Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулося з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення у солідарному порядку 172\~055,19грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач зазначав, що 29 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] укладено договір кредитування комерційного автотранспорту №06/МК/2007-980 від 29.11.2007р., за яким [PERSON] отримав кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання в сумі 74\~088грн. на придбання автотранспортного засобу марки «Богдан», модель DF 25 з відсотковою ставкою у розмірі 19,5% річних з кінцевим терміном погашення, згідно графіку погашення заборгованості до 20.11.2012р. В забезпечення кредитних зобов'язань, 29.11.2007р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором станом на 12.12.2013р. у нього виникла заборгованість у сумі 172\~055,19грн.,з яких: 71\~509,84грн.- заборгованість за кредитом; заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 73\~537,54грн., по пені 19\~755,44грн. та штрафу 7\~252,37 грн. Посилаючись на те, що відповідачі й далі продовжували ухилятися від виконання своїх зобовязань за кредитним договором та договором поруки , позивач просив стягнути з боржників в солідарному порядку заборгованість у сумі 172\~055,19грн., станом на 12.12.2013р. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, про що надала суду відповідні пояснення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про застосування судом строків позовної давності про стягнення заборгованості у солідарному порядку у сумі 172\~055,19грн. за договором поруки, укладеного 29.11.2007р., оскільки порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Строк виконання договору сплив 20.11.2012р. і банк зобовязаний був звернутися до суду з позовом, протягом шести місяців після спливу строку договору, тобто до 20.05.2013р., а позивач звернувся до суду 22.01.2014р., а також те, що вона ніяких попереджень про вимогу виконати зобовязання не отримувала від банку. Відповідач [PERSON]В та його представник позов визнали частково, оскільки не згодні з нарахованою сумою заборгованості. Вважають, що у розрахунку банку за період з 01.06.2009р. до 11.12.2013р., коли він користувався кредитом, сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом повинна визначатися за 1655 днів з суми боргу -71\~509,84грн. зі ставка 19,50%. Строк дії договору закінчився 20.11.2012р., а тому, на їх думку, розрахунок заборгованості треба брати за період з 01.06.2009р. до 20.11.2012р., тобто за 1268 днів. Сума боргу за ці дні складає 48\~437,79грн. (71509,84грн.х 19,5%:365дн.х1268 дн.). Тому, на їх думку, загальна сума заборгованості повинна складати не 73537,54грн., а 57869,72грн. (842,75грн.+1603,96грн.+18902,43грн.+48437,79грн.-11917,20грн.). Крім того, вони вважають, що банк невірно зробив розрахунок пені за прострочення сплати мінімального платежу. У розрахунку треба брати суму у 129\~372,56грн. зафіксовану на момент закінчення дії договору. Вважають що сума пені повинна складати 17569,85грн., а не 19755,44грн. Що стосується нарахованого банком штрафу у сумі 7252,37грн. за порушення строків повернення кредиту, згідно п.5.3. цього Договору, то вони цю суму не визнають, оскільки при невизначеності у договорі з якої суми нараховується штраф, банк не може в односторонньому порядку його нараховувати. З урахуванням зроблених розрахунків, позов визнають у сумі 146\~942,41грн., а не 172055,19грн. У задоволенні позову по відношенню [PERSON] просили суд відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 1049,1015,1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до умов основного договору,29 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] укладено договір кредитування комерційного автотранспорту №06/МК/2007-980 з додатком №1. Згідно п.1.1. цього Договору позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання, в сумі 74088 грн. з кінцевим терміном погашення, згідно графіку погашення заборгованості до 20 листопада 2012 року. Згідно графіку погашення заборгованості за договором відповідач, починаючи з 20.12.2007 року і до 20.11.2012 р. зобов'язаний погашати наданий кредит рівними частинами по 1944,93 грн. щомісячно до погашення наданого кредиту. В забезпечення кредитних зобов'язань, 29.11.2007р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст. ст.624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу, та неустойку у вигляді пені або штрафу, що передбачена умовами договору. Пунктом 1.3.1.1.Кредитного договору передбачено сплату позичальником відсотків на підставі відсоткової ставки у розмірі 19,5% на рік. Згідно п.5.1. Договору за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати на користь банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 5.3. позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по повернення кредиту, вказаних у графіку і визнаних на дату прострочення. Відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом нараховані правомірно. Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення боргу за кредитом на суму 71\~509,84грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 73\~537,54грн., штрафу за порушення умов кредитного договору на суму 7\~252,37 грн. . станом на 12.12.2013р. Проте суд не погоджується з вимогами банку про стягнення пені на суму 19\~755,44грн. та зменшує їх до17569,85грн., через не відповідність у визначенні понять у кредитному договорі та договорі поруки, суд не вбачає підстав для стягнення такої суми. Що стосується заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, то суд вважає що така заява не підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку \~і відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник \~і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч. 1\~ст. 554 ЦК України). Частина 2 ст.554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Положеннями ст. ст. 598, 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що на забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №06/МК/2007-980 від 29 листопада 2007 року між ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ „Надра та [PERSON] було укладено Договір поруки. Пунктом 1.1 договору поруки визначено, що відповідач [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають із Кредитного договору №06/МК/2007-980 від 29 листопада 2007 року. Також зазначено, що поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання кредитних зобовязань позичальника та поручитель ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору. Як вбачається п. 7.3. Кредитного договору і

Outcome: partial