Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У серпні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Київської області, в якому просив суд зняти арешт з майна за адресою м. Васильків, вул. Ломоносова, 22, реєстраційний номер обтяження 1287361, власником якого значиться [PERSON]. В обґрунтування вимог позову зазначає, що 15.08.1977 року на підставві оговору дарування йому було надано батьком - [PERSON], в безстрокове користування земельну ділянку, яка посвідчена [PERSON] нотаріальною конторою 22.02.1957 року за № 2232 та зареєстрована у Фастівському бюро технічної інвентаризації в книзі за № 14 р. № 2232 на 10/17 частин будинку з відповідними надвірними спорудами за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Ломоносова, 22. Однак, звернувшись до реєстраційної служби для виготовлення права власності на будинок за адресою: м. Васильків, вул. Ломоносова, 22, позивачеві стало відомо про те, що на даний будинок ще 25.06.1959 року. накладено арешт на імя його нині покійного батька [PERSON], який отримав позику на 4-му Держшкірзаводі ім. Жовтневої революції. В позові зазаначено, що дана позика [PERSON] погашена повністю, що підтверджує довідка КП «[PERSON] шкіряна фірма», Позивач вказує, що існування арешту та заборони на відчуження майна порушує його право належним чином зареєструвати за собою право власності на будинок та в подальшому вільно ним розпоряджатися і володіти, тому просив суд зняти арешт з майна за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 08.10.2018 р. позивач просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги просить задоволити в повному обсязі. Зі змісту заяви представника за довіреністю відповідача [PERSON] міської ради Київської області [PERSON], від 16.07.2018 р. вбачається, що вона просить розглядати справу без її участі, щодо предмету позову не заперечує. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що згідно договору дарування від 15.08.1977 року, посвідченого державним нотаріусом Вастлькіівської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 10/17 частин будинку з відповіднгиминадвірними будівлями, що знаходиться в мсті Василькові, по вул. Ломоносова № 22, Київської області, які належать дарителю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого [PERSON] нотаріальною конторою22 лютого 1957 року за реєстром № 976, зареєстрованого в Фастівському бюро технічної інвентаризації в книзі № 14 р. № 2232 (а.с. 5-6). Позивач [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,035 га для будівництва, обслуг жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Васильків, вул. Ломоносова, 22, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 141515 1214, виданим 23.09.2004 року васильківською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1079 (а.с. 7-8). Згідно технічного паспорту, інветарний номер 2619, складений 03.04.2013 року, на житловий будинок [ADDRESS], власником будинку є [PERSON] ( а.с. 14-19). Однак, згідно інформаційної довідки № 119183420 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна сформованої станом на 30.03.2018 р. встановлено, що 08.09.2004 за № 1287361 реєстратором: Васильківська района державна нотаріальна контора було накладено обтяження - заборона, за № 1287361 на житловий будинок за адресою: Київська обл., м. Васильків, вулиця Ломоносова, будинок 22, власником якого є [PERSON], додаткові дані: архівний номер: 4336324KIEV477, архівна дата: 11.05.2002, дата виникнення: 25.06.1959, № реєстра: 82, внутр. № D301B12C26F3252D4344, комментарий: с. 65 Васильків (а.с. 20). [PERSON], [INFO], помер 09.10.1981 року, актовий запис № 237, що підтверджено повторним свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 483373 виданим [PERSON] міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 04.05.2018 року (а.с. 21). Як вбачається з довідки № 96 від 22 травня 2018 р. виданої Колективним підприємством «[PERSON] шкіряна фірма» на імя [PERSON] про те, що позика отримана на 4-му Держшкірзаводі ім. Жовтневої революції 25.06.1959 році погашена повністю. В довідці також зазначено, що Колективне підприємство «[PERSON] шкіряна фірма» є правонаступником 4-го Держшкірзаводу ім. Жовтневої революції згідно Наказу Мінлегпрому УРСР від 17.02.1071 р., та підприємство протиизняття заборони не заперечує (а.с. 22). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.\~321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316 , ч. ч. 1, 2 ст. 319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст.\~386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що обтяження (арешт), яке міститься у Державному реєстрі перешкоджає позивачу у реєстрації права власності, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом скасування наявної заборони, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позика отримана нині покійним батьком позивача - [PERSON], на 4-му Держшкірзаводі ім. Жовтневої революції 25.06.1959 році, яка була підставою обтяження, погашена повністю.

Outcome: approved