Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 22 серпня 1998 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, а з травня 2013 року проживають окремо. Сімейне життя не склалося, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, втрачено почуття взаємопорозуміння та любові. Вважає, що примирення між ними та відновлення сімї неможливе, просить шлюб розірвати та оскільки відповідач не бере участі в утриманні їх малолітньої дитини, просить стягнути з нього аліменти щомісячно в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі заяви та до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, уточнила розмір позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, вимоги про стягнення аліментів визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 1998 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Халтурінській сільській раді Карлівського району Полтавської області, про що зроблений актовий запис № 11. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 115338, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави 21 жовтня 2003 року. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету, з травня 2013 року проживають окремо. Встановлені судом взаємовідносини сторін свідчать про те, що примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими, позов в цій частині підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] їхня донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та фактично знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі систематичної участі в утриманні дитини не бере. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує наступне. Згідно вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, положень ст. 182 СК України, з урахуванням даних про особу відповідача та конкретних обставин справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved