Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У січні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.07.2011 року між ними розірвано. У період з шлюбу із відповідачем, у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає й відповідно належним чином не виконує свій батьківський обов'язок з утримання дитини, її вихованням не займається. Також в обґрунтування позову вказує, що вона офіційно працює на посаді лаборанта кафедри сімейної медицини Буковинського державного медичного університету та на даний час її оклад становить 1218 грн. Крім цього, їй іноді виплачуються додаткові кошти у вигляді премії, однак коштів на утримання та культурний розвиток сина не вистачає. Уточнивши позовні вимоги, позивачка посилаючись на вказане, а також на те, що відповідач офіційно працевлаштований й відповідно має регулярний дохід, просила стягнути з нього на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх доходів і до досягнення дитиною повноліття. У судовому позивачка поданий позов підтримала в повному обсязі, просила про його задоволення. Відповідач поданий позов визнач частково, вказав на те, що періодично надає позивачці кошти на утримання дитини, оплачує навчання сина та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки від усіх доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно із положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 липня 2011 року розірвано (а.с. 8-9). Також судом встановлено, у період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.10). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про скал сімї (а.с 11), а також не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст.182 цього Кодексу визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України,частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] офіційно працює охоронцем у ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»», що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 28, 33), тобто отримує регулярний щомісячний дохід, а тому стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача підлягає стягненню у частці від заробітку (доходу) на підставі ч. 1 ст. 183 СК України. Таким чином, виходячи з матеріального становища сторін, стану їх здоров'я, а також стану здоров'я дитини, участі батьків у вихованні дитини та її утриманні, суд враховуючи те, що відповідач працює офіційно та має постійний заробіток, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина у частці від його доходу в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. При цьому, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати, зокрема, 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial