Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення нарахованої, але не виплаченої компенсації втрати частини доходів. В позові вказував, що у 1986 році приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії А № 444103 від 16.11.2004 року та вкладку до нього від 29.10.2009 року за № 678056с із зазначенням ЛНА на ЧАЕС. Полтавською обласною МСЕК № 1 йому встановлена з 08.10.2009 року безстроково друга група інвалідності, захворювання повязані з впливом аварії на ЧАЄС, що підтверджується довідкою МСЕК від 08.10.2009 року № 0018140. Просив стягнути з Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на його користь 82615,57 грн, що становить суму заборгованості з нарахованої та не виплаченої йому компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії. Позивач у судове засідання не зявився, попередньо надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував з підстав, вказаних в письмових запереченнях. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності та взаємозвязку , вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у 1986 році приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії А № 444103 від 16.11.2004 року та вкладку до нього від 29.10.2009 року за № 678056с із зазначенням ЛНА на ЧАЕС. Полтавською обласною МСЕК № 1 йому встановлена з 08.10.2009 року безстроково друга група інвалідності, захворювання повязані з впливом аварії на ЧАЄС, що підтверджується довідкою МСЕК від 08.10.2009 року № 0018140. Позивач перебуває на обліку в Глобинському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, як пенсіонер і одержувач державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно постанови Глобинського районного суду від 08.02.2016 року по справі № 527\\143\\16-а, в тому числі, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області здійснити розрахунок та виплату [PERSON] компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 05.01.2011 року у справі № 2-а-1428\\2010 за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 по 05.01.2011, яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2005 року по день фактичної виплати пенсії. Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються добровільно органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобовязань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. На виконання вищевказаних рішень, управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області, позивачу відповідно до розпорядження від 29.07.2016 року проведено нарахування компенсації в сумі 96465,50 грн., але виплати не проведено, в звязку з відсутністю бюджетних фінансувань. Підставою для звернення до суду позивач зазначає статті 22, 1166 ЦК України та посилається на заподіяну відповідачем матеріальну шкоду, яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі постанови суду. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити\~для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Постанова Глобинського районного суду від 07.02.2016 року по справі № 527\\143\\16-азнаходиться на виконанні, частково виконана відповідачем, у звязку з проведенням перерахунку. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у звязку з виконанням судового рішення, тому несплачена позивачу сума пенсії, яка підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні статей 22, 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України не підлягають застосуванню до спірнихправовідносин. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 13.09.2017 року Відповідно до ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Крім того, починаючи з 2011 року цільові кошти на фінансування даних виплат на рахунки управління не перераховувалися. Пенсійний фонд не є розпорядником бюджетних коштів та згідно із ч.2\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та Законом України. Відповідно до ст.63 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів. Відповідно до ст.22, 23 Бюджетного кодексу України органи ПФУ є розпорядниками коштів Державного бюджету тільки в межах встановлених їм бюджетних призначень (дотацій). Відповідними постановами Кабінету Міністрів України Пенсійному фонду України затверджуються бюджети ПФУ на відповідні роки, а згідно затверджених бюджетів ПФУ, бюджетів регіональних управлінь, затверджуються бюджети територіальних управлінь. Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до п.19 та п.20 «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 року №440, бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, згідно з п.3 якого рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань). Судові рішення у справах щодо пенсійного забезпечення виконуються органами Пенсійного фонду України у межах покладених судом зобов'язань, з урахуванням повноважень, визначених чинним законодавством. Виплата коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, здійснюється виключно через органи казначейства шляхом списання коштів з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані. Враховуючи викладене, виконання рішень судів із соціальних виплат інвалідів - чорнобильців здійснюється Державною казначейською службою України у порядку черговості відповідно до положень зазначених нормативно-правових актів. Тобто, Глобинське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області взагалі не є належним відповідачем у справі. Управлінням виконане в межах своїх повноважень рішення суду, а задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів, що підлягають до стягнення за іншим рішенням суду, яке набрало законної сили, ухваленому у іншій справі адміністративної юрисдикції, призведе до подвійного стягнення цих сум. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що нарахована, але не виплачена на користь позивача компенсація у розмірі 96465,50 грн за своєю правовою природою не може вважатися збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а є сумою, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду, та приходить до висновку, що порушені права позивача відновлено ухваленою постановою адміністративного суду про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити призначену позивачу пенсію, яка знаходиться на виконанні та частково виконана. Крім того, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до ЗУ Про виконавче провадження, тому повторне звернення до суду за стягненням вже визначеної суми є недопустимим, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed