Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], мотивуючи заявлені вимоги тим, що після смерті чоловіка залишилась спадщина у виді квартири. Вона, являючись спадкоємцем померлого за законом, спадщину прийняла. Оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, оскільки померлий не мав правовстановлюючого документу на нього на що отримала від нотаріуса відмову про вчинення нотаріальних дій. У судовому засіданні позивач позоні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. У надісланій до суду заяві просили розглядати справу у відсутності представника ради. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 47). Згідно правил ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач є спадкоємицею померлого за законом першої черги, оскільки являється його дружиною. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 05.11.1983 Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с. 5). У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Спадкоємці померлого за законом син та дочка від прийняття спадщини відмовилися, про що подали нотаріусу відповідні заяви (а.с. 30, 31). Згідно з п.п. 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах справи міститься постанова нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальних дій, яка полягає у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документів, що посвідчуюють право власності спадкодавця на таке майно та їх державної реєстрації (а.с. 8). Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №231/2013 (а.с. 25-101). Відповідно до довідки від 12.06.2017 за №219, померлий був членом кооперативу «Алмаз-2» з 22.11.1978, пайові внески були виплачені 14.04.1992 у повному обсязі (а.с. 13). Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді вказаної квартири не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Позивач, будучи спадкоємцем померлого, має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує його право власності на квартиру, тому її порушене право підлягає захисту, питання визначення належності спадкового майна має вирішуватись у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved