Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

У серпні 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про вселення у квартиру. Позивач посилався на те, що з 2003 року він постійно проживає за місцем реєстрації з 2008 року за адресою [ADDRESS]. Після виїзду на відпочинок з 17.07.2013 року по 26.07.2013 року він повернувся додому, але у квартиру не зміг увійти, оскільки відповідач його не впустив. На його звернення до органів міліції за повідомленням слідчого СВ ТВМ-№3 Шевченківського РУГУ МВС України від 05 серпня 2013 року прийнято до провадження від 27.07.2013 року досудове розслідування з приводу заяви [PERSON] про перешкоджання доступу до квартири та самочинну заміну вхідних дверей [PERSON]. У зв'язку з тим, що відповідач перешкоджає йому у вселенні та користуванні квартирою, позивач просив задовольнити позов. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив додатково, що на даний час відповідач продовжує йому перешкоджати доступ до квартири [ADDRESS], в зв'язку з чим він вимушений проживати у друзів. Так як іншого житла у нього немає. Саме з цих обставин його покійна бабуся [PERSON], подала до ЖБК «Дніпровець» заяву від 05.02.2008 року про реєстрацію місця проживання позивача в спірній квартирі, за згодою її як власника на той час квартири, та за усною згодою з позивачем. Після чого між позивачем та [PERSON] було укладено усний безстроковий договір найму цієї квартири. До того ж не було на той час підстав укладати письмовий договір як наймача, так як відносини позивача з його бабусею цього не потребували. Він добровільно бабусі надавав гроші за його проживання в квартирі як наймач. Тому просив суд задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у позові за обставин, викладених у письмових запереченнях. Та додатково пояснив, що позивач дійсно деякий час в липні 2013 року не проживав в квартирі за адресою [ADDRESS] з невідомих відповідачу обставин. Власником даної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену квартиру, являється відповідач, а його племінник [PERSON] зареєструваний на думку відповідача незаконно, а саме без його згоди - [PERSON] На протязі тривалого часу між відповідачем та позивачем склалися неприязні відносини. Тому відповідач вважає що після смерті його матері [PERSON] відповідно до її заповіту від 13.08.2011 року, вона заповідає належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], відповідачу [PERSON]. А тому на його думку він є власником цієї квартири та відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. І тому бажає проживати в своїй квартирі без позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи № 761/20392/13-ц, що розглядається вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, позивач з 2003 року проживає за адресою: [ADDRESS], та зареєстрований в цій квартирі з 2008 року. Псля виїзду на відпочинок з 17.07.2013 року по 26.07.2013 року він повернувся додому, але у квартиру не зміг увійти, оскільки відповідач його не впустив. В цій спірній квартирі також зареєстрований та проживає відповідач [PERSON]. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], відповідно до заяви (а.с. 28) про реєстрацію місця проживання ЖБК «Дніпровець» № 15/5 від 05.02.2008 року за згодою власника квартири [PERSON], яка була бабцею позивача [PERSON] та мати відповідача [PERSON]. [PERSON] [INFO] померла. Місце реєстрації позивача також підтверджується відміткою в його паспорті (а.с. 06), довідкою житлово-будівельного кооперативу «Дніпровець» від 27 лютого 2014 року за № 9. Як зазначив позивач він в спірній квартирі постійно проживає з 2008 року. За усною домовленістю з його бабусею в 2008 році вони домовились, що позивач буде зареєстрований в цій квартирі, частково допомагати сплачувати кошти за комунальні послуги. Тому відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання ЖБК «Дніпровець» № 15/5 від 05.02.2008 року за згодою на той час власника квартири [PERSON], позивача було прописано за адресою [ADDRESS], про що є відмітка в його паспорті (а.с. 06), та згідно довідки житлово-будівельного кооперативу «Дніпровець» від 27 лютого 2014 року за № 9 позивач зареєстрований за цією адресою з 2008 року а проживає з 1977 року. В цій квартирі також проживає з 1988 року по теперішній час відповідач [PERSON], який є сином померлої [INFO] [PERSON]. 10.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену квартиру, що посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мотицьким І.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 6-681 від 10.10.2013 року (а.с. 29). За час проживання позивача в цій квартирі після смерті власника квартири [PERSON] відносини з відповідачем ускладнилися. Після виїзду позивача на відпочинок з 17.07.2013 року по 26.07.2013 року він повернувся додому, але у квартиру не зміг увійти, оскільки відповідачем було самочинну заміну вхіднх дверей та замків. Цей факт підтверджується постановою від 21 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження Слідчим СВ 3-го відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Беник В.