Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] в с. Пилипи - Борівські Томашпільського району, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 2,01 ум. кад.га, яка розташована на території Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцем даного майна залишився позивач. Оформити право на спадщину через нотаріальну контору [PERSON] не змогла, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому змушена звернутись до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надійшла заява від Пилипи-Борівського старостинського округу, в якій просить розглянути справу без участі їх представника, з позовними вимогами згодні. 12 серпня 2019 року у даній справі відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 10 год 00 хв. 7 жовтня 2019 року. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Пилипи-Борівські Томашпільського району, померла [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме право на земельну частку(пай). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є донькою покійної [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданого 21 квітня 1974 року (а.с.10). Позивач 01 червня 2001 року уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.11). З довідки № 381 від 24 червня 2019 року, виданої Пилипи - Борівською сільською радою радою Томашпільського району Вінницької області видно, що після смерті [PERSON] , яка постійно проживала в селі Пилипи - Борівські залишилось спадкове майно, яке складається з сертифікату на право власності на земельну частку (пай). [PERSON] є єдиним спадкоємцем згідно закону, інших спадкоємців згідно закону у спадкодавця не має. [PERSON] фактично прийняла спадщину на протязі 6 місяців після смерті матері [PERSON] ( а.с.12). З копії сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] видно, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» (а.с.14). Як видно з листа відділу у Томашпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, [PERSON] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.8). З заяви [PERSON] видно, що останній відмовляється від належного спадкового майна після смерті своєї дружини [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 195/01-31 від 25 червня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 15). Як вбачається з повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області, від 04.06.2019 року спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.20). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК Україниу разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції ПриватБанк № 0.0.1431083280.1 від 09 серпня 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн. 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved