Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що його батько [PERSON] працював на шахті «Ювілейна» правонаступником якої є ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та отримав професійне захворювання у зв'язку з чим йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності. [INFO] його батько помер від професійного хронічного захворювання - пиловий бронхіт що встановлено довідкою МСЕК від 15.09.2010 року. Смерть батька є для нього великим горем, тяжкою втратою, яку нічим не можна компенсувати та замінити. Вважає, що смертю батька йому було спричинено моральну шкоду. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000,00 грн. (а.с.1-3). Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто моральну шкоду у сумі 10000,00 грн. (а.с.20-22). В апеляційній скарзі (а.с.25-27) ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просило рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки; - суд не звернув уваги на те, що згідно ст.6 СК України та ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, тобто 18 років; - позивачу на день смерті його батька вже виповнилось 18 років, а тому на нього не розповсюджується положення норми ст.1168 ЦК України; - позивачем не надано доказів щодо спричинення йому моральної шкоди; - медичний висновок про встановлення факту моральної шкоди позивачем суду не надано. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що батько позивача знаходився у трудових відносинах з відповідачем, під час яких отримав професійне захворювання, за висновком МСЕК йому встановлено стійку втрату професійної працездатності; за висновком МСЕК причиною смерті батька позивача встановлено професійне захворювання - пиловий бронхіт; позивач є дитиною померлого. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком МСЕК від 15 березня 2010 року батьку позивача встановлено первинно 100 % втрати професійної працездатності та 1-групу інвалідності (а.с.5). За висновком МСЕК від 15.09.2010 року встановлено причинний зв'язок смерті батька позивача [INFO] з його професійним захворюванням (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Зазначена норма матеріального права не надає роз'яснення стосовно віку дитини (усиновленого), які мають право на відшкодування моральної шкоди. Тому слід виходити з поняття дитини, визначеного в ст.6 СК України. Згідно ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Так само врегульовано право дитини на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, в ст.1200 ЦК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті; шкода відшкодовується 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Таким чином, задовольняючи позовні вимоги позивача, як дитини померлого потерпілого, суд першої інстанції не врахував, що для відшкодування моральної шкоди має не родинні відносини між позивачем та померлим, а правовий статус особи як дитини, яка в силу свого статусу дитини на день смерті потерпілого була на його утриманні або мала на день його смерті право на одержання від нього утримання. За таких обставин рішення суду першої інстанції про відшкодування на користь позивача моральної шкоди, завданої смертю батька, як дитині померлого підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права у ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаного позову. З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, як дитині померлого не підлягають задоволенню, оскільки не передбачені законом, а тому в їх задоволенні слід відмовити. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed