Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

у Радивилівський районний суд звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 28.07.2016 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 955). Під час шлюбу з відповідачем [INFO] року народився син [PERSON]. Шлюб на даний час не розірвано. Однак, утриманням дитини займається лише вона. Відповідач не бажає брати участі у вихованні сина та забезпечувати її матеріально. Крім того, вона, як мати, що доглядає дитину до трирічного віку має право на отримання допомоги від чоловіка на своє утримання, оскільки в зв'язку з доглядом дитини не має можливості працевлаштуватися та отримувати дохід. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в сумі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. У відкритому судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала повністю та просила його задовольнити. [PERSON] пояснила, що отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною у розмірі 860 грн. Даних коштів бракує, у зв'язку із значними витратами на її лікування, купівлю дитячого харчування - безлактозну суміш, підгузники, та іншими необхідними витратами для догляду за дитиною та нею. Відповідач заявлені вимоги щодо стягнення з нього на утримання позивачки аліментів визнав частково та вказав на можливість сплачувати такі аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно. Пояснив, що перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, проживає в сім'ї батьків, будь-якого доходу не отримує, тому заявлену позивачкою суму немає можливості сплачувати. Представник відповідача - адвокат [PERSON] пояснив, що позивачка має право на утримання чоловіком до досягнення дитиною трирічного віку тільки у разі можливості чоловіка сплачувати аліменти на її утримання, однак відповідач будь-якого доходу не отримує, а відтак не має можливості сплачувати такі аліменти. Ухвалою суду від 28.09.2018 р. позовну заяву прийнято до провадження із призначенням до судового розгляду. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд заслухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.07.2016 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 955), про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 28.07.2016 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с. 4). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], його батьком вказаний [PERSON], а мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] видане 05.10.2017 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Як вбачається із довідки Корецької районної філії Рівненського ОЦЗ № 1167 від 07.11.2018 р., копії трудової книжки серії [NUMBER], заведеної 01.11.2009 р., відомості про працевлаштування [PERSON] відсутні та він перебуває на обліку як безробітній з 06.11.2018 р. Суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне стягувати аліменти з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Згідно із статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітній, що не спростовано іншими доказами, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] має дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. Враховуючи наведене та обставини, передбачені ст. 84 СК України, беручи до уваги матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково і стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на її утримання в сумі, визнаній відповідачем, у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 18.06.2018 р., а тому за правилами ст.191СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнути з [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial