Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У січні 2016 року до суду надійшла позовна заява Житлово-Будівельного Кооперативу «БУДІВЕЛЬНИК-12» до [PERSON] (надалі відповідач-1), [PERSON] (надалі відповідач-2), [PERSON] (надалі відповідач-3), [PERSON](надалі відповідач-4), [PERSON] (особа-5) про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в період з 01.07.2010 по 01.09.2015, з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у розмірі 15847,44 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2598,40 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги згідно з наданим розрахунком заборгованості за період з 01 липня 2010 року по 01 вересня 2015 року. Відповідач-1 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачами не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг. Також відповідач-1 просив застосувати строки позовної давності за наданими письмовими запереченнями та поданою заявою. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до довідки форми № 3 від 17.09.2015 (а.с. 7) Відповідачі зареєстровані за адресою: 02068, [ADDRESS]. Обслуговування та утримання мешканців у вказаному будинку здійснює ЖБК «Будівельник-12» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. ЖБК «Будівельник-12» відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг та може бути, зокрема, і споживачем послуг, який на підставі ч. 2 ст. 29 вищезгаданого Закону, якщо він не є виконавцем, укладає договори про надання житлово-комунальних послуг з іншими виконавцями. Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв до 2007 року, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ч. З ст. 384 Цивільного кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. На підставі вказаних норм відповідач-1 є власником квартири [ADDRESS] та власником особового рахунку, а тому відповідно до ст. 322, ч. 2 ст. 382, ст. 526 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 151 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖКУРСР), п.п. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», абзацу 2 пункту 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, п. 5.2.3. Статуту ЖБК «Будівельник-12», у них виникає обов'язок своєчасно сплачувати платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію та ремонт будинку, прибудинкової території та плату за спожиті комунальні послуги. Відповідач-2, відповідач-3, відповідач-4, відповідач-5 є повнолітнім членами сім'ї відповідача-1, що підтверджується даними з Довідки форми № 3, а тому на підставі ч. З ст. 156 ЖКУРСР зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири (будинку) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Абз. 2 п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, закріплює за власниками квартир обов'язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, які повинні приймати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території. Проте, відповідачі своєчасно та у повному обсязі не сплачували і не сплачують надані їм житлово-комунальні послуги, та станом на 01.09.2015 року мають заборгованість по платежах у розмірі 8 972 (вісім тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн. 01 коп., 5 459 (п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 15 коп. інфляційного нарахування та 1 416 (тисяча чотириста шістнадцять) грн. 28 коп. 3% річних, і загалом заборгованість складає: 15 847 (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок сім) грн. 44 коп. Суд не погоджується з твердженням відповідача та наданими у судовому засіданні поясненнями стосовно відсутності між сторонами договірних відносин, що є підставою для звільнення від сплати за надані та спожиті ними послуги, з наступних підстав. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. А частиною 2 цієї статті встановлено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом частини 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. А частиною 2 ст. 642 цього Кодексу передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За підсумовуючим аналізом зазначених вище правових норм, суд дійшов висновку, що в результаті отримання відповідачами рахунків на сплату житлово-комунальних послуг позивач здійснював оферту в укладенні договору про надання цих послуг за умов визначених цими рахунками, а відповідач в свою чергу споживаючи надані послуги та частково за них сплачуючи, здійснювала акцепт. Таким чином, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачами житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що заборгованість відповідачів є встановленою, ними не спростована, а також те, що вони є співвласниками спірного майна у рівних частках, суд дійшов висновку про відсутність у них солідарного обов'язку щодо погашення заборгованості, а відтак задовольняє позовні вимоги у цій частині шляхом стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з врахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у розмірі 15 847 грн. 44 коп. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, якщо нема договору, відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що зазвичай ставляться. У відповідності до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги, як предмет зобов'язання в даному випадку є неподільним, оскільки за квартирою [ADDRESS] значиться один особовий рахунок, тобто він не розділений між Відповідачами для окремого нарахування плати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно з положенням ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 3 ст. 156 ЖКУРСР, члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Зокрема, повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири та проведенню ремонту. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖБК «Будівельник-12» як балансоутримувач будинку, зокрема, має право заявити до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг. Судом критично оцінюється заява сторони відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з договору про розстрочення погашення боргових зобов'язань (реструктуризацію) та розрахунку заборгованості, відповідачами були вчинені дії, що свідчать про визнання ними своєї заборгованості перед позивачем. Так 04.05.2011 року між позивачем та відповідачем-1було укладено договір про розстрочення погашення боргових зобов'язань (реструктуризацію), а у вересні 2013 року відповідачем було сплачено суми2370 грн. 51 коп. та 303 грн. 52 коп., тоді як платіж за цей місяць складав 303 грн. 52 коп., тобто решта сплаченої суми, а саме, 2370 грн. 51 коп. була спрямована на погашення заборгованості, що виникла раніше. Таким чином, суд приходить до висновку, що має місце переривання строку позовної давності, а тому суд дійшов висновку про відмову в застосуванні строків позовної давності. Неналежне виконання Відповідачами зобов'язань порушує право Позивача на одержання плати за надані житлово-комунальні послуги в установлений законодавством строк. Надані відповідачами відповідно до ст. 60 ЦПК України докази не спростовують розміру нарахованої заборгованості. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає вимоги Житлово-Будівельного Кооперативу «БУДІВЕЛЬНИК-12» обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. Крім того, для забезпечення захисту власних законних прав та інтересів,

Outcome: approved