Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У січні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] - про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2015 року, який набрав законної сили 24 листопада 2015 року, було встановлено наступне : 18.06.2015 року [PERSON], перебуваючи з дозволу потерпілої [PERSON] в квартирі останньої за адресою: [ADDRESS], таємно викрала належні потерпілій фотоапарат «Samsung» та золоті ювелірні вироби на загальну суму 10541 грн. 60 коп. Викраденим майном [PERSON] розпорядилася на власний розсуд. Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена [PERSON] визнала свою вину у вчиненні злочину, що їй інкримінується та не заперечувала фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті. Відповідач [PERSON] була засуджена Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за вчинення крадіжки власного майна позивача та сума завданих їй збитків була встановлена вироком суду Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні крадіжки майна позивача, відповідач [PERSON] завдала позивачу матеріальної шкоди на суму 10 541 (десять тисяч п'ятсот сорок одна) грн. 60 коп. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями засудженої [PERSON] також позивачу було завдано й моральної шкоди (немайнових втрат), спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: позивач вимушена була звернутися по допомогу до правоохоронних органів, з якими раніше ніколи не мала справи, численні рази викликалася для проведення різних процесуальних дій, в тому числі змушена була відпрошуватися з роботи для того, щоб відвідати слідчого. По сьогоднішній день позивач переживає неприємні спогади про вчинений злочину відносно неї, відчуває емоційну напругу, нервозність, бо розуміє, що викрадене майно вже не повернути, з огляду на те, що пройшов тривалий час, а на всі її прохання повернути майно чи грошові кошти за вироком суду, відповідач ніяк не реагує та ухиляється від зустрічі з позивачем. Позивач сама дозволила їй проживати в орендованій нею квартирі, сподіваючись на те, що відповідач порядна людина, до того ж з одного села з нею. Таке відношення до позивача з боку знайомої людини ще більше пригнічує її та обурює. Внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не дивлячись на час, що минув, позивач і досі відчуває почуття образи, досади, обурення поведінкою винуватиці. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON], позивачу були заподіяні моральні страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг душевних, психічних страждань, характеру її немайнових втрат, вона оцінює в 5 000 (п'ять тисяч) грн. Крім того, позивачем було сплачено грошові кошти в сумі 800 (вісімсот) гривень за надання правничої допомоги адвоката, які вона просить стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного, позивач просила ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] на її користь завдану їй моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст. 185 КК України, в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. Стягнути з [PERSON] на її користь завдану їй матеріальну шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, в розмірі 10 541 (десять тисяч п'ятсот сорок одна ) грн. 60 коп. Стягнути з відповідача, [PERSON], на її користь, понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу, згідно ст. 133 ЦПК України в сумі 800 грн. (вісімсот) гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2015 року, який набрав законної сили 24 листопада 2015 року, засуджено [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вищезазначеним вироком встановлено наступне : 18.06.2015 року [PERSON], перебуваючи з дозволу потерпілої [PERSON] в квартирі останньої за адресою: [ADDRESS], таємно викрала належні потерпілій фотоапарат «Samsung» та золоті ювелірні вироби на загальну суму 10541 грн. 60 коп. Викраденим майном [PERSON] розпорядилася на власний розсуд. Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена [PERSON] визнала свою вину у вчиненні злочину, що їй інкримінується та не заперечувала фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки відповідач [PERSON] була засуджена Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за вчинення крадіжки майна позивача та сума завданих їй збитків встановлена вироком суду. Таким чином, свої умисними діями, які виразилися у вчиненні крадіжки мого майна, відповідач [PERSON] завдала позивачу матеріальної шкоди на суму 10 541 грн. 60 коп. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями засудженої [PERSON], позивачу було завдано й моральної шкоди (немайнових втрат), спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: позивач вимушена була звернутися по допомогу до правоохоронних органів, з якими раніше ніколи не мала справи, численні рази викликалася для проведення різних процесуальних дій, в тому числі змушена була відпрошуватися з роботи для того, щоб відвідати слідчого. По сьогоднішній день позивач переживає неприємні спогади про вчинений злочин відносно неї, відчуває емоційну напругу, нервозність, бо розуміє, що викрадене майно вже не повернути, з огляду на те, що пройшов тривалий час, а на всі її прохання повернути майно чи грошові кошти за вироком суду, відповідач ніяк не реагує та ухиляється від зустрічі з позивачем. Позивач сама дозволила її проживати в орендованій нею квартирі, сподіваючись на те, що відповідач порядна людина, до того ж з одного села з нею. Таке відношення до позивача з боку знайомої людини ще більше пригнічує її та обурює. Не дивлячись на час, що минув, позивач і досі відчуває почуття образи, досади, обурення поведінкою винуватиці. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, уповній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість їх повноцінного продовження, що і є наслідком протиправної поведінки [PERSON] відносно позивача. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації зазвичай становить 2000 -5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON], позивачу були заподіяні моральні страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг душевних, психічних страждань, характеру її немайнових втрат, суд оцінює в 5 000 грн. Крім того, позивачем було сплачено грошові кошти в сумі 800 гривень за надання правничої допомоги адвоката, що підтверджується відповідною квитанцією №2 від 26.01.2018 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved