Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

у серпні 2021 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 03.02.2021 між ним та відповідачем було укладено договір позики, у вигляді письмової розписки, відповідно до якого він позичив відповідачу кошти в сумі 57 259,76 грн, які останній зобов`язався повернути до 31 травня 2021 року. Однак у визначений термін відповідач кошти не повернув, від спілкування ухиляється, на контакт не виходить. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 57 656,66 грн, з яких: 57 259,76 грн - заборгованість за позикою, 114,52 грн - індекс інфляції та 282,38 грн - 3% річних, а також сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. Ухвалою від 06.08.2021 суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 18). У судове засідання представник позивача - адвокат Талдикін А.В. не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.24,34), відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином та завчасно, шляхом оголошення на офіційному вебсайті суду, в судове засідання не з`явився повторно (а.с. 22, 29). Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку, та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 03 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики, оформлений у вигляді письмової розписки, наданої суду в оригіналі, за умовами якої відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 57 259,76 грн, які зобов`язався повернути до 31 травня 2021 року (а.с. 10, 33) Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією, висловленою 31 жовтня 2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18 (ЄДРСРУ № 77587120) при дослідженні питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що за борговою розпискою відповідач [PERSON] підтвердив отримання 03.02.2021 року 57 259,76 грн та обов`язок по їх поверненню до 31.05.2021. Даний договір позики у формі розписки є чинним та у передбаченим законом порядку недійсним не визнавалася. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку, наведеного позивачем, борг становить 57 656,66 грн, з них: 57 259,76 грн - заборгованість за позикою, 114,52 грн - індекс інфляції (100,2% за червень 2021), 282,38 грн - 3% річних за період з 01.06.2021 по 14.07.2021 (а.с. 3). Отже, позов підлягає задоволенню та з [PERSON] на користь [PERSON] потрібно стягнути заборгованість за договором позики від 03.02.2021 в розмірі 57 656,66 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved