Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з нього на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 11000 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 640,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 20 квітня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений Приватним нотаріусом Верченко Т.І., відповідно до якого [PERSON] було надано позивачем позику у розмірі 11000 грн. строком до 30 травня 2017 року, з метою на особисті потреби. До теперішнього [PERSON] борг не повернув, посилаючись на відсутність коштів. На прохання позивача у добровільному порядку повернути кошти не реагує, відмовляється повертати грошу. На підставі викладеного, просить позов задовольнити та стягнути на його користь заборгованість за договором позики у сумі 11000 гривень та витрати пов'язані з оплатою судового збору. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, надали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що підтримують позовні вимоги у повному обсязі, не заперечують проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Судом встановлено, що 12 квітня 2017 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого останньому було надано позику у розмірі 11000 грн. строком до 30 травня 2017 року одним платежем та зазначена сума була отримана відповідачем 20.04.2017 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Верченко Т.І. та зареєстровано в реєстрі за № 247(а.с.4). Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладений у письмовій формі. Відповідно до п. 2 договору відповідач повинен повернути [PERSON] готівкою в строк до 30 травня 2017 року одним платежем 11000 грн.(а.с.4). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином відповідач був зобов'язаний повернути до 30 травня 2017 року одним платежем гроші в суму 11000 гривень. У ч.1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав перед позивачем зобов'язання повернути позику відповідно до договору позики від 20 квітня 2017 року, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору при зверненні до суду в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved