Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

У січні 2014 року Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), третя особа - [PERSON] (надалі - третя особа) про звільнення від обов'язків опікуна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на обліку дітей, залишених без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, які позбавлені батьківського піклування перебуває малолітній [PERSON], [INFO], який має статус дитини-сироти у зв'язку із смертю його одинокої матері. Позивачем зазначається, що опікунами малолітнього з 31.01.2012 року призначено його дідуся - відповідача у справі та тітку - третю особу у справі. Малолітня дитина-сирота проживає та зареєстрована з відповідачем за адресою: [ADDRESS]. Проте відповідач на думку позивача ухиляється від належного виконання покладених на нього обов'язків. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання позивачем встановлено, що квартира знаходиться у захаращеному стані, відсутні необхідні меблі, побутова техніка для ведення домашнього господарства, у дитини відсутнє спальне місце, місце для проведення дозвілля, санвузол розбитий. Дитина не відвідує дошкільний заклад, у дитини відсутні навички самообслуговування, відстає у мовному розвитку, дитина не розвивається відповідно до свого віку. Відповідач перешкоджає у виконанні обов'язків опікуна іншому опікуну - третій особі, яка є рідною тіткою дитини (сестрою померлої матері, і, відповідно, донькою відповідача), не вжив необхідних організаційно-процедурних заходів щодо захисту майнових прав малолітнього і не оформив спадщину після смерті матері малолітнього. У зв'язку із зазначеним позивач просить суд звільнити відповідача від обов'язків опікуна та передати малолітнього на виховання та утримання іншому опікуну - третій особі та зобов'язати відповідача повернути усі документи та речі підопічного. В судовому засіданні представник позивача та третя особа просили позов задовольнити з підстав визначених у позовній заяві. Представники відповідача категорично заперечували у задоволенні позову вважаючи його безпідставним. Вислухавши пояснення сторін, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність часткового задоволення позову виходячи із наступного. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER], народився [INFO] року (а.с.4). Згідно із Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], його мати - [PERSON] [INFO] року померла (а.с.6). Розпорядженням Голосіївської РДА в місті Києві №46 від 31.01.2012 року малолітньому було призначено опікунів - відповідача та третю особу із покладанням на останніх відповідних обов'язків та солідарної відповідальності за розвиток та утримання малолітнього, у тому числі і обов'язку щодо оформлення спадщини малолітнього (а.с.8). Судом встановлено, що відповідно до Довідки Форми №3 від 12.07.2013 року відповідач, третя особа та малолітній зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Квартира є двокімнатною (а.с.11). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 13 липня 1995 року приміщення належить на праві власності у рівних долях - відповідачу, матері малолітнього (яка померла), третій особі та громадянці [PERSON] (а.с.12). Таким чином, суд приходить до висновку, що третя особа - опікун малолітнього також є власницею нерухомого майна, часткою у даній квартирі і відповідно наділена відповідними житловими правами на приживання у даному приміщенні. Обставини викладені позивачем знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Так, відповідно до характеристики з Дошкільного навчального закладу освіти №92 від 11.11.2013 малолітній [PERSON] відвідував дошкільний заклад з вересня 2012 року по 20 вересня 2013 року. Навички самообслуговування у дитини та соціально-побутові навички недостатньо розвинені. Дитина не розвинена відповідно до свого віку, відстає в мовному розвитку, обмежується в спілкуванні декількома простими словами. Під час занять не може зосередитись, увага недостатньо стійка, в іграх мало контактує з дітьми. Мислення дитини не відповідає віку. Дитина потребує додаткової уваги вдома (а.с.13). Вбачається з матеріалів справи і пояснень сторін, що після 20 вересня 2013 року малолітній не відвідував дошкільний заклад. Судом досліджено представлений Акт обстеження житлово-побутових умов від 13.11.2013 року складеного Службою у справах дітей Голосіївської РДА (а.с.15). З даного акту вбачається, що у квартирі брудно, захаращено, відсутня побутова техніка для ведення домашнього господарства, необхідні меблі. У дитини відсутнє спальне місце, місце для проведення дозвілля, іграшки, повноцінне харчування, необхідний сезонний одяг. За результатами проведеного обстеження було встановлено, що подальше перебування малолітнього під опікою [PERSON] суперечить правам та інтересам дитини. 16.12.2013 року Службою у справах дітей Голосіївської було також складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з якого вбачається, що квартира потребує ремонту та прибирання, дитячі речі розкидані. Належні умови для утримання та виховання дитини не створені. При цьому [PERSON] отримує допомогу на дитину, кошти від якої заощаджує для купівлі пам'ятника для покійної доньки та акумулятора для авто. Таким чином, за результатами складання акту зроблено висновок про те, що кошти на утримання дитини використовуються не за призначенням (а.с.17). Разом з тим, в судове засідання представлено повідомлення з Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА від 17.12.2013 року №7747 (а.с.16) у якому констатовано, що в ході перевірки виявлено факт нецільового використання [PERSON] коштів допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням. Окрім того, матеріали справи містять рапорт дільничного інспектора міліції Голосіївського РУ ГУ Мамаівського Ю.В.(а.с.14) у якому вказується на конфліктність характеру відповідача та неадекватність поведінки, що було встановлено шляхом опитування сусідів та представників ЖЕО. З повідомлення Дошкільного навчального закладу №129 від 27.02.2014 року №21 (а.с.41) вбачається, що опікун [PERSON] не цікавиться розвитком дитини, не виконує з дитиною рекомендації і домашні завдання дані логопедом і вихователями, не читає дитині. В результаті перевірки домашніх умов встановлено, що дитина живе в антисанітарних умовах, кімнати без ремонту, захаращені, не прибирається. Дитина спить на проваленому дивані, дитячий столик завалений речами, іграшок майже немає. З характеристики дитина наданої 27.02.2014 року Дошкільним навчальним закладом №129 27.02.2014 року вбачається, що розвиток дитини не відповідає віку, наявна педагогічна занедбаність. Навички самообслуговування та культурно-гігієнічні, відповідно віку мають низький рівень, потребують формування. Малолітній потребує додаткової уваги та занять вдома, догляду за чистотою та зовнішнім виглядом, колекційної роботи з боку спеціалістів. Третьою особою в судове засідання представлено фотоматеріали з помешкання відповідача на яких зафіксовано стан та умови проживання малолітнього (а.с.48-50). Представники відповідача не заперечували належність і допустимість таких матеріалів, як доказів, пояснили, що не можуть підтвердити реальність зазначених фотоматеріалів, оскільки жодного разу не були у помешканні відповідача. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З представлених фотоматеріалів вбачається антисанітарний стан квартири, відсутність спального місця для дитини, розбитий унітаз, захаращеність квартири. Суд не бере до уваги заперечення представників відповідача стосовно того, що відповідачем наразі вже проведено ремонт у квартирі і вжиті заходи щодо оформлення спадщини малолітнього, що відповідачу не виплачується державна допомога на дитину оскільки такі обставини не були підтверджені належними і допустими доказами представленими в судове засідання на відповідній стадії цивільного процесу. Доводи представників відповідача стосовно нібито наявності суперечностей у актах обстеження житлових умов, неможливості третьою особою утримувати дитину, наявність конфлікту між відповідачем та третьою особою правового значення не мають і не беруться судом до уваги, оскільки Розпорядженням Голосіївської РДА в місті Києві №46 від 31.01.2012 [PERSON] визначена у якості опікуна малолітнього, а відтак на неї також покладаються відповідні обов'язки опікуна визначені цивільним і сімейним законодавством. Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В той же час с представлених доказів вбачається, що третя особа, яка є також опікуном малолітнього веде соціально прийнятний спосіб життя, працевлаштована, має вищу освіту, має постійне місце проживання із належними умовами для утримання, виховання і розвитку дитини. Окрім того, є співвласницею квартири де зареєстрована дитина. Є його рідною тіткою, бере участь у вихованні дитини, купує малолітньому речі та іграшки, регулярно відвідувала дитячий садок для спілкування з дитиною, прив'язана до дитини, виявляє до дитини прихильність і турботу. Неможливість виконання нею обов'язків опікуна була пов'язана із перешкоджанням відповідачем у зустрічах з дитиною. Відтак, суд оцінюючи зібрані докази у сукупності, вважає, що позовні вимоги в частині звільнення відповідача від обов'язків опікуна та передачі малолітнього на виховання і утримання третій особі підлягають задоволенню виходячи із наступного. Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до п.п. 2.4, 3.1 Правил опіки і піклування, затверджених Наказом Державного комітету України в справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 червня 1999 року за № 387/3680, опіка встановлюється або за місцем проживання особи або за місцем проживання опікуна. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами над однією і тією ж особою, надається родичам, незалежно від місця їх проживання. Відповідно до ст.ст. 67, 69 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої та неповнолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Згідно ст. 246 СК України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Як вбачається з ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов'язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Відповідно до ст. 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути всі документи та речі підопічного, оскільки така позовна вимога необґрунтована. Позивачем не підтверджено в ході судового засідання і не конкретизовано, які саме речі і документи малолітнього підлягають поверненню, а також не доведено факт протиправного утримання таких речей відповідачем, а тому в цій частині суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої позовної вимоги. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Питання розподілу судових витрат вирішити відповідно до правил ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial