Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06.05.2015 о 15 год. 00 хв. в районі будинку № 7 по вул. Пісаржевського у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під його керуванням (власник - [PERSON]) та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (власник - [PERSON]). З вини [PERSON] автомобіль [NUMBER], отримав технічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода. На підставі викладеного просив суд стягнути солідарно з відповідачів в якості відшкодування майнової шкоди кошти в розмірі 133012,48 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати у справі (а.с.2-4). У ході розгляду справи до суду звернулася [PERSON] як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги (а.с.49-50). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є власницею автомобіля [NUMBER]. 06.05.2015 [PERSON], перебуваючи за кермом її автомобіля «Порш Кайен», став учасником дорожньо-транспортної пригоди з вини водія [PERSON], в результаті якого належний їй автомобіль зазнав механічних ушкоджень, у звязку з чим з урахуванням уточнень (а.с.78-80) просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь 337 711,00 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача за первісним позовом надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи провести за її відсутності, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі до суду не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошення у пресі, про причини неявки суд не повідомили, що є підставою для вирішення справи без їх участі у заочному порядку. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги третьої особи підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи провести за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та винести у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що близько 15 години 00 хвилин 06.05.2015 відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Факт ДТП та її фактичні обставини підтверджені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2015, якою відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 28). Автомобіль «ВАЗ 21104» д/н [NUMBER], яким керував [PERSON], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АВ2 № 411293 від 06.05.2015 (а.с.27). Приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2015 є преюдиційними і доведенню не підлягають. Відповідно до висновку судового експерта [PERSON] № 2910 від 03.06.2015 та калькуляції вартості відновлювального ремонту, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER], склала 133 012,48 грн. (а.с.5-25). У звязку з тим, що автомобіль «Порш Кайен» є єдиним засобом пересування в сімї, а відповідачі в добровільному порядку відмовляються відшкодувати шкоду, [PERSON] була вимушена здійснити належний ремонт автомобіля, при цьому фактична вартість ремонту склала 337 711,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 02.09.2015 (а.с. 52). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, повязану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в частині стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальних збитків задоволенню не підлягають, оскільки він не є власником пошкодженого транспортного засобу, витрати на його відновлення після ДТП не здійснював та ніяких матеріальних збитків у звязку з цим не зазнав. Також не підлягають задоволенню й його позовні вимоги щодо стягнення з зазначених осіб моральної шкоди, оскільки жодних доказів, які б підтверджували настання такої шкоди у звязку із діями відповідачів суду не надано. Натомість позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки вона є власником пошкодженого транспортного засобу та саме вона понесла фактичні витрати на його відновлення у сумі 337 711,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт до договору-замовлення № 5336 від 02.09.2015 з ФОП [PERSON] (а.с. 52). Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню лише в частині стягнення зазначеної суми з [PERSON], оскільки саме ця особа визнана винною у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої завдано шкоди позивачу та її розмір є доведеним. Доказів того, що ця особа володіла транспортним засобом не на законній підставі суду не надано і ці обставини перевірялися при оформленні дорожньо-транспортної пригоди і винесенні судом постанови про притягнення останньої до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підтверджені судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved