Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У серпні 2016 р. об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» (далі - ОСББ «13-й квартал») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, втрат від інфляції та трьох процентів річних в загальному розмірі 10110,98 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. У 2006 р. у вказаному будинку було створено ОСББ «13-й квартал». Загальними зборами ОСББ «13-й квартал» від 16.10.2014 прийняті рішення про відмову з 01.11.2014 від послуг товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі - ТОВ «Рада»), укладення договорів з ПАТ «Київенерго» і ВАТ АК «Київодоканал» та затверджено розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3,23 грн./м.кв. Відтак ОСББ «13-й квартал» утримує будинок та прибудинкову територію, уклало та виконує договори з виконавцями житлово-комунальних послуг. Відповідачі отримують житлово-комунальні послуги та зобов'язані щомісяця сплачувати за них кошти. Внаслідок несплати відповідачами вартості житлово-комунальних послуг за період з 27.10.2014 по 29.02.2016 виникла заборгованість по внесках на утримання будинку, прибудинкової території та на капітальний ремонт в сумі 4647,31 грн. і за опалення в сумі 4041,59 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов'язання, на підставі ст. 625 ЦК України зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних з простроченої суми, що становить, відповідно, 1759,05 грн. та 209,78 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали пославшись та такі підстави. У зазначений у позовній заяві період відповідачі сплачували вартість отриманих житлово-комунальних послуг ТОВ «Рада» згідно раніше укладеного договору, а з лютого 2016 р. стали сплачувати грошові кошти за утримання будинку і прибудинкової території на користь ОСББ «13-й квартал». Рішення загальних зборів про створення ОСББ «13-й квартал» є недійсними з підстав порушення порядку та процедури їх проведення. Про створення ОСББ «13-й квартал» та про відмову від послуг ТОВ «Рада» відповідачу стало відомо лише з позовної заяви. Окрім того позивачем не надано належного розрахунку вартості послуг з гарячого водопостачання. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки не повідомили, письмових заперечень на позов не подали, а тому суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутність. Третя особа ТОВ «Рада» подала письмові заперечення на позов, пославшись на те, що у спірному періоді житлово-комунальні послуги по утриманню будинку і прибудинкової території для будинку [ADDRESS] надавались не позивачем, а ТОВ «Рада», згідно укладеного в 2005 р. договору, який сторонами не розривався і є чинним. Відтак відповідач мав усі законні підстави для сплати грошових коштів за отримані житлово-комунальні послуги на рахунок третьої особи. Більш того рішенням господарського суду з ТОВ «Рада» на користь ПАТ «Київенерго» стягнуто заборгованість на теплову енергію за період з жовтня 2012 по вересень 2015 р., що доводить факт надання цих послуг саме третьою особою. Третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-обчислювальний центр «Рада» свого представника до суду не направило, проте його неявка не перешкоджає встановленню фактичних обставин. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Будинок [ADDRESS] в м. Києві був прийнятий в експлуатацію посекційно 11.04.2003 та 19.03.2004, відповідно, та переданий для обслуговування ТОВ «Рада» Корпорації «Позняки-жил-буд» (т. 2 а.с. 123-125, 126-128). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS] загальною площею 79,70 кв.м. (т. 2 а.с. 94). 19.08.2005 між ТОВ «Рада» Корпорації «Позняки-жил-буд» (підприємством) з одного боку та [PERSON] (наймачем) - з іншого, було укладено договір про управління будинком, надання послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (т. 1 а.с. 91-94). Відповідно до умов цього договору підприємство зобов'язалося забезпечити управління, обслуговування, ремонт житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS], та надання наймачу (наймачам) житлово-комунальних та інших послуг, а наймач зобов'язався щомісячно, до 1-го числа наступного місяця, сплачувати на рахунок підприємства передбачені договором платежі в розмірах і порядку, визначених законодавством та Розрахунком, який є невід'ємною частиною договору. Згідно з Розрахунком щомісячної плати за утримання житла (квартирна плата) та надані послуги станом на день укладення договору щомісячна плата за утримання житла та надані послуги включала: плату за утримання житла (квартирна плата) з розрахунку 0,58 грн. за 1 кв.м. загальної площі; холодне і гаряче водопостачання - за показниками лічильників; центральне опалення з розрахунку 0,80 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі; додаткові та понаднормові послуги з розрахунку 0,50 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Відповідно до положень пунктів 4.1., 4.2. цього договору термін його дії складає п'ять років, але в разі відсутності за місяць до закінчення строку договору заяви сторін про його припинення або зміну умов, договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах. 13.01.2006 відповідно до положень Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у житловому будинку [ADDRESS] в м. Києві було утворене ОСББ «13-й квартал» (т. 1 а.с. 3). На виконання наказу Господарського суду м. Києва від 20.12.2006 р. № 3-370 згідно акту приймання-передачі від 27.09.2014 будинок [ADDRESS] в м. Києві прийнято на баланс ОСББ «13-й квартал», що встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.10.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2016 (а.с. 32-38). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруд житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. 16.10.2014 загальні збори об'єднання співвласників ОСББ «13-й квартал» прийняли рішення про визнання такими, що втратили чинність, усіх договорів, угод та договірних зобов'язань між власниками та ТОВ «Рада» і розірвання кожним із власників від свого імені договорів з ТОВ «Рада» про участь у витратах з утримання будинку та прибудинкової території, про затвердження розміру щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3,23 грн./м.кв. та про надання правлінню ОСББ повноважень на укладення до 01.11.2014 договорів з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал» (т 1 а.с. 6). Посилання відповідача та третьої особи на недійсність рішень загальних зборів про створення ОСББ «13-й квартал» не заслуговують на увагу, оскільки будь-які судові рішення з цього приводу не ухвалювались. Згідно з прийнятим рішенням ОСББ «13-й квартал» листом від 03.11.2014 повідомило ТОВ «Рада» про розірвання з ним попередніх відносин щодо обслуговування будинку [ADDRESS] в м. Києві (т. 2 а.с. 58). Відтак балансоутримувачем та управителем будинку [ADDRESS] наразі є ОСББ «13-й квартал», яке виступило колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг у їх виконавців що підтверджується наданими позивачем договорами, актами виконаних робіт тощо (т. 2 а.с. 29, 30-31, 39, 40, 41, 42-43, 44-46, 47-48, 49, 51-52, 53-54, 55. ). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 7) відповідачі в період з листопада 2014 р. по березень 2016 р. (а не по лютий, як зазначено у позовній заяві) не здійснювали оплату вартості наданих їм житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість по внесках на утримання будинку, прибудинкової території та на капітальний ремонт в сумі 4647,31 грн. і за опалення в сумі 4041,59 грн. Проте вказаний розрахунок частково спростовується наданими відповідачем рахунками на сплату та квитанціями, відповідно до яких 22.03.2016 та 19.04.2016 на рахунок позивача було сплачено внески за утримання будинку та прибудинкової території за лютий і березень 2016 р. в зазначеному у розрахунку розмірі - 273,37 грн. (т. 1 а.с. 107, 109). Доводи позивача про те, що в період з листопада 2014 р. по січень 2016 р. відповідачі не здійснювали на рахунок ОСББ «13-й квартал» оплату внесків на утримання будинку і прибудинкової території та за опалення знайшли своє підтвердження в суді. Водночас судом встановлено, що у вказаний період відповідачами здійснювалась оплата житлово-комунальних послуг на користь ТОВ «Рада» згідно виставлених останнім рахунків (т. 1 а.с. 95-103, 105, 106). Всього за вказаний період відповідачі сплатили на рахунок ТОВ «Рада» вартість експлуатаційних послуг (внесків за утримання будинку та прибудинкової території) в загальному розмірі 2709,40 грн. З оплачених відповідачами рахунків ТОВ «Рада» вбачається, що лише за листопад та грудень 2014 р. відповідачам було виставлено до оплати і відповідно ними оплачено внески за утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 273,37 грн., що відповідає розрахункам позивача. З січня 2015 р. суми внеску на утримання будинку і прибудинкової території, які виставлялись ТОВ «Рада» відповідачам і оплачувались ними, постійно змінювались і становили: в період з січня 2015 р. по травень 2015 р. - 235,91 грн., у червні та липні 2015 р. - 241,49 грн., у серпні 2015 р. - 104,93 грн., у жовтні 2015 р. - 108,73 грн., у листопаді 2015 р. - 70,14 грн., у грудні 2015 р. - 111,41 грн., у січні 2016 р. - 107,60 грн. Як пояснив представник третьої особи, розмір плати за утримання будинку і прибудинкової території у вказаний період в умовах протистояння з ОСББ «13-й квартал» залежав від обсягу реально наданих ТОВ «Рада» мешканцям будинку експлуатаційних послуг, проте доказів, які б давали можливість встановити механізм розрахунку цієї плати суду не надано. Рахунки за опалення в опалювальний сезон 2014-2015 років ТОВ «Рада» відповідачам не виставляло вважаючи укладений з ПАТ «Київенерго» договір на постачання теплової енергії у гарячій воді розірваним, що підтверджується і відповідним рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2015 (т. 2 а.