Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У січні 2020 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 055-2008-987, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 190 000 доларів США, строком до 01.04.2038 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 01.04.2008 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору позичальником, рішенням Печерського районного суду м. Києві від 17.11.2014 року з відповідача-1 - [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 204 344,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.01.2014 року складало 1 633 328,31 грн. На виконання рішення суду 17.11.2014 року видано виконавчий лист 757/2428/14-ц, який пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявському А.М. В межах примусового виконання ВП № 57867456 було описано та арештовано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , з метою проведення процедури її реалізації та погашення заборгованості за виконавчим листом № 757/2428/14-ц від 17.11.2014 року. 04.03.2019 року електронні торги не відбулись, так як від жодного підтвердженого учасника не надійшла цінова пропозиція. У відповідності до ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» позивач звернувся до приватного виконавця з заявою та 14.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва - Телявським А.М., складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. В подальшому, 18.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , заг. площею 61,60 кв.м. за АТ «Універсал Банк» та видано свідоцтво № 403 про залишення за собою майна з прилюдних торгів, номер запису про право власності: 30736538 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Листом від 27.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. встановлено, що відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що суперечить умовам іпотечного договору, оскільки відповідач-1 без відповідної згоди позивача зареєструвалась у спірній квартирі та зареєструвала відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Оскільки право власності на спірну квартиру у відповідача-1 припинилось внаслідок звернення стягнення в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження № 57867456 на предмет іпотеки, шляхом опису та арешту та подальшу реалізацію через процедуру електронних торгів, результати яких є чинними, то остання втратила право користування житловим приміщенням та відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, як члени сім`ї, відповідач-2 та відповідач-3 також втратили право користування жилим приміщенням, у зв`язку з припиненням права власності у відповідача-1. Таким чином, відповідачі безпідставно порушують право власності позивача, у зв`язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 20.01.2020 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження на 20.03.2020 року (а.с. 31). Ухвалою суду від 01.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2020 року (а.с. 63). Копія вказаних ухвал, направлені на адресу відповідачів, повернулись на адресу суду з неврученням, у зв`язку з закінченням строку зберігання, що відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідачів. Причини неявки відповідачів суду не відомі. У встановлений вказаною ухвалою строки відповідачі відзиви на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подавали. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи не заперечив та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник третьої особи направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, одночасно просив прийняти рішення з урахуванням наданого ним висновку (а.с. 56-60). За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзиви не подали. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 01.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачем-1 [PERSON] було укладено кредитний договір № 055-2008-987, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу-1 кредит у сумі 190 00, дол. США, строком до 01.04.2038 року (а.с. 7-9). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 01.04.2008 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (а.с. 13-14). Рішенням Печерського районного суду м. Києва у цивільній справі № 757/2428/14-ц позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 055-2008-987 від 01 квітня 2008р оку в розмірі 204 344,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.01.2014року (1долар США - 7,993 грн.) складала 1 633 328 грн. 31 коп. На виконання рішення суду 17.11.2019 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 757/2428/14-ц, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. відкрито виконавче провадження № 57867456, в межах якого описано та арештовано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , з метою проведення процедури її реалізації. Відповідно до протоколу № 390977 проведення електронних торгів від 04.03.2019 року останні не відбулись на підставі того, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція (а.с. 16). Згідно з актом про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 14.03.2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. у відповідності до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» передав у власність АТ «Універсал Банк» квартиру [ADDRESS] , на загальну суму 1 798 940,00 грн., що станом на день винесення акту в еквіваленті за курсом НБУ становить 67 376,02 доларів США, що належить боржнику [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю., за реєстровим № 1245 від 01.04.2008 року, в рахунок погашення суми боргу в розмірі 1 798 940,00 грн., що станом на день винесення акту в еквіваленті за курсом НБУ становить 67 376,02 доларів США, згідно з виконавчим листом № 757/2428/14-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва 17.11.2014 року (а.с. 17). На підставі вказаного акту про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 14.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. 18.03.2019 року видано АТ «Універсал Банк» свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , за реєстровим № 802 у реєстровій книзі за № 834 (а.с. 18). Згідно до Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 159918546, дата формування 18.03.2019 року, АТ «Універсал Банк» належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 19). Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. від 27.05.2019 року повідомлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника. З припиненням прав власника, припиняються і права членів його сім`ї. Новий власник безумовно має право ставити питання про виселення членів сім`ї колишнього власника житла. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (зокрема, подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Тому, за порівняльним аналізом ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. 150, 156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти висновку що положення ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 та Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 1 - [PERSON] не є власником спірної квартири, а право користування відповідачів є похідним від права власності колишнього власника житла. Таким чином, з втратою права власності на спірну квартиру відповідачі втратили і право користування квартирою. При цьому, на час розгляду справи у суду відсутні відомості про визнання недійсними укладених між сторонами правочинів та/або визнання незаконним набуття позивачем права власності на спірну квартиру. Таким чином, реєстрація відповідачів в квартирі колишнього власника позбавляє позивача АТ «Універсал Банк», як нового власника майна, в повній мірі володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом позбавлення права користування спірною квартирою, відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як вбачається з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 30.06.2015 у справі № 21-1438а15. Що стосується реєстрації в спірній квартирі неповнолітньої особи [PERSON] , [INFO] , то суд вважає за необхідне зазначити наступне. За положеннями ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Оскільки суд дійшов висновку, що матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] втратила право користування спірною квартирою, суд приходить до висновку про можливість позбавлення відповідача 3 - [PERSON] в особі законного представника [PERSON] права користування спірною квартирою. При цьому суд бере до уваги наданий представником Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Невмержицьким А. висновок від 26.02.2020 року № 105/01-719/В-140 відповідно до ст. 19 СК України, згідно з яким, позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, надано докази не проживання відповідачів у спірній квартирі та факт перетинання державного кордону відповідачем 1 - [PERSON] без повернення. Відомості, де знаходиться малолітня дитина і чи перетинала вона кордон разом з матір`ю не надані. Дитина за своїм віком не може залишатися за місцем проживання окремо від батьків, що в такому разі буде суперечити наведеним вище вимогам ст. 29 ЦК України. Право малолітньої особи на користування даним житловим приміщенням є також похідним від права її батьків, на яких відповідно до норм чинного сімейного законодавства покладається обов`язок щодо утримання, піклування та створення належних умов існування малолітньої дитини. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на повнолітніх відповідачів 1 - [PERSON] та відповідача 2 - [PERSON] в рівних частинах, тобто по 960 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved