Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить припинити стягнення з нього [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1997 року. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вся сім`я проживала в [ADDRESS] . Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю [PERSON] за вищевказаною адресою. Софія навчалася в Носівській міській гімназії, а Олександр у Носівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1. Батько [PERSON] добровільно надавав кошти на утримання дітей, їх навчання, лікування та додаткові витрати, приймав активну участь у вихованні та лікуванні дітей. Відповідно до судового наказу, встановленого Носівським районним судом Чернігівської області від 24 січня 2018 року по справі № 741/48/18 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей на користь їх матері [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року. За весь час проживання окремо від дітей, [PERSON] сплачував аліменти добровільно, більше чим передбачено згідно судового наказу, також купував дітям одяг, надавав кошти на навчання і особисто та за власний рахунок займався лікуванням дітей. З 26 квітня 2020 року діти почали проживати разом з батьком [PERSON] у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Підставами переїзду дітей слугував той факт, що зі сторони матері [PERSON] та її співмешканця чинився психологічний тиск на дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти були налякані, розгублені та стривожені. Після дзвінка дітей позивач забрав їх до себе проживати, мати [PERSON] не чинила перешкоди щодо переїзду дітей. Сина [PERSON] після переїзду зарахували до Київської середньої загальноосвітньої школи № 243. Відповідно до консультативних висновків лікаря НДСЛ «ОХМАДИТ» від 01.07.2020 та 14.07.2020 у [PERSON] , [INFO] , встановлені діагнози: F41.3 (змішаний тривожний розлад), F43.8 (інші реакції на тяжкий стрес), F90.0 (розлади рухової активності та уваги). Рекомендовано: систематична робота з лікарем - психологом, ліки тенотен дитячий, зменшення контакту з матір`ю до повного обстеження, також зазначено, що спілкування з матір`ю є небажаним зі сторони самої дитини та з точки зору психокорекційної роботи. За результатами комплексної психодіагностики встановлено, що для [PERSON] сильним психотравматичним фактором є негативний досвід проживання з матір`ю та вітчимом, в зв`язку з чим дитині рекомендовано зменшити можливість повторної травматизації. Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року вказану справу прийнято до провадження судді Крупини А.О., постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині припинення стягнення з нього аліментів підтримав та просив їх задовольнити, пояснив, що діти проживають в ним та знаходяться повністю на його утриманні. Від стягнення аліментів з [PERSON] на користь дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей відмовився. Відповідач, представник відповідача адвокат Дроб`язко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно визнали, проти задоволення даної вимоги не заперечували. Відповідач пояснила, що судовий наказ про стягнення аліментів на виконання до відділу ДВС вона не пред`являла. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, її представника адвоката Дроб`язко О.О., дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд робить нижченаведений висновок. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Судом встановлено, що Носівським районним судом Чернігівської області від 24 січня 2018 року (єдиний унікальний номер 741/48/18, провадження № 2/741/4/18) було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП не встановлено, громадянина України, місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно копії довідки виданої житлово-будівельним кооперативом «АВТОМАТ-4» Подільського району міста Києва від 11 вересня 2020 року № 16/09 [PERSON] мешкає в [ADDRESS] . Його діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , проживають разом з ним за вказаною адресою (а.с. 26). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22 вересня 2020 року, затвердженого т.в.о. начальника служби у справах дітей та сім`ї Подільської районного в місті Києві державної адміністрації Л. Федоровою, за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору оренди від 01.05.2020 р. проживають [PERSON] , 1968 р.н. (батько), [PERSON] , 2005 р.н. (донька), [PERSON] , 2010 р.н. (син). Умови проживання добрі, квартира обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Санітарний стан житла відповідає нормі. Для дітей [PERSON] та [PERSON] виділені окремі кімнати, де є місця для сну та навчання, речі особистого вжитку, одяг, шкільне приладдя. Стосунки в сім`ї добрі (а.с. 27, 28). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З урахуванням предмету даного спору (припинення стягнення аліментів), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. В судовому засіданні встановлено, що діти проживають з батьком (позивачем) і знаходяться на його утриманні, тому змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, встановлених судовим наказом Носівського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2018 року (єдиний унікальний номер 741/48/18, провадження № 2-н/741/4/18). При вирішенні вказаного спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved