Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У серпні 2020 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03 грудня 2009 року у розмірі 20291,56 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 03 грудня 2009 року. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При цьому заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11400,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення п.6.5 договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно з п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати на рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на на погашення заборгованості відповідач станом на 13 серпня 2020 року має заборгованість 20291,56 грн., з яких 15279,71 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 15279,71 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками; 5011,85 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,0 грн. - нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим позивач звернувся за судовим захистом. 07 вересня 2020 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача АТ КБ «Приватбанк» разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у якому позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій останній позовні вимоги не визнає, зазначає, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг не ознайомився, процентну ставку не погоджував, на збільшення кредитного ліміту своєї згоди не надавав. На підставі викладеного просить розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. За таких обставин, ураховуючи волевиявлення сторін та положення ст.211 ЦПК України, суд вирішив судовий розгляд проводити за відсутності учасників на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, ураховуючи позицію відповідача, викладену у письмовій заяві, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 03 грудня 2009 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» і отримав платіжну картку «Кредитка «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту на картковий рахунок та сплатою відсотків за користування коштами. Із вказаної заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Він погодився та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Підтвердив, що вся надана ним інформація є правильною, зобов`язався про всі зміни повідомляти в банк не пізніше 15 днів з моменту їх виникнення. Не заперечував проти того, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт. Таким чином, зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, про що свідчить особистий підпис в заяві від 03 грудня 2009 року. Позивачем надані до суду Умови та Правила надання банківських послуг, з якими погодився відповідач, підписуючи заяву, а також зміни до Умов та Правил надання банківських послуг, з якими відповідач зобов`язувався ознайомлюватись при укладенні договору на сайті банку. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2. ст.642 ЦК України згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, 3.3 договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п.6.7 кредитного Договору власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до визначення понять і термінів за п.2 Договору є короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його картрахунку або встановленого ліміту кредитування. Згідно з випискою по картковому рахунку відповідача та довідкою банку старт карткового рахунку відбувся 27 січня 2010 року із встановленням кредитного ліміту у розмірі 500 грн., частиною з яких позичальник скористався 26 лютого 2010 року. Починаючи з цього часу відповідач користувався кредитними коштами, здійснював покупки з кредитної картки, отримував готівкові кошти, сплачував відсотки за користування коштами, штрафи за простроченим кредитом, поповнював картку готівкою, погашав заборгованість тощо. Термін дії картки, отриманої вперше відповідачем, становив до 12/2013. У подальшому він отримував платіжні картки з новим терміном дії, зокрема, 06 січня 2012 року отримав картку з терміном дії до 10/2015, а 23 грудня 2015 року отримав картку з терміном дії до 09/2018, що зафіксовано у матеріалах, які додані позивачем до позовної заяви. Отже, остання картка, отримана відповідачем 23 грудня 2015 року терміном дії до 09/2018 (№**7472). Разом із тим, судом установлено, що [PERSON] неодноразово користувався цією карткою, про що свідчить виписка по картковому рахунку, останні платежі здійснено відповідачем на погашення у жовтні-грудні 2020 року та січні 2020 року. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 договору при укладанні договору відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Зі змісту п.п.6.5, 6.6, 6.7 договору слідує, що обов`язками клієнта передбачено погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплаті винагороди банку. Держатель зобов`язаний слідкувати за видатками коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту тощо. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК України та п.8.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми боргу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог цивільного законодавства. Як вбачається з наявних матеріалів, позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши йому кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором, на платіжну картку. Проте, відповідач [PERSON] у терміни, встановлені договором, свої зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» не виконував належним чином та не у повному обсязі. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 03 грудня 2009 року з урахуванням внесених коштів на погашення боргу відповідач станом на 13 серпня 2020 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 20291,56 грн., яка складається з наступного: 15279,71 грн. - заборгованості за тілом кредита, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 15279,71 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 5011,85 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданим до суду розрахунком заборгованості, який є належним та допустимим доказом по справі. Відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань. Натомість, відповідач не спростував ті обставини, що йому була надана платіжна картка, якою він користувався, з урахуванням того, що термін дії картки був неодноразово продовжений шляхом перевипуску нової картки, і відповідач не заперечував тих обставин, що отримувала її, про що свідчить зокрема і виписка по картрахунку, де прослідковуються усі витрати, які здійснював відповідач з отриманих ним карток. Отже, відповідач користувався наданими банком коштами, спочатку сплачував банку кредитні кошти та відсотки за користування ними, а у подальшому припинив. Доводи відповідача про те, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг він не ознайомився, процентну ставку не погоджував, на збільшення кредитного ліміту своєї згоди не надавав суд вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у справі матеріалами, зокрема, заявою від 03 грудня 2009 року, у якій клієнтом (позичальником) заповнені відповідні поля, у тому числі тип кредитної картки «Універсальна», кредитний ліміт у сумі 500 грн., відсоткова ставка 1,9 % річних, зазначено номери карток позичальника, з яких може здійснюватися внесення коштів та їх списання тощо. Отже, своїм підписом позивальник підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, погодився та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді. Більше того, з виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу виконував належним чином свої зобов`язання за кредитом та знав про умови кредитування, а тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, суд не може брати до уваги. Також з матеріалів справи видно, що наведені у заяві відповідача обставини не можуть свідчити про ненадання йому банком кредитних коштів. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що кредитна картка неодноразово перевипускалась банком з новим терміном дії і її отримував відповідач, оскільки користувався нею, про що свідчить виписка з карткового рахунку. Крім того, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст.257 та ч.3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Однак, посилання відповідача на застосування до позовних вимог позовної давності є безпідставними, оскільки відповідач здійснював погашення боргу і останній платіж сплачено у січні 2020 року, що свідчить про переривання перебігу позовної давності (ст.264 ЦК України), а відтак і дотримання їх позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Інші доводи представника відповідача не ґрунтуються на обставинах, які були встановлені у судовому засіданні, та спростовуються матеріалами справи, а також не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення боргу лише з формальних міркувань. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушив свої зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2102 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2102 грн.

Outcome: approved