Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], згідно із рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2006 року з часу винесення рішення про усиновлення іншою особою. В обґрунтування вимог зазначається, що сторони у даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] залишилася проживати із матір'ю. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 19 січня 2006 року із позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Крім того, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] Після ухвалення судового рішення про позбавлення батьківських прав позивачу стало відомо, що відповідач створила іншу сім'ю, при цьому чоловік останньої усиновив його неповнолітню дочку. Не зважаючи на ті обставини, що після усиновлення майнові права між батьком та усиновленою особою припинилися, позивач продовжує бути платником аліментів, так як виконавчий лист відкликаний не був. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. 08 листопада 2018 року його представник [PERSON] подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить постановити рішення суду у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, 08 листопада 2018 року надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що вона народилася 13 грудня 2002 року у місті Києві, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 167. Батько - [PERSON]. Мати [PERSON]. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2006 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], 13 грудня 2002 року стягнуто аліменти у розмірі ? всіх видів прибутку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2005 року до її повноліття. З довідки № 14328-9 від 30 липня 2018 року, виданої Уманським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що на підставі рішення Уманського міськрайонного суду № 2-81, виданого 23 січня 2006 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення із [PERSON], [INFO], аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2005 року і до досягнення повноліття. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року (яке набрало законної сили) позбавлено [PERSON], [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У відповіді від 19 червня 2018 року № 5/164/2018 Броварський міськрайонний суд Київської області роз'яснив [PERSON] про неможливість надання копії рішення про усиновлення, так як позбавлення батьківських прав тягне за собою певні правові наслідки, зокрема така особа втрачає особисті немайнові права щодо дитини, перестає бути її законним представником, втрачає інші права, засновані на спорідненні з дитиною. При розгляді даної справи по суті знайшли своє підтвердження обставини щодо усиновлення дитини, на утримання якої за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2006 року стягнуто аліменти, про що свідчить цивільна справа № 361/2391/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у зв'язку із реєстрацією шлюбу (актовий запис № 478, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 08 червня 2012 року) змінила прізвище на [PERSON]. Положеннями статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені статтею 18 СК України, згідно з якою одним з них є припинення правовідношення. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Згідно із частиною четвертою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, які мають батьки щодо дитини. Усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Насамперед, здійснення усиновлення носить характер правовстановлюючого факту, адже після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов'язків між суб'єктами цих правовідносин. Внаслідок усиновлення припиняється правовий зв'язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена. Це тягне за собою і припинення правовідносин, які існують між усиновлюваною дитиною та іншими членами сім'ї й родичами. Правові відносини припиняються з обома батьками, навіть якщо у якості усиновителя виступає одна особа, а також незалежно від того, чи записані вони батьками чи ні. Таким чином, в силу факту усиновлення виникають права та обов'язки як у особи, яку усиновляють, так і права й обов'язки в особи, яка усиновляє (усиновлювача). При цьому цей обсяг прав та обов'язків визначається правовим зв'язком батьків і дітей, який визначений сімейним законодавством, іншими галузями права, підставою для виникнення яких є факт наявності родинних відносин. Тому законом визначене загальне правило, що цей обсяг є таким самим. За загальним правилом, правові відносини між усиновленою особою та батьками за походженням припиняються з моменту здійснення усиновлення, незалежно від способу усиновлення (подружжям чи однією особою, із записом усиновлювачів батьками чи без такого). Таким чином, відповідно до положень цивільного законодавства України, з 11 жовтня 2016 року, тобто з моменту набрання законної сили рішенням суду про усиновлення між позивачем та його дочкою були припиненні особисті та майнові права і обов'язки, які існували між ними, в тому числі обов'язок позивача утримувати дитину до досягнення нею повнолітня, що визначений статтею 180 СК України. Згідно із частиною другою стаття 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Частиною четвертою статті 273 ЦПК України передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та їх задоволення. Відповідач пред'явлені до неї вимоги про звільнення від сплати аліментів визнала у повному обсязі, при цьому суд приймає визнання нею позову, так як це не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів інших осіб. Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі - 704 грн. 80 коп. Відповідач [PERSON] позов визнала у повному обсязі, отже стягненню із неї підлягає судовий збір у розмірі - 352 грн. 40 коп., при цьому позивачу слід повернути 50 % судового збору у розмірі - 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved