Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 16 травня 2008 року, та матері [PERSON], яка померла 15 травня 2015 року, право власності на житловий будинок А-1, загальною площею 182,8 м2, житловою площею 112,0 м2, із господарськими будівлями та спорудами: сарай Б, літня кухня В, погріб П, вбиральня У, колодязь К та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Пухівка, вулиця Центральна (колишня Леніна), 58. В обґрунтування позову зазначала, що 16 травня 2008 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за вказаною вище адресою. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дружина померлого [PERSON] та вона, його дочка [PERSON], які постійно проживали разом зі спадкодавцем на день смерті у даному житловому будинку. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини вони не зверталися. 15 травня 2015 року померла її мати [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дві її дочки: [PERSON] (позивач) і [PERSON] (відповідач), які у визначений законом строк звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Інші спадкоємці за законом до майна померлої [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, про що надали нотаріальній конторі відповідні заяви. Згідно із договором про поділ спадщини від 27 квітня 2016 року належне померлій матері [PERSON] спадкове майно розділено між нею і відповідачем [PERSON] та їм видано нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами нотаріальною конторою їй відмовлено, що підтверджується листом від 21 травня 2016 року за вих. №\~2755/02-14, оскільки нею не було надано нотаріусу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок. Факт належності її батькам [PERSON] і [PERSON] цього спірного спадкового житлового будинку, побудованого ними у шлюбі, підтверджується довідками [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області, записами в погосподарській книзі цієї сільської ради, технічними паспортами на житловий будинок. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному, просила суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі їхнього представника відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у суд теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов [PERSON] визнає, проти визнання за позивачем права власності на спірний спадковий житловий будинок не заперечує. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 16 травня 2008 року у віці 74 років помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть серії І-ОК №\~124069. Із спадкової справи №\~740/2015 до майна померлого 16 травня 2008 року [PERSON] видно, що спадщину після його смерті на підставі положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли дружина померлого [PERSON] та дочка [PERSON], які постійно проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на день його смерті за адресою: село Пухівка Броварського району Київської області, вулиця Леніна, буд. 58. 27 квітня 2016 року позивачу [PERSON] після смерті батька [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку належного померлому майна, зокрема земельних ділянок площею 0,9547 га і 0,4716 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться у віданні [PERSON] та Рожівської сільських рад Броварського району Київської області, що належали йому згідно із державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №\~200294 та №\~200040, виданими йому 19 квітня 2006 року. Судом встановлено, що на день смерті спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: село Пухівка Броварського району Київської області, вулиця Леніна, 58, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим 17 грудня 1991 року. Цей житловий будинок побудований у період перебування [PERSON] у шлюбі із [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з наведених норм, зазначений житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами вважається спільним сумісним майном подружжя [PERSON] і [PERSON] та належав їм у рівних частках, по ? частки кожному, тому після смерті батька позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому ? частку цього нерухомого майна. 15 травня 2015 року у віці 74 років померла мати позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть серії І-ОК №\~330968. Із спадкової справи №\~635/2015 до майна померлої 15 травня 2015 року [PERSON] видно, що у визначений законом шестимісячний строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті матері та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом звернулися спадкоємці першої черги за законом, дві дочки померлої: позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] Інші спадкоємці за законом від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилися, про що подали нотаріальній конторі відповідні заяви. 27 квітня 2016 року між спадкоємцями [PERSON] і [PERSON], які прийняли спадщину після смерті [PERSON], укладено договір про поділ спадщини. Того ж дня Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області їм на підставі цього договору видано свідоцтва про право на спадщину на належне померлій матері майно. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №\~1-1213, вбачається, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у селі Пухівка Броварського району Київської області по вулиці Центральній, 58, кадастровий номер земельної ділянки 3221286801:01:021:0030. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини померлій 15 травня 2015 року [PERSON] належали також житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться на вказаній вище, успадкованій позивачем земельній ділянці площею 0,2500 га. Факт належності [PERSON]цього спадкового нерухомого майна підтверджується записами в погосподарській книзі [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області за 2011-2015 роки, а також довідкою цієї сільської ради №\~855 від 11 серпня 2016 року, з якої вбачається, що власником домоволодіння у селі Пухівка Броварського району Київської області по вулиці Центральній (до перейменування Леніна), буд. 58 була [PERSON] по день її смерті. Рішення про оформлення права власності сільською радою не приймалося. 19 лютого 2016 року рішенням [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області за №\~53-IV-VІІ вулицю Леніна у селі Пухівка перейменовано на вулицю Центральна. Із технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 06 листопада 2015 року, власником у якому зазначена [PERSON], видно, що за адресою: село Пухівка Броварського району Київської області, вулиця Центральна, 58, знаходяться: житловий будинок А-1 із прибудовою а і тамбуром а1, загальною площею 182,8 м2, житловою площею 112,0 м2, із господарськими будівлями та спорудами: сарай Б, літня кухня В, погріб П, вбиральня У, колодязь К та огорожа N. Відповідно до довідки №\~1314 від 15 жовтня 2015 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області, на день смерті [PERSON] разом із нею за зазначеною адресою була зареєстрована та постійно проживала дочка [PERSON] Листом за вих. №\~2755/02-14 від 21 травня 2016 року у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами відмовлено, оскільки право власності на цей житловий будинок не зареєстровано. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч. 2 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 16 травня 2008 року, та матері [PERSON], яка померла 15 травня 2015 року, зареєстрована і проживає у належному останнім спірному спадковому житловому будинку, є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, на якій розташований цей будинок, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved