Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дитину, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 травня 2008 року. Від спільного проживання мають одну дитину. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Протягом останніх двох років вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивачка направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує, на розірванні шлюбу настоює та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не з»явився та не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності з постановленням заочного рішення. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу подружжя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 5 ). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 551 гривні 20 копійок, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв'язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved