overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У своєму позові [PERSON] посилається на те, що у листопаді 2012 року відповідач позичив у нього кошти в сумі 20000 грн. на строк до 01.11.2013 року, про що надав письмову розписку. Після закінчення строку договору відповідач позику не повернув. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України [PERSON] повинен повернути йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, які складають, відповідно, суми 15015,20 грн. та 1050,00 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь за договором позики суму 36065,20 гривень, а також понесені ним судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що відповідач жодних коштів на погашення боргу йому не повернув. Відповідач позов визнав частково, в розмірі основного боргу в сумі 20000 грн. і суд прийняв визнання позову в даній частині. Пояснив, що фактично повернув позивачу компенсацію за ріст інфляції та 3% річних, однак доказів на підтвердження даної обставини надати суду не може. Визнав факт прострочення ним грошового зобовязання перед позивачем, починаючи з 01.11.2013 року. Судом встановлено, що [PERSON] 01.11.2012 року позичив [PERSON] кошти в сумі 20000 гривень терміном до 01.11.2013 року, що підтверджено письмовою розпискою відповідача. В зазначений в розписці термін відповідач суму боргу не повернув, від повернення боргу ухиляється, на неодноразові вимоги позивача не реагує, тобто порушив свої зобовязання, які випливають із договору позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1049 ч.1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно довідки СПП «КуМаН» №11/02/а від 13.08.2015 року сума компенсації, нарахованої на суму позову згідно зведеного індексу інфляції, складає 15015,20 грн., а 3% річних складає 1050,00 грн. [PERSON] не довів в суді належними та допустимими доказами факт добровільної сплати ним [PERSON] суми основного боргу, компенсації індексу інфляції та 3 % річних. За таких обставин, суд вважає безпідставними заперечення відповідача проти позову в частині стягнення з нього індексу інфляції та 3% річних. Таким чином, позовні вимоги в зазначеному позивачем розмірі є обгрунтованими і підлягають до задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача понесених судових витрат. На підставі ст. ст.526, 530, 536, 625, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У своєму позові позивач вимагає визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] після померлої [INFO] року бабусі [PERSON]. У встановлений законом термін позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій з позовом згоден, прохає слухати справу у її відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України передбачено захист права власності у суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [INFO] року померла бабуся позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач -донька спадкодавця відмовилася від спадщини на користь позивачки - своєї доньки. Через відсутність правовстановлюючих документів позивачка не має можливості оформити спадок. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України позивач, як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У своєму позові позивач вимагає визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,5002 гектарів, розташовану на території Дружелюбівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області та посвідчену державним актом на право власності серії [NUMBER], кадастровий [NUMBER] після смерті тітки [PERSON], померлої [INFO]. Спадкоємцем є позивач та відповідач- чоловік спадкодавця. У встановлений законом термін позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно відмовлено, про що винесена постанова. В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій з позовом згоден, прохає слухати справу у її відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України передбачено захист права власності у суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [INFO] померла [PERSON], татка позивача. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,5002 гектарів, розташовану на території Дружелюбівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області та посвідчену державним актом на право власності серії [NUMBER], кадастровий [NUMBER] Через відсутність правовстановлюючих документів позивачка не має можливості оформити спадок. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У своєму позові позивач вимагає визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку ( пай) сільськогосподарського призначення площею 3,0 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Люцернянської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області та посвідчену сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії ЗП № 0175844 після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Спадкоємцем є позивач, дружина спадкодавця. У встановлений законом термін позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно відмовлено, про що винесена постанова. В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій з позовом згоден, прохає слухати справу у її відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України передбачено захист права власності у суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки ( паю) сільськогосподарського призначення площею 3,0 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Люцернянської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області та посвідчену сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії ЗП № 0175844. Через відсутність правовстановлюючих документів позивачка не має можливості оформити спадок. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач є спадкоємицею 1 черги після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У своєму позові позивач вимагає визнати за собою право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок ( разом з господарськими будівлями та спорудами) за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, [ADDRESS], після смерті своєї тітки [PERSON], померлої [INFO] року. В нотаріальній конторі позивачу було відмовлено в прийнятті спадщини через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач прийняла спадщину, на день смерті [PERSON] вона разом з нею проживала за одною адресою. