Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, якому просила визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після бабусі [PERSON], яка померла 20 квітня 2008 року. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина, зокрема, наявне майно у вигляді земельних ділянок площею 4,265 та 0,510 га відповідно, розташованих на території Мезенівської сільської ради. Посилалася на те, що строк вона пропустила через те, що на час відкриття спадщини її батько [PERSON] був спадкоємцем ближчого ступеню споріднення ніж вона. 8 грудня 2013 року [PERSON] помер, і спадщина залишається не прийнятою, про що позивачу стало відомо лише у листопаді минулого року від орендарів земельних паїв. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно поданих заяв просили справу розглянути у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтрмала у повному обсязі, відповідач не заперечує проти задоволення позову / ас. 33-34 /. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що 20 квітня 2008 року у селі Мезенівка померла гр. [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на її майно / копія ас. 8 /. Померлій [PERSON] належать земельні ділянки площею 4,265 та 0,510 га відповідно, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області /копія ас.14-15 /. 08 грудня 2013 року помер [PERSON], померлі [PERSON] та [PERSON] перебували у родинних відносинах матері та сина / копії ас. 10, 13 /. За загальними положеннями про спадкування, чинними на час виникнення спірних відносин, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1220, частина перша статті 1222, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За повідомленням завідувача Сумського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] № 325/02-23 від 10.02.2017 за даними Інформаційної довідки зі Спадковго реєстру від 07.02.2017 спадкова справа після померлої 20.04.2008 [PERSON] не заводилася та не видавалася / ас. 24-29 /. Позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON], на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернулася. 23 січня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 20.04.2008 [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини / ас. 16 /. Положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення частини третьої статті 1272 ЦК України не застосовуються. Вказана правова позиція закріплена в справі № 6-85цс12 Постанови ВСУ від 26.12.2012 року. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність має визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Позивач як на поважність причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини посилалася на те, що виникнення у неї права на спадкування за законом залежало виключно від дій спадкоємця попередньої черги. Відповідно до статей 1261-1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Онуки спадкують майно баби, діда у п'яту чергу, якщо вони не спадкують за правом представлення або за спадковою трансмісією. З огляду на викладене, зазначену позивачем причину пропуску строку на прийняття спадщини можна визнати поважною причиною. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Мезенівська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після померлої 20.04.2008 [PERSON] підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає надання їй строку в два місяці.

Outcome: approved