Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просив суд: зобовязати відповідача [PERSON] відшкодувати позивачу, [PERSON], витрати понесені на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, [PERSON], який помер 23.0.2015 року, в розмірі 8000 грн.( третя частина від загальної суми витрат)( а.с.1-2). Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 23.04.2015 року помер його син, [PERSON], [INFO], який постійно проживав: [INFO]. Спадкоємцями першої черги за законом є він, дочка померлого, відповідач [PERSON], та мати померлого [PERSON], третя особа у справі, в рівних частках по 1/3. Зазначив, що померлий за життя був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, стан його здоровя був незадовільний, з 2007 року хворів на хронічний лейкоцитарний лейкоз В ІІІ стадії, пухлина лівої нирки в стадії загострення. Вказує, що догляд та лікування хворого сина здійснював він, його дружина [PERSON]М та сестра померлого [PERSON], оскільки коштів, які виплачувалися в рахунок пенсії по інвалідності, на лікування не вистачало. Він та його дружина є пенсіонерами, теж отримують маленьку пенсію, а тому позичали кошти у сторонніх людей, про що свідчать надані боргові розписки, купувати ліки, наймати людей з автомобілем для поїздок до обласної лікарні в м. Луганськ та оплачувати послуги лікарів. Крім того, ним були витрачені кошти на поховання сина, що включає: придбання належного охайного одягу, ритуальну послугу-духовий оркестр та транспортний засіб для доставки гроба на кладовище, поминальний обід після поховання, поминки на сороковий день після поховання. Кошти на проведення поховання також були позичені в борг. Загальна сума коштів, взятих в борг, становить 24\~000 грн. Також позивач стверджує, що відповідачем було отримано в УПФУ в Новопсковському районі Луганської області, допомогу на поховання [PERSON] в розмірі 4000 грн., частину якої відповідач витратила на придбання гроба, вінків та інших ритуальних предметів, а частину коштів в сумі 2000 грн. передала сестрі померлого [PERSON] для придбання памятника. Поскільки відповідач будь-якої допомоги на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця не надавала, позивач вважає, що остання зобовязана відшкодувати йому такі витрати в розмірі 8000 гривень, що складає третю частину понесених витрат відповідно до її 1/3 частки у спадщині. В судовому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції з Новопсковським районним судом Луганської області, позивач та його представник підтримали позовні вимоги та обставини викладені в позові, просили задовольнити позов в повному обсязі. В подальшому в судове засідання не зявилися, однак направили суду заяви, в яких просили судове засідання 08.11.2017 року проводити без їхньої участі(а.с.124,125). Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала надані до суду письмові заперечення (а.с. 72,73, 80,81). Вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено та не надано доказів, скільки саме грошей з 24\~000 гривень було ним витрачено на утримання спадкодавця, яка саме сума була витрачена на утримання спадкодавця та яка сума на поховання. Вважає, що розписки про отримання позивачем коштів у борг, не можуть бути належними доказами понесення відповідних витрат. Відповідач стверджує, що кошти витрачені на проведення поминальних обідів, у відповідності до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» не належать до витрат на поховання спадкодавця, а тому підстав для їх відшкодування не має. Не заперечувала факт отримання допомоги на поховання батька в розмірі 4000 грн, які витратила на придбання гроба, вінків, іншого для поховання, решту 2000 грн. віддала сестрі покійного батька [PERSON] на придбання та встановлення памятнику. З цих підстав, вважає вимоги про стягнення з неї витрат на придбання одягу, оплату духового оркестру та встановлення гранітного памятника, необґрунтованими та безпідставними, тому і просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В подальшому просила проводити розгляд справи за її відсутності. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак направила суду заяви, в яких просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.46,103,12). Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, в режимі відеоконференції з Новопсковським районним судом Луганської області: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. У відповідності до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. У тому числі розяснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 23 квітня 2015 року у віці 57 років помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги після його смерті є: [PERSON]- донька померлого, відповідач у справі, [PERSON] та [PERSON]- батьки померлого, позивач та третя особа. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи: Новопсковська державна нотаріальна контора, [PERSON], про усунення від права на спадкування, відмовлено повністю(а.с.28-30). Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року залишено в силі (а.с.23-27).Рішення суду від 27.04.2016 року набрало чинності 19.06.2016 року. Вказаними судовими рішеннями встановлені зазначені вище обставини. За змістом ч.3ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи наведені обставини та вищезазначені положення норм матеріального закону, частка спадкоємців: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у спадщині після смерті [PERSON] має становити 1/3 спадкового майна, що також підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 27 липня 2016 року (а.с. 19, 21). Відповідно до ч. 1ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодовувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та на поховання спадкодавця. Як розяснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Як визнано сторонами та підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та наданими позивачем письмовими доказами, похованням спадкодавця [PERSON] займався позивач [PERSON], який поніс витрати на поховання сина. На підтвердження зазначених витрат позивачем було надано: - накладну № 179 від 05.02.2016р. на придбання та установку памятника в розмірі 4500 грн., - накладну від 23.04.2015 року про придбання одягу на суму 515 гривень;- накладну від 23.04.2015 року про оплату духового оркестру в сумі 650 гривень; -накладну №11 від 23.04.2015 на оплату поминального обіду в день проведення похорон на суму 4709 гривень; -накладну № 15 від 02.06.2015 року на проведення поминального обіду на 40-й день смерті на суму 2459 гривень; -накладну № 20 від 23.04.2016 р. на проведення поминального обіду річниці смерті на суму 3144 гривень (а.с.13-18). Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини і до поміщення труни з тілом у могилу, з чого слідує, що церемонія поминання не відноситься до поховання. Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів після поховання [PERSON] не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язаний спадкоємець відповідно до статті 1232 ЦК України, а тому стягненню не підлягають. За приписами ст.ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені повними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до довідки, виданої 22.12.2016 року УПФУ в Новопсковському районі (а.с.4), позивач [PERSON] знаходиться на обліку у вказаному управлінні та отримує пенсію за віком в розмірі 1678 гривень 54 копійки. В той же час, позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що ним понесені витрати на утримання та лікування спадкодавця (придбання ліків, оплату послуг лікарів, тощо). Надані позивачем розписки про отримання грошових коштів у борг (а.с. 10-12) не є належними доказами понесення ним відповідних витрат. Зазначені витрати не є доведеними, а отже стягненню не підлягають. Як було встановлено рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року та ухвалою апеляційного суду Луганської області від 29 червня 2016 року, а також не заперечується сторонами у справі, відповідач [PERSON] отримала допомогу на поховання [PERSON] в розмірі 4000 гривень, здійснила поховання [PERSON], а частину допомоги в розмірі 2000 гривень віддала сестрі померлого [PERSON] на придбання та установки надгробного памятника. З огляду на наведене, даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи , суд вважає за обґрунтоване покласти на відповідача обовязок по відшкодуванню понесених позивачем витрат на поховання спадкодавця у загальному розмірі 3665 гривень, а саме: частину витрат на придбання памятника в сумі 2500 гривень, витрати на духовий оркестр в сумі 650 гривень, витрати на придбання одягу в сумі 515 гривень, а у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивач, згідно ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду від 23.02.2017 року, був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial