overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У серпні 2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що 17.03.2010 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дітей немає. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 17.03.2010 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 9 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають разом з позивачем. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У серпні 2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що вона тривалий час перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON], від цих відносин з відповідачем вони мають спільну дитину доньку Олександру, [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку Олександру, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП №134924, виданого 12.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю в с.Семенівка Арбузинського району Миколаївської області і знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У серпні 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин з 2014 року, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], яка народжена до реєстрацію шлюбу та [PERSON], [INFO], яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У серпні 2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме земельного паю після смерті її чоловіка, [PERSON], їй було відмовлено, оскільки при видачі сертифікату на земельну частку (пай) було допущено описку в написанні по батькові її померлого чоловіка і вказано, замість вірного «Урумбаєвич» - «Урумбайович». Оскільки даний факт позбавляє її можливості оформити свідоцтво про право на спадщину на земельний пай після померлого чоловіка вона звернулася до суду та просила встановити факт належності правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0048143 площею 8,2 гектара, який знаходиться у КСП «Дружба», с.Кременівка, Володарського району Донецької області, виданого 10.01.1997року, [PERSON] Урумбаєвичу. Заявник та представник заявника у судове засідання не зявилися, надавши заяву про можливість розгляду справи в їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Держкомзему Володарського району Донецької області у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Представник зацікавленої особи Володарської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до паспорта громадянина України, виданого 13.12.2000 року Володарським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] по батькові записано як, Урумбаєвич. Згідно свідоцтва про смерть виданого 06.08.2014року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, серія І-НО №800743, [PERSON]У помер 06.08.2014року і його по батькові в свідоцтві про смерть вказано як Урумбаєвич. Відповідно до сертифікату серії ДН №0048143 на право на земельну частку (пай) 8,2 гектара, який знаходиться у КСП «Дружба», с.Кременівка, Володарського району Донецької області, , виданого на імя [PERSON] головою Володарської районної державної адміністрації 10.01.1997 року вбачається, що у вказаному сертифікаті вказано прізвище, імя, по-батькові померлого чоловіка заявниці як «Ахметов Махаммаджон Урумбайович». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за умови, що організація, яка видала правовстановлюючий документ не має можливості внести до нього виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0048143.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У серпні 2015 року заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого за адресою: [INFO] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном [PERSON] На обгрунтування заяви послався на те, що [PERSON] являється його братом, який проживає з ним з дитинства та страждає хронічним психічним захворюванням. Останній неодноразово лікувався від психічного захворювання, не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду, догляду та сторонньої допомоги. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви, просить таку задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с. 5) являється інвалідом з дитинства I «А» групи, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду (довідка МСЕК серії 10 ААБ № 157650 (а.с. 6). Заявник з матірю та братом [PERSON] проживають за адресою: [INFO], кімната № 603 Львівської області (а.с. 7). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 811 від 30.10.2015 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені імбецильності внаслідок ДЦП. За своїм станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Згідно з поданням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 06.10.2015 року № 3/22-7309/4-18 комісією з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки, визнано доцільним призначення опікуном [PERSON] [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно із ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] за своїм станом здоровя не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, опіки, тому його слід визнати недієздатним та призначити його опікуном [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У серпні 2015 року заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON], який помер 07.05.2014 року являється його батьком, а [PERSON], яка померла 28.02.2009 року його матірю; встановити факт, що свідоцтво про право власності, що було видано Виконавчим комітетом Сколівської районної ради 05.05.1989 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Погар Сколівського району, вул. Котляревського, 58 належало за життя [PERSON], який помер 07.05.2014 року. На обґрунтування заяви послався на те, що народився 25.11.1958 року. В його свідоцтві про народження в графі батьки зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. При виготовленні їхніх паспортів, у таких було допущено помилку, а саме: в написанні їх прізвищ замість «Чудійович» було вказано «Чудієвич». 28.02.2009 року померла мати заявника, 07.05.2014 року його батько. Стверджує, що за життя його батьків, його батькові належав будинок по вул. Котляревського, 58 в с. Погар Сколівського району. Заявник у судове засідання не зявився, його представник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заяву просить задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Щодо задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що заявник народився 25.11.1958 року, його батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Як видно з копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області від 05.05.1989 року, будинок по вул. Котляревського, 58 у с. Погар Сколівського району належить на праві особистої власності [PERSON]. Як видно із копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 171461 [PERSON] померла 28.02.2009 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії I-СГ № 357817 [PERSON] помер 07.05.2014 року. У 2003р. [PERSON] зробив заповіт на імя свого сина [PERSON] на все своє майно. Як вбачається з поданої заяви, заявник звернувся за оформленням спадщини в нотаріальну контору, де йому було звернуто увагу про те, що є розбіжності у написані прізвища батька. Тому йому необхідно в суді встановити факт родинних відносин та факт приналежності документів. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що останні є батьками заявника. Крім цього, з встановленого вище факту випливає, що свідоцтво про право власності, видане Виконавчим комітетом Сколівської районної ради 05.05.1989 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Погар Сколівського району, вул.Котляревського, 58 належало за життя [PERSON], який помер 07.05.2014 року. Таким чином, заява задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У серпні 2015 року заявник звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 05 травня 2014 року. Вимоги заяви обґрунтовані наступним. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на положення ст. 154 ЦПК України, заявник просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Шумейко О.І. від 05 травня 2014 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку, розташовану у [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], заборонено останньому та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд на земельній ділянці, розташованій у [ADDRESS], а також вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою у [ADDRESS], у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно зазначеної земельної ділянки. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог заступника прокурора міста Києва про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на землю, відновлення становища, що існувало до порушення. За правилами ст. 154 ЦК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Приймаючи до уваги те, що рішенням суду в задоволенні позову відмовлено, судове рішення набрало законної сили, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву представника [PERSON] та ухвалює скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У серпні 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним її чоловіка [PERSON], [INFO], мотивуючи це тим, що він перебуває на обліку у Київській міській психоневрологічній лікарні №2, не може усвідомлювати своїх дій, їх наслідки, керувати ними. На підставі викладеного, вимушена звернутися до суду з даною заявою, просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном. В судовому засіданні заявник повністю підтримав свої вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні підтримала заяву, вважає можливим призначити заявника опікуном. Вислухавши пояснення учасників, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на хронічне психічне захворювання. Вищевикладене підтверджується також Висновком судово-психіатричної експертизи № 903 від 22.10.15 року, згідно якого [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Параноїдної шизофренії, галюцинаторно-параноїдним синдром, апато-дисоціативний дефект і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява в частині визнання [PERSON] недієздатним підлягає задоволенню. Що стосується вимог про призначення опікуном, то судом встановлено наступне. Відповідно до п. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до п. 3 ст. 67 ЦК України опікун вчинює правочин від імені та в інтересах підопічного. У поданні органу опіки та піклування зазначено, що в разі визнання [PERSON] недієздатним, просять призначити опікуном [PERSON]. Враховуючи те, що ніяких протипоказань вказана особа для встановлення опікунства не має, тому суд вважає за можливе задовольнити її вимоги щодо призначення її опікуном. На підставі викладеного,

Outcome: approved