Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є її рідним братом. [INFO] помер її батько - [PERSON]. На момент його смерті [PERSON] була зареєстрована за його адресою, а саме: буд. [ADDRESS], разом зі своїми дітьми. На момент відкриття спадщини після смерті батька вона проживала разом із своєю родиною за вказаною вище адресою, і продовжувала там проживати увесь час. Вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті батька. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №304; спадкова справа №7/2014, [PERSON] надано право на ? частку із вище зазначеного спадкового майна, яке складалося в цілому з 4/6 частин домоволодіння [ADDRESS]. Інша ? частки з вказаного спадкового майна, що належить померлій [PERSON] не оформлено. Вважає, що в частині надання [PERSON] права на ? частки із вище зазначеного спадкового майна, яке складалося в цілому з 4/6 частин домоволодіння [ADDRESS] підлягає частковому скасуванню, а саме: 4/6 частини домоволодіння, має бути поділено на трьох спадкоємців після померлого [PERSON], тобто: 4/6 : 3 = 4/18, що становить по 1/3 частині спадкового майна (чи 1/3 від загальної спадкової маси). А значить, вказане свідоцтво має бути скасовано частково і: встановлено за [PERSON] право на спадщину за законом на 1/3 частку із вище зазначеного спадкового майна, яке складалося в цілому з 4/6 частин домоволодіння [ADDRESS]; і встановлено за мною факт прийняття спадщини у розмірі 1/3 частки із вище зазначеного спадкового майна, яке складалося в цілому з 4/6 частин домоволодіння [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON]. [INFO] померла її матір [PERSON]. На момент смерті матері [PERSON] і її діти продовжували проживати за адресою спірного домоволодіння, що підтверджується довідками та поясненнями свідків. Проте Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.03.2014 року (зареєстрованого в реєстрі за №305; спадкова справа №8/2014) лише за [PERSON] зареєстровано право на спадщину, яка складається з 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. Тоді як [PERSON], як спадкоємець має аналогічне право отримати половину від спадщини, яка відкрилася після смерті їх матері і становить 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS], а відтак розмір її частки становить: 1/3 : 2 = 1/6 частина домоволодіння. Од же вказане свідоцтво також підлягає частковому скасуванню і встановленню за [PERSON] право на спадщину за законом на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS]; і встановленню за нею права на спадщину за законом у розмірі 1/6 частини домоволодіння [ADDRESS], що залишилася після смерті її матері - [PERSON] На підставі вище викладеного, позивач просив суд встановити факт прийняття [PERSON], спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті батька - [PERSON] і [INFO] після смерті матері - [PERSON], у вигляді частини домоволодіння № [ADDRESS]; скасувати частково Свідоцтво про право на спадщину за законом виданого на ім'я [PERSON] щодо права на ? частку спадкового майна у вигляді домоволодіння № [ADDRESS], від 19.03.2014 року зареєстроване у реєстрі за №304; скасувати частково Свідоцтво про право на спадщину за законом виданого на ім'я [PERSON] щодо права на 1/3 частину домоволодіння № [ADDRESS], від 19.03.2014 року зареєстроване у реєстрі за №305; визнати за [PERSON], право власності на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. 03.12.2014 року позивач збільшила позовні вимоги і просила суд скасувати Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2014 року (зареєстрованого в реєстрі за №304; спадкова справа №7/2014), яким [PERSON] надано право на ? частку спадкового майна, яке складалося в цілому з 4/6 частин домоволодіння [ADDRESS] і встановивши за [PERSON] і [PERSON] право на спадщину за законом по 1/3 частці із вище зазначеного спадкового майна, яке складалося в цілому з 4/6 частин домоволодіння [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON]; скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2014 року (зареєстрованого в реєстрі за №305; спадкова справа №8/2014), яким за [PERSON] зареєстровано право на спадщину, яка складається з 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS], визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частині спадкового майна за кожним, що залишилося після смерті матері - [PERSON] і складається з 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві в редакції від 03.12.2014 року та просили їх задовольнити в повному об'ємі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначила, що позивач не надала доказів, які б підтвердили, що вона вступила в управління або володіння спадковим майном та не зазначено дій, які підтверджують її вступ (сплата платежів, сумісне проживання разом із спадкодавцем на час його смерті). Крім того, пояснення свідків