Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказує, що її батьки: [PERSON] та [PERSON] з 27.06. 1962 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 04.02.1964 року у них народилась вона. На той час родинна свого житла не мала і батьки знімали приватну квартиру. Наприкінці 1970 року батьки припинили спільне проживання і розійшлись. 03.10.1975 року батько на своє імя, за свої особисті кошти придбав, будинок № 9 « а» по вул. Якутський у м. Кривого Рогу, до складу якого входить шлаколитий обкладений цеглою жилий будинок « А-1»,загальною площею 52, 11 м.кв., житловою площею 30,64 м.кв., з надвірними спорудами: сарай ( літ.Б), погріб ( літ. В); огорожа (1,2); водоколонка (1); замощення ( 11) , що підтверджується нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу. Навесні 1976 року батьки помирились, відновили подружнє життя і стали жити у згаданому вище будинку. Прожили разом вони до грудня 1996 року, а потім знову розійшлись і мати залишила будинок і виїхала. 21.11.2000 року шлюб між батьками був розірваний. 28 червня 2003 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане вище домоволодіння. Крім неї, інших спадкоємців немає. Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви до нотконтори у встановлений законом шестимісячний термін. Факт прийняття нею спадщини можуть підтвердити свідки, а також це підтверджується актом з місця проживання. В теперішній час вона звернулась до нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину. В задоволенні її клопотання було відмовлено, бо як вважає нотаріус, мати має право на виділ 1\\2 частки у спадковому будинку, оскільки домоволодіння було придбане в період перебування батьків у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус має право видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників в спільній власності тільки після виділення частки померлого у спільній власності. У звязку з чим рекомендовано звернутись до суду з позовом про виділення частки за померлими чоловіком та матірью у спільній сумісній власності. Згідно до ст.4 прикінцевих та переходних положень ЦК України ( в редакції 2004 року), норми цього кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до ч 3 ст.57 СК України «Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто» Нею надається розписка складена відповідачкою, в якій вона підтверджувала, що кошти, витрачені батьком на придбання будинку не є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч 6 ст.57 СК України «суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин». Вважає, що будинок № 9 « а» по вул. Якутський у м. Кривого Рогу за життя [PERSON] належав йому на праві особистої приватної власності , що не суперечить вимогам зазначеної вище правової норми. Відповідачка [PERSON] заявила, що немає намірів звертатись до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1\\2 частину в спадковому будинку, але ця обставина впливає на її можливість юридично визнати за собою перехід прав власності на спадковий будинок, що змушує звертатись до суду за захистом своїх майнових прав, бо іншим чином розвязати питання прийняття спадщини не виявляється можливим. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦКУ). Згідно ст.15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦКУ, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання просить визнати за нею, право власності на будинок № 9 « а» по вул. Якутський у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, до складу якого входить шлаколитий обкладений цеглою жилий будинок « А-1»,загальною площею 52, 11 м.кв., житловою площею 30,64 м.кв., з надвірними спорудами: сарай ( літ.Б), погріб ( літ. В), огорожа ( 1,2), водоколонка (1), замощення ( 11) , у звязку з прийняттям спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 28 червня 2003 року. Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду с заявою про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач - з позовом згодна, звернулася до суду с заявами про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку попереднього судового розгляду позов належить задовольнити із слідуючих обставин. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ст.. 130 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.. 61 ЦПК України. Правовідносини між сторонами регулюються ч 3 ст.57 СК України «Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто», а також ст. 1268 ЦК України, оскільки позивач в установлений законом термін звернулася до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини, а тому суд вважає, що відповідно до ст.. 1261 ЦК України, визнати за позивачем право власності на спадкове майно: будинок № 9 « а» по вул. Якутський у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, до складу якого входить шлаколитий обкладений цеглою жилий будинок « А-1»,загальною площею 52, 11 м.кв., житловою площею 30,64 м.кв., з надвірними спорудами: сарай ( літ.Б), погріб ( літ. В), огорожа ( 1,2), водоколонка (1), замощення ( 11) , у звязку з прийняттям спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 28 червня 2003 року. На підставі ст. 57 СК України, ст.. ст.. 11261,1268, ЦК України,

Outcome: approved