Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

У серпні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання непрацездатної дружини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі. Від спільного з відповідачем життя сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] Відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини відмовляється. На підставі вищевикладеного позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також просила суд стягнути з відповідача на її утримання кошти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. До суду позивачка не з`явилась, про день, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, відповідно до якої відмовилась від своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її утримання коштів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. В іншій частині позов підтримала, просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до протоколу судового засідання Горячеключевського міського суду Краснодарського краю Російської Федерації від 22.04.2019, наданого суду на виконання судового доручення, відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , та заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього коштів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, заперечував проти розгляду справи за місцем реєстрації позивачки, наголошував на розгляді справи в Горячеключевському міському суді Краснодарського краю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позивачка [PERSON] , відповідно до вимог ст. 27, 28 ЦПК України, обрала підсудність за своїм виборам, а саме: за своїм зареєстрованим місцем проживання та звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області. Беручи до уваги те, що позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що відноситься до територіальної юрисдикції Запорізького районного суду Запорізької області, суд вважає за можливе розглядати вказану справу саме за місцем реєстрації позивачки. Суд встановив, що сторони по справі з 05.11.2016 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.11.2016 року Відділом ЗАГС м. Горячий Ключ Управління ЗАГС Краснодарського краю Російської Федерації, актовий запис № 423. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 2017 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 29. Згідно з довідкою Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 1908 від 31.07.2018, [PERSON] , 1981 р.н., проживає і зареєстрована в [ADDRESS] . Має склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги сину та дружині на утримання сина не надає. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина є законними, достатнім чином обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог, перш за все, повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на утримання позивачки коштів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, слід вказати наступне. Відповідно до заяви позивачки від 18.09.2019, [PERSON] відмовилась від вищевказаної позовної вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 206 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Дослідивши заяву позивачки про відмову від частини позовних вимог, суд вважає за можливе її задовольнити та закрити провадження у справі в цій частині. Позивачка, як одержувач аліментів, звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 768,40 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved