Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У своєму позові [PERSON] посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області, який вона отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2015 року після смерті батька, [PERSON], який помер 15.10.1996 року. До числа господарських будівель та споруд, належних до успадкованого нею будинку, належить і колодязь №3 з бутового каменю. 05.08.2015 року позивач подала на розгляд сесії Романківецької сільської ради заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,21 га та 19.08.2015 року подала заяву про надання до господарського номера №28 по вул. Федьковича земельної ділянки площею 5 кв.м, на якій знаходиться збудована її дідом, [PERSON] криниця, на яку вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Рішенням сесії Романківецької сільської ради №102/27-2015 від 09.10.2015 року відмовлено позивачу в наданні земельної ділянки у власність біля криниці площею 5 кв.м., а криницю, що розташована біля її будинку по вул. Федьковича, 28, вирішено використовувати для громадського загального користування без застосування електронасосів. Про отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2015 року відповідачу було відомо, оскільки в обліковій картці обєкта погосподарського обліку за 2011-2015 роки секретарем сільської ради [PERSON] внесено зміни від 04.08.2015 року згідно даного свідоцтва, із зазначенням його серії, номера та дати. Вищезазначеним рішенням порушено права позивача, як власника криниці, яка є нерухомим майном, оскільки унеможливлюється реалізація права власності останньої на нерухоме майно та право на приватизацію земельної ділянки, на якій розташоване дане нерухоме майно. Просить суд: рішення 27 сесії Романківецької сільської ради УІ скликання №102/27-2015 від 09.10.2015 року в частині пункту 2, про відмову громадянці [PERSON] в наданні земельної ділянки біля криниці площею 5 кв.м та пункту 4, про залишення криниці, розташованої біля будинку [PERSON] по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці, для громадського загального користування без застосування електронасосів, визнати незаконним та недійсним; судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих підстав, що оскаржуване рішення приймалося на підставі комісійного обстеження обєкта криниці. Комісійно встановлено, що криниця розташована за огорожею домоволодіння [PERSON], а криничне цебрино дещо виступає на вул. Федьковича. Визнав, що криниця дійсно побудована дідом позивачки [PERSON], однак не належала останньому. Адреса місця знаходження криниці біля домоволодіння по вул. Федьковича, 28, належного позивачці. Під час прийняття оскаржуваного рішення не враховано наявність свідоцтва про право на спадщину, згідно якого криниця передавалася у власність [PERSON], оскільки позивачкою таке свідоцтво не долучено до заяви, а секретар виконкому, вносячи зміни до книги погосподарського обліку, не відібрала у [PERSON] копію свідоцтва. Розмір земельної ділянки [PERSON]-0,2175 га був сформований без врахування земельної ділянки, на якій розташована криниця. Площа земельної ділянки, на якій розташована криниця 5 кв.м, це визначила проектна організація, яка надала сесії сільської ради матеріали, для уточнення площі земельної ділянки, для розробки проекту із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність позивачці. З досліджених письмових доказів, наданих сторонами, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НАМ №779717, посвідченого 31.07.2015 року державним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] отримала в спадщину після смерті [PERSON], що помер 15.10.1996 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до числа яких відноситься і колодязь №3 з бутового каменю, розташований по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області. Право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №41553969 від 31.07.2015 року. 15.08.2015 року [PERSON] звернулася до Романківецької сільської ради із заявою, в якій просила про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (за рахунок земель житлової та громадської забудови) площею 0,21 га по вул. Федьковича, 28. 19.08.2015 року [PERSON] звернулася до Романківецької сільської ради із заявою, в якій просила надати до її погосподарського номера земельну ділянку площею 5 кв.м, на якій знаходиться збудована її дідом, [PERSON] криниця. Рішенням 27 сесії Романківецької сільської ради УІ скликання №102/27-2015 від 09.10.2015 року: 1.Надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівець та споруд (за рахунок земельної ділянки житлової та громадської забудови), у розмірі 0,2175 га по вул. Федьковича, 28; 2.Відмовлено громадянці [PERSON] в наданні земельної ділянки біля криниці площею 5 кв.м.; 3.Рекомендовано громадянці [PERSON] виготовити державний акт із зазначеною площею із виносом в натурі земельної ділянки по вул. Федьковича, 28; 4.Криницю, яка розташована біля будинку громадянки [PERSON] по вул. Федьковича, 28, вирішено використовувати для громадського загального користування без застосування електронасосів. З витягу з протоколу вищезазначеної сесії сільської ради, із наявних у складі ради 30 депутатів та присутніх на сесії 23 депутатів та сільського голови, за вказаний проект рішення голосували: «за» - 24, «проти» та «утримались» - немає. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.ч.1,3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністру України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. З архівного витягу рішення 16 сесії ХХІ скликання Романківецької сільської ради від 23.03.1994 року судом встановлено, що сільська рада на підставі ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року №15-92, вирішила передати у приватну власність [PERSON] Ільї Карповичу земельну ділянку, яка знаходиться в його користуванні, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, за адресою: вул.Федьковича, 28, площею 0,25 га. П.6 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. П.7 того ж розділу ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передані раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, [PERSON], як власнику житлового будинку, розташованого по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці, в 1994 році передано у власність для обслуговування даного будинку, господарських будівель та споруд, земельну ділянку площею 0,25 га, право на яку він зберігав аж до моменту своєї смерті, яка настала 15.10.1996 року. Після смерті [PERSON] спадщину на нерухоме майно прийняла його донька, позивачка [PERSON], яка 31.07.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину, та в той же день її право власності на дане нерухоме майно, у тому числі і криницю, зареєстровано у встановленому законом порядку. Ч.ч.2,3 ст.1225 ЦК України передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Ч.1 ст.120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 04.08.2015 року секретарем Романківецької сільської ради [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва внесено зміни в Облікову картку обєкта погосподарського обліку, що свідчить про те, що відповідачу на момент прийняття оскаржуваного рішення було відомо про наявність у [PERSON] права власності на колодязь, що розташований біля будинку останньої. Також, в ході підготовки питання про розгляд заяв позивача на сесію, сільською радою не витребувано від [PERSON] документи, які б підтверджували вимоги, зазначенні в її заявах, зокрема докази зареєстрованого права власності на нерухоме майно. За таких обставин, оскаржуване рішення, в частині його п.2 суперечить вимогам ст.1225 ЦК України, ст.120 ЗК України, тобто є незаконним. Крім того, п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI встановлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння. Своєю заявою від 15.08.2015 року [PERSON] просила Романковецьку сільську раду надати їй дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будвіництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також, своєю заявою від 19.08.2015 року позивачка просила сільську раду надати до її погосподарського номера земельну ділянку площею 5 кв.м, на якій знаходиться побудована її дідом криниця, яка на той момент вже перебувала в її власності. Сесія сільської ради оскаржуваним рішенням вирішила питання про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо передачі [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, питання про вирішення якого не зазначено в заяві [PERSON] Оскільки земельна ділянка по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці вже була сформованою раніше, необхідності у вирішенні питання про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо передачі її [PERSON], як спадкоємцю [PERSON], не було. З визнаних в судовому засіданні представником відповідача обставин, які в силу ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню встановлено, що одним із основних документів, на підставі яких винесено оскаржуване рішення була копія кадастрового плану земельної ділянки по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці, яку надала [PERSON] При цьому, суд приходить до висновку, що пояснення представника відповідача з приводу відомостей, зазначених в копії даного плану не відповідає дійсності. Зокрема, [PERSON] пояснив, що в кадастровому плані земельної ділянки [PERSON] проектною організацією відображено спірну земельну ділянку, на якій розташована криниця, а площа земельної ділянки позивачки відображена без врахування криниці. Разом з тим, в даному кадастровому плані зазначена площа земельної ділянки [PERSON], розташованої по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці 0,2180 га, тобто з урахуванням земельної ділянки, на якій розташована криниця, а спірна земельна ділянка на даному плані не відображена зовсім. Таким чином, заперечення представника відповідача проти позову в даній частині є необгрунтованими. Ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Дослідженими судом доказами підтверджується що криниця є складовою частиною господарських будівель та споруд житлового будинку, розташованого по вул. Федьковича, 28 в с.Романківці, на який 31.07.2015 року зареєстровано право власності [PERSON] Таким чином, в частині залишення належної позивачці на праві приватної власності криниці, розташованої по вул. Федьковича, 28 в загальному користуванні без застосування насосів, оскаржуване рішення сільської ради суперечить вимогам ст.321 ЦК України, тому також є незаконним. П.10 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає, що порушене право позивача [PERSON] слід захистити шляхом визнання оскажуваного рішення, в частині його пунктів 2 та 4, незаконним. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат. На підставі ст.ст. 321, 1225 ЦК України, ст. 24 ч.ч.1,3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР, ст.ст.16 ч.2 п.10, 120 ч.1, 152 ч.3, п.п.6,7 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI та

Outcome: approved