Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] і просить: - визнати незаконним тлумачення приватним нотаріусом [PERSON] змісту правочину - договору іпотеки №HMSWGA00008056, який укладено 27 березня 2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»; - визнати неправильною нотаріальною дією внесення приватним нотаріусом [PERSON] до п.14.5 договору іпотеки №HMSWGA00008056 від 27 березня 2008 року недостовірної інформації: «Предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності»; - визнати незаконною бездіяльність приватного нотаріуса [PERSON] щодо невжиття заходів до скасування нотаріальної дії з внесення до п.14.5 договору іпотеки №HMSWGA00008056 від 27 березня 2008 року недостовірної інформації: «Предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності»; - визнати незаконною бездіяльність щодо непроведення перевірки додержання та недопущення порушення умов, зазначених у згоді його дружини [PERSON] щодо отримання ним кредиту та укладення правочинів в інтересах сім»ї; - визнати незаконним внесення приватним нотаріусом [PERSON] до п.35.1 договору іпотеки волевиявлення, що суперечить внутрішній його волі, умовам згоди [PERSON] та п.1 «Загальні положення» договору іпотеки №HMSWGA00008056 від 27 березня 2008 року такого змісту: «Предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.35.3 цього договору (далі - Предмет іпотеки), в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] (далі - Позичальник) перед Іпотекодержателем …»; - зобов»язати приватного нотаріуса [PERSON] вжити заходи до скасування нотаріальної дії договору іпотеки №HMSWGA00008056 від 27 березня 2008 року, що є результатом неправильних нотаріальних дій. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що у 2008 році він мав намір провести ремонт у належному йому із дружиною [PERSON] будинку [ADDRESS]. Для цього вирішив скористатись послугами ПАТ КБ «ПриватБанк» та оформити кредит на суму 5000 доларів США. Однак, аби отримати кредит Банк зажадав передачі в іпотеку цього ж будинку. 27 березня 2008 року між ним та Банком було підписано договір іпотеки, який посвідчила приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] У п.1 цього договору зазначено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов»язань Іпотекодавця за кредитним договором, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, тобто у цій частині договору іпотеки встановлено, що іпотекою забезпечується кредитний договір, укладений між Банком та ним - [PERSON], й саме це відповідало його волевиявленню. Однак у п.35.1 цього ж договору іпотеки уже зазначено, що предметом іпотеки забезпечується виконання кредитного договору, укладеного між Банком та [PERSON], що аж ніяк не відповідало його волевиявленню. Це також суперечить і волевиявленню його дружини [PERSON], яка надавала згоду на передачу будинку в іпотеку для отримання кредиту лише ним, і аж ніяк не їх сином [PERSON], який не є членом їх сім»ї. Отже, приватним нотаріусом протизаконно внесено у договір пункт, який є абсолютно протилежним його волевиявленню. Після виявлення таких суперечностей у договорі ним 26 липня 2012 року було направлено приватному нотаріусу письмову заяву, у відповідь на яку нотаріус повідомила, що у п.1 «Загальні положення» нею було допущено технічну помилку й замість правильно «зобов»язань Позичальника» зазначено «зобов»язань Іпотекодавця», проте по тексту договору у п.35.1 чітко прописано, що предметом іпотеки забезпечується виконання зобов»язань [PERSON]. Таким чином нотаріус допустила власне тлумачення правочину, зазначивши у п.35.1 договору іпотеки прямо протилежне його волевиявлення, хоча не мала права самостійно тлумачити зміст правочину, оскільки не була його стороною. Крім того, при розгляді цивільної справи №2/683/1375/2013 приватний нотаріус не маючи права тлумачення правочину у письмових поясненнях стверджувала, що згода його дружини [PERSON] надавалась на отримання кредитну не ним, а їхнім сином [PERSON], цим самим поширивши недостовірну інформацію, оскільки це суперечить п.1 «Загальні положення» договору іпотеки. Також вказує, що у п.14.5 договору іпотеки нотаріус зазначила, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності, хоча спірний будинок належав на праві спільної сумісної власності йому та його дружині [PERSON] До порушень нотаріуса відносить і посвідчення нею документу під назвою «Згода», яку надавала його дружина [PERSON] при посвідченні договору іпотеки, хоча чинним законодавством не передбачено такого документу як «Згода». Крім того, нотаріус при посвідченні договору іпотеки не перевірила чи отримав він кредит, що призвело в цілому до вчинення неправильної нотаріальної дії. Оскільки допущені приватним нотаріусом технічні помилки та інші порушення закону при посвідченні договору іпотеки свідчать про неправильну нотаріальну дію, тому нотаріус повинна була довести про ці обставини до відома сторін для вжиття заходів до скасування вказаної нотаріальної дії. З жовтня 2012 року приватний нотаріус [PERSON] не вжила