Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 13 травня 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина. Спільне життя з відповідачем не склалося, постійно виникають сварки. Сторони проживають разом, але не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Позивач вирішив розірвати шлюб, оскільки він носить лише формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечить його інтересам. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області від 25 січня 2019 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовних вимог. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнали повністю, проти розірвання шлюбу не заперечують. Відповідач суду пояснила, що дійсно вони лише проживають із позивачем в одній квартирі, але будь-яких відносин між ними не існує, вони не ведуть спільного господарства, у позивача вже виникли відносини із іншою жінкою, тому вона не заперечує щоб шлюб був розірваний. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 травня 1995 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації шлюбу Україна [ADDRESS] реєстрації [ADDRESS] м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 637 (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, продовжувати подальше спільне життя не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved