Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса\~Київського міського нотаріального\~округу [PERSON]\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню. В обгрунтування позову зазначив, що 29.01.2018 р. позивачем отримано повідомлення з Тростянецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 24.01.2018 р. №640 про відкриття виконавчого провадження та постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2018 р. (ВП №55614028) щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №20593 від 10.11.2017 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до зазначеного виконавчого напису, нотаріусом запропоновано стягнути заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] не сплачену в строк за Кредитним договором № б/н від 29.11.2011 р. у розмірі 125738,91 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800 грн. [PERSON] вважає, що при вчиненні зазначеного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства,\~оскільки однією\~з визначальних\~умов для\~можливості кредитора\~задовольнити свої\~вимоги шляхом\~права на\~здійснення стягнення\~з боржника\~за виконавчим\~написом нотаріуса\~є безспірність\~вимог про\~розмір заборгованості, а також наявність права стягувача звернутись за стягненням боргу в межах визначеного законом строку давності. Разом з тим, в оскаржуваному Виконавчому напису нотаріуса відсутнє посилання щодо безспірності вимог стягувача ПАТ КБ «Приватбанк», а сума заборгованості, яка підлягає стягненню підлягає зясуванню та доведенню ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки позивачу нічого не відомо про зазначену відповідачем суму заборгованості, яка підлягає примусовому стягненню. Крім того, загальна сума заборгованості складається із тіла кредиту, відсотків, пені та комісії, штрафів. [PERSON] зазначив, що відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових забовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Станом на 10.11.2017 року, тобто в день вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису, з дня виникнення\~права вимоги\~у ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~до [PERSON]П минуло більше трьох років. Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20593, вчинений 10.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за яким нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», та стягнути з [PERSON] заборгованість не сплачену в строк відповідно до умов Кредитного договору № б/н від 29.11.2011р. за період з 29.11.2011р. по 30.09.2017р. у сумі 125\~738,91 грн. та 1800 грн. витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, стягнути з відповідача на його користь всі судові витрати. 13.03.2019 року представником відповідача - приватного нотаріуса Київського міського округу [PERSON], було подано до суду відзив, мотивоване тим, що вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] є необгрунтованими, оскільки вчинення виконавчого напису регламентується статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р. Відповідно до цих норм представником ПАТ КБ «Приватбанк» було надано перелік документів на підставі яких 10.11.2017 р. був вчинений виконавчий напис з реєстровим №20539. Також зазначив, що невірним є посилання позивача, що приватним нотаріусом порушено вимоги перевірки безспірності заборгованості, оскільки в діючих нормативних документах перевірка нарахування заборгованості нотаріусом не передбачена законом. Нотаріус лише підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум і це право існує поки суд не встановить зворотнього. Представник відповідача зазначив, що приватний нотаріус КМНО [PERSON] не може бути відповідачем по даній справі, оскільки нотаріус не є стороною правовідношень, на підставі яких виникли взаємні зобовязання сторін. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити (а.с.73-75). 11.03.2019 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обгрунтований тим, що відповідно до ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а саме ст. 47 видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банків, а отже банк не може бути відповідачем у даній справі. Стосовно того, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено після закінчення строків на таку дію зазначив наступне: відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником обовязків за кредитним договором нараховуються відсотки у передбаченому договором, а також штрафи. Відповідно до укладеного договору, договір діє до повного виконання обовязків сторін. Оскільки позичальник не виконав умови договору у повному обсязі, договір продовжує існувати і надалі, отже припис ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» не порушено. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити (а.с.87-89). Ухвалою суду від 11.02.2019 року справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не зявилася, по день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити та надала письмове пояснення на відзив відповідачів (а.с.94-95). Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, по день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданому суду відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 11.03.2019 року, просив розгляд справи проводити у його відсутність (а.с.89). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, в наданому суду відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 11.03.2019 року, просив розгляд справи проводити без його участі та без участі представника (а.с.75). Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що представник ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.10.2017р. звернувся до ПН КМНО [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору №б/н від 29.11.2011р. для стягнення загальної боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 125738,91 грн. з урахуванням: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6\~916,12 грн.; - заборгованість з відсотками у розмірі 108\~360,83 грн.; заборгованість з пені та комісії у розмірі 3 998,20 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5\~963,76 грн. Строк, за який проводиться стягнення, - 2132 днів, а саме з 29.11.2011р. по 30.09.2017р. До заяви долучено додатки: 1. Кредитний договір /копія/; 2. Засвідчена виписка з особового рахунку боржника /копія/ - 2 екзепляри; 3. Вимога про усунення порушень за Кредитним договором /копія/; 4. Розрахунковий документ про оплату послуг поштового звязку /копія/; 5. Опис вкладення в цінний лист /копія/; 6. Довіреність представника ПАТ КБ «Приватбанк» /копія/; 7. Паспорт представника ПАТ КБ «Приватбанк» /копія/ (а.с.22). Вказана заява зареєстрована ПН КМНО [PERSON] 10.11.2017р. Кредитний договір це анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку [PERSON], 15.03.1974р.н., яка була ним заповнена 29.11.2011р. Копія якої була надана ПН КМНО [PERSON] представником ПАТ КБ «ПриватБанк» та завірена, що підтверджується прямокутним штампом Банку (а.с.23). Приватним нотаріусом Київського МНО [PERSON] здійснено виконавчий напис, згідно якого стягнуто грошові кошти у сумі 125738,91 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 6\~916,12 грн.; заборгованість за відсотками 108\~360,83 грн.; заборгованість з пені та комісії 3 998,20 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 5\~963,76 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1\~800 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №20593. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється\~нотаріусом після\~спливу тридцяти\~днів з\~моменту одержання\~іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Також згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого\~напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Однак з матеріалів справи вбачається, що представником Банку нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано саме копія кредитного договору, а не його оригінал. Також анкета заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.11.2011 р. містить посилання на те, що вона разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Доказів надання нотаріусу Памятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що в сукупності і складає договір про надання банківських послуг, матеріали справи не містять. Отже для вчинення виконавчого напису нотаріусу не було надано документи, необхідні для вчинення виконавчого напису. За відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, правові підстави для вчинення виконавчого напису були відсутні. За таких обставин посилання ПН Київського МНО [PERSON], що йому для вчинення виконавчого напису були надані усі необхідні документи, що підтверджують безспірність кредитного зобовязання, не заслуговують на увагу. Аналогічні письмові пояснення були надані представником АК КБ «ПриватБанк». Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №20593, вчинеоного 10.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Ухвалою суду від 10.05.2018р. по даній справі було проведено підготовче судове засідання, за результатами якого закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Як вбачається з матеріалів справи позивач (боржник) звернувся до суду з позовом, в якому зазначив відповідачів: ПАТ КБ «ПриватБанк» (стягував) та ПН Київського МНО [PERSON] Однак ПН Київського МНО [PERSON]О не є належним відповідачем по даній справі, а тому в задоволені позову до нього, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджуються квитанцією № N1C3J31810 від 30.01.2018 р. Також, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2100 грн. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача додано лише розрахунок суми гонорару та квитанції №05 від 30.01.2018 р., згідно яких встановлено, що адвокат [PERSON] отримала від [PERSON] гонорар у розмірі 2100 грн. за надання правової допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Оскільки позивачем та представником позивача не було надано розрахунку із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення позовної зави, договір про надання правових послуг, суд позбавлений можливості перевірити достовірність зазначених витрат, а тому вважає за необхідне відмовити [PERSON] у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у розмірі 2100 грн.

Outcome: partial