жодних заходів до скасування нотаріальної дії - договору іпотеки від 27 березня 2008 року, що змусило звернутись його до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі і просять з підстав зазначених у позовній заяві задоволити позов. Відповідач - приватний нотаріус [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, натомість подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просить відмовити у задоволенні позву у повному обсязі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що 27 березня 2008 року між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» укладено договір іпотеки №HMSWGA00008056, який посвідчено 27 березня 2008 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №887. Зазначений договір був підписаний позивачем [PERSON] й на час розгляду даної справи залишається дійсним. Статтями 34 та 35 Закону України «Про нотаріат», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин - укладення договору іпотеки від 27 березня 2008 року, чітко визначено перелік нотаріальних дій, що вчиняються приватними нотаріусами, серед яких посвідчення угод (договорів, заповітів, доручень, шлюбних контрактів та ін.). Згідно ч.2 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Згідно п.35, п.36 та п.37 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року, що діяла на момент посвідчення договору іпотеки від 27 березня 2008 року (далі-Інструкція), нотаріуси посвідчують правочини, щодо яких законодавством установлено обов»язкову нотаріальну форму, зокрема іпотечні договори. Нотаріуси зобов»язані роз»яснити сторонам зміст і значення поданих ними проектів правочинів і перевірити, чи відповідає зміст посвідчуваних правочинів вимогам закону і дійсним намірам сторін. Документи, у яких викладено зміст правочинів, що посвідчуються в нотаріальному порядку, виготовляються нотаріусом не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, а інші, що мають силу оригіналу, видаються сторонам. Усі примірники підписуються учасниками правочину. Посвідчувальний напис вчиняється на всіх примірниках правочину. Отже, нотаріальною дією, яку було вчинено приватним нотаріусом [PERSON] 27 березня 2008 року, є посвідчення договору іпотеки №HMSWGA00008056 від 27 березня 2008 року, тобто вчинення посвідчувального напису на договорі після його підписання сторонами. Відповідно до п.34 Інструкції якщо нотаріус виявить, що внаслідок допущеної ним помилки вчинена нотаріальна дія є неправильною, він зобов»язаний довести про це до відома сторін (особи), щодо яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів до скасування вказаної нотаріальної дії відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, зазначення в окремих пунктах договору тих чи інших відомостей, не є вчиненням нотаріальної дії в розумінні ст.ст.34,35 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин. Тому, внесення у п.14.5 договору іпотеки №HMSWGA00008056 від 27 березня 2008 року інформації про те, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності, не є нотаріальною дією, а тому не може бути визнано неправильним. Разом з тим, допущена у п.14.5 договору іпотеки від 27 березня 2008 року помилка, а саме зазначення, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності, тоді як предмет іпотеки перебував у спільній сумісній власності подружжя [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченою згодою дружини позивача [PERSON] від 27 березня 2008 року (а.с.12), не є достатньою підставою, при дотриманні нотаріусом вимог п.44 Інструкції, для визнання вчиненої нотаріальної дії - посвідчення договору іпотеки, неправильною. Тому, у приватного нотаріуса [PERSON] не було підстав для вжиття заходів до скасування вказаної нотаріальної дії відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п.44 Інструкції правочини щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують обов»язкового нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого з подружжя. Справжність підпису на заяві другого з подружжя про згоду на укладення такої угоди повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку. Якщо в заяві другого з подружжя про згоду на відчуження спільного майна вказано, кому персонально (прізвище, ім»я, по батькові фізичної особи, найменування юридичної особи) він погоджується продати, подарувати, заставити тощо спільно набуте майно, чи вказано ціну продажу, інші умови укладення угоди, нотаріус при її посвідченні зобов»язаний перевірити додержання умов, зазначених в такій заяві. 27 березня 2008 року [PERSON] надала письмову згоду на укладення договору іпотеки чоловіком [PERSON] щодо житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого [ADDRESS], в забезпечення виконання зобов»язання по кредиту в сумі 47285,45 доларів США, отриманого в ЗАТ КБ «ПриватБанк». Своїм підписом на заяві від 27 березня 2008 року [PERSON] підтвердила, що іпотека здійснюється її чоловіком в інтересах сім»ї, на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, і що укладення договору іпотеки відповідає їх спільному волевиявленню. Разом з тим зі змісту заяви не вбачається, що кредит мав бути отриманий саме позивачем [PERSON] Отже, при посвідчення договору іпотеки від 27 березня 2008 року приватним нотаріусом [PERSON] було дотримано вимоги п.44 Інструкції щодо отримання письмової згоди іншого подружжя на передачу будинку [ADDRESS] в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк» в забезпечення зобов»язання по кредиту на суму 47285,45 доларів США. Оскільки договір кредиту на суму 47285,45 доларів США був укладений 27 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та сином сторін [PERSON], тому посилання позивача на те, що нотаріус не перевірила додержання умов щодо отримання кредиту не заслуговують на увагу. Зі змісту договору іпотеки від 27 березня 2008 року вбачається, що у розділі І «Загальні положення» зазначено, що «предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.35.3 цього Договору в забезпечення виконання зобов»язань Іпотекодавця перед Іпотекодержателем… За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов»язань Іпотекодавця за кредитним договором, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем.» У п.35.1 та 35.2 вищезазначеного договору іпотеки зазначено, що предметом цього договору є надання іпотекодавцем [PERSON] в іпотеку нерухомого майна, зазначеного у п.35.3 цього договору, а саме житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 85,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] (далі - Позичальник) перед Іпотекодержателем. За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов»язань Позичальника за кредитним договором від 27 березня 2008 року №HMSWGA00008056, укладеного між Позичальником та Іпотекодержателем по поверненню кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної лінії в сумі 47285,65 доларів США на строк з 27 березня 2008 року по 26 березня 2023 року включно. Посилаючись на вищезазначені суперечливі положення договору іпотеки від 27 березня 2008 року, [PERSON] вказує, що приватний нотаріус [PERSON] у п.35.1 цього договору незаконно внесла відомості, що не відповідають його волевиявленню, оскільки він не мав наміру забезпечувати предметом іпотеки виконання зобов»язань сина [PERSON] за кредитним договором від 27 березня 2008 року, за яким він отримав позику в сумі 47285,65 доларів США, а мав намір забезпечити особисті зобов»язання на суму 5000 доларів США, які мав позичити в ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема частиною 3 цієї статті передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вищезазначених вимог, а саме ч.3 ст.203 ЦК України, є підставою недійсності правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.1, ч.3 ст.215 ЦК України). Вказуючи на відсутність свого волевиявлення щодо передачі будинку [ADDRESS] в іпотеку на забезпечення виконання зобов»язань свого сина [PERSON] за договором кредиту від 27 березня 2008 року, позивач не оспорює договору іпотеки від 27 березня 2008 року з цих підстав. А тому, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним внесення приватним нотаріусом [PERSON] в п.35.1 договору іпотеки від 27 березня 2008 року відомостей, що не відповідають волевиявленню позивача. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. За загальним правилом тлумачення правочину - це з»ясування справжнього наміру учасників договору і дійсного змісту його положень з метою якнайповнішої їх реалізації. Сторони не завжди можуть дійти згоди щодо тлумачення правочину, тому сторона або сторони можуть звернутись до суду з вимогою постановити судове рішення про тлумачення змісту правочину, яке буде мати обов»язкову силу. Посилання позивача на те, що приватний нотаріус [PERSON] незаконно здійснила тлумачення змісту договору іпотеки від 27 березня 2008 року у письмовій відповіді від 28 вересня 2012 року (а.с.16) та у письмових поясненнях від 30 квітня 2014 року (а.с.17) не заслуговують на увагу. Так, зі змісту відповіді від 28 вересня 2012 року вбачається, що нотаріус надавала позивачу інформацію на його запит щодо посвідчення договору іпотеки, а пояснення від 30 квітня 2014 року є запереченнями нотаріуса по цивільній справі, яка перебувала у провадженні суду. У цих письмових документах нотаріус вказала про обставини посвідчення нею договору іпотеки від 27 березня 2008 року та висловила свою суб»єктивну думку з цього питання, яка не має обов»язкової сили для сторін правочину та не є тлумаченням правочину в розумінні положень ст.213 ЦК України, тому позов в частині визнання незаконним тлумачення приватним нотаріусом змісту правочину задоволенню не підлягає. Таким чином, усі досліджені судом докази вказують на відсутність будь-яких правових підстав для зобов»язання приватного нотаріуса [PERSON] вжити заходи до скасування договору іпотеки від 27 березня 2008 року, оскільки обставин, які б давали підстави вважати, що посвідчення договору іпотеки від 27 березня 2008 року є неправильною нотаріальною дією, судом не встановлено. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed