Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що 16 липня 2015 року між нею та ПАТ «Укрінбанк» в особі ЧФ ПАТ «Укрінбанк»укладено договір банківського вкладу №10-10-13659918, на виконання умов якого вона внесла на депозитний рахунок банку готівкою вклад - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США під 7 % річних зі строком дії по 30 липня 2015 року, що підтверджується відповідною випискою банку по рахунку. Разом з тим, незважаючи на закінчення строку дії договору та на її неодноразові звернення до Банку із заявою про повернення депозитного вкладу, відповідач кошти не повернув, мотивуючи їх відсутністю. Посилаючись на вказане, просила стягнути з ПАТ «Укрінбанк»на свою користь суму депозитного вкладу в розмірі 5 000 доларів США. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Від її представника через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача. Також зазначила, що поданий позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ПАТ «Укрінбанк» в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Так, згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що у справі слід постановити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків регламентує Закон України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність». Зокрема, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Як убачається з матеріалів справи, 16 липня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Укрінбанк» в особі ЧФ ПАТ «Укрінбанк»укладено договір банківського вкладу №10-1365918 (а.с.8). Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На виконання умов договору позивачка [PERSON] внесла на депозитний рахунок відповідача готівкою вклад - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США під 7 % річних зі строком дії по 30 липня 2015 року (а.с.9,10). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною першою ст.1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як вбачається із договорів банківського вкладу, строк дії договорів закінчився ще 30 липня 2015 року. Також, з матеріалів справи убачається, що позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до Банку із вимогою повернути кошти, однак відповідач на неодноразові вимоги позивача про повернення суми депозиту та після закінчення обумовленого в договорі строку не виконав взяті на себе зобов'язання та кошти не повернув. При цьому, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, а саме доказів повернення банківського вкладу чи доказів, які б підтверджували факт неможливості здійснення виплати внесених позивачем коштів й відповідно поширення на спірні правовідносини положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» при запровадженні у банку тимчасової адміністрації - процедури виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку з ринку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши усі надані позивачем докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи,

Outcome: approved