Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У серпні 2018 року Київська місцева прокуратура №5 в інтересах держави в особі: Київської міської ради звернулась до суду з вищевказаним позовом. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Київською місцевою прокуратурою №5 встановлено факт незаконного, без достатніх правових підстав вибуття нерухомого майна з комунальної власності усупереч волі законного власника. Встановлено, що згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2018, державним реєстратором філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області Донським Ярославом Сергійовичем внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (відповідачем). Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39695067 від 15.02.2018. Підставою виникнення права власності стало свідоцтво про право власності на житло видане згідно з розпорядженням №3145 від 29.12.2006, видавник КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м.Києві. Однак, згідно листа Управління житлово-комунального господарства від 22.03.2018 №89 станом на 21.03.2018 органом приватизації державного житлового фонду Оболонського району м.Києва приватизація квартири [ADDRESS] не здійснювалась. Крім того, встановлено, що згідно з розпорядженням №3145 від 29.12.2006, «Про приватизацію державного житлового фонду в Оболонському районі» органом приватизації КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м.Києві квартира [ADDRESS] у приватну власність не передавалась. Крім того, згідно з інформацією КП «КМБТІ» від 16.02.2018 №062/14-1847 (И-2018) квартири в будинку [ADDRESS] на праві власності не реєструвались. Також, відповідно до листа Оболонської районної державної адміністрації від 26.03.2018 №104-2609 органом приватизації державного житлового фонду Оболонського району м.Києва приватизація квартири [ADDRESS] не здійснювалась. Разом з тим на підставі рішення виконавчого комітету Мінської районної Ради народних депутатів м.Києва від 06.02.1990 №80 «Про надання житлової площі та вирішення питань працівників підприємств, організацій та установ району», [PERSON] , 1957 року народження з сім`єю у складі трьох осіб (її, сина - [PERSON] , 1976 року народження, дочки - [PERSON] , 1978 року народження) як двірникові житлово-комунальної контори Домобудівного комбінату №4, видано ордер на право зайняття службового житлового приміщення (службова квартира [ADDRESS] ). Згідно з пунктами 3,14 розпорядження Мінської районної державної адміністрації м.Києва від 22.11.2000 №944 «Про надання житлової площі» зазначена вище квартира була виключена з числа службових за клопотанням керівництва житлового управління «Західне» за угодою Київської міської державної адміністрації з видачею ордера серії Б (ордер на жиле приміщення №025713 серія Б виданий 09.01.2001) на це жиле приміщення [PERSON] 1957 року народження, з сім`єю у складі трьох осіб (її, сина - [PERSON] , 1976 року народження та дочки - [PERSON] , 1978 року народження). Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.03.2003 №421 «Про передачу житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж та відокремленого об`єкта комунального призначення комунальної власності територіальної громади міста Києва» житловий будинок [ADDRESS] (а також квартира №1 в цьому будинку) належать до комунальної власності територіальної громади Оболонського району м.Києва. Відповідно до рішення Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м.Києва» житловий будинок [ADDRESS] (а також квартира №1 в цьому будинку) належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в м.Києві» житловий будинок [ADDRESS] (а також квартира №1 в цьому будинку) належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва (в межах неприватизованого житла), є у віданні Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації та знаходиться в управлінні (на балансі) комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» згідно з розпорядженням Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації від 31 січня 2015 року №41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади м.Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації». Таким чином власником квартири є територіальна громада м.Києва в особі Київської міської ради. Враховуючи інформацію, що міститься в актах обстеження квартири від 01.03.2018, 17.05.2018, формі №17 по квартирі [ADDRESS] , поквартирній картці по вказаній квартирі, картці прописки [PERSON] , картці прописки [PERSON] , формі №16 щодо [PERSON] , формі А (картка прописки) щодо [PERSON] , картці прописки (Форма 16) щодо [PERSON] , картці прописки щодо [PERSON] квартира вільна, замкнена та опечатана, в ній ніхто не проживає та не зареєстрований. Наймач [PERSON] ( [PERSON] ) втратила право користування, а реєстрацію її місця проживання знято у зв`язку зі смертю. Реєстрацію місця проживання членів її сім`ї також було знято. Враховуючи вищевикладене, внаслідок того, що згадуваним розпорядженням №3145 від 29.12.2006, органом приватизації КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м.Києві спірна квартира у приватну власність не передавалась, то і свідоцтво про право власності на житло від 29.12.2006, на підставі якого [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] , не видавалось і не могло бути видано, тому останній не набув право власності на спірну квартиру. Враховуючи те, що державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , проведено на підставі вказаних документів, тобто без достатніх правових підстав, а вказаним нерухомим майном відповідач заволодів незаконно, є потреба у витребуванні вказаного нерухомого майна та у скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №39695067 від 15.02.2018, відповідно до якого 15.02.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності (номер запису 24851670) [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1486438080000). Отже, внаслідок незаконного заволодіння відповідачем квартирою, що відноситься до комунальної власності, порушуються права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу уповноваженого розпоряджатися майном територіальної громади м. Києва. З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, нерухоме майно, правомочності власника щодо якого від імені територіальної громади виконує відповідна громада. Тобто економічні інтереси держави полягають і в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування. Крім того, дотримання всіма суб`єктами права встановленого законодавством порядку користування майном, у тому числі комунальним беззаперечно становить інтереси держави. На території м.Києва правомочності власника нерухомого майна від імені територіальної громади здійснює Київська міська рада. Відповідно до ст. 18-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Однак Київрадою ефективні заходи щодо повернення у комунальну власність спірної квартир не вживались. Вказане свідчить про неналежне здійснення Київрадою захисту державних інтересів, внаслідок чого територіальній громаді м.Києва створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядження спірним майном, а отже відповідно до ст. 23. Закону України «Про прокуратуру» є підстави для вжиття прокурором заходів представницького характеру шляхом пред`явлення відповідного позову. Враховуючи вищевикладене просить витребувати у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради з володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] площею 31,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1486438080000; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно № 39695067 від 15.02.2018, відповідно до якого 15.02.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності (номер запису 24851670) [PERSON] на квартиру загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1486438080000). Представник позивача - Київської місцевої прокуратури №5 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача - Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представники позивача не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Представник третьої особи - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа - Державний реєстратор філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області Донський Ярослав Сергійович в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Київською місцевою прокуратурою №5 встановлено факт незаконного, без достатніх правових підстав вибуття нерухомого майна з комунальної власності усупереч волі законного власника. Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2018, державним реєстратором філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області Донським Ярославом Сергійовичем внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (відповідачем). Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39695067 від 15.02.2018. Підставою виникнення права власності стало свідоцтво про право власності на житло видане згідно з розпорядженням №3145 від 29.12.2006, видавник КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м.Києві. Згідно листа Управління житлово-комунального господарства від 22.03.2018 №89 станом на 21.03.2018 органом приватизації державного житлового фонду Оболонського району м.Києва приватизація квартири [ADDRESS] не здійснювалась. Згідно з розпорядженням №3145 від 29.12.2006, «Про приватизацію державного житлового фонду в Оболонському районі» органом приватизації КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м.Києві квартира [ADDRESS] у приватну власність не передавалась. Згідно з інформацією КП «КМБТІ» від 16.02.2018 №062/14-1847 (И-2018) квартири в будинку [ADDRESS] на праві власності не реєструвались. Відповідно до листа Оболонської районної державної адміністрації від 26.03.2018 №104-2609 органом приватизації державного житлового фонду Оболонського району м.Києва приватизація квартири [ADDRESS] не здійснювалась. На підставі рішення виконавчого комітету Мінської районної Ради народних депутатів м.Києва від 06.02.1990 №80 «Про надання житлової площі та вирішення питань працівників підприємств, організацій та установ району», [PERSON] , 1957 року народження з сім`єю у складі трьох осіб ( [PERSON] , сина - [PERSON] , 1976 року народження та дочки - [PERSON] , 1978 року народження) як двірникові житлово-комунальної контори Домобудівного комбінату №4, видано ордер на право зайняття службового житлового приміщення (службова квартира [ADDRESS] ). Згідно з пунктами 3,14 розпорядження Мінської районної державної адміністрації м.Києва від 22.11.2000 №944 «Про надання житлової площі» зазначена квартира була виключена з числа службових за клопотанням керівництва житлового управління «Західне» за угодою Київської міської державної адміністрації з видачею ордера серії Б (ордер на жиле приміщення №025713 серія Б виданий 09.01.2001) на це жиле приміщення [PERSON] 1957 року народження, з сім`єю у складі трьох осіб (її, сина - [PERSON] , 1976 року народження та дочки - [PERSON] , 1978 року народження). Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.03.2003 №421 «Про передачу житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж та відокремленого об`єкта комунального призначення комунальної власності територіальної громади міста Києва» житловий будинок [ADDRESS] (а також квартира №1 в цьому будинку) належать до комунальної власності територіальної громади Оболонського району м.Києва. Відповідно до рішення Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м.Києва» житловий будинок [ADDRESS] (а також квартира №1 в цьому будинку) належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в м.Києві» житловий будинок [ADDRESS] ( а також квартира №1 в цьому будинку) належать до комунальної власності територіальної громади м.Києва (в межах неприватизованого житла), є у віданні Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації та знаходиться в управлінні (на балансі) комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» згідно з розпорядженням Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації від 31 січня 2015 року №41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади м.Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації». Таким чином власником спірної квартири є територіальна громада м.Києва в особі Київської міської ради. Враховуючи інформацію, що міститься в актах обстеження квартири від 01.03.2018, 17.05.2018, формі №17 по квартирі [ADDRESS] , поквартирній картці по вказаній квартирі, картці прописки [PERSON] , картці прописки [PERSON] , формі №16 щодо [PERSON] , формі А (картка прописки) щодо [PERSON] , картці прописки (Форма 16) щодо [PERSON] , картці прописки щодо [PERSON] квартира вільна, замкнена та опечатана, в ній ніхто не проживає та не зареєстрований. Наймач [PERSON] ( [PERSON] ) втратила право користування, а реєстрацію її місця проживання знято у зв`язку зі смертю. Реєстрацію місця проживання членів її сім`ї також було знято. Частиною 3 статті 9 ЖК УРСР передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальше використання і утримання визначається Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до ст. 8 якого передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності врегульовано главою 29 ЦК України, яка передбачає один із способів захисту це витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст. 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація - це не підстава набуття власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає. Так, Європейський суд з прав людини, оцінюючи можливість захисту права особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07.2001, «Аркурі та інші проти Італії» від 05.07.2001, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008). Таким чином, ст.1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність. За таких обставин втручання в право власності відповідача відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття ним такого права, що не може вважатися порушенням статті 1 Першого протоколу. Враховуючи вищевикладене, внаслідок того, що розпорядженням №3145 від 29.12.2006, органом приватизації КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м.Києві спірна квартира у приватну власність не передавалась, то і свідоцтво про право власності на житло від 29.12.2006, на підставі якого [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] , не видавалось і не могло бути видано, тому останній не набув право власності на спірну квартиру. Враховуючи те, що державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , проведено на підставі вказаних документів, тобто без достатніх правових підстав, а вказаним нерухомим майном відповідач заволодів незаконно, є потреба у витребуванні вказаного нерухомого майна та у скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №39695067 від 15.02.2018, відповідно до якого 15.02.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності (номер запису 24851670) [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1486438080000). Отже, внаслідок незаконного заволодіння відповідачем квартирою, що відноситься до комунальної власності, порушуються права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу уповноваженого розпоряджатися майном територіальної громади м. Києва. На території м.Києва правомочності власника нерухомого майна від імені територіальної громади здійснює Київська міська рада. Згідно ч. 1 ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 16 цього Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є нерухоме і рухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ст. 60 вказаного Закону територіальним громадам сіл, селищ, районів у містах право власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, нерухоме майно, правомочності власника щодо якого від імені територіальної громади виконує відповідна громада. Тобто економічні інтереси держави полягають і в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування. Крім того, дотримання всіма суб`єктами права встановленого законодавством порядку користування майном, у тому числі комунальним беззаперечно становить інтереси держави. Відповідно до ст. 18-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юристдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Однак Киїрадою ефективні заходи щодо повернення у комунальну власність спірної квартир не вживались. Вказане свідчить про неналежне Київрадою захисту державних інтересів, внаслідок чого територіальній громаді м.Києва створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядження спірним майном, а отже відповідно до ст. 23. Закону України «Про прокуратуру» є підстави для вжиття прокурором заходів представницького характеру шляхом пред`явлення відповідного позову. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved