Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до відповідача із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2011 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, який знаходиться на утриманні позивачки. Тому, позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь, на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини. Позивачка та відповідач в судове засідання зявилися, але надали до суду заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, також просили розглянути справу без застосування технічних засобів. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та відповідача згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01 жовтня 2011 року Дніпровським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, що підтверджується актовим записом № 533. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Дніпровським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області та актовим записом № 452, де батьками зазначені позивач та відповідач. Судом встановлено, що в даний час дитина мешкає разом з позивачкою, що підтверджується актом про проживання № 1352 від 03.08.2017 р. виданого КП КМР «УКОЖФ» з якого вбачається, що неповнолітній син мешкає разом з матірю без реєстрації за адресою: [ADDRESS], дитина знаходиться на утриманні позивача, яка потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Так, згідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дітей повинен піклуватися про них, утримувати їх, є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші особи, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на утримання сина щомісяця аліменти у розмірі 1/4 частини. зі всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 01.08.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved