Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], загальною площею 32,0 кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1995 року. Спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] є позивачка та її брат - [PERSON], відповідач по справі. 13 травня 2014 року позивачка звернулась до Другої Маріупольської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач відмовився від прийняття спадщини, що відкрилась зі смертю їхньої матері, на користь [PERSON] 17 липня 2014 року державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки під час вивчення документів, наданих для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом виявлено, що спадкове майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого державним виробничим підприємством по ремонту та експлуатації «Житловик», яке не пройшло державної реєстрації у встановленому законом порядку, у зв'язку із чим видача свідоцтва про право на спадщину за законом неможлива. Вважала, що її мати ще за життя набула право власності на квартиру [ADDRESS], проте через свою необізнаність не здійснила його державну реєстрацію. У зв'язку із вищевикладеним просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, у судове засідання, що відбулось 18 вересня 2014 року не з'явилась. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача Маріупольської міської ради Наливай О.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення у зв'язку із тим, що на її думку, померла [PERSON] за життя не набула право власності на спірну квартиру, а тому переходу прав до спадкоємця бути не може. У судове засідання, що відбулось 18 вересня 2014 року не з'явилась. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про народження, виданого 19.05.1964 року Жовтневим районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства, виданого 09.09.1969 року Іллічівським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області, [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO]. У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 21.01.1972 року Іллічівським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 21 січня 1972 року, після чого дружині та чоловіку присвоєно прізвище «[PERSON]». У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 17.01.1984 року Відділом РАЦС Жовтневого районну м. Жданова Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 17 січня 1984 року, після чого дружині та чоловіку присвоєно прізвище «[PERSON]». Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 20.11.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO]. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 29863 від 03.02.1995 року, виданого головою Маріупольського державного виробничого підприємства по ремонту та експлуатації «Житловик», [PERSON] належала квартира [ADDRESS], загальною площею 32,04 кв.м. Згідно інформації, наданої у повідомленні начальника Маріупольського БТІ за № 769/02-14 від 10.06.2014 року, квартира [ADDRESS], житловою площею 19,3 кв.м., загальною площею 32,0 кв.м., належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 29863 від 03.02.1995 року, що не зареєстроване у Маріупольському БТІ. Судом досліджена копія спадкової справи № 146/2014, заведена 13.05.2014 року у Другій Маріупольській державній нотаріальній конторі за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Так, у вищезгаданій спадковій справі мається заява [PERSON] від 13 травня 2014 року про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], померлої 20.11.2013 року. Відповідно до заяви [PERSON] від 13.05.2014 року, який є спадкоємцем померлої 20.11.2013 року [PERSON], перший відмовився від прийняття спадщини після її смерті на користь дочки померлої, [PERSON], і не заперечував проти видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно довідки № 679 від 07.05.2014 року, виданої начальником Житлово-комунального підприємства по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя, [PERSON], [INFO], по день своєї смерті, тобто до 20.11.2013 року, була зареєстрована у [INFO]. Із особового рахунку [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], вбачається, що у ній зареєстровані [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2014 року державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Царьовою І.В. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлої [INFO] відмовлено, у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS], що входить до складу спадкової маси, а саме свідоцтво про право власності на житло, видане головою Маріупольського державного виробничого підприємства по ремонту та експлуатації «Житловик» не пройшло державної реєстрації у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно технічного паспорту від 11 червня 2014 року, квартира [ADDRESS], має загальну площу 32,0 кв.м., житлову площу 19,3 кв.м. та складається з одної житлової кімнати, площею 19,3 кв.м., кухні, площею 6,0 кв.м., сполученої вбиральні, площею 2,3 кв.м., коридору, площею 3,0 кв.м., вбудованої шафи, площею 0,3; 0,3 кв.м., обладнана балконом, площею 0,8 кв.м. Враховуючи те, що за загальним принципом спадкове майно ділиться між спадкоємцями в рівних частинах, спадкодавцю [PERSON], квартира [ADDRESS] належала в цілому, а також те, що спадкоємець за законом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON], суд дійшов висновку про те, що позивачці спадкова квартира належить у цілому. Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Отже, спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], належить позивачці з [INFO] - часу відкриття спадщини зі смертю спадкодавця. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, є визнання права. Частиною 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України закріплене, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved