Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування 25988,14 грн. та судові витрати, які складають з суми судового збору в розмірі 1290,00 грн. та витрат за проведення експертизи в сумі 1000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 грудня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Ford Tranzit» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] 27.01.2015 року Деснянським районним судом м. Києва винесено постанову, про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП. 23.11.2015 року позивач, в якості потерпілого звернулась до ПрАТ «УОСК» із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення виплати страхового відшкодування. ПрАТ «УОСК» надіслало повідомлення № 13 від 04.01.2016 року, в якому було зазначено, що ПрАТ «УОСК» відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 14623,40 грн. Зазначила, що станом на 25.12.2016 року відповідач свої зобов'язання не виконав і не сплатив належну суму страхового відшкодування, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, про день час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 19.12.2014 року о 10:40 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] по вул. Градинський, 18 в м. Києві перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не скористався допомогою сторонніх осіб, не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого під час виїзду з місця стоянки заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобіль позивача «Форд», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Peugeot», д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого позивач понесла значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. [PERSON] є власником автомобіля марки «Форд». Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 979 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право в першу чергу отримати відшкодування, заданої йому шкоди за рахунок страхової виплати, і тільки у разі недостатності такої виплати для повного відшкодування шкоди - різницю отримати від особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Встановлено, що позивачем відповідачу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» були надані усі необхідні документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було визнано вказану подію страховою та прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 14623,40 грн., що підтверджується повідомленням №13 від 04.01.2016 року. Проте, відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» кошти на користь позивача виплачені не були. 29 травня 2017 року судовим експертом Таракановим Ю.Ю. був складений висновок №96 експертного автотоварознавчого дослідження з якого вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Форд» держномер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, що сталася 19 грудня 2014 року, станом на дату проведення дослідження - 29 травня 2017 року, з урахуванням розцінок Київського регіону, складає : 25988,14 грн. Ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що висновок містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань. Оцінивши висновок за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі. У зв'язку із зазначеним, позивач просила стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування 25988,14 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, також, із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Судом достовірно встановлено, що ДТП, яка сталася 19.12.2014 року визнана страховою компанією, в якій застрахований автомобіль позивача, страховим випадком. З огляду на вищевикладене, 19.12.2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди стався страховий випадок за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок чого у власника застрахованого автомобіля [PERSON] - особи, відповідальність якої застрахована за договором із ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», настала цивільно-правова відповідальність. Згідно п. 3 ч. 1. ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 36 цього ж закону страховик

Outcome: approved