Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 березня 2011 року виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Основною причиною розпаду сім'ї позивач [PERSON] зазначає різні погляди на життя, в тому числі на сімейні стосунки, через що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння, що продовжувалося протягом тривалого часу. Вже близько шести місяців вони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини, тому [PERSON] прийшла до висновку, що їхній шлюб носить формальний характер, оскільки кожен живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 5 березня 2011 року виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2014 року сторонам було надано строк на примирення - 3 місяці, однак, як зазначала позивач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали, відповідач [PERSON] не вживав жодних спроб для примирення із позивачкою [PERSON] Як пояснила у судовому засіданні позивач [PERSON], подружнє життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, як зазначала позивач, відповідач не забезпечує сім'ю, між ними втрачені почуття кохання та вона не бажає більше перебувати у шлюбі із відповідачем. Як зазначала позивач [PERSON], син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач [PERSON] участі в утриманні сина не бере. Їхня сім'я розпалася, вже більше шести місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив розірвати шлюб між ним та позивачкою. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved