Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

У січні 2020 року ПАТ «ВФ Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, в обґрунтування якого вказував, що 31.10.2011 року між ПрАТ «МТС України», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №5598743/1.10627198 на номер телефону [NUMBER] , за умовам якого сторони досягли згоди з усіх істотних умов даного договору. При цьому, ПАТ «ВФ Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало боржнику послуги мобільного зв`язку. Разом з тим, [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконував, унаслідок чого станом на 15.07.2016 року у нього виникла заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 55 786 грн. 14 коп. З метою стягнення існуючої заборгованості за надані послуги, 25.01.2017 року на адресу відповідача було надіслано претензію із вимогою про погашення заборгованості, однак [PERSON] у добровільному порядку заборгованість не погасив. Крім того, у зв`язку із несплатою заборгованості, відповідачу було нараховано відповідно до положень ст. 625 ЦК України до сплати три проценти річних у сумі 5037 грн. 00 коп., 15 510 грн. 00 коп. втрати від інфляційних процесів та пеня у розмірі 9367 грн. Посилаючись на вказане, ПАТ «ВФ Україна» просило стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у загальній сумі 85 700 грн., а також понесені судові витрати. Відзив на позов відповідачем не було подано. Представник позивача у судове засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що [PERSON] є споживачем телекомунікаційних послуг, що підтверджено договором про надання послуг мобільного зв`язку №5598743/1.10627198 на номер телефону [NUMBER] , укладеним 31.10.2011 року між ПрАТ «МТС України», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] , за умовами якого була досягнута згода з усіх істотних умов (а.с.5-7). Відповідно до п.п. 8.2., 8.3. Договору, строк договору складає один рік з моменту на підписання обома сторонами. Якщо за 30 днів до закінчення строку даного Договору жодна сторін письмово не заявить про намір розірвати Договір, то він вважається продовженим ще і один календарний рік на таких самих умовах. Така пролонгація строку даного Договору можлива без обмеження терміну. Згідно п.1.2. Договору, загальні умови та порядок надання послуг встановлюються згідно законодавства, регламентуються Умовами користування, які є невід`ємною частиною цього Договору та розміщені на сайті www.mts.com.ua. Пункт 1.3. Договору передбачає, що надання послуг за цим Договором починається після внесення відповідачем на підставі відповідного рахунку позивача повної суми завдатку і його зарахування на особовий рахунок відповідача. Згідно п. 5.2. Договору, фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена відповідачем. Зокрема, частиною ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Крім того, частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до вимог до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» (далі - Закон), споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Статтями 1, 32, 37 ч.2 Закону передбачено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж. Споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: 1) державний захист своїх прав; 5) вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; 6) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли. Правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг, що кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 39 Закону оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві. Вимогами ч.1 та ч.9 ст.15 Закону передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Таким чином, договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором). При цьому, положеннями ст.32 Закону визначено, що споживачі під час замовлення та або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: відмову від оплати телекомунікаційних послуг, яку вони не замовляли. Разом з тим, не зважаючи на те, що ПАТ ВФ «Україна» здійснило фактичні дії щодо виконання Договору в повному обсязі й відповідно надавало відповідачу послуги з телекомунікації, відповідач в свою чергу умови договору не виконував та не здійснював оплату отриманих послуг, що призвело до утворення заборгованості. При цьому, 25.01.2017 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію щодо оплати послуг, що були надані за період до 15.07.2016 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 55 786 грн. 14 коп. (а.с. 7). Однак, на час розгляду справи відповідачем заборгованість не оплачена. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, чим порушив вимоги закону та Договору. Так, статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України)). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідачем не надано суду доказів, що спростовують доводи позивача про невиконання ним своїх зобовязань за договором, а також щодо розміру заборгованості й відповідно надані товариством розрахунки суми боргу також відповідачем не спростовано. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості, наданого позивачем, судом встановлено, що у зв`язку з несплатою заборгованості, відповідачу було нараховано до сплати три проценти річних у сумі 5037 грн. 00 коп.; пеню у розмірі 9367 грн. 00 коп. та 15510 грн. 00 коп. втрати від інфляційних процесів (а.с.13-15). За таких обставин, суд виходячи з того, що боржник [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 1921,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved