Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2015 року ухваленому у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача було стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 51200 грн.; 3% річних в розмірі 64.80 грн.; проценти за користування позикою в розмірі 3830.87 грн. та судовий збір - 550.95 грн. Також вказаним рішенням було встановлено, що 29 липня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір позики грошових коштів на суму 51200 грн. Вказане рішення набрало законної сили, але до даного часу не виконано. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по процентам за договором позики в сумі 11368.50 грн., 3% річних в сумі 972.10 грн., інфляційні нарахування в розмірі - 21637.28 грн., всього 33977.88 грн. У ході розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по процентам за договором позики в сумі 11368.50 грн.; 3% річних в сумі 972.10 грн.; інфляційні нарахування в розмірі 21637.28 грн.; витрати за правову допомогу в розмірі 7000 грн., всього 40977.88 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 410 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Виходячи зі змісту ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом установлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2015 року ухваленому у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, з відповідача на користь позивача було стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 51200 грн.; 3% річних в розмірі 64.80 грн.; проценти за користування позикою в розмірі 3830.87 грн. та судовий збір - 550.95 грн. Також вказаним рішенням було встановлено, що 29 липня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір позики грошових коштів на суму 51200 грн. Вказане рішення набрало законної сили, але до даного часу не виконано. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, оскільки зобов'язання відповідача в даному випадку щодо сплати процентів, 3% річних, інфляційних витрат в даний час не припинене так як воно не виконане належним чином на підставі рішення суду. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по процентам за договором позики в сумі 11368.50 грн.; 3% річних в сумі 972.10 грн.; інфляційні нарахування в розмірі 21637.28 грн. відповідно до розрахунків наданих позивачем, які суд вважає обгрнутованими. Крім того відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved