Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У січні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CGR0GІ0000003870 від 14.03.2008 року в розмірі 811784,11 грн. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CGR0GІ0000003870, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1230000 грн. на термін до 14.03.2028 року. В свою чергу останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та у порядку, встановлені кредитним договором. У звязку з неналежним виконанням позичальником умов вищезазначеного договору станом на 24.09.2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 811784,11 грн., яка охоплює: заборгованість за кредитом в сумі 119463,51 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 191257,81 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 427264,23 грн.; штраф (процентна складова) 73798,56 грн. У забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним договором між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки. Відповідно до цього договору та вимог законодавства відповідач [PERSON], як поручитель, зобов'язаний нести разом з боржником солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором. Відповідачі подали письмове заперечення на позов, у якому зазначили, що позивач уже задовольнив свої вимоги за зобовязаннями по кредитному договорі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, про що було винесено відповідне рішення суду. При цьому звертають увагу на те, що цим рішенням суду було зменшено розмір боргу. Проте позивач жодним чином не вказав про існуюче рішення суду та не додав їх до матеріалів позовної заяви. Представник позивача у судове засідання 21.07.2016 року не зявився, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали. Не згідні із нарахованою сумою заборгованості, просять визнати договір поруки припиненим, а також застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Їм не відомо, коли та за яку вартість було реалізоване іпотечне майно. Заслухавши пояснення відповідачів, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Установлено, що 14.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №CGR0GІ0000003870, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 123000 грн. для поліпшення якості квартири [ADDRESS], зі строком погашення до 14.03.2028 року та платою за користування кредитними коштами у розмірі 15,00 % річних. В якості забезпечення виконання зобовязань 14.03.2008 року між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № CGR0GІ0000003870, відповідно до якого останній як поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит №CGR0GІ0000003870 від 14.03.2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі у майбутньому. У п.п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору сторони визначили, що цей договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється із припиненням забезпеченого нею зобовязання за договором про іпотечний кредит. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2012 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №CGR0GІ0000003870 від 14.03.2008 року в розмірі 169562,99 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON]; виселено [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] зі всіма членами сім'ї, які зареєстровані та проживають у [INFO]; вирішено питання судових витрат. 27.09.2012 року цим же судом було винесено додаткове рішення, яким доповнено рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2012 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення наступним змістом: в рахунок погашення заборгованості [PERSON], [PERSON] за кредитним договором від 14.03.2008 року в розмірі 169562,99 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 16 загальною площею 30,00 кв.м., що по вул.Шептицького,9а, в м.Червоноград Львівської області, яке належить [PERSON], [PERSON] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094 м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги,50, код ЄДРПОУ 14360570), з укладенням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанку» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки. Як видно з наданого розрахунку заборгованості за договором № CGR0GІ0000003870 від 14.03.2008 року, станом на 24.09.2016 року за [PERSON] числиться заборгованість у сумі 811784,11 грн., яка охоплює: заборгованість за кредитом в сумі 119463,51 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 191257,81 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 427264,23 грн.; штраф (процентна складова) 73798,56 грн. При цьому із даного розрахунку також встановлено, що усі суми розраховані позивачем за період з 14.03.2008 року (з моменту укладення договору) по 24.09.2015 року. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 3 ст. 27, ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що зазначене вище житлове приміщення було реалізоване ПАТ КБ «ПриватБанк». Проте сторонами будь-яких документів про час реалізації цього майна та його вартість суду не подано. Обставина щодо факту реалізації квартири, переданої в іпотеку, сторонами визнана, а тому не підлягає доказуванню згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Головуючим неодноразово у судових засіданнях, що відбулися за участі представника позивача 01.03.2016 року (а.с. 83), 18.03.2016 року (а.с. 89), 29.03.2016 року (а.с. 107), 06.05.2016 року (а.с. 137) було розяснено обовязок та пропонувалося останньому подати суду докази, підтверджуючі вартість реалізованого іпотечного майна (квартири № 16 на вул. Шептицького, 9а у м. Червонограді Львівської області), а також відповідний розрахунок заборгованості, зроблений з урахуванням вартості реалізації цієї квартири, проте доказів вартості реалізації переданої в іпотеку квартири суду так і не подано. Суд не бере до уваги подану представником позивача копію експертного висновку від 02.04.2013 року, згідно з яким вартість квартири [ADDRESS] становить 86400,00 грн., оскільки відсутні підстави вважати, що квартира була реалізована саме за таку ціну. З поданих представником позивача меморіальних ордерів, квитанцій також неможливо встановити, за яку ціну було реалізовано іпотечне майно. При цьому судом ураховано процесуальну поведінку представника позивача, яка свідчить про його небажання виконувати свої процесуальні обовязки з доведення обставин, що мають значення для справи. Такого висновку суд дійшов з урахуванням того, що представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, посилаючись на своє перебування у відпустці (а.с. 114), не з'явився на раніше погоджений час судового розгляду 15.04.2016 року (а.с. 125) й доказів свого перебування у відпустці суду не подав, а у подальшому тричі підряд: 16.05.2016 року (а.с. 144), 31.05.2016 року (а.с. 155) та 21.07.2016 року (а.с. 166) не з'являвся у судові засідання, у перших двох випадках з яких послався на підготовку великої кількості матеріалів на вимогу суду та відповідачів (а.с. 142, 154), а у третьому взагалі не повідомив про причини свої неявки. Вищенаведені обставини потягли за собою перерви у судовому розгляді справи, які не дали позитивного результату для її вирішення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця (ч. 1 ст. 157 ЦПК України). Ураховуючи вищенаведене, та те, що передбачений законом строк для розгляду справи закінчився, неподання представником позивача протягом розумних строків доказів вартості реалізації переданої в іпотеку квартири, факт якої визнаний сторонами, відсутність у суду будь-яких даних, які б свідчили про намір представника позивача у подальшому подати такі докази, які є визначальними у цій справі, оскільки такі можуть підтвердити або спростувати наявність/відсутність як такої заборгованості [PERSON] перед банком унаслідок реалізації предмета іпотеки (квартири), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю обставин, на які посилається позивач. Відмова у задоволенні позову по суті виключає можливість відмови у його задоволенні у звязку з пропуском строку позовної давності, тому заява відповідачів про застосування строку позовної давності на увагу не заслуговує. Недоведеність існування боргу [PERSON] перед банком після реалізації переданої в іпотеку квартири позбавляє суд можливості дійти висновку щодо повного чи часткового припинення дії поруки [PERSON] перед банком та підстав її припинення, визначених ч.ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України.

Outcome: dismissed