Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У серпні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.06.2016 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та Заяву №5621206344 від 30.06.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі Кредитний договір), підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником. А також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20180730 (далі Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. Відповідач платежі за кредитним договором належним чином не здійснював, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №5621206344 від 30.06.2016 року в сумі 26548,46 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 26548,46 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення сум заборгованості за відсотками, щомісячними процентами та пені, оскільки щодо нарахування цих сум він згоди не давав, умови отримання кредитів не підписував, вважає, що повністю сплатив кредит. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено Кредитний договір шляхом підписання Заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та Заяви №5621206344 від 30.06.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі Кредитний договір), згідно умов якого отримав кредит у розмірі 18\~125 грн. Позичальник отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця (а.с.5-7). У заяві від 30.06.2016 року зазначено, що ознайомившись з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідач засвідчує своє волевиявлення та приєднання до зазначених умов, також визначено проценти та пеню. До кредитного договору фінансова установа додала Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 30.03.2015 року (а.с.10). 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20180730 (далі Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (а.с.17-19). Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач не надав своєчасно фінансовій компанії грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30.07.2018 року становить 26548,46 грн., і складається із: заборгованості за основною сумою боргу 13\~510,65 грн., заборгованості за відсотками 0,7 грн., заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) 4339,14 грн., заборгованості за пенею 8697,97 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК Укарїни договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 30.06.2016 року зазначена процентна ставка щомісячні проценти 3,99 % та пеня в розмірі 0,3 %. Тому суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 13510,65 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 0,7 грн., суми заборгованості за щомісячними процентами у розмірі 4339,14 грн. необхідно задовольнити. Щодо вимоги про стягнення неустойки / пені суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1\~ч.2\~ст.258\~ЦК України\~позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до матеріалів справи та норм ст.ст.257,260,261 ЦК України строк позовної давності за вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитом та по процентам становить три роки, строк позовної давності за вимогами про стягнення пені - один рік. Останній платіж за кредитом був сплачений відповідачем згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с.14)30.08.2016 року в сумі 364,53 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з позовом в серпні 2019 року, тобто більше ніж через рік. За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк позовної давності для вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення пені сплив. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення пені за кредитним договором слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував. Відзив на позов не надав. За правилами частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial