Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ «Практик» (далі по тексту - відповідач, ТОВ «ОСВ Практик») про визнання майнових прав на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 грудня 2015 року [PERSON] уклав з ТОВ «ОСВ Практик» нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу майнових прав на квартири, предметом якого є майнові права на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (надалі по тексту - спірна квартира). Відповідно до довідки ТОВ «ОСВ Практик» № 80 від 15 грудня 2015 року термін дії договорів купівлі продажу зазначених квартир подовжено до 20 січня 2016 року. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договорами, сплативши 1 381 860 грн на користь ТОВ «ОСВ Практик». При цьому, відповідач не виконує умови договорів. Ці обставини свідчать про невизнання відповідачем факту переходу майнових прав до позивача, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки на даний момент не існує жодного документа, який може бути доказом отримання позивачем майнових прав на об`єкт нерухомості, що у свою чергу є грубим порушенням прав та інтересів позивача. На сьогодні будівництво житлового будинку не закінчено, об`єкт в експлуатацію не введено, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, тим самим порушуючи умови договору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Житлово-будівельний кооператив «Захисник» (далі по тексту - третя особа, ЖБК «Захисник»). 07.12.2020 представником третьої особи Головненко Д.О. надано пояснення на позов у якому останнім позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. 20.06.2014 Договір на капітальне будівництво № 2, укладений між ЖБК «Захисник» та ТОВ «ОСВ Практик», встановлює, що генеральний підрядник мав завершити будівельні роботи та передати будинок у термін до 01.09.2015. Разом з тим, роботи за договором ТОВ «ОСВ Практик» не виконано, будинок не введено в експлуатацію та не передано у власність кооперативу. Крім того, договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2 не визначає підстав набуття ТОВ «ОСВ Практик» майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва. На час дії договору, ТОВ «ОСВ Практик» коштів інвесторів залучено не було. Відтак, відсутні підстави вважати, що на виконання договору були набуті ТОВ «ОСВ Практик» майнові права. Представник третьої особи вказує, що на реалізацію майнових прав має право лише ЖБК «Захисник», як замовник будівництва. Позивач не є членом кооперативу ЖБК «Захисник», відтак не має права звертатись до суду з заявленими позовними вимогами. Зважаючи на відсутність правовідносин між позивачем та ТОВ «ОСВ Практик» позивач не являється інвестором будівництва будинку [ADDRESS] , договори купівлі продажу майнових справ від 02.12.2015 є нікчемним, відтак обраний спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Окрім того, представник третьої особи вказав на визначення позивачем неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник ТОВ «ОСВ Практик» в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник третьої особи - ЖБК «Захисник» заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у поясненні та вказала на неналежного відповідача у даній справі. Суд, заслухавши позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно із стст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 02 грудня 2015 року [PERSON] уклав з ТОВ «ОСВ Практик» нотаріально посвідчений договори купівлі-продажу майнових прав на квартири, предметом якого є майнові права на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . 20 червня 2014 року між ЖБК «Захисник» (замовник), та TOB «ОСВ Практик» (генеральний підрядник) укладений договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2. Відповідно до пункту 1.1 цього договору генпідрядник зобов`язується на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За змістом пункту 12 цього договору передбачено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник», замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведено у пункті 1.2 договору. Генпідрядник зобов`язується завершити виконання робіт не пізніше 14 календарних місяців з дати отримання від замовника першого платежу згідно з пунктом 4 цього договору за умови своєчасного фінансування будівництва замовником (пункт 2.3 договору). Відповідно до довідок ТОВ «ОСВ Практик» від 04 серпня 2016 року, [PERSON] є власником майнових прав на спірні квартири, [PERSON] сплатив 1 381 860 грн., що становить 100 % вартості майнових прав вказаних квартир. Листом від 15 липня 2019 року ЖБК «Захисник» повідомило ТОВ «ОСВ Практик» про відмову в односторонньому порядку від зобов`язань за договором генерального підряду № 2, у зв`язку із суттєвим порушенням ТОВ «ОСВ Практик» строків будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим закінчення будівництва у строк стало явно неможливим. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив визнати за ним майнове право на частку в об`єкті незавершеного будівництва - житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: [ADDRESS] , у розмірі проінвестованих квартир в даному об`єкті за номером 6, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та визнати за позивачем майнове право на отримання в натурі об`єкта інвестування, а саме вищезазначеної квартири. З наявного у матеріалах справи договору генерального підряду на капітальне будівництво № 2, укладеного 20 червня 2014 року між ЖБК «Захисник» та ТОВ «ОСВ Практик» вбачається, що генпідрядник зобов`язується на свій ризик своїми та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, умов договору та завдання замовника, а замовник зобов`язується прийняти закінчений будівництвом об`єкт та сплатити його в межах договірної ціни. З метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник» замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань. Об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог стст. 875, 876 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Зазначені норми закону реалізовані в п. 10.19 та 13.3 укладеного договору генерального підряду, згідно з якими підписання декларації щодо введення об`єкту в експлуатацію визначає момент переходу об`єкту у розпорядження замовника. Генпідрядник несе майнову відповідальність за збереження виконаних робіт до моменту передачі об`єкту на баланс замовника. Отже, зазначеним договором між ЖБК «Захисник» та ТОВ «ОСВ Практик» визначено, що саме замовник є власником майнових прав на об`єкт, що будується за його замовленням і саме йому по закінченню будівництва має бути переданий даний об`єкт, а отже даний спір безпосередньо впливає на підтвердження, зміну та/або припинення прав ЖБК «Захисник» внаслідок чого суд дійшов висновку про те, що обов`язок відповідати за заявленими позивачем вимогами лежить саме на третій особі. Разом з цим, відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності За приписами статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 175 ЦПК України передбачено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. За наведених правових норм, сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання. При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Звертаючись до суду з заявленими вимогами позивач не врахував, що він фактично оспорює права ЖБК «Захисник». Вимогами ЦПК України передбачено, що позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів. Кожний із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно. Суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони до участі у справі іншого відповідача. Водночас, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення судом, якщо рішення з може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї з сторін. Зі змісту наведених норм убачається, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов`язки щодо однієї зі сторін. Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Разом з тим, за встановлених судом обставин, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ЖБК «Захисник» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку суду, саме на ньому лежить обов`язок виконати вимоги позивача, а останнім заявлені вимоги лише до ТОВ «ОСВ Практик», жодних клопотань/заяв про залучення до участі співвідповідача за даним позовом від позивача чи його представника під час розгляду справи не надходило, а відтак суд

Outcome: dismissed