Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що позивач 12 жовтня 2013 року позичив відповідачу 12 000 доларів США, що на час позики було еквівалентно 99\~000 грн. Відповідач зобовязувався повернути вказану суму коштів до 01 грудня 2016 року, про що надав власноруч написану розписку. Відповідач у вказаний строк боргових зобовязань не виконав, тому позивач змушений звернутись з позовом до суду, яким просить стягнути з відповідача суму боргу 12 000 доларів США, що еквівалентно станом на 21 серпня 2017 року 306 000 гривень та моральну шкоду в сумі 3000 грн. В судовому засіданні позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, в іншій частині просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 12\~000 доларів США, які зобовязувався повернути до 01 грудня 2016 року, що підтверджується розпискою від 12 жовтня 2017 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. При розрахунку суми, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд виходить з офіційного курсу гривни до іноземної валюти НБУ станом на 18 серпня 2017 року, згідно до якого 25,2 гривень дорівнює одному долару США. Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди, то позивачем жодним чином не доведено заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, яку він оцінив в 3000 гривень, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Зігдно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, понесені ним витрати по сплаті судового збору по даній справі в сумі 3060 (три тисячі шістдесят) гривень, що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial