Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що сторони 10 вересня 2005 року зареєстрували у відділі РАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області шлюб, актовий запис №402. Від цього шлюбу у сторін є двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникають конфлікти, у них різні погляди на життя, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне, діти проживають з відповідачкою. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 10 вересня 2005 року відділом РАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області, актовий запис №402. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що це не перше його звернення до суду з таким позовом. Втім, першого разу відповідачка умовила його залишити позов без розгляду, для ще одної спроби порозумітись та налагодити спільне життя. Однак, після того, як позов було залишено без розгляду, конфлікт відновився. Тому наголосив на необхідності задоволення позову. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні. Пояснила, що з позивачем вони мешкають у одному приміщенні, іншого житла у неї немає. Кожного року вона з дітьми на кілька місяців виїжджає до своїх батьків, влітку. Весь інший час вони з позивачем живуть разом. Дійсно, у них виникають конфлікти, але вона вважає, що сім'ю можливо зберегти, крім того, їй просто немає куди виїхати з займаного приміщення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 10 вересня 2005 року зареєстрували у відділі РАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області шлюб, актовий запис №402, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 вересня 2005 року. Від шлюбу у сторін є двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30 березня 2006 року, та серії [NUMBER] від 16 листопада 2011 року. Вбачається, що між сторонами тривалий час існує конфлікт на побутовому грунті, сторони періодично проживають окремо, та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Відсутність побутових умов для окремого проживання сторін не може слугувати підставою твердження про наявність сімейних відносин, що можуть бути збережені. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами. З огляду на те, що від відповідачки не надходило клопотань про зміну її прізвища на дошлюбне, суд вважає за доцільне під час розірвання шлюбу та його державної реєстрації залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved