Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У своїй уточненій позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у період з 01 січня 2003 року по березень 2013 року, визнати спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] та поділити її з колишнім чоловіком вказаним майном, реально виділивши їй половину домоволодіння. Судові витрати по справі віднести за рахунок відповідача. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з січня 2003 року по березень 2013 року перебувала у фактичному шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON]. У період спільного проживання 01 грудня 2003 року, за спільні кошти вони з відповідачем купили житловий будинок, який знадодиться у [ADDRESS]. У 2004-2005 роках за спільні кошти вони перебудували вказаний житловий будинок. Також, вона спільно з відповідачем займалася оформленням документів, які були необхідні для здійснення перебудови будинку. Вважає, що даний житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому домоволодіння має бути поділено між нею та відповідачем у рівних частках. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, просять розділити між ними спірне домоволодіння, відповідно до варіанту розподілу №1, запропонованого експертом, з відповідним варіантом розподілу земельної ділянки, що є додатком до зазначеної експертизи, звільнивши від сплати компенсації у розмірі 39 956 гривень позивачку, за більшу частку отриманого нею майна. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для задоволення позову у порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК є всі законні підстави, виходячи з наступного. Сторони з 1 січня 2003 року до березня 2013 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, що підтверджено поясненнями допитаних у попередніх судових засіданнях сторін. У період спільного з позивачкою проживання 31 жовтня 2003 року відповідач купив житловий будинок, який знаходиться у по [ADDRESS], що підтверджується копіями договору купівлі - продажу будинку та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 01 грудня 2003 року (а. с. 31, 32). Відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для обслуговування зазначеного житлового будинку, площею 0, 1205 га, яка знаходиться [ADDRESS], що підтверджується копією державного акта серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку від 05 жовтня 2005 року (а. с. 33). 13 липня 2004 року [PERSON] та [PERSON] отримали дозвіл на перебудову житлового будинку на старому місці по [ADDRESS], що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Сваричівської сільської ради № 41 від 13 липня 2004 року (а.с. 5). На підставі зазначеного дозволу сторони здійснили перебудову спірного домоволодіння, що підтверджується копіями технічного паспорта на житловий будинок (домоволодіння), виданого Івано-Франківським ОБТІ 16 травня 2002 року, будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, проекту реконструкції індивідуального житлового будинку під п'ятикімнатний житловий будинок з мансардою та добудовою побутових приміщень та копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Івано-Франківським ОБТІ» 14 березня 2013 року (а. с. 34 -37, 40-59, 95-97). За час спільного проживання сторони працювали та мали відповідні доходи, придбали ряд будівельних матеріалів, провели оплату за проведені будівельні роботи, що підтверджується довідкою № 499-050/Ю/117-7 від 14 серпня 2014 року, виданою Державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі, довідками № 1652/02-26 та № 1652/02-26 від 02 жовтня 2014 року, виданими Рожнятівським РУСЗН, довідкою № 218 від 18 вересня 2014 року, виданою Державною податковою інспекцією у Рожнятівському районі, довідкою про середню заробітну плату (дохід ) від 08 серпня 2014 року №5, виданою ПП «[PERSON]», квитанцією прибуткового касового ордера № 4 та накладною №10 від 14 жовтня 2006 року, виданими підприємцем [PERSON], актами прийому - передечі виконаної роботи № 4/1 від 11 березня 2011 року та № 4/2 від 06 квітня 2011 року, складеними ПП «[PERSON]» (а.с. 77-80, 82-86). Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи надані сторонами письмові докази в їх сукупності судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за період спільного проживання придбали житловий будинок, який за час спільного проживання перебудували. Крім того у період спільного проживання з позивачкою відповідачем приватизована земельна ділянка для обслуговування даного житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, а згідно ч. 2 вказаної статті, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, що регулює право спільнрої сумісної власності подружжя. За змістом ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. А відповідно до статті 71 зазначеного кодексу, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом п. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Отже спірне домоволодіння - будинок та земельну ділянку, відповідно з домовленістю, досягнутою між собою сторонами, слід розділити між сторонами у рівних частках, відповідно до варіанту №1, та відповідного варіанту розподілу земельної ділянки, запропонованого експертом Інституту судових експертиз і права у висновку № 176/15 судової будівельно - технічної експертизи від 23 березня 2015 року (а. с. 113-130), присудивши позивачці частину домоволодіння, що за даним висновком належить першому співвласнику та позначена жовтим кольором, загальною вартістю 428089 гривень, що становить 55/100 або 11/20 житлового будинку, та частину земельної ділянки, що служить для обслуговування житлового будинку загальною площею 602.5 квадратних метри, яка у висновку експертизи відповідає варіанту № 1 поділу земельної ділянки та позначена жовтим кольором, з сервітутним правом відповідача на прохід до колодязя. Відповідачу слід присудити частину домоволодіння, що за даним висновком належить другому співвласнику та позначена зеленим кольором загальною вартістю 348176 гривень, реальна частка якої становить 45/100 або 9/20 частин будинку, та частину земельної ділянки площею 602,5 квадратних метрів, що у висновку експертизи відповідає варіанту №1 поділу земельної ділянки та позначена зеленим кольором. При цьому з позивачки не стягувати 39956 гривень 50 копійок компенсації за отриману більшу від ідеальної частку будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати у справі складають судовий збір з вартості майна, отриманого у власність кожною із сторін. При цтьому слід врахувати, що при подачі позову позивачкою сплачено 243 гривені 60 копійок судового збору.

Outcome: approved