overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов було обґрунтовано тим, що позивачам на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, та в грудні 2014 року забрав свої речі і переїхав до іншого місця проживання. Сторони спільно не проживають, спільний побут та господарство не ведуть. Місце проживання відповідача їм не відоме. Вони безпідставно сплачують поточні житлово-комунальні рахунки за відповідача, тому вимушені звернутися до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час повідомлявся належним чином. Представником третьої особи начальником Комінтернівського РВ ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] надано заяву про розгляд справи без участі представника Комінтернівського РВ ГУ ДМС України в Одеській області. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором дарування серії НАЕ 565786, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області 28.10.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-446. Разом з позивачами за зазначеною адресою з 2006 року зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 879 від 23.07.2014 року, виданою Житлово-комунальним господарством Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області. Відповідач [PERSON] з 10.12.2014 року за місцем реєстрації не проживає, підтвердженням чого є акт комісії у складі [PERSON], депутата Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 20.07.2015 року. При таких обставинах суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, у якому зазначають, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS], в якій, крім них, зареєстрований [PERSON] - колишній чоловік [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач не проживає у квартирі з 2006 року без поважних причин, позивачі просять визнати його таким, що втратив право користування квартирою на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. У судове засідання позивачі не з'явилися, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.02.2002 року фондом комунального майна Броварської міської ради Київської області. У вказаній квартирі з 2003 рокузареєстрований, але не проживає з 2006 року відповідач, що підтверджується довідкою КП «ЖЕК-4» від 12.08.2015 р., актами обстеження житлово-побутових умов, складеними депутатом Броварської міської ради 30.11.2010р., 06.06.2014 р., 24.03.2015 р. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене та враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободчи інтереси інших осіб, а також відсутність доказів не проживання в будинку з поважних причин, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 01 березня 2014 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №191. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Протягом дев»яти місяців вони з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №191. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина за домовленістю між подружжям залишається проживати з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 22 січня 2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17. Від спільного життя мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки вони не підходять один одному, в них різні поглядів на життя. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2011 року, шлюб зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя проживає разом, але спільного господарства не веде. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 26 липня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис №331. Від спільного життя мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено з серпня 2006 року, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не веде, спільного сумісного бюджету не мають. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1996 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис №331. Шлюб у сторін перший. Від спільного життя мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинено, подружжя спільного господарства не веде. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та зареєстрований 30 вересня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №944. Від спільного життя мають дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. З грудня 2014 року шлюбні відносини припинено, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2006 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №944. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя проживає разом, але спільного господарства не веде. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай) розміром 3,23га, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Кобеляцькою РДА 10.12.1997 року. 30.08.2002 року Кобеляцькою РДА взамін вищевказаного сертифікату був виданий Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 31, на земельну ділянку площею 3,83 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільховатської сільської ради, Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Позивачка є спадкоємцем за заповітом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, в зв'язку з невідповідністю майна, що оформляється, майну вказаному в заповіті. Позивачка прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності за заповітом на земельну ділянку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача голова Вільховатської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника». З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON]. (а.с. 4). Позивачка є спадкоємицею за заповітом (а.с.12). Згідно Державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] на підставі рішення 2-ї сесії 24-го скликання Вільховатської сільської ради від 19.08.2002 року передано земельну ділянку площею 3,83 га, розташовану на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району (а.с.6) Відповідно довідки Вільховатської сільської ради Кобеляцького району [PERSON] постійно проживала до дня своєї смерті в [ADDRESS] (а.с.5). Рішенням Кобеляцького районного суду від 22.07.2015 року позивачці надано додатковий строк три місяці для подання заяви до ДНК про прийняття спадщини (а.с.13). Відповідно до заповіту від 19.08.2000року відповідач [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими побудовами (а.с18). Оскільки, позивачка є спадкоємицею за заповітом, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка [PERSON] прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дитина знаходяться на утриманні позивачки (а.с.5). Відповідач не надає матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки, дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві вказує, що 05.09.2009 року у відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка [PERSON] прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, від нього надійшла телефонограма про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2009 року у відділі РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки, дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів. У позовній заяві вказує, що 17.10.2010 року в Бутенківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. В даний час в Кобеляцькому районному суді знаходиться справа про розірвання шлюбу між ними. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка [PERSON] прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки, діти проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Шлюб не зареєстрований . Мають спільну доньку [PERSON] [INFO]. В звязку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких мають спільну дочку [PERSON] [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 136898, яка мешкає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Разом з тим відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, не є інвалідом . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальний стан платника аліментів, який працездатний, хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved