Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

У січні 2014 року до суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON]) до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 27 квітня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 141067. При укладенні договору [PERSON] скористалася безкоштовною процедурою у застосуванні товару на предмет його сприяння та ефективності, про що свідчить відповідна анкета-опитування. Відповідно до даної анкети, товар відповідачу був ефективним та до вподоби. На виконання умов договору купівлі-продажу передав у власність [PERSON] товар на загальну суму 5080 грн., що підтверджується актом прийому-передачі товару № 141067 від 27 квітня 2013 року. Відповідно до п. п. 5.1.1 договору відповідач сплатила аванс у розмірі 150 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 4777 від 27 квітня 2013 року. Решту ціни товару у розмірі 4930 грн. вона не сплатила. З метою стягнення заборгованості неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами сплати боргу та з попередженням про збільшення боргу на суму штрафних санкцій. Незважаючи на це, [PERSON] від виконання умов договору купівлі-продажу ухиляється, борг не сплачує, тому загальна сума заборгованості становить 11832 грн., з яких: 4930 грн. - сума основного боргу та 6902 грн. - загальна сума штрафу, які просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просив стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. та 650 грн. витрат, пов'язані з опублікуванням оголошення про виклик відповідача до суду в газетах «Урядовий кур'єр» і «Час Київщини». Позивач у судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про те, що позов підтримує, просить розглядати справу без його участі та участі його представника. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 квітня 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 141067, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця косметичні засоби, найменування та кількість яких зазначені у акті прийому-передачі товару, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар на умовах, визначених договором. Ціна товару становить 5080 грн., розрахунок за товар покупцем з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі, шляхом сплати ціни товару наступним чином. Покупець сплачує авансовий платіж у розмірі 150 грн., залишок у розмірі 930 грн. виплачує у строк до 07 травня 2013 року, остаточний залишок у розмірі 4000 грн. покупець оплачує рівними частками протягом чотирьох місяців по 1000 грн. до 10 числа кожного місяця з кінцевим терміном розрахунку до 10 вересня 2013 року. У випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати продавець має право вимагати від покупця сплатити ціну товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф у розмірі 5 % від загальної вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов'язання. 27 квітня 2013 року [PERSON] скористалася безкоштовною процедурою у застосуванні товару на предмет його сприяння та ефективності, про що свідчить відповідна анкета-опитування. Відповідно до даної анкети, товар відповідачу був ефективним та до вподоби. Згідно із актом прийому-передачі товару № 141067 від 27 квітня 2013 року ФОП [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу № 141067 від 27 квітня 2013 року передав у власність [PERSON] товар на загальну суму 5080 грн. Прибутковим касовим ордером № 4777 від 27 квітня 2013 року підтверджується факт сплати [PERSON] авансу за договором № 141067 від 27 квітня 2013 року у розмірі 150 грн. З метою стягнення заборгованості ФОП [PERSON] звертався до відповідача з письмовими вимогами сплати боргу та з попередженням про збільшення боргу на суму штрафних санкцій, що підтверджується листами від: 17 травня, 21 червня, 29 липня, 21 серпня, 16 вересня, 25, 29 листопада, 13 грудня 2013 року та 17 січня 2014 року. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пленум Верховного Суду України у п. п. 26, 27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) в порядку, передбаченому ст. ст. 85, 187, 189 ЦПК України. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що ґрунтують вимоги і заперечення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. ? . 509 ' , () ?' ? () ( , ?, , ? ) , ? ? '. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач ФОП [PERSON] взяті на себе зобов'язання перед відповідачем [PERSON] виконав, а відповідач не розрахувалась повністю за наданий їй товар, тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документально підтверджені судові витрати. Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача. У судовому засіданні встановлено, що згідно із квитанціями: № ПН 40085, № ПН 40085РКО, № ПН 40086, № ПН 40086РКО від 08 липня 2014 року позивач ФОП [PERSON] здійснив оплату публікації в пресі оголошення про виклик у судове засідання відповідача [PERSON] у розмірі 650 грн. При зверненні із позовом до суду позивачем сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією № 386 від 11 квітня 2014 року. Всього судові витрати у справі становлять 893 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved