Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У серпні 2012 року, позивач [PERSON] в особі представника звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з договором дарування від 31.01.1995, зареєстрованим в реєстрі № 5-513, посвідченим Другою Київською державною нотаріальною конторою, [PERSON] позивачеві подаровано 39/100 частин жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Іншу частину будинку, яка складає 61/100 [PERSON] на підставі заповіту, заповів позивачу та відповідачу [PERSON] . Складаючи заповіт [PERSON] , який помер [INFO] конкретно не зазначив, які саме приміщення в межах Ѕ частки відійдуть позивачу і які відійдуть відповідачу. Протягом тривалого часу у приміщеннях, позначених у технічному паспорті №№ 1, 4, 7, 8 загальна площа яких становить 37,2 кв.м. проживає третя особа [PERSON] . У відповідності до усталеного протягом багатьох років порядку користування частиною будинку сторони фактично володіють та користуються попередньо визначеними частками спільної частини будинку. Однак, на момент подання позову, такої згоди між позивачем та відповідачем не досягнуто. Враховуючи викладене, позивач просить виділити в натурі позивачу 61/200 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 37,4 кв.м., а саме: приміщення кухні розміром 6,7 кв.м. (позначене № 2 у технічному паспорті); приміщення жилої кімнати розміром 3,0 кв.м. (позначене № 3 у технічному паспорті); приміщення жилої кімнати розміром 16,2 кв.м. (позначене № 5 у технічному паспорті); приміщення жилої кімнати розміром 11,5 кв.м. (позначене № 6 у технічному паспорті) та просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Фролова М.О. від 13.08.2012, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. У вересні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , третя особа Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. Свої вимоги обґрунтував тим, що за спільною домовленістю з 12.04.2008 у приміщеннях, позначених у технічному паспорті №№ 1, 4, 5, 6 , 7, 8 проживає його син, [PERSON] . Також він одноособово користується кухнею розміром 6,7 кв.м. (№ 2 у технічному паспорті) та санвузлом розміром 3,0 кв.м. (№ 3 у технічному паспорті). Натомість, [PERSON] користується прибудованими приміщеннями тамбуром 5,3 кв.м. (№ ІІ у технічному паспорті), гаражем 17,7 кв.м. (№ ІІІ у технічному паспорті). Зазначає, що в кухні (№ 2 у технічному паспорті) встановлений бойлер водяного опалення, який обігріває частину будинку, в якій мешкає його син, виділення в натурі на користь [PERSON] буде перебувати два санвузла; дві кухні; два бойлери водяного опалення, а [PERSON] та його син - [PERSON] , будуть фактично позбавлені можливості мешкати в будинку без санвузла та опалення. Враховуючи викладене, просить виділити в натурі [PERSON] наступні частини житлового будинку [ADDRESS] : приміщення веранди розміром 10,0 кв.м. (№ 1 у технічному павпорті), приміщення кухні розміром 6,7 кв.м. (№ 2 у технічному паспорті), приміщення санвузлу розміром 3,0 кв.м. (№ 3 у технічному паспорті), приміщення коридору розміром 6,2 кв.м. (№ 4 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 16,2 кв.м. (№ 5 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 8,8 кв.м. (№ 8 у технічному паспорті), а [PERSON] - приміщення жилої кімнати розміром 11 кв.м. (№ 6 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 12,2 кв.м. (№ 7 у технічному паспорті), приміщення тамбуру 5,3 кв.м. (№ ІІ у технічному паспорті), приміщення гаражу розміром 17,7 кв.м. (№ ІІІ у технічному паспорті); розподілити судові витрати. 15.11.2012 представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив виділити в натурі позивачу 61/200 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,9 кв.м., а саме: приміщення кухні розміром 6,7 кв.м. (позначене № 2 у технічному паспорті); приміщення жилої кімнати розміром 3,0 кв.м. (позначене № 3 у технічному паспорті); приміщення жилої кімнати розміром 16,2 кв.м. (позначене № 5 у технічному паспорті); приміщення жилої кімнати розміром 11,0 кв.м. (позначене № 6 у технічному паспорті) та просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2012 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності зупинено до розгляду Голосіївському районним судом м. Києва цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа -Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2015 відновлено провадження у даній справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2015 призначено у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6). Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 53 від 16.08.2016 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко О.Л. від 05.10.2016 прийнято дану цивільну справу до свого провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2017 призначено по справі судову будівельно-технічну експертиз, провадження у справі зупинено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2017 відновлено провадження по справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.06.2018 призначено по справі судову будівельно-технічну експертиз, провадження у справі зупинено. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 4624 від 10.12.2018 здійснено повторний автоматизований розподіл справи. 11.12.2018 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Мазура Ю.Ю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020 відновлено провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, представники позивача подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Інші особи за первісним та за зустрічним позовом в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного. Як встановлено судом, що згідно з договором дарування від 31.01.1995, зареєстрованим в реєстрі за № 5-513, посвідченого другою Київською державною нотаріальною конторою, [PERSON] позивачеві подаровано 39/100 частин жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вказаним договором у володіння позивача перейшли приміщення, зазначені на плані присадибної ділянки у технічному паспорті на житловий будинок (домоволодіння) буквами і літерами «а2» і «а3», загальною площею 49,5 кв.м., а саме: приміщення коридору розміром 2,5 кв.м. (позначене № 1 у технічному паспорті), приміщення санвузлу розміром 3,4 кв.м. (позначене № 2 у технічному паспорті), приміщення кухні розміром 10,8 кв.м. (позначене № 3 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 10,7 кв.м. (позначене № 4 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 22,1 кв.м. (позначене № 5 у технічному паспорті), що не заперечується відповідачем за первісним позовом. Іншу частину будинку, яка складає 61/100 [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого першою Київською державною нотаріальною конторою 16.01.2008 і зареєстрованого в реєстрі за № 8-26 заповів позивачу за первісним позовом та відповідачу за первісним позовом - [PERSON] по Ѕ частки майна в рівних частинах або по 61/200 кожному, зазначені на плані літерами та цифрами «А», «а» і «а1» загальною площею 82,2 кв.м., а саме: приміщення веранди розміром 10,0 кв.м. (позначене № 1 у технічному паспорті), приміщення кухні розміром 6,7 кв.м. (позначене № 2 у технічному паспорті), приміщення ванної кімнати розміром 3,0 кв.м. (позначене № 3 у технічному паспорті), приміщення коридору розміром 6,2 кв.м. (позначене № 4 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 16,2 кв.м. (позначене № 5 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 11,5 кв.м. (позначене № 6 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 12,2 кв.м. (позначене № 7 у технічному паспорті), приміщення жилої кімнати розміром 8,8 кв.м. (позначене № 8 у технічному паспорті), приміщення веранда розміром 7,6 кв.м. (позначене № 9 у технічному паспорті). На підставі зазначеного заповіту позивач 05.12.2008 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 7-2866. [PERSON] на підставі вказаного заповіту, 14.01.2009 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 10-69. Складаючи заповіт, [PERSON] , який помер [INFO] , не визначив, які саме приміщення в межах кожної частки відійдуть [PERSON] та його сину. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. І ст. 356 ЦК України та ч. І ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак в ч. І ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч. І ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. У відповідності до ч. І та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. На відміну від вказаного вище положення акту цивільного законодавства, яке надає право співвласнику майна здійснювати його поділ у натрі, ст. 88 ЗК України, як спеціальною нормою, яка регулює земельні правовідносини, передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Як випливає з положення ч. І та ч. З ст. 367 ЦК України та ст. 88 ЗК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2014 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним - відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідним інститутом судових експертиз № 16084/18-43 від 16.01.2020, яка зроблена на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 27.06.2018, зазначено, що на запитання 2, 3, 4 вказаної ухвали, варіант поділу 61/100 частини (квартири [ADDRESS] , запропонований в другому питанні ухвали суду, у відповідності з вимогами будівельних норм, технічно можливий при умові відступу від рівності часток співвласників. Технічно можливий варіант поділу 61/100 частин (квартири [ADDRESS] розрахований, описаний в дослідницькій частині та зображений на схемі в додатку 1 до висновку. В запропонованому варіанті поділ 61/100 житлового будинку (квартири № 1 ), надвірних будівель та споруд виконується з відступом від ідеальної частки співвласників, але земельна ділянка між співвласниками ділиться згідно часток, тому компенсація співвласнику, частка якого зменшилась, розрахована лише за відхилення в оціночній вартості будівель та споруд домоволодіння та складає: 14308 грн. Здійснити поділ 61/100 частини (квартири [ADDRESS] між співвласниками за варіантом, вказаним у питаннях 5, 6 ухвали суду технічно неможливо, оскільки площа приміщень, що пропонуються для виділу І співвласнику (23,2 кв.м.) згідно п. 5.18 та таблиці 1 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», є недостатньою для влаштування окремої ізольованої квартири, а місце для здійснення прибудови при такому варіанті відсутнє. Оскільки здійснити поділ 61/100 частини (квартири [ADDRESS] між співвласниками за варіантом, вказаним в питаннях 5 та 6 ухвали технічно неможливо, то й розмір грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася, не визначається. Звертається судом увага на практику розгляду справ про поділ житлового будинку та земельної ділянки Верховним судом України, з метою забезпечення правильного і однозначного застосування судом норм матеріального права, які регулюють даний спір, зокрема: відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Крім того, в абз. 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Наведене гарантує кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Проте, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, не підлягає задоволенню. Разом з цим зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed