Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому, уточнивши під час судового розгляду свої вимоги, просить зобовязати [PERSON] усунути йому перешкоди в спілкуванні з сином; скасувати рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини [PERSON], [INFO], з малолітнім сином [PERSON], 07.04.2009 р.н.»; визначити такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення з сином без присутності матері кожні понеділок, середу, пятницю з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; систематичні побачення з сином без присутності матері, кожні першу та третю суботу, неділю місяця, починаючи з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі; на літній період відпустка без присутності матері не менше 30 календарних днів з червня по серпень включно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 грудня 2011 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом із матірю. Відповідач почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, переховує його, у звязку з чим був вимушений звернутися до органу опіки на піклування. 19 лютого 2016 року виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради було прийнято рішення № 42/1 про призначення йому днів побачень з сином кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері. Вважає, що таке рішення органу опіки та піклування порушує його батьківські права, оскільки, починаючи з 2011 року, він забирав сина кожну пятницю та повертав у неділю ввечері, дитина ночувала в нього вдома, спілкування з сином відбувалося без присутності матері. Також він забирав сина в будні дні з дитячого садка та відводив на тренування до спортивного клубу, підготовчі заняття до школи, гуляв з ним на дитячих майданчиках, в літній період їздив відпочивати на річку та море. Вважає, що зміна усталеного порядку його зустрічей із сином негативно вплине на психоемоційний стан дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти визначення позивачу часу спілкування з сином кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері як призначено рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.02.2016 року № 42/1. В іншій частині позов [PERSON] вважав необґрунтованим та просив відмовити в його задоволенні, зазначивши, що позивач негідно поводиться відносно матері дитини, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та в добровільному порядку вирішити спір щодо його участі у вихованні сина. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради [PERSON] у судовому засіданні також вважав, що позивачу слід визначити спосіб участі у вихованні сина шляхом побачень кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері згідно з рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.02.2016 року № 42/1, яке прийнято з урахуванням інтересів сторін та самої дитини. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 лютого 2009 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 6 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір'ю. Між сторонами виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з чим вони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, який би влаштовував кожного з них та враховував інтереси малолітньої дитини. 12 січня 2016 року позивач звернувся до органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради з заявою про призначення йому днів побачень із сином. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини [PERSON], [INFO], з малолітнім сином [PERSON], 07.04.2009 р.н.» позивачу було призначено дні побачень з сином кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері дитини. Згідно\~зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 13 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.\~\~Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Зокрема, частинами 1 та 2 статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбачено частиною 2 статті 170 цього Кодексу (ч. 3 ст. 19 СК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 4-6 статті 19 СК України). У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 вказаної Конвенції\~держави-учасниці поважають право\~\~дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить\~\~найкращим інтересам дитини. Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з\~\~батьками всупереч їх бажанню. Згідно з наданим суду органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради висновком від 14 червня 2016 року доцільним способом участі позивача [PERSON] у вихованні сина [PERSON] є встановлення систематичних побачень з дитиною кожні перші та треті вихідні дні місяця (субота, неділя) у період часу з 10-00 год. до 17-00 год. в присутності матері. Але суд не може погодитися з таким висновком органу опіки та піклування, оскільки, на думку суду, він є недостатньо необґрунтованим та суперечить інтересам малолітнього [PERSON] Зі змісту вказаного висновку вбачається, що він мотивований наявністю раніше прийнятого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради рішення від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини [PERSON], [INFO], з малолітнім сином [PERSON], 07.04.2009 р.н.», яким позивачу встановлено аналогічний порядок спілкування з сином. Між тим, як висновок органу опіки та піклування, так і назване рішення не містить жодного обґрунтування необхідності визначення способу участі позивача у вихованні сина шляхом систематичних побачень лише в присутності матері дитини. