Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

у серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за договором від 13 листопада 2008 року № 370/П/14/2008/840 у розмірі 38 497 доларів США 98 центів та 86 183 грн. 30 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13 листопада 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та гр. [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 370/П/14/2008/840. Згідно даного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 24 083 доларів США 39 центів, із відсотковою ставкою 15,8 % відсотків річних, строком до 12 листопада 2013 року. Крім того, згідно зазначеного договору [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та зобов'язувалася солідарно відповідати перед позивачем за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за договором. Позивач виконав свої зобов'язання відповідно до укладеного договору, проте відповідачі порушили свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитами, які передбачені умовами Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 38 497 доларів США 98 центів та 86 183 грн. 30 коп. В судовому засіданні представник позивача присутній не був. Надіслав на адресу суду заяву у якій просив задовольнити заявлений позов та проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судовому засіданні підтвердили встановлені судом обставини справи, позов визнали та пояснили, що в зв'язку з тяжким матеріальним становищем на даний час не мають змоги погасити заборгованість по договору. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та гр. [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 370/П/14/2008/840. Згідно даного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 24 083 доларів США 39 центів, із відсотковою ставкою 15,8 % відсотків річних, строком до 12 листопада 2013 року. Також, відповідно до даного договору [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та зобов'язувалася солідарно відповідати перед позивачем за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за договором (а.с. 8-13). Факт надання грошових коштів відповідачу підтверджується заявою на видачу готівки від 13 листопада 2008 року № 985, з якої вбачається, що [PERSON] отримав кошти у розмірі 23 178 доларів США 44 центи (а.с. 19). 11 липня 2014 року на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] було направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 14-15). Проте, відповідачами не було вчинено жодних дій, які свідчили б про намір сплати заборгованість у добровільному порядку. Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 1 липня 2014 року становить 38 497 доларів США 98 центів та 86 183 грн. 30 коп. та складається з: - непогашений кредит - 21 656 доларів США 54 центи; - несплачені відсотки - 16 833 доларів США 44 центи; · несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 4 904 доларів США 42 центи; · штраф - 2 408 доларів США 24 центи; що за курсом НБУ станом на 1 липня 2014 року становить 539 806 грн. 90 коп., в тому числі: · непогашений кредит - 255 233 грн. 11 коп.; · несплачені відсотки - 198 390 грн. 49 коп.; · несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 157 801 грн. · штраф - 28 382 грн. 30 коп. (а.с. 5-7). Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачами суду не надано. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Крім того, відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до укладеного договору поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 2 статті 533 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача - захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів по справі, солідарно, на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

Outcome: approved