Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У січні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позивачка зазначає, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . 19 липня 2019 року сімейні відносини у них не склалися, відповідач проживає окремо, а дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач частково надавав матеріальну допомогу, однак не регулярно. Позивачка можливості утримувати дитину самостійно, без участі батька, не має. Оскільки, коштів на утримання дитини не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19 липня 2019 року було розірвано. Відповідач доводиться батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 636. Малолітній [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні матері - позивачки по справі. Допомогу на утримання доньки відповідач надає, однак як зазначає, позивачка, не регулярно. При цьому, при вирішенні даної справи суд виходить з того, що сам факт звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів свідчить про наявність спору між батьками дитини щодо розміру аліментів та є беззаперечним доказом того, що домовленості між ними щодо розміру аліментів досягнуто не було, та спір між позивачкою та відповідачем має бути вирішений в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання спільної дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Підсумовуючи наведене, враховуючи, що батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved