Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У серпні місяці 2015 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. дніпропетровська з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВОКА-Д», про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.10.2013 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «ВОКА-Д» на посаду заступника директора. Позивач зазначає, що 13.07.2915 року він припинив роботу на вказаному підприємстві за усною домовленістю та 23.07.2015 року був звільнений з посади на підставі ст. 38 КзпП за власним бажанням. Позивач зазначає, що починаючи з січня 2015 року по червень місяць 2015 року відповідач він не отримував заробітної плати. При звільнені він направив на імя відповідача заяву про виплату йому заробітної плати за вказаний вище період, проте керівник ТОВ«ВОКА-Д» відмовився йому сплатити невиплачену заробітну плату. Зважаючи на викладене вище. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму невиплаченої заробітної плати за січень-червень 2015 року у сумі 5\~900, 0 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 7\~920. 0 грн, моральну шкоду 5\~000, 0 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав. Посилався на те, що на підставі заяви, відповідач був звільнений з посади 23.07.2015 року за ст. 38 КЗпП ( за власним бажанням) та при звільненні позивачу сплачена компенсація за невикористану відпустку шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок. Що стосується заробітної плати, то ТОВ «ВОКА-Д» сплачував її позивачу щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на власний картковий рахунок позивача, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». Наразі заборгованість у відповідача перед позивачем у виплаті заробітної плати відсутня. Зважаючи на викладене вище, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, не рідше 2-х разів на місяць. Ст. 24 Закону України « Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом , але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.\~ Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.\~ За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок власника або уповноваженого ним органу.\~ Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.\~ В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви від 01.10.2013 року та наказу № 2\\10-В від 01.10.2013 року позивача було прийнято на посаду заступника директора ТОВ «ВОКА-Д» з посадовим окладом 1218 грн щомісячно. 23.07.2015 року ТОВ «ВОКА-Д» звільнив позивача із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП. В судовому засіданні встановлено, що за період з 01.01.2015 року по червень 2015 року відповідач не сплачував позивачу заробітної плати, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 5\~900, 0 грн ( з урахуванням сплачених податків сума заробітної плати щомісячно складає 990 грн х 6 місяців= 5\~900грн). Та обставина, що відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату за шість місяців підтверджується наявними в матеріалах доказами, а саме: платіжними відомостями за січень-червень 2015 року, підписаними директором та бухгалтером товариства, на яких відсутній підпис позивача про отримання ним заробітної плати. Посилання представника відповідача на те, що за заявою позивача заробітна плата перераховувалася засновком ТОВ «ВОКА-Д» [PERSON] на картку ПАТ КБ «Приватбанк» відкриту на імя позивача не узгоджується з матеріалами справи. З чеків ПАТ КБ «Приватбанк», долучених до матеріалів справи вбачається, що суми грошових коштів на імя позивача були перераховані [PERSON], який 01.09.2014 року Протоколом № 25/-09 ТОВ «ВОКВА-Д» був відкликаний з посади директора ТОВ «ВОКА-Д», та не є уповноваженою особою на виплату заробітної плати працівникам товариства. Суми грошових коштів, зазначених в чеках ПАТ «КБ «Приватбанк» не співпадають з сумами заробітної плати, які підлягають виплаті позивачу, та крім того, в чеках не вказано призначення платежу. Так, як відповідач порушив вимоги Закону України «Про оплату праці» та не сплатив позивачу заробітну плату за період з 01.01. 2015 року по 30.06. 2015 року , суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути невиплачену заробітну плату у розмірі 5\~900, 0 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначено в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.\~ В судовому засіданні встановлено, що при звільненні відповідач сплатив позивачу суму компенсації за невикористану відпустку, що не заперечував в судовому засіданні позивача. 29 липня 2015 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про виплату йому заробітної плати з урахуванням суми індексації за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року, проте відповідач відмовив йому у виплаті заробітної плати з посиланням на те, що виплата належних працівникові сум була здійснена на особистий картковий рахунок позивача. Так, як працівникові не були виплачені належні йому від ТОВ «ВОКА-Д» суми заробітної плати відповідно вимог про розрахунок, на підставі статті 117 КЗпП України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку, починаючи з часу затримки розрахунку: 29.07.2015 року по день постановлення рішення у сумі 4\~950, 0 грн ( 990, 0 грн х 5=4\~950 грн) . Суд також вважає, що невиплата заробітної плати позбавила порушила важливі життєві звязки позивача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1000, 0 грн.

Outcome: partial