overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.11), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.65). На теперішній час дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 07.08.2017 року наданою [PERSON] керівником Виконавчого комітету Словянської міської ради (а.с.5 зв. ст.). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, за участю свого представника (а.с.10). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі витягу з договору на представництво інтересів у суд (а.с.8) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.9) не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.17). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). На теперішній час діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1192/02-37 від 09.08.2017 року, наданою [PERSON] виконавчим комітетом Андріївської селищної ради (а.с.7). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). На теперішній час дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 14.08.2017 року наданою [PERSON] начальником Виконавчого комітету Словянської міської ради (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь попередню оплату в розмірі 19 000 грн. за невиконання зобов'язань з виготовлення та установки меблів у вітальню в строк до 07.09.2014 року, відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., інфляційних витрат в розмірі 13 476,07 грн. та 3% річних у розмірі 1 661,59 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2014 року відповідач отримав від позивачки 19 000 грн. для виготовлення меблів у вітальню за проектами, погодженими сторонами у строк до 07.09.2014 року. Про отримання вказаної суми відповідач написав розписку. Залишок грошей у розмірі 6 000 грн. відповідач погодився отримати після установки меблів. Однак станом на дату подання позову відповідач вироби в повному обсязі не поставив, свої зобов'язання, які він взяв на себе відповідно до розписки від 20.08.2014 року, не виконав, що є порушенням прав та інтересів позивача. Окрім майнової шкоди, позивачу також була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у погіршенні стану здоров'я позивача, у зв'язку з душевними стражданнями та постійним переживанням, та оцінена нею у розмірі 15 000 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2017 року відкрито провадження у вказаній справі. Копії ухвали направлено сторонам. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та її представника, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 25 липня 1989 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 236. Спільних дітей у сторін немає. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони більше десяти років не підтримують шлюбних відносин, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась й існує лише формально. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить позов задовольнити, пояснила, що приблизно з 1995 року сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, на цей час їй не відомо де проживає відповідач. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, з допомогою оголошення в газеті «Урядовий курєр», в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 25 липня 1989 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонноого управління юстиції Миколаївської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин більше десяти років, принаймні з 1995 року, спільного господарства не ведуть, їхня сімя існує лише формально. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Нараївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що будинковолодіння по вул. Потік, 9, в с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області належало [PERSON] та [PERSON], кожному з яких належало по ? частки вказаного будинковолодіння. 07 березня 1996 року в селі Нараїв Бережанського району померла [PERSON], після смерті якої спадщину прийняв [PERSON], як чоловік спадкодавця, який проживав з [PERSON] на момент смерті останньої. Внаслідок цього [PERSON] стало належати ціле будинковолодіння. 18 серпня 2016 року в селі Нараїв помер [PERSON], який у відповідності із заповітом посвідченим 06 вересня 2010 року секретарем Нараївської сільської ради за реєстровим номером 57 заповів все належне йому майно їй [PERSON]. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судове засідання позивач не зявилася подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 17 жовтня 1982 року між сторонами у Палаці реєстрації браків та новонароджених у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 5013. Від шлюбу у сторін неповенолітніх дітей немає. Подружнє життя між сторонами не склалось через те, що у відповідача з'явилася інша жінка. Сторони не ведуть спільне господарство та припинили шлюбні відносини з 2007 року, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. До судового засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 26 лютого 2000 року між сторонами у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, актовий запис за № 222. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. До судового засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 18 червня 2015 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів цього ж числа зроблено запис за № 147, свідоцтво [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження, виданого 05 березня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] до [PERSON]. [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться повністю на її утриманні. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітної дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що позов є обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11 липня 2008 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №677. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони хоча і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують з лютого 2017 року, з липня 2017 року не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 11 липня 2008 року між нею та [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали, проти розірвання шлюбу не заперечували. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2008 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №677 (а. с. 7). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 23). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують з лютого 2017 року, з липня 2017 року не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 104, 112 СК України, та,

Outcome: approved