Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 25.01.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Менського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 04. Подружнє життя не склалось, позивач вважає подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливим. Просить розірвати шлюб та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Позивач у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослiдивши письмові докази, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25.01.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 04 (а.с. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеpiали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого 25.01.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області вбачається, що позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище не змінювала, а тому у задоволенні позову в частині залишення прізвища « [PERSON] » необхідно відмовити. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про розподіл судових витрат на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial