Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У серпні 2019 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Позовна заява обґрунтована наступними обставинами. 10 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів Головного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1454. За час шлюбу у сторін народились сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось. У зв`язку із тим, що відповідач зловживав алкогольними напоями, вів себе агресивно по відношенню до позивача, остання звернулась з позовом до Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу. 03.07.2019 заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживали разом із матір`ю та відвідували заклад дошкільної освіти №449 в Подільському районі м. Києва. Як зазначає позивач, у травні 2019 року відповідач силоміць забрав у позивачки спільних дітей, перевіз їх до місця своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] і з того часу позивач не має можливості бачитись з дітьми та спілкуватись з ними. Враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо місця проживання спільних дітей, позивач просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, про що 28.08.2019 винесено ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову. 28 серпня 2019 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено справу у підготовче судове засідання з викликом сторін. 15.10.2019 в підготовчому судовому засіданні, представник позивача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копій наступних документів: відповіді з Дарницького УП ГУНП в м. Києві, відповіді з Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, розрахунку заборгованості по сплаті аліментів з Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві. 13.12.2019 відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Позивач зазначає, що відповідно до норм Сімейного кодексу України, встановлено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Відповідно, позивач вказує, що його дружина [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом) добровільно залишила дітей на його виховання. Тривалий час дійти виховуються особисто позивачем без участі їх матері. Факт виховання дітей позивачем підтверджується Актом обстеження умов проживання дітей від 08.07.2019. На даний час діти відвідують дошкільні навчальні заклади. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд задовольнити зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком та у задоволенні первісного позову відмовити. 20.02.2020 підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком - закрито, призначено справу до розгляду по суті. У судовому засідання позивач (відповідач) та його представник позовні вимоги по первісному позову підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. В свою чергу, наполягали на розгляді зустрічного позову, у задоволенні якого просили відмовити. Відповідач (позивач) та його представник у судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Представником третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві державної адміністраціїподано клопотання про розгляд справи за його відсутності та про вирішення позову на розсуд суду. Представником третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністраціїподано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що первісні позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів Головного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1454 (а.с. 23). В шлюбі у сторін народились сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 24, 25). Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось. У зв`язку із тим, що відповідач зловживав алкогольними напоями, вів себе агресивно по відношенню до позивача, остання звернулась з позовом до Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу. 20.05.2019 Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 02.05.2019 до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( [INFO] ) (а.с. 28-29). 03.07.2019 заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 26-27). Після розірвання шлюбу діти проживали разом із матір`ю та відвідували заклад дошкільної освіти №449 в Подільському районі м. Києва, що підтверджується довідками №39 від 18.07.2019 та №38 від 18.07.2019 із закладу дошкільної освіти №449. У власності позивача перебуває квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2010 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. (а.с. 45- 47). Також, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 23.04.2018 (а.с. 34-37). Обсяг доходу за звітний (податковий) період у 2018 році становить 248 520 грн., відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (а.с. 38-39). В позовній заяві, позивач вказує, що не створювала відповідачу будь яких перешкод у спілкуванні з дітьми. Однак, спілкування з відповідачем постійно погіршувалось, відповідач поводив себе неадекватно відносно позивача та дітей, застосовував фізичне та психологічне насильство відносно позивача. Систематична протиправна поведінка відповідача зафіксована неодноразовими зверненнями позивача до органів Національної поліції. З додатків до позовної заяви також вбачається, що відповідно до вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2013, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляд позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підстав ст. 75 КК України звільнено засудженого [PERSON] від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки (а.с. 49-59). Позивач зазначає, що у травні 2019 року відповідач силоміць забрав у позивачки спільних дітей, перевіз їх до місця своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] , і з того часу позивач не має можливості бачитись з дітьми та спілкуватись з ними. Відповідач не допускає позивача до їх спільних дітей, створює перешкоди у її спілкуванні з дітьми та переховує їх. З довідок №39 від 18.07.2019 та №38 від 18.07.2019 із закладу дошкільної освіти №449, вбачається, що [PERSON] не відвідує дитячий садочок з 12.06.2019, а [PERSON] з 24.06.2019, оскільки зі слів батька знаходиться на відпочинку (а.с. 43, 44). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві державної адміністрації, щодо неправомірних дій з боку [PERSON] відносно себе та дітей (а.с. 61-62), до Подільського УП ГУНП в м. Києві, Дарницького УП ГУНП в м. Києві щодо викрадення дітей та щодо нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень (а.с. 63, 68, 69, 70, 71,72, 73, 74-75). Як вбачається з відповіді Дарницького УП ГУНП в м. Києві за вих. №19165/125/48/04-19 від 06.09.2019, працівниками Дарницького УП ГУНП в м. Києві 04.02.2019 відносно гр. [PERSON] , [INFO] було складено адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце тимчасового свого перебування) адміністративні матеріали було скеровано до Дарницького районного суду м. Києва для прийняття рішення. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення судом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 125). Враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо місця проживання спільних дітей, позивач просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Також, відповідачем було подано зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Позивач зазначає, що відповідно до норм Сімейного кодексу України, встановлено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Позивач вказує, що його дружина [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом) добровільно залишила дітей на його виховання. Тривалий час дійти виховуються особисто позивачем без участі їх матері Факт виховання дітей позивачем підтверджується Актом обстеження умов проживання дітей від 08.07.2019. Відповідно до Акту обстеження умов проживання дитини від 08.07.2019 складеної комісією Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві державної адміністрації, для виховання та розвитку дітей створено такі умови: окремі спальні місця, місця для проведення дозвілля, одяг в наявності змінний, продукти харчування (молочні продукти, овочі, фрукти, крупи і т.д.). Чиста постільна білизна, іграшки та книги. Отже, для дітей створено належні умови для проживання та розвитку (а.с. 201-203). [PERSON] працює менеджером з продажу будівельних матеріалів у ТОВ «Мілбуд». Як вбачається з характеристики з місця роботи, позивач має високі моральні якості, вміє контролювати свій час та роботу, відповідальний, не конфліктний та загалом має позитивну характеристику (том 2, а.с. 5). Згідно з довідкою за вих. №19/12 від 19.12.2019 про заробітну плату, виданою директором ТОВ «Мілбуд» [PERSON] , позивач отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 4 250 грн. (том 2, а.с. 8). Також, позивач надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виданий державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Огульчанською А.С., згідно якого станом на 11.10.2019 заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] відсутня (том 2, а.с. 9). Зі слів позивача, сини [PERSON] та [PERSON] відвідують дошкільний навчальний заклад, про що надано характеристики від 18.02.2020 (том 2, а.с. 29, 31). За наданими до суду характеристиками обоє батьків за місцем роботи характеризуються позитивно. Обоє з батьків беруть участь у вихованні та житті дітей, цікавляться їх розвитком, успіхами. Крім того позивач та відповідач є фізично самодостатніми за станом здоров`я. Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, як позивач так і відповідач мають постійне місце роботи, задовільний стан здоров`я, стабільний дохід та позитивні характеристики, що надає їм рівноправну можливість для матеріального забезпечення та належного виховання дитини. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.11.2019 за №109/04/40-10717 визначено місце проживання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю (том 1, а.с. 165). Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 12.12.2019 за №101-11470/03 визначено місце проживання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю(том 1, а.с. 168-169). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 19 СК Укр аїни у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Статтею 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача за первісним позовом, відповідач самочинно змінив місце проживання спільних дітей, на що позивач згоди не надавала. Позивач також вказує, що бажає аби діти проживали разом з нею однією сім`єю, при цьому не заперечує щодо участі батька у житті дітей та не буде перешкоджати у спілкуванні відповідача з їх спільними дітьми. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо ставлення батьків до дітей, вік дітей, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання. Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України а також закріплено у багатьох міжнародних актах: Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод від 16 вересня 1963 року (ст. 2) та іншими. У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та витікає зі змісту Конвенції про права дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дітей, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до обох батьків, вік дітей (вони не досягли 10 річного віку, тому суд позбавлений можливості з`ясувати їх думку щодо місця їх проживання), суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] та визначення місця проживання дітей на даний час разом з матір`ю. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог первісного позову та у задоволенні об`єднаного позову зустрічного слід відмовити, оскільки позови є взаємовиключаючими.

Outcome: approved