містять різну та суперечливу інформацію. З 1998 року [PERSON] була прописана за адресою: [ADDRESS] до 03.09.2001 року; з 2001 року по лютий 2002 року - тимчасова реєстрація, 19.03.2002 року виписана та знову зареєстрована 11.10.2002 року на 6 місяців. Це не є доказом того, що [PERSON] проживала в [ADDRESS]. Вважає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили, що вона на протязі 6 місяців прийняла спадщину після смерті батька. Також позивач стверджує, що вона прийняла спадщину після смерті матері, однак це не відповідає дійсності. З 31.01.2007 року [PERSON] зареєстрована в м. Скадовську та 02.12.2009 року була знята з реєстрації, тобто сумісне проживання з матір»ю також не підтверджене. Вважає, що [PERSON] як спадкоємець пропустила всі передбачені законодавством строки, спадщина розділена, видані свідоцтва. В цілому вважає, що суду не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог та обраний спосіб захисту є не правильним. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова Олена Григорівна - в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, при винесені рішення покладаючись на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін та допитаних в процесі свідків, дослідивши письмові докази справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Судом по справі встановлено, що , відповідно до актового запису № 802 Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. За будинковою книгою для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] та за паспортом [PERSON] було встановлено, що станом на 19 березня 2002 року остання була зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З огляду на той факт, що [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за місяць після смерті батька у спірному домоволодінні, суд вважає, що вказані дії свідчать про фактичне вчинення дій позивачем щодо прийняття спадщини після смерті батька. Згідно актового запису № 352 Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] [INFO] померла. Факт проживання на момент смерті [PERSON] з [PERSON] підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками, а саме: Свідок зі сторони позивача [PERSON], пояснила, що вона є кумою позивача, знайома з усією родиною [PERSON], оскільки приходила в гості до них ще коли були живі батьки. Тоді [PERSON] проживала у літній кухні разом з дітьми. Після смерті батька перейшла до матері в хату, де й проживає й дотепер. Свідок зі сторони позивача [PERSON] пояснила, що вона колишня квартальна (1998-2008рр) за адресою, де проживає позивач. Зазначила, що [PERSON] постійно проживала з батьками, коли не виїжджала за кордон, по приїзду на Україну іншого місця проживання не мала. На момент смерті батька і матері була вдома, проводила похорони та інше. Діти [PERSON] також проживали постійно з покійними батьками позивача, у вказаному районі відвідували школи, садочки та інше. Свідок зі сторони позивача [PERSON] пояснила суду, що позивач- її матір. Вона часто виїжджала за кордон на заробітки, оскільки у неї троє дітей, а після розлучення із батьком утримувати дітей ніхто не допомагав. Вони постійно проживали із дідусем і бабусею, в похоронах приймали особисту участь. На момент смерті бабусі матір також проживала в [ADDRESS]. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] підтвердив факт, що на момент похорон [PERSON] [PERSON] була присутня і приймала участь в похоронах. Пояснення свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вказаний свідок на момент смерті обох спадкодавців був відсутній, всі пояснення з приводу фактів, викладених у позові, повідомляв суду з того, що йому розповідав свого часу відповідач. У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що представником відповідача не доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її . Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 3.1 Листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на той факт, що [PERSON] неодноразово зверталася до нотаріальної контори з метою отримання права на спадщину, про що свідчать Лист третьої Херсонської державної нотаріальної контори №1509/01-16 від 27.08.2011 року, Лист №134/01-16 від 27.05.2014 року приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової О. Г., та до Комсомольського районного суду м. Херсона з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і отримання аналогічного права на неї, а також з врахуванням того, що позивач від спадщини не відмовлялася, відповідач заперечує наявності права на спадщину у позивача, остання проживала з народження і проживає й дотепер у спірному домоволодінні, суд вважає, що право власності спадкоємця [PERSON] на спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS], підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання На підставі вище викладеного,

Outcome: approved