Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування частини витрат на утримання квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності. У вказаній квартирі також зареєстровані та проживають колишня дружина позивача [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON]. Протягом тривалого часу відповідачі участі в утриманні житлового приміщення не приймають, комунальній послуги сплачує позивач. Так, зокрема, за листопад 2016 нараховано до сплати 2366,15 грн. (по 591,54 грн. на кожну зареєстровану особу), отже позивачем надміру сплачено 1774,61 грн. Просив суд стягнути з відповідачів частину коштів на утримання квартири у сумі 1183,08 грн, по 591,54 грн. з кожного та судові витрати. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER], видане Управлінням житлово-комунального господарства 07.02.1996. У вказаній квартирі також зареєстровані та проживають колишня дружина позивача [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.4). Особовий рахунок відкритий на ім'я позивача [PERSON] Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.382 ЦК України квартира є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Вимогами ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За листопад 2016 нараховано до сплати за житлово-комунальні послуги та позивачем [PERSON] сплачено 2366,15 грн., яка підлягає діленню на чотирьох осіб, тобто кожен з мешканців квартири [ADDRESS] повинен був сплатити кошти в сумі 591,54 грн. за листопад 2016. Отже, позивачем надлишково сплачено кошти в сумі 1774,61 грн. З відповідачів підлягають стягненню у дольовому порядку 1183,08 грн., по 591,54 грн. з кожного. Відповідачі не подали до суду належних і допустимих доказів на спростування позову. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved