Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 28 жовтня 1978 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне з відповідачем подружнє життя не склалось у зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння, сторони мають різні характери та протилежні погляди на обов'язки подружжя і ведення спільного господарства, що ставало причинами суперечок і конфліктів між ними. Зазначила, що шлюбні відносини фактично припинені з березня 2018 року та з цього часу їх сім'я фактично розпалась. Сторони проживають за однією адресою, однак мають окремий бюджет, спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Мордасова». У зв'язку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року на підставі заяви відповідача сторонам було надано строк для примирення тривалістю два місяці, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до 31 жовтня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Зазначила також, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 31 серпня 2018 року. Наданий судом строк для примирення результатів не дав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Також повідомив, що наданий судом строк для примирення результатів не дав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 жовтня 1978 року Новогольською сільською радою Грибанівського району Воронежської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 28 жовтня 1978 року (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стала протилежність характерів та поглядів на обов'язки подружжя і ведення спільного господарства, а також відсутність між сторонами взаєморозуміння, що ставало причинами суперечок між сторонами та робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 31 серпня 2018 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved