Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» кошти у розмірі 8040 гривень та 1378 гривень судових витрат по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що 17 жовтня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір банківського рахунку № 004-085010171012, відповідно до якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривнях №26200700141973, випустив та наддав платіжну картку, та здійснював банківське обслуговування згідно вимог закону та умов договору. В тому числі банк здійснював нарахування відсотків на залишок коштів на рахунку на умовах, викладених у тарифному пакеті «Поточний рахунок стандарт». Також відповідно до п.7.1 договору з підписанням цього договору відповідач засвідчив, що він ознайомлений з правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Згідно п. 2.12.16 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», клієнт зобов'язаний повернути банку на його вимогу помилково зараховані на поточний рахунок з використання платіжної картки отримані клієнтом кошти у порядку та строки, вказані банком у відповідній вимозі. 02 вересня 2013 року банком було здійснено відправлення коштів на рахунок отримувача ТОВ «Глобалмані» у розмірі 8040 гривень, але сама сума списана з рахунку відповідача не була, тому що залишок на рахунку останнього був відсутній, оскільки кошти було отримано відповідачем в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. У зв'язку з цим банк у встановленому законом порядку звернувся до відповідача з відповідною вимогою про повернення помилково сплачених коштів. Відповідач дану вимогу отримав, однак кошти банку не повернув. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що з наданої позивачем виписки по його рахунку вбачається, що станом на 29 вересня 2013 року, навпаки рахувалася заборгованість банку перед ним у сумі 8241 гривня 54 копійки по сплаті комісійних та процентів, оскільки за умовами даного банківського рахунку фізичної особи, що був йому відкритий, банк не брав комісії чи відсотків за обслуговування рахунку, а навпаки нараховував йому такі за користування його коштами, тобто на залишок власних коштів. Вважає, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що спірна сума не списана з його рахунку, тому просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. 17 жовтня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку № 004-08501-171012, відповідно до якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривнях № 26200700141973, випустив та надав платіжну картку, здійснював банківське обслуговування згідно вимог закону та умов договору. Також банк здійснював нарахування відсотків на залишок коштів на рахунку на умовах, викладених у тарифному пакеті «Поточний рахунок стандарт», що підтверджується копією Договору № 004-08501-171012 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної картки (а. с. 5) та копією тарифів на розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки Тарифний пакет «Поточний рахунок Стандарт» (а. с. 6). Позивач зазначає, що 02 вересня 2013 року банком було здійснено відправлення коштів на рахунок отримувача ТОВ «Глобалмані» у розмірі 8040 гривень, але сума списана з рахунку відповідача не була, у зв'язку з чим з поточного рахунку відповідача помилково не списані належні банку кошти. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А за змістом ст. 20 зазначеного кодексу кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України від 03.09.2014 № 6-84цс14). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті З ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач якимось чином порушив умови договору та належним чином не виконав свої зобов'язання перед банком, скільки позивачем не надано доказів того, що кошти, які 02 вересня 2013 року банком направлені ТОВ «Глобалмані», не були списані з рахунку відповідача. Станом на 29 вересня 2013 року залишок коштів на рахунку відповідача становив 8241 гривню 54 копійки, що підтверджується випискою по рахунку клієнта № 141973-2015/0722 (а. с. 11-14), отже банк мав можливість списати не списані з його рахунку кошти за підсумком розрахункового місяця. Ухвалою суду про витребування доказів від 08 лютого 2017 року (а. с. 108) у позивача витребовувалися Умови, на яких між [PERSON] та банком був укладений Договір банківського рахунку від 17 жовтня 2012 року, а також виписки про рух коштів на його поточному рахунку за розрахунковий банківський день 2 вересня 2013 року та за розрахунковий банківський місяць вересень 2013 року. Однак, докази, що витребовувалися, позивачем суду не надані, що позбавляє суд можливості встановити факт несписання спірної суми коштів з рахунку відповідача. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач заперечує факт оплати банком його зобов»язань за рахунок власних коштів та не списання їх з його рахунку, мотивуючи тим, що на його рахунку були наявні кошти для проведення даної банківської операції. Позивачем не надано доказів відсутносмті коштів на рахунку відповідача для проведення зазначеної банківської операції чи інших доказів проведення оплати за зобов»язаннями відповідача і не списання з його рахунку сплаченої суми. За таких обставин суд приходить до висновку про необгрунтованість та недоведеність позивачем позовних вимог, а тому підстав для задоволення позову не вбачає.

Outcome: dismissed