Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У серпні 2013 року Миколаївська міська рада в особі адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила зобовязати відповідачів [PERSON] та [PERSON] звільнити самовільно зайняту ними земельну ділянку під самовільно збудованим будівництвом, шляхом зносу самовільно збудованого гаражу за межами свого домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, пров. Металургів, 13. Корабельним районним судом м. Миколаєва від 12.11.2013 року було винесено по даній справі заочне рішення, яким позов Миколаївської міської ради було задоволено частково та зобов'язано [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку під самовільно збудованим гаражем, розмірами 6х4м і за власні кошти привести вказану земельну ділянку у придатний до використання стан, а саме: шляхом зносу самовільно збудованого гаражу за межами домоволодіння, розмірами 6х4м, побудованого самовільно на прибудинковій території житлового будинку за адресою: місто Миколаїв, провулок Металургів, 13 та повернути її за належністю - Миколаївській міській раді. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 114 гривень 70 копійок. У задоволенні вимог Миколаївської міської ради в особі адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом зносу самовільно збудованого гаражу відмовлено. Відповідач [PERSON], не погодившись з даним рішенням, 03.12.2013 року звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення по вищезазначеній справі. Ухвалою суду від 05.06.2014 року заяву [PERSON] було задоволено, заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.11.2013 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. В серпні 2014 року позивач звернувся з уточненою позовною заявою тільки до [PERSON], в якій просив зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 34,10 кв.м, яка належить територіальній громаді міста, зайняту під самовільно збудованим гаражом розміром 4,58 м х 8,71 м шляхом його зносу. В обґрунтовування заявленого позову вказували, що 13.12.2011 року на адресу адміністрації надійшла заява [PERSON] про самовільну забудову відповідачем камяного гаражу розміром 4,58 м х 8,71 м на землі за межами їхнього домоволодіння, який перешкоджає руху по вулиці Металургів. Викладені у заяві [PERSON] порушення правил земельного законодавства були підтверджені комісією з благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві. 20.12.2011р. відносно [PERSON] було складено протокол № 31 про адміністративне правопорушення за порушення Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві за ст.152 КУпАП та направлено на розгляд до адміністративної комісії при адміністрації Корабельного району. За результатами розгляду адміністративна комісія винесла постанову № 31 від 15.02.2012р. про накладення на відповідача адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень. Комісією з виходом на місце був виявлений факт самочинного будівництва та зайняття земельної ділянки під гаражем на прибудинковій території домоволодіння, що належить відповідачам. Враховуючи те, що з моменту виявлення порушення минув рік, за цей час власники домоволодіння не звернулися до компетентних органів для оформлення документів дозвільного або правоустановчого характеру, відповідачам було направлено лист-попередження від 25.07.2013р. про усунення порушень містобудівного та земельного законодавства та звільнення самовільно зайнятої ділянки у строк до 01.09.2013р. Зазначена вимога відповідачами була проігнорована, а тому вони вимушені звернутися до суду з вказаним позовом. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. Представник позивача уточнені позовні вимоги в судовому засіданні підтримала, просила їх задовольнити, зобовязавши [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 34, 10 кв.м., що розташована за адресою: місто Миколаїв, провулок Металургів, № 13, шляхом знесення самовільно збудованого на цій ділянці кам'яного гаражу літ. Н розмірами (4,58*8,71) у строк до 06.11.2014 року. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила для участі у справі свого представника. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, після оголошеної перерви в судове засідання не з'явився. Третя особа- Гоманков О.І.- в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Миколаївській області - свого представника в судове засідання не направила, ніяких заяв до суду не надали. Заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ст.1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки є самовільним зайняттям земельної ділянки. Тобто, обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Миколаївської міської Ради народних депутатів № 272 від 23.08.1989р. про відведення земельної ділянки відповідачці [PERSON] як забудовнику у безстрокове користування була відведена земельна ділянка загальною площею 500кв.м. для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, провулок Металургів № 13. Актом від 19.02.1993р. збудований на вказаній земельній ділянці будинок був прийнятий до експлуатації. З повідомлення Миколаївського МБТІ від 21.05.2013р. вбачається, що право власності на будинок № 13 по пров. Металургів зареєстроване за [PERSON]. Як вбачається з акту обстеження земельної ділянки від 09.04.2013р., складеного заступником відділу комунального господарства, благоустрою, санітарного очищення та роботи з приватним сектором Корабельного району, головним спеціалістом цього відділу та архітектором управління містобудування, було встановлено факт самовільного будівництва та зайняття земельної ділянки під гаражем на прибудинковій території домоволодіння по пров. Металургів, 13 в м. Миколаєві. Управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області, Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської міської ради надані відповіді, що документи дозвільного характеру на забудову гаражу по пров. Металургів, 13 в м. Миколаєві не видавалися; висновок щодо планування можливості будівництва гаражу за межами домоволодіння за вказаною адресою також не надавався; документів, які підтверджують право власності чи право користування на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку чи гаража не зареєстровано . Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджуються обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, а саме: порушення прав Миколаївської міської ради як власника земельної ділянки через наявність на ній самовільно розміщеного відповідачем гаражу. У відповідності зі ст. 212 ЗК України: самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. А відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач без будь-яких законних підстав встановив гараж на земельній ділянці, яка перебуває у віданні міської ради, суд вважає, що дії відповідача, призвели до порушення законних прав та охоронюваних законом інтересів, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60грн.

Outcome: approved