Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 13414 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 01.02.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део Ланос» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіль потерпілого. Внаслідок даного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Так, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована Полісом №АЕ 5532580 від 06.01.2016, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Део Ланос» д.н.з. [NUMBER]. На підставі заяви про настання страхового випадку позивачем було виплачене страхове відшкодування у розмірі 13414 грн 00 коп. 26.12.2016 відповідачу було надіслано лист-претензію з вимогою сплати борг, однак відповідач не відшкодував шкоду позивачу, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою для захисту своїх прав та законних інтересів. Представник позивача у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 06.04.2018 через канцелярію суду представником було подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 38). Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 36, 37). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін по спрві на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.02.2016 о 18 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по пр. Л. Курбаса, 7а, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення на припаркований автомобіль марки «Opel Astra», що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2016 [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с. 6-7). В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER], що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 05.02.2016 (а.с. 14). Цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АЕ/5532580 від 06.01.2016 (а.с. 5). 08.02.2016 потерпілий [PERSON] звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 8-9). Так, на підставі страхового акту №92161/34/16 від 13.06.2016 , ПАТ «СГ «ТАС» 14.06.2016 здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 13414 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №93428 (а.с. 19, 20). 26.12.2016 ПАТ «СГ «ТАС» було надіслано відповідачу лист №1730 ТАС/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування (а.с.21), однак відповідачем вимогу не виконано. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 01.02.2016 року за участю вищенаведених автомобілів, є водій [PERSON] Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон), до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п.22.1. ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілим, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 у справі №6-2587цс15, за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за спричинену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 13414 грн 00 коп. Відповідно ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1 600 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved