Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У січні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест»), Державного підприємства «Конверсенергопром» (далі - ДП «Конверсенергопром») про розірвання договору про участь у фонді фінансування будівництва № 27-ТР від 17 серпня 2007 року, укладеного між нею та ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» і солідарного стягнення з ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» та ДП «Конверсенергопром» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 1553760 грн. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що 17 серпня 2007 року між нею та ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» укладено договір № 27-ТР про участь у фонді фінансування будівництва за програмою «Городчани», за умовами якого управителем у Фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ) є ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест», а забудовником - ДП «Конверсенергопром». Об'єктом будівництва за даним договором є житловий будинок, адреса будівництва якого планувалася за адресою: село Требухів, Броварський район, Київська область. З метою отримання у власність об'єкт інвестування та згідно узгодженого сторонами графіку вказаного договору, вона передала в управління ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» грошові кошти у розмірі 886500 грн. У свідоцтві про участь у фонді фінансування будівництва «Городчани» від 20 вересня 2007 року вказана запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію - ІІ квартал 2010 року. Однак станом на момент звернення до суду будівництво проінвестованого нею об'єкту будівництва не завершене, а об'єкт будівництва, згідно умов договору не прийнятий в експлуатацію як закінчений будівництвом об'єкт. Крім того, забудовником були порушені строки спорудження об'єкту будівництва більше ніж на 2 роки і незважаючи на це, відповідачем як управителем ФФБ не було вжито заходів для належного захисту прав та інтересів позивача, зокрема, не надіслано їй жодного повідомлення про причини та строки перенесення закінчення будівництва, не припинено фінансування будівництва, не розірвано договори із забудовником, не передоручено функції забудовника, не вжито заходів передбачених договорами між управителем і забудовником. З огляду на викладене, вважає, що укладений між нею та ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» договір про участь у фонді фінансування будівництва № 27-ТР від 17 серпня 2007 року підлягає розірванню на підставі ч. 4 ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», а грошові кошти з урахуванням ринкової вартості на день відкріплення від об'єкта інвестування на поточну дату у розмірі 1553760 грн. підлягають солідарному стягнення з відповідачів на її користь. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі: ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» і ДП «Конверсенергопром» до суду повторно не з'явилися про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» укладено договір № 27-ТР про участь у фонді фінансування будівництва за програмою «Городчани», за умовами якого управителем у ФФБ є ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест», а забудовником - ДП «Конверсенергопром». Згідно із умовами договору, позивач передає управителю - ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест», в управління грошові кошти у гривнях в безготівковій формі. Перший внесок становить - 265950 грн., що складає 30% від загальної вартості об'єкта інвестування, вноситься протягом трьох банківських днів з моменту підписання цього договору. Інші - 70 % грошових коштів у розмірі 620550 грн. вноситься до 17 вересня 2007 року. З метою отримання у власність об'єкта інвестування позивачем [PERSON] на розрахунковий рахунок ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» внесено грошові кошти у розмірі 265950 грн. та 620550 грн., що підтверджується квитанціями № 91 від 17 серпня 2007 року та № 13 від 17 вересня 2007 року. Як вбачається із свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва «Городчани» від 20 вересня 2007 року, у ньому вказана запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію - ІІ квартал 2010 року. У судовому засіданні встановлено, що в строк визначений сторонами, будівництво проінвестованого позивачем об'єкту будівництва не завершене, об'єкт будівництва, згідно умов договору, не прийнятий в експлуатацію як закінчений будівництвом об'єкт. Як вбачається із матеріалів справи, з моменту підписання договору ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» не повідомляло [PERSON] про перенесення строків будівництва об'єкта. З метою розірвання договору № 27-ТР про участь у фонді фінансування будівництва, укладеного 17 серпня 2007 року між [PERSON] і ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» і повернення суми грошових коштів, що відповідають вартості закріплених за нею вимірних одиниць об'єкту інвестування на час подання нею заяви про вихід з ФФБ в строк та на умовах, що передбачені у договорі, позивач зверталася до відповідача із заявою, яка отримана останнім 15 липня 2008 року. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пленум Верховного Суду України у п. п. 26, 27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) в порядку, передбаченому ст. ст. 85, 187, 189 ЦПК України. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що ґрунтують вимоги і заперечення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов'язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об'єктів будівництва та/або об'єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об'єктів будівництва та/або об'єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев'яносто днів. Згідно із ч. 2 вказаного Закону, у разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об'єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до статті 20 цього Закону, що виходять із ФФБ і зв'язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов'язань за договором, визначені цим Законом. У ч. 4 ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Судом встановлено, що управителем, яким є ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» порушено умови п. п. 3.1.11, 3.1.12 передбачені у договорі про участь у фонді фінансування будівництва № 27-ТР від 17 серпня 2007 року, укладеного між нею та ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест», а саме щодо обов'язку письмово повідомити довірителя про зміну основних технічних характеристик, споживчих властивостей об'єкту будівництва та/або запланованої дати введення об'єкту будівництва в експлуатацію. ? . 509 ' , () ?' ? () ( , ?, , ? ) , ? ? '. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. З огляду на те, що забудовником були порушені строки будівництва об'єкту більше ніж на три роки і незважаючи на це, відповідачем як управителем ФФБ не було вжито заходів для належного захисту прав та інтересів позивача, зокрема, не надіслано їй жодного повідомлення про причини та строки перенесення закінчення будівництва, не припинено фінансування будівництва, не розірвано договори із забудовником, не передоручено функції забудовника, не вжито заходів передбачених договорами між управителем і забудовником, суд приходить до висновку про те, що договір № 27-ТР про участь у фонді фінансування будівництва, укладений 17 серпня 2007 року між [PERSON] і ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» підлягає розірванню на підставі ч. 4 ст. 18 Закону України Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Відповідно до ч. 4 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» при розірванні договору управитель зобов'язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначаються відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною. Згідно із ч. 6 цього ж Закону, сума коштів, що підлягає поверненню довірителю, визначається, виходячи з кількості закріплених за довірителем квадратних метрів та поточної ціни 1 квадратного метра станом на день відкріплення від довірителя об'єкта інвестування, тобто на поточну дату. Ст. 2 Закону України Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачено, що поточна ціна вимірної одиниці об'єкта інвестування - встановлена на момент розрахунків ціна права вимоги на одну вимірну одиницю цього об'єкта інвестування. Згідно із ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існуватимуть на день ухвалення рішення. За умовами договору № 27-ТР про участь у фонді фінансування будівництва, укладеного 17 серпня 2007 року між [PERSON] і ТОВ «ФК «Комфорт-Інвест» та свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва від 20 вересня 2007 року за позивачем як довірителем ФФБ було закріплено 180 кв.м. одиниць інвестування. Поточна вартість 1 квадратного метра загальної площі об'єкта інвестування на підставі ринкової вартості житла на день укладення договору становила 4925 грн., що на дату підписання договору формувало загальну вартість об'єкта інвестування на рівні 886500 грн. Із висновку про вартість майна наданого Приватним підприємством «СВ Девелопмент» видно, що ринкова вартість земельних поліпшень (домоволодіння (будинок і земельна ділянка), що розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів) становить 8632 грн. за кв.м. З огляду на те, що розрахунки з позивачем повинні проводитися на день відкріплення від об'єкта інвестування - на поточну дату, а також беручи до уваги кількість закріплених за позивачем вимірних одиниць - 180 кв.м. та їх ринкову вартість - 8632 грн. за кв.м., відповідачі зобов'язані сплатити на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1553760 грн. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань за договором, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документально підтверджені судові витрати. При зверненні із позовом до суду позивачем сплачено 3441 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 22 січня 2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved