Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, мотивуючи тим, що 15 грудня 2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 20004004977265 у доларах США, відповідно до котрого сума вкладу становила 23 462 доларів США, строк дії договору - до 20 грудня 2014 року, а також передбачено використання платіжної картки № [NUMBER]. Станом на 29 грудня 2014 року на поточному рахунку позивача значилось 25 898,28 доларів США. 30 грудня 2014 року представником позивача до відповідача було надано заяву на здійснення переказу коштів. Оскільки заява на переказ коштів відповідачем не виконана, то позивач звернулась з цим позовом до суду та просила зобов'язати відповідача переказати з поточного рахунку [PERSON] № [NUMBER], відкритого в ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 25 898,28 доларів США на поточний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в ПАТ «Банк Національний Кредит», стягнути з відповідача на користь позивача 10 611 грн. 90 коп. пені, 3 183 грн. 61 коп. проценти за безпідставне користування грошима, 12 244 грн. 70 коп. інфляційних втрат, 848 грн. 96 коп. 3% річних. До судового засідання представник позивача не з'явився. Надав заяву про розгляду справи у його відсутність (а.с. 83). Представник відповідача також до судового засідання не з'явилась. Надала письмові заперечення, відповідно до котрих на даний час в банку введено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку (а.с. 43-45, 85-86). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність, сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] (громадянка Російської Федереації) та ПАТ «Дельта Банк» 15 грудня 2013 року укладено договір банківського вкладу № 20004004977265 у доларах США, відповідно до котрого сума вкладу становила 23 462 доларів США, строк дії договору - до 20 грудня 2014 року, а також передбачено використання платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 7). Станом на 29 грудня 2014 року на поточному рахунку позивача значилось 25 898,28 доларів США (а.с. 8). Відповідно до п. 1.10 договору банківського вкладу вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № [NUMBER], відкритий на ім'я вкладника в установі банку. У виконання вказаного положення договору відповідач перерахував суму вкладу з нарахованими процентами по закінченню строку дії договору - 22 грудня 2014 року на поточний рахунок позивача, що стверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 8). 30 грудня 2014 року представником позивача до відповідача надано заяву на здійснення переказу коштів з поточного рахунку [PERSON] № [NUMBER], відкритого в ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів в сумі 25 898,28 доларів США на поточний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в ПАТ «Банк Національний Кредит» (а.с. 9). Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України). Відповідно до п. 7.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за № 1172/8493 видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами. З поточного рахунку в іноземній валюті фізичної особи-нерезидента за розпорядженням власника або за його дорученням здійснюються операції в іноземній валюті щодо перерахування на власний поточний (у тому числі інвестиційний) або вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті (п. 7.15 вказаної Інструкції). Відповідно до п. 1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим Законом, для ініціювання переказу (п. 22.1, 22.2 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи на переказ коштів в Україні»). Відповідно до п. 1.1. ч. 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 174 від 1 червня 2011 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 790/19528 від 25 червня 2011 року до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), прибутковий касовий ордер (додаток 11), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 22), квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями,та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою. Отже, для здійснення банком переказу коштів з одного поточного рахунку на інший необхідні документи, котрі оформляються відповідно до додатків цієї Інструкції за встановленим зразком. Оскільки п. 7.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах та п. 1.1. ч. 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні передбачений чіткий перелік документів, на підставі котрих може бути здійснено переказ, позивачем такий документ банку не надано, заява про здійснення переказу коштів з одного поточного рахунку позивача на інший не відповідає положенням вказаних Інструкцій, то суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав у банку здійснити переказ коштів на підставі заяви від 30 грудня 2014 року. Відтак, позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити переказ коштів з одного поточного рахунку на інший задоволенню не підлягають. Також, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 0,1% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що не може перевищувати 10% суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», позовні вимоги про стягнення процентів за безпідставне користування грошима, інфляційних втрат та 3% річних, задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено невиконання банком без поважних причин доручення клієнта про переказ коштів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки при пред'явленні позову позивач була звільнена від сплати судового забору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed