Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 30 липня 2019 року шлюб між ними було розірвано. Позивач зазначає, що відповідач повністю припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування. Оскільки їй одній тяжко забезпечувати доньку всім необхідним, вона змушена звернутися о суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу). Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. На електронну адресу суду направив заяву, просив суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що позов визнає у розмірі 2000 гривень Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002, даний шлюб рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2019 року було розірвано (а.с. 3, 6). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про її народження Серія [NUMBER] виданим 16 березня 2004 року (а.с. 5). Донька проживає з позивачкою по [ADDRESS] та повністю знаходиться на її утриманні, що підтверджено Довідкою № 139 виданою Головою правління ОСББ «Співдружність1» (а.с.2). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~182\~СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Так, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає, хоча може та повинен надавати таку допомогу, оскільки знаходиться в працездатному віці, а тому повинен відшукати можливість заробітку для належного забезпечення доньки всім необхідним. Між тим, суд вважає заявлений позивачем розмір стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача необґрунтованим, оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимоги, жодних доказів можливості у відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини від доходу, а тому приймаючи до уваги вік та становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги та норми Закону, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 29 січня 2020 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: partial