Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 05 липня 2012 року. Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина навчається у Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту ім. В. Лазаряна на денній формі навчання. В грудні 2008 року відповідач виїхав до Сполучених Штатів Америки де працює по цей час за контрактом на підприємстві «InfoReach Inc.» на посаді керівника з розвитку підприємств зв'язку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від заробітку відповідача щомісячно починаю із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною 23 років. Позивач в судове засіданні не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1997 року, який було розірвано за рішенням суду 05 липня 2012 року. Від зазначеного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14 червня 1997 року. Відповідно до довідки Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. В. Лазаряна, [PERSON] є студентом 2 курсу факультету ПЦБ, денної форми навчання на бюджетній основі. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Згідно довідки «InfoReach Inc.» від 31 жовтня 2011 року та декларації про податок [PERSON] працює на посаді начальника з розвитку з 13 січня 2009 року та має дохід у розмірі 95,000 доларів США на рік. Враховуючи встановлені обставини, майновий стан відповідача, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, а з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років, оскільки відповідач є батьком дитини, працездатний, працює та має регулярний і стабільний заробіток, і зобов'язаний матеріально утримувати сина. Таку допомогу він має можливість надавати. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved