Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У січні 2014 р. позивач звернувся із зазначеним позовом, в якому просить відібрати у громадянки [PERSON], [INFO], її сина [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав; вжити відповідних захдів щодо психіатричного обстеження та при потребі госпіталізації відповідачки до психоневрологічного медичного закладу; передати малолітнього [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації для подальшого влаштування, аргументуючи тим, що її син опинився у складних життєвих обставинах. На час подання позову, син проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]., при відвідані працівниками служби у справах дітей позивачка реагувала дуже агресивно, до квартири не впускала, погрожувала працівникам служби та зовні виглядала неадекватно, роздратованою. Згідно з листом Святошинського районного у м. Києві центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді умови прожиання малолітньої дитини є незадовільними, повноцінні продукти харчування у дитини відсутні, дитина має хворобливий вигляд. Мати ніде не працює, дитину належним чином не забезпечує, поводить себе агресивно, до дошкільного навчального закладу дитину не оформлено. 24.10.2007 р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва за позовом органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації позивачку вже було позбавлено батьківських прав відносно старшого сина [PERSON] [INFO], яким опікується бабуся [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засіданні не з'явилася, про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Треті особи у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечували. Прокурор у судове засіданні не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачени п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, віна ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], матір'ю є [PERSON] (а.с. 43). Згідно довідки Форми №3 [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] у [ADDRESS] (а.с. 15). З 07.08.2013 р. на профілактичному обліку Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації перебуває малолітній [PERSON], [INFO], як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Підставою взяття дитини на облік є те, що мати [PERSON], протягом тривалого часу систематично, злісно не виконувала встановлені законом обов'язки по догляду за своїм малолітнім сином порушуючи вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України та принципи, проголошені Генеральною Асамблеєю ООН в Декларації прав дитини, а саме: не забезпечували неповнолітньому належні умови проживання, навчання та відпочинку, не займалась його вихованням, не піклувалась про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. З метою захисту прав та інтересів дитини, налагодження стосунків в родині, спеціалісти Служби у справах дітей систематично намагались налагодити контакт з матірью та проводили профілактичні бесіди щодо невиконання нею батьківських обов'язків та неприпустимості такої поведінки. Однак, всі спроби щодо налагодження співпраці з матір'ю виявились марними. Відповідно до інформації РУГУ МВС України в місті Києві, за місцем мешкання, [PERSON] поводить себе дивно. Мешканці будинку приносять їй продукти харчування. Малолітній [PERSON] відстає у розвитку (а.с. 16). Згідно з листом Святошинського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, умови проживання малолітньої дитини є незадовільними, повноцінні продукти харчування у дитини відсутні, дитина має хворобливий вигляд. Мати ніде не працює, дитину належним чином не забезпечує, поводить себе агресивно, до дошкільного навчального закладу дитину не оформила. У присутності працівників соціфльної служби мати агресивно ставиться до дитини, вчиняючи до нього фізичну силу, за зовнішнім станом дитина не відповідає своєму віку (а.с. 12). Згідно з листом Дітячої поліклініки №5 Шевченківського району м. Києва, мати протягом року до дитячого медичного закладу не зверталася, на контакт із медичною сестрою іде неохоче, проводити дитині будь-які щеплення відмовляється. Квартира потребує прибирання (а.с. 13). Фахівці із соціальної служби зазначили, що квартира потребує ремонту, в ній дуже брудно та холодно. На кухні у раковині недопалки, на столі пусті пляшки з-під шампанського, брудний посуд, на підлозі калюжа. Хлопчик на час відвідування був одягнений тільки в літні штанці не по розміру і босий; він занадто блідий, практично не розмовляє, складається враження, що його фізичний і інтелектуальний стан не відповідає віку. Зі слів матері, вона не отримує кошти як мати-одиначка, так як не оформлювала документів і їй не вистачає грошей для утримання дитни (а.с. 12). 24.10.2007 р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва за позовом органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації позивачку вже було позбавлено батьківських прав відносно старшого сина [PERSON] [INFO], яким опікується бабуся [PERSON] (а.с. 19-21). Психолог Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького у загальному аналізі фізичного стану та психічного розвитку зазначив, що незадовільна поведінка дитини може свідчити про відсутність досвіду здорового харчування, призначеного для дитини, натомість обмеження її вузьким колом продуктів також, це свідчить про соціальну та педагогічну занедбаність, відсутність досвіду взаємодії з однолітками, разом з тим здатність хлопчика до розвитку за умови, якщо він опиниться в безпечному та сприятливому соціальному середовищі (а.с. 41, 42). Згідно висновку Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 09.09.2014 р. [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект (F20.0 - згідно з МКХ-10). За своїм психічним станом у теперішній час вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 90-92). Таким чином, внаслідок захворювання та антигромадської поведінки матері, антисанітарних умов, у яких перебуває дитина, недбалого ставлення до неї, матеріальних проблем, які стались завдяки тому, що мати ніде не працює - дитина опинились у складних життєвих обставинах, виникла загроза життю та здоров'ю дитини. Згідно з ч. 1 ст.11 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-ІУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч.1 ст.12. цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 155 цього ж Закону здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Із наданих письмових доказів видно, що 05.08.2013 р. та 19.11.2013 р. комісією у складі: Гуценко О.А., [PERSON] та [PERSON], [PERSON] складено акти на предмет обстеження санітарно-технічного стану [ADDRESS] Комісією встановлено, що вищезазначена квартира складається з однієї кімнати, житловою площею - 12,20 кв.м., загальна площа житла складає 22, 94 кв.м., розташована на 5-му поверсі, п'ятиповерхового будинку, приватизована. В квартирі зареєстровано три особи, проживає дві особи: На час обстеження виявлено. що квартира знаходиться в занедбаному, антисанітарному стані, тривалий час не проводився підтримуючий ремонт (а.с. 22, 23). Отже встановлені та перевірені під час судового розгляду обставини свідчать про те, що відповідачка протягом тривалого часу систематично злісно не виконує встановлені законом обов'язки по догляду за своєю дитиною, мати порушуючи вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України та принципи, проголошені Генеральною Асамблеєю ООН в Декларації прав дитини, а саме : не забезпечувала неповнолітньому належні умови проживання, навчання та відпочинку. Оскільки позовні вимоги про відібрання дитини підлягають задоволенню, з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. При цьому порядок призначення тимчасової державної допомоги встановлений ст. 181 СК України. Так, згідно ст. 181 Сімейного кодексу україни за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження в тому числі за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона. Отже накладення заборони на відчуження майна та житла дитини повино здійснюватись у зазначеному порядку. З відповідачки необхідно стягнути судовий збір, та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved