Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до[PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з її навчанням, в якому просить стягнути з відповідача на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісячно до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, починаючи з 30.08.2018 року. В обґрунтування позову позивач вказав, що в 2017 році дитина вступила до НМУ О.О.Богомольця , та навчається на денній формі, навчання є платним, рік навчання відповідно до укладеного контракту коштує 33420 грн., на рік. Самостійного доходу дитина не має, та перебуває на утриманні позивача, а тому позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 04.09.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 04.10.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання з`явилася, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Відповідача в судове засідання з`явилася, відповідача подавав до суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та призначити аліменти в розмірі 1500 грн., щомісячно на період навчання до досягнення донькою 23-х років. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи надані докази до справи, дійшов висновку,що позов підлягає частковому задоволенню.. Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . (а.с.11). Судом встановлено, що згідно довідки №1389 від 02.05.2019 року [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання стоматологічного факультету Національного медичного університету імені О.О.Богомольця. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно до досягнення нею 23-х років, починаючи з 30.08.2018 року , з урахуванням його рівня доходу. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного, ст. ст. 199, 200 СК України,

Outcome: partial