Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У січні 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], де треті особи - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. 20 листопада 2012 року під час звернення позивачів до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини останні дізналися, що [PERSON] 20 січня 2012 року склав заповіт, згідно з яким заповів відповідачу [PERSON] все своє майно. Позивачі вважають, що заповіт складений померлим є недійсним, оскільки [PERSON] під час складання заповіту не усвідомлював своїх дій, оскільки в 2011 році переніс інсульт та був паралізований, практично був прикутий до ліжка. В заповіті незрозумілим є текст внесений покійним [PERSON], який не відповідає його почерку, заповіт підписано не [PERSON] Крім того, позивачі вважають, що [PERSON] не мав бажання складати заповіт, оскільки спілкувався з позивачами і про свій намір скласти заповіт не казав. В ході розгляду справи позивачі уточнили свої позовні вимоги та остаточно просили визнати заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON] посвідчений 12 січня 2011 року нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори недійсним, оскільки [PERSON] його не підписував і складання заповіту не є його добровільним волевиявленням. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, надали заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, підтримала надані письмові заперечення, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Після чого вони разом проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Між ними були дуже добрі стосунки. 12 січня 2011 року [PERSON] склав заповіт на її ім'я зі своєї волі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, зі згоди відповідача справа розглядається у його відсутності. Представник третьої особи П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки заповіт складений та посвідчений нею відповідно до вимог чинного законодавства та Інструкції про вчинення нотаріальних дій. При посвідченні заповіту нею було встановлено особу заповідача [PERSON], з'ясовано його волевиявлення. При посвідченні заповіту [PERSON] розумів значення своїх дій, керував ними, віддавав рахунок своїм діям. Заповіт було підписано [PERSON] у її присутності. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та ухвалення рішення на розсуд суду, згідно чинного законодавства. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 844. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. 12 січня 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. та зареєстрований в реєстрі за №3-49, яким заповів відповідачу [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 - 1252 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Звертаючись до суду, позивачі в позові, а представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні посилаються на відсутність волевиявлення заповідача, що слідує з того, що він не підписував заповіт та фразу - «мною прочитано вголос і власноручно підписано», писав не [PERSON], що підтверджується висновком експерта, поясненнями нотаріуса Бутової А.Г. Разом з тим, суд не може погодитися з такими твердженнями позивачів та представника позивача, з огляду на таке. Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 2899-13 від 20.02.2014 підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис» в заповіті від 12 січня 2011 року посвідченого державним нотаріусом П'ятої державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. виконаний власноруч [PERSON]. Таким чином твердження позивачів про те, що заповіт [PERSON] не підписував спростовуються зазначеним висновком судової почеркознавчої експертизи. Незбіг між волею і волевиявленням заповідача має місце тоді, коли заповіт був учинений дієздатною фізичною особою, яка в момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, під впливом помилки, насильства. Разом з тим, доказів цим обставинам позивачами не надано, тоді як обов'язок доказування Законом покладається саме на позивача. Фраза «мною прочитано вголос і власноручно підписано» не є належним доказом відсутності волевиявлення [PERSON] на складання заповіту, а стосується вимог щодо форми та посвідчення заповіту. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з правових підстав заявленого позову, встановлених обставин по справі та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивачів.

Outcome: dismissed