Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що у липні 2015 року померла його мати [PERSON], після чого було відкрито спадщину на належне їй майно, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS]. З метою прийняття спадщини позивач звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як право власності на вказане спадкове майно було не зареєстроване померлою у передбаченому законодавством порядку. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в поряду спадкування за законом після смерті його матері [PERSON]. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилаиь, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вказано, що позовні вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с.41). Представник Київської міської ради Солдатченко Л.М. в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, до суду надійшли письмові пояснення з проханням розглядати справу у відсутності представника (а.с.36-37). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Дніпровським бюро ЗАГС м. Києва 20.04.1973 року (а.с.12). Як вбачається з ордеру на житлове приміщення в будинку ЖБК «Учитель 3» №094170 від 15.09.1992 року, виданого на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК «Учитель 3», затвердженого рішенням Київської міської ради народних депутатів №550 від 30.06.1992 року, [PERSON], як члену ЖБК, для сім`ї в складі 2 осіб (разом з сином [PERSON].) було надано двокімнатну квартиру [ADDRESS], жилою площею 30 кв.м (а.с.6). Як свідчить довідка ЖБК «Учитель 3» №20/04 від 20.04.2016 року, пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] внесено повністю в сумі 14 987 крб. (а.с.11). Відповідно до Закону України «Про власність» №697-ХІІ від 07.02.1991 року, право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. Так, в силу вимог ст.15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. [INFO] у м. Києві померла [PERSON] у віці 70 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 10.07.2015 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Отже, у позивача виникло право на спадкування двокімнатної квартири [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до державного нотаріуса 7-ої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], однак завідуючою 7-ої київською державною нотаріальною конторою Конончук Т.В. 27.02.2016 року було надано письмове роз`яснення, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване відповідно до чинного законодавства (а.с.9). Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки позивач, як спадкоємець померлої [PERSON] позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування у зв'язку з не проведенням реєстрації права власності на вказану квартиру та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що набуття позивачем в порядку спадкування за законом права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] нічиїх прав та інтересів не порушує, є правомірним та відповідає нормам закону, проте не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З огляду на встановлені обставини, виходячи з положень ст.16 ЦК України, яка надає кожній особі право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та визначає можливі способи захисту прав, та ст.328 цього Кодексу, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved