Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У січні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.08.2007 року у розмірі 9 043,50 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача - Бибик Д.П., який діє на підставі довіреності, не з'явився, однак подав до суду заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві. Одночасно, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач - повторно не з'явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні зворотні поштові повідомлення, у зв'язку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.04.2015 року ухвалено розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: 23.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та громадянином [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Відповідно до умов укладеного договору № б/н від 23.08.2007 року, договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору. Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, відповідачу був відкритий позичковий рахунок № [NUMBER] на підставі заяви [PERSON] з лімітом кредитних ресурсів 5 000 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було доповнено ЦК України згідно із Законом України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п. 6.5 умов надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 6.6 умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В порушення умов кредитного договору щодо порядку та строків погашення кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідач [PERSON] не виконує умови договору, не погашає кредит та не сплачує відсотки. 16.11.2011 року Комінтернівським районним судом Одеської області винесено рішення по справі № 504/262/15-ц (2/504/553/15), яким стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.08.2007 року у розмірі 8 045грн., стягнуто суму державного мита у розмірі 80,45 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. Станом на 30.11.2014 року загальна заборгованість по наданому відповідачу кредиту складає 16 181,67 грн., з них: сума заборгованості по кредиту - 4 940,16 грн.; сума заборгованості по процентам - 8 475,11 грн.; сума заборгованості по комісії - 2 766,4 грн.; сума штрафу - 500 грн. (фіксована частина) та 406,83 грн. (процентна ставка). З урахуванням вже прийнятого рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.08.2007 року станом на 14.04.2014 року заборгованість становить 16 181,67 грн. - 8 045 грн. = 8 136,67 грн. Отже, [PERSON] неналежним чином виконував прийняті ним зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість по процентам, по комісії за користування кредитом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником договірних зобов'язань з повернення кредиту за кредитним договором № б/н від 23.08.2007 року, та сплати процентів за користування кредитними коштами, скориставшись наданим договором позивачу правом, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача загальної заборгованості у розмірі 16 181,67 грн., з них: сума заборгованості по кредиту - 4940,16 грн.; сума заборгованості по процентам - 8 475,11 грн.; сума заборгованості по комісії - 2 766,4 грн.;сума штрафу - 500 грн. (фіксована частина) та 406,83 грн. (процентна ставка). Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правових обґрунтувань та позицій сторін, з урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків,

Outcome: approved