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідачі в судове засідання не з»явилися. Про день та час слухання справи попереджені належним чином. Суд розглядає справу в порядку ст. 224 ЦПК України за наявністю у справі документів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України передбачено захист права власності у суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок ( разом з господарськими будівлями та спорудами) за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, [ADDRESS]. Позивач прийняла спадщину, на день смерті [PERSON] вона разом з нею проживала за одною адресою. У встановлений термін спадкоємець звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у зв»язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України позивач, як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом. У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, 22.04.2010 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,6551 га, що знаходиться на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та посвідченої державним актом серії ЗП №027825. Позивач являється єдиним спадкоємцем майна [PERSON] за законом. Інших спадкоємців немає. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач просить суд: визнати за ним право власності в прядку спадкування за законом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер №2321583600:02:005:0104 площею 3,6551 гектарів, що знаходиться на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та посвідченої державним актом серії ЗП №027825 в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду подав заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах. Представник відповідача у судове засідання не з»явився про дату та час слухання справ був повідомлений судом належним чином, своїх заперечень не надав. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи 22.04.2010 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер №2321583600:02:005:0104 площею 3,6551 гектарів, що знаходиться на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та посвідченої державним актом серії ЗП №027825. Позивач являється спадкоємцем майна єдиним спадкоємцем майна [PERSON] за законом, проте у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням: перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1225 ЦКУ передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, [INFO] року помер чоловік позивача та батько відповідачів - [PERSON]. Внаслідок смерті відкрилася спадщина на наступне майно:1/3 частку квартири [ADDRESS], причеп вагою 450 кг, довжиною 2000 мм, широною 1600, висотою 820 мм, вклади на рахунках Ощадного банку України, іменні інвестиційні сертифікати. Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно. Позивач просить суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на вищевказане спадкове майно В судовому засіданні позивач наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідачі у судове засідання не з»явились про дату та час слухання справи були повідомлені судом належним чином, своїх заперечень не надали. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів, [INFO] року помер чоловік позивача та батько відповідачів - [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на наступне майно :1/3 частку квартири [ADDRESS], причеп вагою 450 кг, довжиною 2000 мм, широною 1600, висотою 820 мм, вклади на рахунках Ощадного банку України, іменні інвестиційні сертифікати. Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням: перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, що 01 липня 2012 року між нею, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 17 000 гривень. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON], було визначено її зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору, 1/2 частину житлового будинку ( разом з господарськими будівлями та спорудами) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 01 липня 2013 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув позикодавцю отримані кошти. На неодноразові прохання позикодавця повернути позичені кошти, відповідач повідомляв, що не має змоги розрахуватися. Обов'язок позичальника повернути позику передбачений статтею 1049 Цивільного кодексу України. Згідно статті 572 ЦКУ, в силу застави, кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок заставленого майна. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи 01 липня 2012 року між нею, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 17 000 гривень. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON], було визначено її зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору, 1/2 частину житлового будинку ( разом з господарськими будівлями та спорудами) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 01 липня 2013 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув грошові кошти. Зобов'язання позичальника повернути позику передбачено статтею 1049 ЦК України. Згідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. отримати задоволення за рахунок заставленого майна. За таких обставинах суд вважає, що для задоволення позову є підстави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У своєму позові позивач вказує, що 01 серпня 2012 року між нею, у якості позикодавця, та відповідачем по справі, у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 22 000 гривень. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] було визначено його зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору, житловий будинок ( разом з господарськими будівлями та спорудами) та земельну ділянку ( цільове призначення для обслуговування житлового будинку) площею 0,0510 га за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 01 серпня 2013 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув позикодавцю отримані кошти. На неодноразові прохання позикодавця повернути позичені кошти, відповідач повідомляв, що не має змоги розрахуватися. Обов'язок позичальника повернути позику передбачений статтею 1049 Цивільного кодексу України. Згідно статті 572 ЦКУ, в силу застави, кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок заставленого майна. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи 01 серпня 2012 року між [PERSON], у якості позикодавця, та [PERSON], у якості позичальника, було укладено договір позики в сумі 22 000 гривень. Згідно п. 4 договору позики, засобом забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] було визначено його зобов'язання передати позикодавцю у власність, у разі несвоєчасного виконання умов договору, житловий будинок ( разом з господарськими будівлями та спорудами) та земельну ділянку ( цільове призначення для обслуговування житлового будинку) площею 0,0510 га, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії 1-ЗП № 044740, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору позики, датою повернення позики є 01 серпня 2013 року. Відповідач умови договору не виконав і до теперішнього часу не повернув позикодавцю отримані кошти. Зобов'язання позичальника повернути позику передбачено статтею 1049 ЦК України. Згідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у випадку невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. отримати задоволення за рахунок заставленого майна. За таких обставинах суд вважає, що для задоволення позову є підстави. На підставі викладеного та

Outcome: approved