Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У серпні 2020 звернулася до суду з позовом до «ПОЛТАВАТЕПЛОКОМФОРТ» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, в якому уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛОКОМФОРТ» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3100 грн., компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1311, 48 грн., а також стягнути з ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛОКОМФОРТ» на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку На обґрунтування вимог позивачка вказала, що в період з 01.06.2020 року по 31.07.2020 року вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛОКОМФОРТ». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 10000 гривень. 31 липня 2020 року позивачка була звільнена з роботи за угодою сторін, згідно наказу директора від 30.07.2020 року. Вказує, що 03.09.2020 року та 14.09.2020 року відповідачем частково виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 6900 грн. Разом з цим, вищевказаним наказом про звільнення була також передбачена виплата грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, тривалістю 4 (чотири) календарних днів у розмірі 1311,48 грн. Однак, в день звільнення позивача відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані належні при звільненні суми та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1\~ст.116 КЗпП України. Ухвалою суду від 10.08.2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 01.06.2020 року по 31.07.2020 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛОКОМФОРТ» (а.с.9-10 - трудова книжка). Відповідно до наказу ТОВ «Полтаватеплокомфорт» № 17к від 29.05.2020 року [PERSON] займала посаду юриста з оплатою праці відповідно до штатного розпису (а.с. 5). З наданої позивачем копії штатного розкладу працівників ТОВ «Полтаватеплокомфорт» на опалювальний сезон 2019 2020 років від 10.09.2019 року вбачається, що посадовий оклад юрисконсульта становить 10000 грн. Відповідно до копії трудової книжки позивачки серії [NUMBER] вбачається, що 31.07.2020 року [PERSON] звільнена із займаної посади в ТОВ «Полтаватеплокомфорт» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ч. 2\~ст. 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно зі\~ст.3 Кодексу законів про працю України\~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до п. 21\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року\~при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 та пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року\~середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Судом установлено, що позивачем не надано доказів того, який саме розмір заробітної плати вона отримувала, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, а також доказів того, що їй була нарахована та не виплачена заробітна плата у розмірі 10000 грн., а відповідач не провів з нею повний розрахунок при звільненні і того що виник борг. Позивачем не надано довідки про розмір заборгованості та її часткову сплату відповідачем, про що нею зазначено в уточненнях до позовної заяви, як і не надано доказів, що її заробітна плата як юриста на підприємстві становила 10000 грн. Наданий позивачем штатний розклад працівників ТОВ «Полтаватеплокомфорт», суд не приймає до уваги, оскільки він вказує тільки відомості про розмір посадових окладів працівників підприємства, а не розмір заробітної плати яку отримувала саме позивач. З огляду на викладене, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача боргу по заробітній платі немає. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача нарахованої компенсації за 4 дні невикористаної відпустки у розмірі 1311,48 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки посилання позивача на нарахування цих коштів згідно з наказом про звільнення від 30.07.2020 року нічим не підтверджено, копії цього наказу до суду не надано, як і будь-яких інших доказів наявності такого нарахування. Крім цього, позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Полтаватеплокомфорт» середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не конкретизовано суму такого заробітку та не надано жодного відповідного розрахунку на підтвердження своїх позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також є похідними від інших позовних вимог, то у їх задоволені також потрібно відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи викладене, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог щодо порушення її права відносно несвоєчасної виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки, суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed