Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, просив суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 4028 від 26.01.2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] , за кредитним договором № 1-20180504-34380 від 04.05.2018 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у розмірі 9562 грн.; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у липні 2021 року позивачу стало відомо, що на адресу підприємства в якому він працює - ТОВ «ТСД-ГРУП», надійшов лист та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.06.2021 року у виконавчому провадженні ВП №65655899, видана державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. З даних документів вбачається, що в провадженні державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. знаходиться виконавче провадження ВП №65655899 на виконання виконавчого напису №4028, виданого 26.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., боржником за яким значиться позивач, а стягувачем - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Під час огляду відомостей Єдиного реєстру виконавчих проваджень, було виявлено, що державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О., у відношенні [PERSON] , як боржника, відкрито виконавче провадження ВП №65655899 від 08.06.2021 року, стягувачем за даним виконавчим провадженням визначено - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Жодного документу про відкриття зазначеного виконавчого провадження та документу, який є підставою для відкриття виконавчого провадження на адресу [PERSON] не надходило. На адвокатський запит, від державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. було отримано лист №1417 від 21.07.2021 року, в якому зазначено, що на примусовому виконанні у державного виконавця, перебуває виконавче провадження №65655899 з примусового виконання виконавчого напису №4028, виданого 26.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко С.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 9 562 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушення чинного законодавства та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В дане судове засідання представник позивача не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої зазначив, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» визнає в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення судового збору в розмірі 454 грн. (інші 50% судового збору повертається позивачу з державного бюджету)та за подання заяви про забезпечення позову 227 грн. Вимоги позивача про стягнення судових витрат у розмірі 5000 грн., відповідачем не визнаються. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Державний виконавець Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч.6 ст.263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Підстав вважати визнання позову відповідачем таким, що суперечить закону, порушує права, свободи чи інтереси інших осіб матеріали справи на момент її розгляду не містять. Судом встановлено, що 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4028, про стягнення з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250121ФК від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Бізнес капітал» на підставі договору факторингу №021118 від 02.11.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 1-20180504-34380 від 04.05.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Бізнес Капітал» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.11.2018 року по 26.01.2021 року. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню складає 9562 грн., у тому числі: 2900 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6612 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (арк.с.21). 08 червня 2021 року Державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4028, виданим 26.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (арк.с.23). 08 червня 2021 року Державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (арк.с.24-25). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗЗУ «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вказано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, у матеріалах цивільної справи відсутня належним чином завірена копія кредитного договору ТОВ «ФК «Бізнес Капітал» та [PERSON] , таким чином, суд позбавлений можливості встановити суть договірних відносин між сторонами, істотні умови договору, суму кредиту, порядок його погашення, строк договору; відсутні докази користування позивачем кредитними коштами, відсутні виписки по картковому рахунку. У матеріалах справи відсутні договори відступлення прав вимоги між фінансовими установами. Однак, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до приватного нотаріуса, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, заборгованості за комісією, та відсотками. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення. Перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Однак, матеріали справи не містять письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, адресованої позичальнику, а також не містить документального підтвердження вручення зазначеної вимоги позивачу, не надано таких документів і суду. Отже, встановлені фактичні обставини у справі на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість свідчать про те, що нотаріус, підтверджуючи наявність у кредитора права на стягнення грошових сум з [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису, не з`ясував факт безспірності заборгованості на підставі поданих кредитором документів та умови застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №4028 від 26.01.2021 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором за період з 01.11.2021 року по 26.01.2021 року. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розглядаючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу з 5000 грн. до 1907 грн., суд зазначає, що у позовній заяві зазначено лише орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, який склав 5000 грн., однак позивачем, фактично дана сума до стягнення не заявлена, а тому судом не розглядається. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, про що надав суду письмову заяву до початку розгляду справи, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Так як відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено звільнення відповідача від сплати 50% та повернення позивачу судового збору за подачу позовної заяви, понесені позивачем витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 454 грн. за заяву про забезпечення позову, яка була задоволена судом, підлягають стягненню на його користь з відповідача в повному обсязі. Таким чином, всього з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved