Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в с.Вербівка по вул.Шевченка,1 Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що 11 червня 2016 року помер [PERSON], який був власником будинковолодіння, яке знаходиться с.Вербівка по вул.Шевченка,1 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане будинковолодіння. Згідно складеного [PERSON] заповіту він є спадкоємцем всього його майна. Він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і таким чином прийняв спадщину. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за заповітом, він, позивач, звернувся в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушений звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій\~\~просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримав, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоч про час розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у їхній відсутності, та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в\~Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до\~Європейської конвенції з прав людини\~визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Копією свідоцтва про смерть (а.с.5) підтверджено, що [PERSON] помер 11 червня 2016 року. Заповітом від 05 жовтня 2015 року (а.с.6) підтверджено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження в користь позивача. Довідкою №77 виданою виконкомом Вербівської сільської ради 30 січня 2017 року (а.с.8) підтверджено, що [PERSON] був власником будинковолодіння, яке знаходиться с.Грабів по вул.І.Франка, 30 Рожнятівського району Івано-Франківської області. Постановою нотаріуса від 04 листопада 2016 року № 11046/02-14 (а.с.13) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, у звязку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже судом встановлено, що [PERSON] був власником будинковолодіння, яке знаходиться с.Вербівка по вул.Шевченка,1 Рожнятівського району Івано-Франківської області, позивач є спадкоємцем по заповіту, подав заяву про прийняття спадщини, таким чином прийняв спадщину, тому за позивачем слід визнати право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 392, 1217, 1218, 1223 ЦК України,

Outcome: approved