Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

У серпні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника позивача - адвоката Заярної М.А. до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер її рідний брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом другої черги, прийняла спадщину, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа. Однак, під час оформлення позивачкою спадкових прав на спадковий житловий будинок з`ясувалося, що право власності на будинок не було оформлено та зареєстровано на спадкодавця при житті, тому нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадковий житловий будинок та видана 06.08.2020 постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати за нею, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка та її представник - адвокат Заярна М.А. в судове засідання не з`явились, від адвоката надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позовних вимог в повному обсязі (а.с.43, 69). Представник відповідача - територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, відповідно до якого не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив суд розглянути справу за відсутності представника територіальної громади (а.с.39-40). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Згідно із ч 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ч. 9 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 03.01.2020 помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 09.01.2020 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис №46 (а.с.9). Згідно з матеріалами спадкової справи № 45/2020, наданої на запит суду державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , прийняла його рідна сестра - [PERSON] (а.с.33,36). Факт родинних відносин між позивачкою та померлим підтверджується наданими суду копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , згідно із яким її матір`ю є [PERSON] (а.с.11), копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки серії [NUMBER] (а.с.12), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] , після укладення якого прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.14), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00025501314 від 06.02.2020, згідно із яким матір`ю померлого [PERSON] є [PERSON] (а.с.13). Інших спадкоємців за законом після померлого [INFO] [PERSON] немає. Відповідно до постанови державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. від 06.08.2020 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок [ADDRESS] , оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок, потрібні для вчинення нотаріальної дії, нотаріусу надані не були (а.с.37). Як вбачається з Виписки з погосподарської книги № 0228/15-10/2, виданої 20.01.2020 виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, по житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства числиться [PERSON] - батько померлого [PERSON] (а.с.13,15). Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ були надані роз`яснення в п. 3.1. листа від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно із якими при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності, а отже випискою з погосподарської книги № 0228/15-10/2, виданої 20.01.2020, підтверджено, що [PERSON] на час смерті був власником житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно із листом Запорізької державної нотаріальної контори № 1118/01-16 від 29.10.2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалася, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 62253970 від 29.10.2020 (а.с.67-68). Відповідно до листа начальника ВЦНАП виконавчого комітету Біленьківської сільської ради № 1631/15-10 від 02.10.2020 [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день його смерті, а саме по [INFO] . На момент смерті за вказаною адресою разом із померлим був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.56). Таким чином, після смерті [PERSON] , [INFO] , єдиним спадкоємцем був його син [PERSON] (брат позивачки), який прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268, оскільки проживав із спадкодавцем на момент його смерті. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з заявою про прийняття спадщини звернулася сестра померлого [PERSON] , що підтверджено матеріалами спадкової справи №45/2020, відкритої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою 27.02.2020 (а.с.32-37). Враховуючи, що відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я спадкодавця перешкоджає реалізації спадкових прав позивачці, а у позасудовому порядку вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved