Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.06.1994 року вона є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку, крім [PERSON], зареєстровані її син [PERSON], невістка [PERSON] та онук [PERSON], які фактично не проживають за вказаною адресою з 2014 року. Через реєстрацію відповідачів в будинку виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується, що перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. Крім того, внаслідок реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач позбавлений права оформити субсидію. У зв'язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON], [PERSON], [PERSON] права користування будинком [ADDRESS]. Ухвалою суду від 09.08.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 28.08.2018 року справу було призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, заявою від 28.08.2018 року просили розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причину своєї неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS], з 26.03.1998 року (а.с.6). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1994 року є власником будинку [ADDRESS] (а.с.10-11). В зазначеному будинку, як вбачається із домової книги, крім позивача [PERSON] та інших родичів, з 24.06.2014 року також зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12-15). З акту комісії від 31.07.2018 року (а.с.16) та довідки №1843 від 31.07.2018 року Веселівської сільської ради (а.с.17) вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], але фактично з липня 2014 року не проживають за даною адресою. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний нею спосіб. У зв'язку з тим, що відповідачі без поважних причин з липня 2014 року не проживають в [ADDRESS] ніяких перешкод у користуванні житловою площею їм не чинилось, суд вважає можливим позбавити [PERSON], [PERSON], [PERSON] права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved