Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У серпні 2015 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення з [PERSON] інфляційної складової та трьох відсотків річних за невиконане грошове зобовязання - борг за отриманий товар по видатковим накладним від 15.03.12р. на суму 1950,40 грн.; від 30.03.12р. на суму 2325 грн.; від 04.04.12р. на суму 1037 грн., а всього на суму - 5312,40 грн. Ця сума боргу була стягнута заочним рішенням Бердичівського міськрайсуду від 09.10.2012 залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29.05.2013. Рішення суду не виконане, борг не повернуто. За період з 29.05.2013 по 27.07.2015 інфляційні нарахування складають 4049,11 грн., та за цей же період 3% річних - 344,94 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином ( а.с. 42). Зі згоди представника позивача судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду від 09.109.2012, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2013 року, з відповідача стягнуто борг за отримані продовольчі товари по видатковим накладним від 15.03.12р. № РН-0001144 на суму 1950,40 грн.; від 30.03.12р. № РН-0001378 на суму 2325 грн.; від 04.04.12р. № РН-0001480 на суму 1037 грн., всього на суму 5312,40 грн. (а.с. 4-6). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. За змістом статей 524та 533 ЦКгрошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті) (постанова ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12). Обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар є зобов'язальними правовідносинами, які належать до грошових. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦКзобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604 - 609 ЦК, відповідно до яких зобов'язання припиняється: - виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК); зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги (ст. 601 ЦК); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК); внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК); поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК); неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК); смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК); смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК); Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. Вказане узгоджується з правовими позиціями ВСУ, зокремавикладеною у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015, справа № 6-1206цс15. З доданих до позовної заяви письмових доказів вбачається, що сума боргу - 5312,40 грн. станом на 27 липня 2015 року відповідачем не погашена ( а.с. 45- 52, 55). Таким чином, відповідач має невиконане грошове зобовязання перед позивачем. Доказів на підтвердження іншого суду не надано. Розмір 3% річних від невиконаного грошового зобовязання за період з 29.05.2013 по 27.07.2015 позивачем обраховано вірно та складає 344,94 грн. ( 5312,4*3/100/365*790), де 5312,4 сума невиконаного грошового зобовязання, 790 кількість днів прострочення. За період з 29.05.2013р. по 27.07.2015 інфляційні нарахування позивачем обраховано у розмірі 4049,11 грн. Суд не погоджується з цим розрахунком. З розрахунку інфляційної складової, проведеної позивачем ( а.с.11,12 ) вбачається, що позивачем помилково не враховано при визначенні сукупного індексу інфляції індекс інфляції за липень 2015 року. З урахуванням цього, за період з 29.05.2013 - 27.07.2015 сукупний індекс інфляції складає 1.745. А тому, інфляційна складова цей же період становить 3955.49 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивачки 238,4 грн. витрат по сплаті судового збору (4300,43 *243,6: 4394,1).

Outcome: partial