с. 9-17). При вирішенні цього позову суд керується нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, їхні права та обов'язки, відповідними положеннями житлового законодавства та цивільного законодавства про зобов'язання і договір. Так, відповідно до ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ст. 20 цього Закону зобов'язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. За приписами ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно ст. 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксованих в укладеному 19.08.2005 між ТОВ «Рада» та [PERSON] договорі, суд дійшов висновку, що зазначені особи уклали договір про надання житлово-комунальних послуг, який ґрунтується на приписах чинного законодавства. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормами ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписом ст. 651 цього Кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 6 ст. 26 Закону № 1875-IV передбачає, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що протягом листопада 2014 р. - січня 2016 р. укладений між ТОВ «Рада» та [PERSON] договір про надання житлово-комунальних послуг не розривався, а отже був чинним, участі в установчих зборах, на яких приймалося рішення про створення ОСББ «13-й квартал», відповідачі не приймали і доказів повідомлення їх про прийняття будинку на баланс ОСББ «13-й квартал» та надання житлово-комунальних послуг саме позивачем суду не надано. За таких обставин суд вважає, що відповідачі мали підстави для сплати коштів за надані житлово-комунальні послуги за період з листопада 2014 р. по січень 2016 р. на рахунок ТОВ «Рада», а тому підстав для стягнення сплачених сум за той же період на користь ОСББ «13-й квартал» немає. При наявності між ОСББ «13-й квартал» та ТОВ «Рада» спору щодо підставності набуття останнім грошових коштів від споживачів житлово-комунальних послуг він може бути вирішений в порядку господарського судочинства. Вимоги ж ОСББ «13-й квартал» в частині стягнення різниці між сумою коштів, сплачених відповідачами на рахунок ТОВ «Рада», і загальною вартістю спожитих відповідачами за спірний період житлово-комунальних послуг, суд вважає обґрунтованими, оскільки у вказаний період відповідачам в повному обсязі надавались послуги з утримання будинку і прибудинкової території та послуги опалення в опалювальний сезон 2014-2015 р., але ці послуги були оплачені споживачами не в повному обсязі. З огляду на те, що зобов'язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між ОСББ «13-й квартал» та відповідачами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг(постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13). Отже ураховуючи, що відповідно до наданого позивачем розрахунку в період з листопада 2014 р. по січень 2016 р. відповідачам було надано послуг з утримання будинку і прибудинкової території та послуг опалення на загальну суму 8142,15 грн., з яких 2709,40 грн. відповідачі внесли на рахунок ТОВ «Рада», різниця між вказаними сумами в розмірі 5432,76 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів як співвласників квартири у солідарному порядку, оскільки солідарний обов'язок випливає із суті зобов'язання. Окрім основного боргу позивачем також заявлено вимогу про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних, яка ґрунтується на приписах ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Розгляд справи неодноразово відкладався та представнику позивача пропонувалося надати об'єктивний розрахунок усієї заборгованості, в тому числі і нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України штрафних санкцій, взявши до уваги надані відповідачем докази щодо сплати рахунків за лютий та березень 2016 р. та суми, сплачені на рахунок ТОВ «Рада», проте такого розрахунку суду не було надано. Також суд враховує, що у зазначений у позовній заяві період відповідачі сплачували вартість житлово-комунальних послуг ТОВ «Рада» згідно виставлених їм рахунків на підставі раніше укладеного договору, і доказів, що у вказаний період позивач виставляв відповідачам рахунки на сплату житлово-комунальних послуг, суду не надано. Наведене дає підстави для висновку, що вина відповідачів у простроченні виконання грошового зобов'язання відсутня. Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 11, ст. 10, 60 ЦПК України), розмір вимог про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних суд вважає недоведеними і підстав для їх задоволення не вбачає. Вирішуючи відповідно до положень ст. 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач поніс витрати на сплату судового збору розмірі 1378 грн. (т. 1 а.с. 9, 10), а ціна заявленого ним позову становить 10110,98 грн. Оскільки позов задоволено на 5432,76 грн., тобто на на 54/100 частин (5432,76 х 100 : 10110,98), присудженню з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 744,12 грн. (1378 х 54%). На підставі викладеного,

Outcome: partial