно і відкрито, сплачує всі необхідні платежі по утриманню квартири, здійснює в ній ремонт, просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру №2, загальною площею 169,30 кв.м, житловою площею 63,50 кв.м, що розташована в будинку [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак до суду від позивача надійшла заява, в якій він просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак до суду від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, у якій він, крім іншого, просив справу розглядати у відсутність представника відповідача. Дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] з 03 листопада 1999 року прописаний та проживає по даний час в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] заволодів вказаною квартирою добросовісно і відкрито, сплачує всі необхідні платежі по утриманню квартири та здійснює в ній ремонт. Протягом всього безперервного строку володіння квартирою, відповідач з позовом про її повернення до [PERSON] не звертався. За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років (набувальна давність), набуває право власності на це майно. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. За змістом пп. 1, 8 Перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Ураховуючи, що позивач добросовісно заволодів квартирою, відкрито та безперервно володіє зазначеним майном більше десяти років, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що на праві приватної власності має житлову квартиру [ADDRESS], в якій із березня 2001 року зареєстрований [PERSON]. Відповідач, з часу реєстрації, в житловій квартирі [ADDRESS] не проживає, не доглядає за квартирою, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в квартирі відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача в разі його тимчасової відсутності немає. З урахуванням наведеного, просив визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловою квартирою [ADDRESS] зобов'язати Сквирський районний сектор управління державної імміграційної служби України в Київській області зняти його з реєстрації. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про заочний розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивач на праві приватної власності має житлову квартиру [ADDRESS], в якій із березня 2001 року зареєстрований [PERSON]. Відповідач, з часу реєстрації, в житловій квартирі [ADDRESS] не проживає, не доглядає за квартирою, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в квартирі відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача в разі його тимчасової відсутності немає. Згідно ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд дійшов до висновку, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням - житловою квартирою №1 по вул. Набережна, 9, м. Сквира , Київської області, оскільки він не проживає в ній без поважних причин більше одного року, з березня 2001 року проживає в іншому жилому приміщенні. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 121,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що Красилівським районним трудовим архівом відповідно до листа № 03-01/337 від 04.07.2014 йому повідомлено про те, що при перегляді книг по заробітній платі СТОВ «Случ» с.Заслучне Красилівського району за 1992-2008 роки відомостей про трудову участь [PERSON] не знайдено. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до записів у його трудовій книжці він, починаючи з 13.11.1992 по 01.05.2008 працював на СТОВ «Случ», а записи, зроблені в Красилівському районному трудовому архіві є помилковими, оскільки, як йому відомо там зазначено невірно його ім'я, а саме замість імені «Валерій» зазначено «Валентин». Дана помилка позбавляє його більш як 15 років трудового стажу і, як наслідок впливає на розмір його пенсійного забезпечення. Виправити допущену помилку Красилівський районний трудовий архів не може, а тому для захисту своїх інтересів він змушений звернутись до суду. Метою встановлення даного факту є включення його трудового стажу в СТОВ «Случ» та отриманої заробітної плати для нарахування йому пенсії за віком. Просить встановити факт, що записи в книгах обліку трудового стажу та книгах по заробітній платі по СТОВ «Случ» у період з 13.11.1992 по 01.05.2008, зроблені на ім'я [PERSON], стосуються [PERSON] та підтверджують трудовий стаж та заробітну плату в період з 13.11.1992 по 01.05.2008 [PERSON]. У судове засідання заявник надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області в судове засідання не прибула, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення вимог заяви не заперечує. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт належності [PERSON] записів у книгах обліку трудового стажу та книгах по заробітній платі по СТОВ «Случ» у період з 13.11.1992 по 01.05.2008, зроблених на ім'я [PERSON] підтверджується трудовою книжкою [PERSON], довідками №№ 351, 352 від 15.07.2014, виданими Заслучненською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, листами № 03-01/337 від 04.07.2014, № 03-01/404 від 13.08.2014 Красилівського районного трудового архіву Хмельницької області, книгами обліку трудового стажу та заробітку колгоспника по СТОВ ''Случ'' с.Заслучне за 1985-2008 роки, книгами по заробітній платі СТОВ ''Случ'' за 1992-2008 роки. Встановлення цього факту необхідно [PERSON] для врахування його трудового стажу, набутого в СТОВ «Случ» та отримання заробітної плати для нарахування йому пенсії за віком. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved