Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь 126\~739,36 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 07.03.2007 року по 09.12.2011 року перебував з відповідачем в трудових відносинах, після чого звільнився з роботи за власним бажанням, однак відповідачем не було проведено з ним остаточний розрахунок та не виплачено заборгованість по заробітній платі. У звязку з цим просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за період з 31.05.2012 року по 01.11.2015 року. Позивач в судове засідання не прибув, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Представник відповідача позов не визнав, мотивуючи тим, що на день звільнення позивача він не працював керівником Приватного акціонерного товариства «Ярунська сільгосптехніка», а позивачем не надано оригіналів документів, які б підтверджували наявність трудових відносин між ними. Довідки про розмір його заборгованості по зарплаті та середньоденний заробіток не відповідають дійсності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України. За змістом ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ст. 116 КЗпП України). З матеріалів справи слідує, що 07.03.2007 року позивач був прийнятий на роботу до Відкритого акціонерного товариства «Ярунська сільгосптехніка (далі роботодавець), звідки був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 09.12.2011 року. Заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 10\~413,15 грн., що стверджується відповідною довідкою роботодавця від 27.04.2012 року. Середньоденний заробіток [PERSON] 148,06 грн. Як слідує з матеріалів справи, відповідно до судового наказу від 28.05.2012 року з роботодавця на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 10\~413, 15 грн. та відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.07.2012 року стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку в період з 09.12.2011 року по 31.05.2012 року в сумі 17\~323, 02 грн., які по даний час відповідачем так і не були виплачені. Оскільки відповідач не дотримався вимог діючого трудового законодавства щодо регулярної і повної виплати заробітної плати позивачу в період його роботи, не здійснив вчасно розрахунок по заробітку при звільненні [PERSON], що призвело до порушення його трудових прав, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем надано суду не було. Окрім того, представником відповідача не заперечувалось в судовому засіданні, що жодні розрахунки по заробітній платі з позивачем роботодавцем не проведені. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності \~за весь час затримки розрахунку з працівником. Наявність судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період затримки розрахунку не є підставою для відмови у задоволенні даного позову або закриття провадження по справі, на якому в дебатах наполягав представник відповідача, оскільки вказана сума стягнута за період з 09.12.2011 року по 31.05.2012 року. В даному ж позові позивач просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку в інший період часу, а саме з 31.05.2012 року по 01.11.2015 року, тобто вже після винесення судового рішення. Законодавством визначено (ст. 233 КЗпП України), що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник не обмежується будь-яким строком для звернення до суду з позовом для захисту свого права на оплату праці. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, розмір середнього заробітку, який відповідно до ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за затримку розрахунку, становить 126\~739,36 грн. = 148 гр. 06 коп. х 856, де 148,06 грн. це середньоденний розмір заробітної плати позивача; 856 кількість робочих днів затримки з 31.05.2012 року по 01.11.2015 року включно (за виключенням святкових днів, яких за цей період часу було 34). Крім того, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1 378 грн.

Outcome: approved