Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У січні 2016 року позивач ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.04.2012 року, відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобовязалась повернути [PERSON] суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобовязання, згідно умов договору, однак зобовязання за вказаним договором виконані нею не були. Станом на 30.11.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 14 420 грн. 18 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 1 696 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у сумі 8 860 грн. 67 коп., заборгованості за пенею та комісією у сумі 2 700 грн. 00 коп., а також штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), та у сумі 662 грн. 87 коп. (процентна складова). Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за договором № б/н від 26.04.2012 року у розмірі 14 420 грн. 18 коп., та судові витрати повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ „Приватбанк [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день і час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за її відсутністю на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутністю, у звязку з неявкою у судове засідання відповідача [PERSON], фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.04.2012 року, [PERSON] отримала кредит у сумі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами [PERSON] складають між нею та [PERSON] кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязалась на вимогу [PERSON] виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплатити винагороди [PERSON]. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязана сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п 2.1.1.12.9 Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON] доручила списувати з будь якого рахунку відкритого в [PERSON] в частості з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або [PERSON], позичальник зобовязується надати [PERSON] письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу заборгованість. На підстав п 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON] має право на зміну [PERSON], а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої [PERSON] долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобовязань та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п.1.1.3.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі порушення умов договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або встановленою [PERSON] часткою у разі невиконання боргових зобовязань та інших обовязків за цим Договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.04.2012 року, який наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, [PERSON] станом на 30.11.2015 року має заборгованість у розмірі 14 420 грн. 18 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 1 696 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у сумі 8 860 грн. 67 коп., заборгованості за пенею та комісією у сумі 2 700 грн. 00 коп., а також штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), та у сумі 662 грн. 87 коп. (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем [PERSON] порушені умови укладеного договору, суд вважає позовні вимоги доведеними, та такими що підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 14 420 грн. 18 коп. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп., підлягають також стягненню з відповідача.

Outcome: approved