Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У січні 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 20.01.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. У порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував і станом на 31.12.2014 року має заборгованість в розмірі 11616,78 грн., із яких сума заборгованості за кредитом 8605,67 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1881,74 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 100,00 грн. А також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов: 500,00 грн. - фіксована частина, 529,37 грн. - процентна складова. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача до суду не з'явився, направив до суду письмову заяву від 18.03.2015 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №47 від 14.03.2015 року та за допомогою СМС-повідомлення, проте до суду не з'явився, причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 20.01.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір. Позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами до 25 числа місяця, наступного за звітним, в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн., що підтверджується копією заяви позичальника, довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «кредитка універсальна» 30 днів пільгового періоду», підписані відповідачем, Умовами та правилами надання банківських послуг Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання однієї сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських, послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін, тобто строк дії договору не припинився. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31.12.2014 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 11616,78 грн., із яких сума заборгованості за кредитом 8605,67 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1881,74 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 100,00 грн., штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина, 529,37 грн. - процентна складова. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією його паспорта. Згідно п. 25 ч. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р, м. Торез Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що штрафи, які нараховані банком до сплати у розмірі 500,00 грн. та 529,37 грн., з 14.04.2014 року стягненню не підлягають, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Крім цього, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для нарахування та стягнення комісії в сумі 100,00 грн., оскільки ані в анкеті-заяві позичальника, ані в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» відсутня комісія за кредитне обслуговування, а пункт 2.1.1.12.8 Умов та правил надання банківських послуг робить відсилку щодо права банку на отримання комісії за обслуговування до Тарифів (пам'ятки клієнта), довідки про умови кредитування. З урахуванням цього, суд приходить до висновку, що відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у загальній сумі 10487,41 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору в сумі 219,24 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (на 90 %). На підставі викладено,

Outcome: partial