Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно: житловий будинок літ. А, літньої кухні літ. Б, стодоли літ. В, стайні літ. Г, туалету літ. Д, артсвердловини № 1, воріт № 2, хвіртки № 3 та огорожі №№ 4, 5, який знаходиться в [ADDRESS] та житлового будинку літ. А, площею 30,0 кв. м., який знаходиться в [ADDRESS] . Загальна інвентаризаційна вартість двох домоволодінь становить 106 993,00 гривні. Згідно складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, позивач є спадкоємцем даних двох домоволодінь. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за заповітом, він звернувся в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ власності на спадкове майно. При таких обставинах, він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушений звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник позивача позо підтримав, а відповідачка позов визнала. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з таких підстав. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція), ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Копією свідоцтва про смерть (а.с.9) підтверджено, що [PERSON] , померла [INFO] . Копією заповіту від 03 січня 2018 року (а.с.10) підтверджено, що [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження в користь позивача. Згідно довідки № 390 від 04 вересня 2019 (а.с.11) [PERSON] , являлася власником домоволодінь, які знаходяться в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина і відповідно до ст. 1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, на спадкове майно, що залишилося після її смерті. Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 17 лютого 2021 року № 25/02-14 (а.с.26) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю документа власності на спадкові домоволодіння. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Отже судом встановлено, що [PERSON] , яка день смерті була власником домоволодіння, що в [ADDRESS] , склала на користь позивача заповіт, а тому за позивачем слід визнати право на вказане майно. Оскільки домоволодіння, яке знаходяться в [ADDRESS] ) підлягало знесенню ( а.с.28), воно не може бути спадковим майно, тому в задоволенні вимоги позивача про визнання права власності на цей об`єкт слід відмовити. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved