Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У січні 2020 позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , право на приватизацію кімнати площею 18 кв.м. у трикімнатній квартирі [ADDRESS] , залишивши загальні приміщення в загальному користуванні, із зобов`язанні Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації оформити свідоцтво про право власності на це житлове приміщення; визнати за [PERSON] , право на приватизацію двох кімнат (18,6 кв.м. та 14,4 кв.м.) у трикімнатній квартирі [ADDRESS] , залишивши загальні приміщення в загальному користуванні, із зобов`язанням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації оформити свідоцтво про право власності на це житлове приміщення. В обґрунтування позову позивач вказував, що [PERSON] разом з його родиною у 1999 році Будинком відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами було надано право користування однією кімнатою розміром 18 кв.м. у трикімнатній квартирі [ADDRESS] . З 2005 року вони перебувають на квартобліку. Цією кімнатою у квартирі його родина у складі трьох осіб користується дотепер. Факт правомірності отримання і користування [PERSON] кімнатами у квартирі підтверджується: спільним рішенням адміністрації Будинку відпочинку «Конча-Заспа» та профспілкового комітету від 08.07.1999 № 7, паспортом про адресу реєстрації у квартирі, платіжними квитанціями про оплату комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, довідкою Форми 3. [PERSON] разом з її донькою у 1995 році Будинком відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами було надано право користування кімнатою площею 18,6 кв.м. у цій квартирі. У 2013 році додатково надана в користування кімната площею 14,4 кв.м. у цій квартирі. Цими кімнатами користується її родина у складі трьох осіб і користується дотепер. З 1996 року вона перебуває у черзі на отримання житла. Факт правомірності отримання і користування нею кімнатами у квартирі підтверджується: рішенням профспілкового комітету працівників Будинку відпочинку «Конча-Заспа» від 07.10.2013 № 10, паспортом про місце реєстрації у квартирі, довідкою Форми 3. Крім того, факт правомірності отримання ними цього житла вже встановлений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/13044/17. У 2019 році позивачі звертались до Будинку «Конча-Заспа» з питання видачі свідоцтва про право власності на зазначені вище кімнати. Треті особи не бажали брати участь у приватизації кімнат у спільній квартирі. Однак відповідач-2 відмовив позивачам у цьому. Також позивачі звертались до відповідача-1 з цього ж питання. [PERSON] отримав відмову в усному порядку під час відвідування відділу приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. [PERSON] на свій лист від 15.07.2019 отримала письмову відмову від 24.07.2019 № 100-100/ОП/К-898-2560. Враховуючи наведене позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2020 відкрито провадження по даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В лютому 2021 року представником відповідача-2 Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами подано до суду заяву, в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили провести розгляд справи за відсутності їх представника. В судове засідання позивачі не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Надали до суду заяви, в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Інші особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників не направили. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] разом з його родиною у 1999 році Будинком відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами було надано право користування однією кімнатою розміром 18 кв.м. у трикімнатній квартирі [ADDRESS] . Зазначені факти підтверджуються спільним рішенням адміністрації Будинку відпочинку «Конча-Заспа» та профспілкового комітету від 08.07.1999 № 7; паспортом про адресу реєстрації у квартирі; платіжними квитанціями про оплату комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території; довідкою Форми 3. [PERSON] разом з її донькою у 1995 році Будинком відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами було надано право користування кімнатою площею 18,6 кв.м. у цій квартирі. У 2013 році додатково надана в користування кімната площею 14,4 кв.м. у цій квартирі. Зазначені факти підтверджуються спільним рішенням адміністрації Будинку відпочинку «Конча-Заспа» від 07.10.2013 № 10; паспортом про місце реєстрації у квартирі; довідкою Форми 3. Окрім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2018 позов [PERSON] , [PERSON] до будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами про визнання права на користування квартирою задоволено. Вирішено визнати за [PERSON] право на користування двома кімнатами, площею 18,6 кв.м., 14,4 кв.м. та приміщеннями загального користування у трикімнатній квартирі [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право на користування кімнатою, площею 18,0 кв.м. та приміщеннями загального користування у трикімнатній квартирі [ADDRESS] . Стягнуто з будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640,00 грн. Стягнуто з будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640,00 грн. Листом Голосіївської районної і м. Києві державної адміністрації № 100-100/ОП/К-898-2560 від 24.07.2019 повідомлено [PERSON] , що для вирішення питання щодо здійснення приватизації кв. [ADDRESS] рекомендовано звернутись до власника у повному господарському віданні або оперативному управлінні якого знаходиться житловий фонд, а саме до будинку відпочинку «Конча-Заспа». Статтею 9 ЖК України передбачено, що громадянини України мають право на приватизацію державного житлового фонду. Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( далі-Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі Положення), затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404. Відповідно до ст. 1 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду ( далі-приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначені об`єкти, які не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначений перелік є вичерпним. Відповідно до ст. 3 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону № 2482-XII передбачено, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. У рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010 дано тлумачення розуміння ч. 5 ст. 5 Закону та визначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково передано в одній чи кількох квартирах загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановленому санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла, у власність наймача і кожного члена сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду, весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Відповідно до ст. 8 Закону органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. У ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду також визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім`ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло. Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Законом України «Про приватизацію житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, що створюються державними органами виконавчої влади на місцях чи органами місцевого самоврядування, а також державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд. Відповідно до ст. 60 Закону «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Тобто право відповідача визначати статус спірного майна не суперечить нормам чинного законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача в оформленні приватизації квартири позивачами порушують їх права на отримання житла у власність. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, з урахування того, що відповідачем-2 визнано позовні вимоги, оцінюючи в сукупності належні докази, всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , які діють в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] про визнання права на приватизацію, підлягають задоволенню.

Outcome: approved