Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позов, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 47\~022,81 грн., стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2\~000 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 грудня 2017 року о 05 годині 00 хвилин у м. Дніпро водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Focus», д/н [NUMBER] , на перехресті вул. Березинська та вул. Донецьке шосе, при виїзді на нерівнозначне перехрестя з вул. Березинської на вул. Донецьке шосе не надав переваги у русі автомобілю «Dacha Logan 90 L», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2018 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Зазначає, що внаслідок ДТП автомобілю «Dacha Logan 90 L», д/н [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] , спричинено матеріальної шкоди у розмірі 47\~022,81 грн. В свою чергу, цивільно-правова відповідальність автомобіля «Ford Focus», д/н [NUMBER] , на час ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», яким позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з підстави відсутності події страхового випадку. Крім того, пошкодження транспортного засобу позивача порушило нормальний образ його життя, змусило витрачати власний час та гроші на пошук експертів, звернення до адвокатів, пошук організацій, які здійснюють відновлювальний ремонт, що призвело до негативних наслідків та моральних переживань останнього. У зв`язку з цим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. Сторони скористалися своїм правом на подання заяв по суті справи. Так, у поданому на адресу суду відзиві представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 23 жовтня 2017 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2162007, згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «Ford Focus», д/н [NUMBER] . 10 грудня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Focus», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Dacha Logan 90 L», д/н [NUMBER] , що належить позивачу. Позивач [PERSON] звернувся до відповідача, однак враховуючи, що [PERSON] у розмінні п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року не є особою, відповідальність якої застрахована за Полісом АМ/2162007 року, оскільки на момент ДТП неправомірно володів транспортним засобом, ПрАТ «УПСК» прийняло рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування. Так, відповідно до листа Волинської митниці ДФС № 830/12/03-70-07 від 25.04.2018 року про надання інформації останній факт пропуску на митну територію України транспортного засобу «Ford Focus», д/н [NUMBER] , здійснено 28.08.2017 року, тоді як на момент настання ДТП даний автомобіль за межі митної території України у строк не був вивезений. Також вважають, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягненні правничої правової допомоги, тому позов і в цій частині задоволенню не підлягає. У відповіді на відзив представник позивача, діючи від імені та в інтересах [PERSON] , посилається на необґрунтованість викладених у відзиві обставин. Так, разом з відзивом відповідачем надано Поліс № АМ 2162007, за яким страхувальником є [PERSON] , строк дії полісу один рік. Отже, на момент вчинення вказаної ДТП транспортний засіб відповідача був застрахований, поліс дійсний. Також позивач не погоджується й з твердженнями, що [PERSON] на час ДТП не був законним володільцем транспортного засобу «Ford Focus», д/н [NUMBER] [NUMBER] в розумінні норм митного законодавства, оскільки за порушення останнього відповідач повинен нести адміністративну відповідальність, однак зазначене жодним чином не впливає на цивільні правовідносини та не припиняє право володіння. В наданих суду поясненнях на позовну заяву представник третьої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Зазначили, що, як убачається з матеріалів справи, на час настання ДТП [PERSON] , хоча й керував транспортним засобом «Ford Focus», д/н [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію автомобіля посвідчення водія, але законним підстав для експлуатації на території України цим транспортним засобом не мав, тому з огляду на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Поліс АМ/2162007 є чинний, але страховий випадок не настав. В частині вимог про стягнення моральної шкоди, просили ухвалити рішення на розсуд суду. Крім того, вважають безпідставними та не підтвердженими належними доказами вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити. Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2017 року о 05 годині 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Focus», д/н [NUMBER] , на перехресті вул. Березинська та вул. Донецьке шосе, у м. Дніпро, при виїзді на нерівнозначне перехрестя з вул. Березинської на вул. Донецьке шосе не надав переваги у русі автомобілю «Dacha Logan 90 L», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 320 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експертного дослідження авто товарознавця № 330/17А від 23 січня 2018 року розмір матеріальної шкоди, причиненої власнику автомобіля «Dacha Logan 90 L», д/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 47\~022,81 грн. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «Dacha Logan 90 L», д/н [NUMBER] , на праві власності належить позивачу [PERSON] . В свою чергу, відповідно до Полісу № АМ/2162007 від 23.10.2017 року цивільно-правова відповідальність автомобіля «Ford Focus», д/н [NUMBER] застрахована Приватним акціонерним товариством\~«Українська пожежно-страхова\~компанія» (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну сто тисяч гривень). 24 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування. Листом Вих. № 1717/18 від 07.05.2018 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» повідомило [PERSON] про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування посилаючись на те, що транспортний засіб «Ford Focus», д/н [NUMBER] , ввезений на митну територію України у режимі «транзит» 28.08.2017 року під керуванням громадянина України [PERSON] , а це, на їх думку, свідчить про те, що водій [PERSON] не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Ford Focus», д/н [NUMBER] , у зв`язку із чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з чим у Страховика відсутні підстави вважати заявлену подію страховиком випадком та здійснити виплату страхового відшкодування. Проте, з таким твердженням сторони відповідача у відмові у виплаті страхового відшкодування позивачу не можна погодитись з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про страхування», договір страхування визнається недійсним у судовому порядку. Посилання сторони відповідача на порушення його страхувальником [PERSON] митних правил не вказує на керування такою особою застрахованим ПрАТ «УПСК» автомобілем без правових на те підстав, як і не свідчить про те, що особа [PERSON] не є тією особою, відповідальність якої застрахована, оскільки наявний та чинний Поліс № АМ/2162007 від 23.10.2017 року вказує на зворотне. Крім того, суд зважає на те, що Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» 23.10.2017 року було укладено договір страхування з [PERSON] саме автомобіля «Ford Focus», д/н [NUMBER] , тоді як тільки при необхідності виплати страхового відшкодування вказана страхова компанія стала посилатися на те, що [PERSON] не був законним володільцем та правомірним його користувачем, що оцінюється судом відповідним чином. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «УПСК» відповідно до умов полісу № АМ/2162007 від 23.10.2017 року. Даний поліс є чинним і ніким не оскаржувався. Відповідачем не надано жодних судових рішень щодо неправомірності володінням чи користуванням [PERSON] транспортним засобом «Ford Focus», д/н [NUMBER] , договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладений, а отже відмова страховика у визнанні випадку страховим та здійсненні виплати страхового відшкодування є незаконною. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягання матеріальної шкоди - законними та обґрунтованими, оскільки позивачем надано достатньо належних та достовірних доказів, а відповідачем вказані позовні вимоги не спростовані. Що стосується вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. На думку суду, безперечно, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає в моральних переживаннях через ушкодження автомобіля, занепокоєнні, моральному напруженні, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача через неможливість продовження активного громадського життя. Також, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування моральної шкоди відповідає тривалості та ступеню втрат немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, яких зазнав позивач. Крім того, стягненню з відповідачів підлягають витрати пов`язанні із складанням висновку експертного дослідження, у розмірі 1 600,00 грн., що підтверджується наданою суду копією квитанції до прибуткового ордеру № 330 від 23.01.2018 року. Зазначені витрати позивач поніс в зв`язку зі зверненням до суду за захистом порушеного права. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вбачається, що позивачем не надано суду доказів оплати наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень задоволенню не підлягає. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Outcome: approved