Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № R53700232813B від 12 квітня 2012 року в сумі - 183 846 грн. 55 коп., а також понесені судові витрати в розмірі - 1 838 грн. 47 коп. В обґрунтування позову зазначається про те, що 12 квітня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53700232813B. Згідно з умовами договору банком надано [PERSON] кредит у розмірі - 77 800 грн. 00 коп., строком до 12 квітня 2016 року, зі сплатою 31,0 % річних. Відповідач зобов'язувався повертати кредит, сплачувати за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах передбачених договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», з якими він ознайомився та погодився. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків [PERSON] належним чином не виконала, і тому станом на 21 серпня 2014 року утворилася заборгованість перед банком в розмірі - 183 846 грн. 55 коп. У зв'язку з вищевикладеним позивач ПАТ «ВТБ Банк» просить суд стягнути із [PERSON] вказану заборгованість. Позивач ПАТ «ВТБ Банк» у судове засідання представника не направив. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Надали до суду письмову заяву, в якій просили суд розглядати справу у відсутності їхнього представника та вказали, що підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З копії кредитного договору № R53700232813B від 12 квітня 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] вбачається, що банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в інтересах сім'ї в сумі \-- 77 800 грн. 00 коп., терміном до 12 квітня 2016 року, із встановленою процентною ставкою - 31% річних (а.с.8-14). Пунктом 7.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № R53700232813B від 12 квітня 2012 року, станом на 21 серпня 2014 року, утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, що становить - 183 846 грн. 55 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 77 576 грн. 50 коп.; заборгованість за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язання щодо сплати процентів - 36 798 грн. 61 коп.; пеня - 69 471 грн. 44 коп. (а.с.16-19). Згідно із статтями 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено строк позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки умови кредитного договору № R53700232813B від 12 квітня 2012 року виконані не були та відповідач порушила свої договірні зобов'язання щодо належного та вчасного погашення кредиту, нарахованих відсотків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості в сумі - 183 846 грн. 55 коп. Крім того, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі - 1 838 грн. 47 коп.

Outcome: approved