Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював, і просить витребувати у [PERSON] належний йому металевий гараж, який розташований на території обслуговуючого гаражного кооперативу «Інжектор-2000», який вибув із його володіння незаконним шляхом. В обґрунтування позову зазначив, що у червні 1993 року він на ЗАТ «Промбудкомплект» придбав металевий гараж. У серпні 1993 року йому було надано місце [NUMBER] для встановлення цього гаража, а у вересні - довідка про те, що у разі необхідності звільнення цього майданчика йому буде надане інше місце під гараж. З утворенням гаражного кооперативу «Інжектор-2000» його гараж опинився та виділеній кооперативу земельній ділянці. До травня 2010 року він користувався своїм гаражем, а в травні 2010 року з незалежних від нього причин гараж вибув з його володіння. Гаражу присвоєно номер 653, власником цього гаража вважає себе член кооперативу [PERSON] При цьому позивач нікому не відчужував свій металевий гараж, в тому числі [PERSON], і нікого не уповноважував на його відчуження. З приводу незаконного заволодіння його майном, яке знаходилося в гаражі, він звернувся до правоохоронних органів, досудове розслідування у справі триває. Просить з підстав, передбачених ст.ст. 387, 388 ЦК України витребувати у відповідача належний йому металевий гараж. Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що він 04.06.2010р. придбав у [PERSON] спірний гараж за договором купівлі-продажу, у встановленому законом порядку набув членства у гаражному кооперативі «Інжектор-2000». При укладенні договору ні [PERSON], ні голова та головний бухгалтер кооперативу, які були присутні при підписанні договору, його не повідомили, що гараж [NUMBER] належить [PERSON] Оскільки він є добросовісним набувачем, гараж не може бути витребуваним у нього. Представник гаражного кооперативу «Інжектор-2000» суду пояснив, що гаражний кооператив був заснований у 2000 році. Металевий гараж [PERSON] [NUMBER], який був ним встановлений до утворення кооперативу, розташований на території гаражного кооперативу, йому присвоєно номер 653. Правління кооперативу з 2000 по 2009 рік розшукувало власника цього гаража, після чого у 2009 році виділило земельну ділянку, на якій він встановлений, [PERSON] Яким чином [PERSON] заволодів гаражем [PERSON], правлінню кооперативу не відомо. Судом встановлено, що [PERSON] 25.06.1993р. придбав у ЗАТ «Промбудкомплект» металоконструкції гаража, що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру від 18.05.1993р., накладною №122 на відпуск матеріалів (а.с.3). З листа головного інженера Управління капітального будівництва міськвиконкому від 16.09.1993р. №09/1004 на адресу власника гаража [PERSON] вбачається, що йому надано місце [NUMBER] для тимчасового встановлення металевого гаража (на 5 років) на території, прилеглій до огорожі кладовища, згідно зі списком, затвердженим Ленінським райвиконкомом, та повідомлено, що у разі необхідності звільнення вказаного майданчика, йому буде підібране інше місце (а.с.4). У 2000 році ініціативною групою з числа володільців металевих гаражів, які були тимчасово встановлені на земельній ділянці з дозволу Управління капітального будівництва міськвиконкому у 1993 році, було засновано гаражний кооператив «Інжектор-2000». Відділом реєстрації та єдиного реєстру Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради була здійснена реєстрація обслуговуючого гаражного кооперативу 21.05.2001р. В подальшому рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №204/6 від 27.06.2002р. було передано в оренду ГК «Інжектор-2000» земельної ділянки по вул. Дніпровські пороги, 35 для розташування капітальних та металевих гаражів, 06.09.2002р. укладено відповідний договір оренди земельної ділянки. Таким чином встановлений [PERSON] гараж [NUMBER] опинився на земельній ділянці, виділеній гаражному кооперативу. До складу кооперативу увійшли всі зацікавлені особи, [PERSON] не висловив бажання вступати до гаражного кооперативу. При цьому, згідно пояснень позивача, він безперешкодно продовжував користуватися належним йому гаражем до весни 2010 року. Правлінню кооперативу було відомо про нього як власника гаража [NUMBER] (653). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт встановлення [PERSON] металевого гаража [NUMBER], оскільки були присутні при цьому і допомагали його облаштовувати у 1993-1994 роках. Свідок [PERSON] також суду пояснив, що за домовленістю з [PERSON] у 2009 - 2010 роках він відкрито користувався належним йому гаражем, про що було відомо членам кооперативу та правлінню, які не висловлювали заперечень з цього приводу і не чинили жодних перешкод. Факт користування спірним гаражем [PERSON] представник ГК «Інжектор-2000» не заперечував. У травні-червні 2010 року з гаража [PERSON] було зрізано замок, з приміщення гаража було вилучено його майно. Представник ГК «Інжектор-2000» вказані обставини не заперечував. За заявою [PERSON] постановою слідчого від 03.12.2010р. по даному факту порушено кримінальну справу, слідство по справі триває. Згідно пояснень представника ГК «Інжектор-2000», гараж [PERSON] з 2000 року по теперішній час залишався на території кооперативу. Правлінням здійснювалися заходи по встановленню його власника. У 2009 році місце, на якому був встановлений гараж [NUMBER] (новий номер 653), було виділено члену кооперативу [PERSON] В подальшому [PERSON] продовжив користуватися встановленим на виділеній йому ділянці гаражем [NUMBER] (653), при цьому яким чином до нього перейшло право на володіння цим гаражем, правлінню кооперативу не відомо. Вказані обставини свого підтвердження не знайшли. Жодних доказів щодо здійснення правлінням кооперативу заходів щодо безхазяйного майна суду не надано. Також представником ГК «Інжектор-2000» не надано документів, які підтверджують його пояснення щодо набуття [PERSON] членства в гаражному кооперативі. Доводи представника гаражного кооперативу, що вказані документи були вилучені слідчим і знаходяться в матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням голови правління ГК «Інжектор-2000» [PERSON] за ч.2 ст. 368 КК України (отримання хабаря від [PERSON] за прийняття його до членів гаражного кооперативу) свого підтвердження не знайшли, оскільки на запит суду суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя повідомлено, що матеріали кримінальної справи не містять вказаних документів і даних щодо їх вилучення, та інших документів, які стосуються фінансово-господарської діяльності кооперативу. З наданих ГК «Інжектор-2000» документів вбачається, що [PERSON] 26.03.2010р. вніс до каси кооперативу вступний внесок, цільовий внесок №1, №5, членські внески за червень 2009р. (прибутковий касовий ордер №435), 09.04.2010р. він сплатив цільові внески №№ 2, 3, 4, членські внески за липень-грудень 2009 року, січень-лютий 2010 року (прибутковий касовий ордер №451), 04.06.2010р. він сплатив цільовий внесок №6, членські внески за березень-травень 2010р. (прибутковий касовий ордер №536). Всупереч змісту вказаних документів, з наданих ГК «Інжектор-2000» фотокопій журналів вбачається, що [PERSON] вступний внесок, цільові внески №№ 1, 2, 3, 4, 5, членські внески за червень-вересень 2009 року сплатив 20.05.2009р., отримав пропуск і членську книжку. Достовірність вказаних документів учасниками процесу не спростовувалася, про дослідження оригіналів вказаних документів клопотань не заявлялося. З членської книжки на гараж [NUMBER] вбачається, що вона була видана [PERSON] 26.03.2010р. (а.с.84), що також не узгоджується із зазначеними вище доказами. Таким чином, доказів про вступ [PERSON] до членів ГК «Інжектор-2000» та набуття ним права на металевий гараж [NUMBER], у порядку, встановленому розділом 4 статуту ГК «Інжектор-2000» у редакції, чинній у 2009-2010 роках (а.с.27) суду не надано. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що [PERSON] не набув у встановленому законом порядку права на металевий гараж [NUMBER] в ГК «Інжектор-2000», належність якого [PERSON] встановлена судом. 04.06.2010р. [PERSON] і [PERSON] уклали письмовий договір купівлі-продажу металевого гаража [NUMBER] на території ГК «Інжектор-2000», згідно з яким [PERSON] продав а [PERSON] купив спірний гараж за 15000,00 грн. Договір завірив голова правління [PERSON], а також головний бухгалтер, вказавши, що на дату укладення договору заборгованість по членським і цільовим внескам відсутня (а.с.83). У зв'язку з придбанням гаража [NUMBER] в ГК «Інжектор-2000» [PERSON] звернувся до правління кооперативу із заявою від 04.06.2010р. про прийняття його до членів кооперативу, 09.06.2010р. сплатив вступний внесок (квитанція №540, а.с.84). Відповідні записи щодо [PERSON] внесені до виданої йому членської книжки (а.с.84). Згідно наданих ГК «Інжектор-2000» документів, рішення про прийняття [PERSON] до членів кооперативу приймалося двічі - на засіданні правління кооперативу 06.06.2010р. та на засіданні правління кооперативу від 24.12.2010р. (а.с.64), відповідного рішення загальних зборів суду не надано. Згідно пояснень позивача, через два дні після придбання [PERSON] спірного гаража, він спілкувався з ним і повідомляв, що гараж належить йому, і [PERSON] заволодів ним незаконно. [PERSON] вказані обставини не заперечує, однак зазначає, що на момент придбання гаража він про це нічого не знав, а голова правління кооперативу та головний бухгалтер запевняли його, що гараж належить [PERSON] і [PERSON] ніякого відношення до кооперативу і гаража [NUMBER] не має, посвідчили укладений ним договір купівлі-продажу. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Отже, захист прав особи, яка вважає себе власником майна можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від умов, при яких річ вибула з володіння власника чи особи, якій він передав майно за договором, та оплатності придбання. Аналіз і фактичні обставини справи свідчать про те, що спірний металевий гараж вибув із володіння його власника [PERSON] поза його волею, [PERSON], який розпорядився майном, не був власником спірного майна і не мав повноважень на його відчуження, а тому спірний гараж на підставі ст. 388 ЦК України підлягає витребуванню на користь власника.

Outcome: approved