В., який розгдав матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013110100012057 від « 27» липня 2013 року, за ознаками ч. 1 ст. 356 КК України на підставі звернення до органів міліції за повідомленням від 05 серпня 2013 року прийнято до провадження від 27.07.2013 року досудове розслідування з приводу заяви [PERSON] про перешкоджання доступу до квартири та самочинну заміну вхідних дверей [PERSON] В постанові слідчого зазначено, що 26.07.2013 року до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою звернувся громадянин [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], в якій повідомляє, що 26.07.2013 року близько 11 години 00 хвилин дядько, громадянин [PERSON], ([INFO],) замінив вхідні двері до квартири та не впускає заявника [PERSON] до квартири. Як повідомив допитаний громадянин [PERSON], відповідач по справі, власником даної квартири являється тільки він один, а його племінника, гр. [PERSON] зареєстрували нібито незаконно, без згоди гр. [PERSON] На протязі тривалого часу між ним та племінником склалися неприязні відносини, як; на його думку спричинені зловживанням алкогольними напоями племінником та, як наслідок - аморальна поведінка з боку гр. [PERSON] та не бажання спільно проживати з племінником з боку гр. [PERSON] Вхідні двері до квартири були замінені, тому як старі прийшли у непридатність і потребували негайної заміни, а гр. [PERSON] на той час був відсутній. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що на час розгляду цієї цивільної справи № 761/20392/13-ц, відповідач [PERSON], як власник спірної квартири, до суду з позовом про зняття з реєстраційного обліку позивача по справі [PERSON] не звертався. Тому судження відповідача, що реєстрація в спірній квартирі [PERSON] є незаконною судом не може братися до уваги. Як встановлено судом, [PERSON] відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання ЖБК «Дніпровець» № 15/5 від 05.02.2008 року прописала позивача в [ADDRESS] та умовою проживання позивача була усна домовленість між ним та його бабусею [PERSON], проте, що він як наймач квартири надаватиме гроші за його проживання в квартирі. Не було на той час підстав укладати письмовий договір як наймача, так як відносини позивача з його бабусею цього не потребували. Відповідно до ч. 4 ст. 168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений, як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, при наступних умовах якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. ( Стаття 168 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3187-12 від 06.05.93 ). Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України про обов'язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, відповідачем та його представником не надано доказів на підтвердження обґрунтувань зазначених в ч. 4 ст. 168 ЖК України, щодо розірвання за вимогою наймодавця, договіру найму житлого приміщення (спірної квартири) її власником. Та відповідач безпідставно перешкоджає доступ до спірної квартири позивачу. До суду з позовом про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] відповідач не звертався, тому реєстрація позивача в спірній квартирі є чинна. З матеріалів справи слідує, що позивач постійно користувався квартирою яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і за даної адресою він зареєстрований. Спірна квартира знаходиться у користуванні [PERSON], який проживав і проживає в ній на даний час. Позивач не має іншого житла та іншого місця проживання. З цих же обставин в 2008 році його покійна бабуся [PERSON], подала до ЖБК «Дніпровець» заяву від 05.02.2008 року про реєстрацію місця проживання позивача в спірній квартирі, за згодою її як власника на той час квартири, та за усною згодою з позивачем. Між позивачем та [PERSON], було укладено усний безстроковий договір найму цієї квартири. З пояснень позивача в суді на той час, а саме коли його бабуся [PERSON], була жива, у нього не було необхідності укладати письмовий договір, як наймача спірної квартири. Так як власниця квартири гарно відносилась до позивача, не потребувала від нього ніяких письмових узгоджень. Він добровільно бабусі надавав гроші за його проживання в квартирі як наймача та допомагав по господарству. Відповідно до ст. 170 ЖК України, дія договору найму жилого приміщення при переході права власності на жилий будинок (квартиру) до іншої особи. При переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу. ( Стаття 170 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3187-12 від 06.05.93 ). Відповідно до положень ст. 159 ЖК України, предмет і строк договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові. Предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. ( Стаття 159 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3187-12 від 06.05.93 ) Враховуючи наведене, суд дійшов висновку оскільки відповідач позбавив права позивача користування квартирою шляхом заміни замків на дверях та самої двері, що призвело до неможливості реалізовувати своє право користування квартирою, позивач підлягає вселенню у квартиру [ADDRESS]. Крім того, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 114 (сто чотирнадцять грн.) 70 коп. На підставі ст.ст. 19, 20, 159, 191, 170, ч.4 ст. 368 ЖК України, 19, 20 ЦК України, та

Outcome: approved