Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення пені, в якому вказала, що має спільного з відповідачем сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17.11.2009 р. на її користь на утримання дитини було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісяця. В звязку з тим, що на даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, збільшуються його потреби в навчанні та розвитку позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей з 300,00 грн. до 1000,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Також просила стягнути пеню за прострочку сплати аліментів в розмірі 27600.00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила збільшити розмір аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина до 1700,00 грн. щомісячно, що до пені пояснила що їй повідомили, що її розрахунок пені невірний, а тому просить стягнути пеню на розсуд суду. Крім того пояснила, що відповідач на даний час працює офіційно та погашає заборгованість по аліментам, але участі у додаткових витратах на дитину не приймає. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що матеріальний стан відповідача з часу призначення аліментів у 2011 року покращився тільки з кінця 2017 року, коли він офіційно влаштувався на роботу. В нього з заробітної плати щомісячно вираховують аліменти та погашають борг по аліментам. На час розгляду справи заборгованість з аліментів зменшилась з 27600,00 грн. до менше 8000,00 грн. Він частково визнає позовні вимоги, та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Щодо стягнення пені по аліментам, він не згоден з наданим розрахунком, та вважає його неправильним, а також зважаючи, що він більшість заборгованості вже сплатив, просив зменшити розмір пені. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 СК України «батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів; відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №137761 виданого 25.04.2004 р., [PERSON] народився 25.11.2004 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17.11.2009 по справі №2-1127/09, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 300,00 грн. щомісяця (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сімї [PERSON] проживає разом з [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки-розрахунку від 12.12.2017 №02-46/1472 заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 30.11.2017 р. становить 27600,00 грн. (а.с.16-19). Відповідно до довідки від 12.06.2018 р. № 2832/2/02-18 [PERSON] працює з 13.03.2017 в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області. Відповідно до довідки про здійснені виплати, з заробітної плати [PERSON] з грудня 2017 року щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 300.00 грн. та заборгованість по аліментам в розмірі 40% від заробітної плати. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У звязку з тим, що аліменти які стягуються з [PERSON] значно менші ніж мінімальний розмір аліментів на даний час, який складає 50% від прожиткового мінімуму (для дітей від 6 до 18 років 1860 грн.) та дорівнює 930 грн. на одну дитину, а також приймаючи до уваги стан здоровя дитини на яку стягуються аліменти, стан здоровя платника аліментів, матеріальний стан платника та одержувача аліментів, те що платник аліментів офіційно працевлаштований, в звязку з чим його матеріальний стан поліпшився, він частково визнав вимоги щодо збільшення розміру аліментів, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. А саме, необхідно збільшити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, які стягуються з відповідача на користь позивача з 300,00 грн. щомісячно до 1000,00 гривень щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення з відповідача пені за прострочку сплати аліментів, то, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Позивачем невірно розрахована пеня по аліментам виходячи не з 1% суми несплачених аліментів, а виходячи з облікової ставки НБУ. Іншого розрахунку ні позивачем, ні відповідачем суду не надано. Таким чином, враховуючи. що прострочка зі сплати аліментів мала місце, та станом а дату подачу позову становила 27600,00 грн., те що на час розгляду справи більша частка заборгованості сплачена, та продовжує погашатись, суд вважає за можливе обмежити розмір пені за прострочку сплати аліментів сумою 3000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати на правову допомогу сплачені позивачем в розмірі 1000,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 12,13, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial