Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» пред'явило позов до [PERSON], в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Дельта Банк». Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору в неї станом на 28.07.2015 перед товариством виникла заборгованість за кредитом у сумі 11345 доларів 96 центів США, що еквівалентно 250317 грн 72 коп., та по процентах за користування кредитом - 653 долари 44 центи США, що еквівалентно 14416 грн 37 коп. У жовтні 2015 року [PERSON] пред'явила позов до ПАТ «Дельта Банк», у якому вимагала визнати недійсними укладений між нею й ВАТ «Сведбанк» кредитний договір № 2402/0508/71-043 від 14.05.2008 р., додатковий договір до нього № 2402/0508/71-043 від 11.10.2012 р. з додатком до нього та укладений 14.05.2008 між ними ж на забезпечення вказаних договорів договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Ці позовні вимоги обґрунтовуються тим, що даний договір укладений з порушенням пп. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 3.3, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу, які затверджено постановою НБУ від 10.05.2007 № 168, ст.ст. 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» і ст.ст. 203 ч.ч. 1, 3, 215 ч. 1 ЦК України. Крім того, на порушення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оспорюваним кредитним договором передбачено несправедливі умови зміни процентної ставки за користування кредитом, він містить незрозумілі для [PERSON] умови конвертації валюти; у цьому договорі не міститься орієнтовної сукупної вартості кредиту та детального її розпису у гривнях. Тим самим ВАТ «Сведбанк» ввів [PERSON] в оману. До того ж, остання сплатила за договором, про який йдеться, 47629 доларів 00 центів США. Наведене свідчить про те, що [PERSON] не мала змоги належним чином оцінити всі умови договору, зокрема його ціну, та всі ризики, які в майбутньому можуть бути нею понесені. Крім того, між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про переуступку останньому її боргу, але іпотечний договір у зв'язку зі зміною сторони у кредитному договорі та договорі поруки не переукладався. У позовній заяві також зазначено, що кредитний договір суперечить ст.ст. 3, 8, 41, 42, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 203 ЦК України і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, т.я. він перешкоджає [PERSON] належним чином розпоряджатися предметом іпотеки, який є її власністю. Зазначений вище іпотечний договір підлягає припиненню, т.я. він є похідним від недійсного кредитного договору. Ухвалою суду від 04.02.2016 цивільні справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача та визнання договорів недійсними і за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки об'єднано в одне провадження (а.с. 279-280). Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовів відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати дане рішення й ухвалити рішення про задоволення його позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Доводи скарги зводяться до того, що відмовляючи у задоволенні цих вимог, суд надав можливість [PERSON] уникнути виконання кредитних зобов'язань за договором з ПАТ «Дельта Банк». Крім того, висновок суду щодо нереалізації останнім позасудового порядку врегулювання спору суперечить п. 12 договору іпотеки між [PERSON] та ВАТ «Седбанк», правонаступником якого у спірних правовідносинах є ПАТ «Дельта Банк», і Рішенню Конституційного Суду України від 09.07.2002 по справі № 15-рп/2002. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що: - на момент укладення оспорюваного кредитного договору [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі, даний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених сторонами договору, що не може свідчити про визнання такого договору недійсним; - підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» нема, оскільки останнім не реалізовано передбаченого кредитним договором способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя. З такими висновками частково не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 14.05.2008 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2402/0508/71-043. Згідно з цим договором [PERSON] отримала кредит у розмірі 36000 доларів 00 центів США для придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Цей кредит надано строком по 12.05.2017 під 11,9 % річних за користування ним. Даним договором передбачено сплату пені за кожен день прострочення ануїтетних платежів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. У пункті 8.4. договору сторонами засвідчено, що чоловік [PERSON] згоден на його укладення та на отримання кредиту, який отримується [PERSON] в інтересах сім'ї, на підтвердження чого чоловік [PERSON] надав письмову згоду відповідного змісту (копія договору, про який йдеться, на а.с. 162-169, т. 1). Додатковим договором від 11.10.2012 № 1 до вказаного кредитного договору внесено зміни до основного договору, а саме змінено дату внесення ануїтетних платежів та реквізити рахунку, на який вони мають вноситися (копія цієї угоди на а.с. 173-174, т. 1). На забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором від 14.05.2008 № 2402/0508/71-043 [PERSON] передала ВАТ «Сведбанк» належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] в іпотеку, про що ними 14.05.2008 укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за реєстраційним № 4695 (його копія на а.с. 176-179, т. 1). Цим договором, зокрема, передбачено, що: - чоловік [PERSON] згоден з укладенням цього договору та його умовами, про що нотаріусу надано письмову згоду (п. 4), - право вибору порядку звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателеві (п. 4.3), - звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене укладенням договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 25.05.2012 між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстраційним № 1306. Згідно з цим договором ВАТ «Сведбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги виконання зобов'язань за всіма укладеними ВАТ «Сведбанк» договорами, які перелічено у цьому договорі, зокрема й за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], а також за договорами, яким забезпечено цей кредитний договір, що підтверджується копіями витягів з договору від 25.05.2012 та копією акту приймання-передачі прав вимоги до цього договору (а.с. 187-190, 191, т. 1, 98-99, т. 2). На 14.05.2008 - на дату укладення кредитного договору між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] остання перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб між ними (а.с. 58, т. 1). Згідно з копією договору купівлі-продажу від 14.05.2008, що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. 14.05.2008 за реєстровим № 4690 та зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.05.2008, [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] - предмет іпотеки за згаданим вище договором іпотеки. У пункті 1.7 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що квартира [ADDRESS] придбавається [PERSON] з письмової нотаріально засвідченої згоди її чоловіка. Ці обставини підтверджено копією договору купівлі-продажу, про який йдеться, (а.с. 21, т. 1). Право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі цього договору купівлі-продажу зареєстровано, що підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності відповідного змісту від 19.05.2008 № 18864917, що виготовлений КП «Чернігівське МБТІ» (а.с. 95, т. 1). Дача згоди [PERSON] - чоловіком [PERSON] на укладення останньою з [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і з ВАТ «Сведбанк» кредитного договору № 2402/0508/71-043 підтверджена відповідними письмовими заявами [PERSON] (їх копії на а.с. 75, 77, т. 1). Крім того, на забезпечення вказаного кредитного договору між ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] 14.05.2008 укладено договір поруки № 2402/0508/71-043/Р-1 (а.с. 93-94 т. 1). Згідно з довідкою КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради № 3910 від 05.10.2015, після придбання квартири й по даний час в ній зареєстровані та мешкають [PERSON], її чоловік [PERSON], дочка останніх [PERSON] та малолітній онук [PERSON] (а.с. 25, т. 1). У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у неї станом на 28.07.2015 перед ПАТ «Дельта Банк» виникла така заборгованість: за кредитом - 11345 доларів 96 центів США, по процентах за користування кредитом - 653 долари 44 центи США, на підтвердження чого ПАТ «Дельта Банк» надано суду довідку від 28.07.2015 (а.с. 180, т. 1). 21.08.2015 ПАТ «Дельта Банк» здало на пошту листа [PERSON] від 15.08.2015 № 31.4-08/8127/15 з вимогою виконати в 30-денний строк зобов'язання за кредитним договором від 14.05.2008 № 2402/0508/71-043 (а.с. 184 ч. 1). Постановою Правління НБУ від 02.03.2015 № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 у цьому товаристві введено тимчасову адміністрацію, строк повноважень якої продовжено, що підтверджено копіями цих документів (а.с. 194-195, 196, 197, 198, т. 1). Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Рішення суду І інстанції в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсними укладених нею з ВАТ «Сведбанк» договорів не оскаржується; апеляційний суд не встановив передбачених ч. 3 ст. 303 ЦПК України підстав для його перегляду в цій частині. Висновок суду І інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у зв'язку з нереалізацією передбаченого кредитним договором між ним і [PERSON] позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки - шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, є хибним. Даний висновок суперечить ст.ст. 36 ч. 2, 37 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України і п. 4.3 договору іпотеки між сторонами. Крім [PERSON], в силу ст. 150 Житлового кодексу Української РСР квартирою [ADDRESS] мають право користуватися також і [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Т.я. останні у разі задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» можуть втратити право користування квартирою, то спір між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] про звернення стягнення на дану квартиру безпосередньо впливає на права і обов'язки [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] Отже у разі ухвалення рішення про задоволення позову апеляційний суд вирішить питання про права та обов'язки не залучених до участі у справі [PERSON], [PERSON] і [PERSON], що суперечитиме ч. 2 ст. 32 ЦПК України. Внаслідок цього на даний час можливість задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет категорично виключається. Отож висновок місцевого суду про відмову у позові ПАТ «Дельта Банк» є вірним, але мотиви, з яких він відмовив у його задоволенні, є хибними. Тому оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зміні в частині мотивів відхилення цих вимог шляхом приведення їх у відповідність до вищезазначеного. В іншій частині рішення суду І інстанції належить залишити без змін.

Outcome: partial