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Проте відповідач, заперечуючи проти спілкування позивача з сином без її присутності, не довела, що таке спілкування є неможливим за віком чи станом здоров'я дитини або може негативно вплинути на виховання та розвиток дитини. Жодних належних доказів, що спілкування позивача з сином без присутності матері, може зашкодити дитині суду не надано. Як встановлено з пояснень сторін, основною причиною перешкод позивачу у спілкуванні з сином з боку відповідача є наявність непорозумінь між ними, а також ненадання позивачем дозволу на виїзд дитини за кордон. Заперечення відповідача проти спілкування позивача з сином без її присутності обєктивно нічим не обумовлені. Суд враховує, що на час розгляду справи малолітньому [PERSON] виповнилося сім років, він зарахований на навчання до загальноосвітнього навчального закладу-ліцею № 100. З пояснень допитаних у судовому засіданні як свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що малолітній [PERSON] прагне до спілкування з батьком та позивач самостійно здійснював належний догляд за сином, коли забирав його до себе. Отже, з урахуванням віку та стану здоровя дитини, яка не потребують постійної присутності матері поряд, ставлення батька до виконання своїх обовязків, його здатності забезпечити\~розпорядок дня сина без допомоги матері дитини, суд вважає, що спілкування позивача з сином виключно в присутності матері обмежує права позивача та не відповідає інтересам малолітнього [PERSON], який як хлопчик у силу свого віку потребує більш різноманітних умов для зустрічей із батьком, у тому числі й наодинці з ним,\~з тією метою, щоб ці зустрічі не набрали для дитини\~\~небажаного для його розвитку та виховання одноманітного\~обридливого характеру. Крім того, конфлікті відносини між сторонами в разі їх одночасної присутності можуть зашкодити психоемоційному стану дитини, не будуть сприяти проведенню зустрічей дитини з батьком у спокійній ненапруженій атмосфері. При визначенні способу участі позивача у вихованні сина, суд враховує пятиденний графік роботи позивача та майбутнього навчання дитини, необхідність дитині часу для відпочинку, самостійних занять, виконання домашніх завдань, спілкування з однолітками, та вважає можливим визначити [PERSON] способи участі у вихованні сина [PERSON] шляхом систематичних побачень кожної неділі з 10-00 до 19-00 години без присутності матері дитини. На думку суду, такий графік зустрічей позивача з дитиною буде достатнім для їх дійсного спілкування та виховання сина, можливості бути обізнаним про події, які відбуваються в житті один одного, повною мірою буде відповідатиме інтересам дитини, основне місце проживання якої визначено сторонами з матір'ю. Крім того, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи інтересам малолітнього [PERSON] буде відповідати проведення з батьком спільного відпочинку в літній період, що сприятиме збереженню гармонійних відносин між ними та дозволить дитині в період літніх канікул проводити більше часу з батьком. На думку суду, такий відпочинок має становити до 14 днів на рік з повідомленням матері дитини про майбутній відпочинок не пізніше ніж за місяць до його початку, що дозволить сторонам планувати свій відпочинок з дитиною. Доводи представника відповідача щодо негідної поведінки позивача по відношенню до колишньої дружини, ненадання дозволу на виїзд дитини за кордон, а також притягнення позивача в минулому до кримінальної відповідальності не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки негативні відносини між сторонами та ненадання позивачем дозволу на виїзд дитини за кордон не можуть обмежувати право позивача як батька на спілкування з сином. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, який вчинений не відносно дитини. Щодо окремої вимог [PERSON] про усунення йому перешкод у спілкуванні з сином, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 159 СК України само по собі визначення судом способу участі позивача у вихованні сина шляхом встановлення систематичних побачення з дитиною та проведення спільного відпочинку в літній період є достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача. Підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду на даний час немає, а тому така вимога є передчасною. Також суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 лютого 2016 року № 42/1 «Про призначення днів побачень батьку дитини [PERSON], [INFO], з малолітнім сином [PERSON], 07.04.2009 р.н.», оскільки позов до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, яким було вирішено приватні (сімейні) відносини між сторонами, позивачем не заявлявся, такий орган до участі у справі як відповідач за клопотанням позивача не залучений. Крім того, з аналізу вищенаведених норм ст. ст. 158, 159 СК України вбачається, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Отже, в даному випадку правове значення для сторін має рішення суду про визначення способу участі позивача у вихованні сина, яке є обов'язковим до виконання, а не рішення виконавчого комітету місцевої ради як органу опіки та піклування. Таким чином позов [PERSON] слід задовольнити частково. У зв'язку з частковим задоволенням позову відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

Outcome: partial