Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої вимоги ПАТ «Ідея Банк» зазначає, що 03.12.2008р. між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», було укладено кредитний договір №А66.117.70084 від 03.12.2008р. Згідно кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 3 774,00 грн. зі сплатою 21.95% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів, у зв'язку з чим йому надсилались листи-повідомлення з вимогою повернення боргу. Останній платіж боржником здійснено 21.09.2011р. В цілому сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.12.2013р. становить 10 097 грн. 77 коп., з яких: 2243,72 грн. прострочений борг; 3 995,49 грн. прострочені проценти; 27,06 грн. строкові проценти; 3 096,50 грн. пеня; 735,00 грн. віндикаційні витрати. Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором просив суд стягнути з [PERSON] борг у сумі 10 097 грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 509, 1054 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи судом встановлено, що 03.12.2008р. між ВАТ «Плюс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №А66.117.70084 (а.с.8-9) згідно п. 1.1 якого Банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 3 774 грн. 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж 169,84 грн., а відповідач зобов'язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями. Кредит був виданий позичальнику 03.12.2008р. 13.10.2011р. ВАТ «Плюс Банк» було перейменовано у ПАТ «Ідея Банк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк» (а.с.4) та витягом з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (а.с. 3). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №А66.117.70084 від 03.12.2008р. в неї станом на 10.12.2013р. утворилась заборгованість у сумі 10 097 грн. 77 коп. з яких: 2243,72 грн. прострочений борг; 3 995,49 грн. прострочені проценти; 27,06 грн. строкові проценти; 3 096,50 грн. пеня ; 735,00 грн. віндикаційні витрати, що підтверджено наданою позивачем довідкою-розрахунком (а.с.3). За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Отже, підписуючи договір №А66.117.70084 від 03.12.2008р. [PERSON] була ознайомлена з його умовами у тому числі й з п.5.3. Вся інформація, яку банк має повідомити позичальнику міститься у змісті кредитного договору є вичерпною. Підписавши договір відповідач погодився з умовами надання кредиту. Згідно п.2.1 кредитного договору та графіку щомісячних внесків (а.с.9) відповідач зобов'язалась повернути кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредиту в 12 щомісячних платежів до 3 дня/числа кожного місяця при чому перші 11 внесків у рівній сумі 394,64 грн., а останній внесок 393,88 грн. до 03.12.2009р. 21.09.2011р. відповідачка зробила у погашення кредиту платіж. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконувала умови вищевказаного кредитного договору, а саме несвоєчасно погашала кредит та проценти за його користування. Через канцелярію суду відповідачка надала заяву про застосування строків позовної давності. Однак вона не підлягає задоволенню, так як відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давніть встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з укладеним сторонами договором [PERSON] повинна була повернути отриманий нею кредит до 03.12.2009р., тобто в цей день закінчився строк виконання відповідачем її зобов'язань за договором. 21.09.2011р. відповідачка зробила платіж у погашення кредиту. Отже, перебіг позовної давності переривався і на час звернення до суду загальний строк позовної давності не пропущений. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути наступну суму заборгованості за кредитним договором №А66.117.70084 від 03.12.2008р.: 2243,72 грн. прострочений борг; 3 995,49 прострочені проценти; 27,06 строкові проценти; 3 096,50 грн. пеня; 735,00 грн. віндикаційні витрати, а усього 10 097 грн. 77 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривні (а.с.2), з огляду на що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 229,40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 261, 509, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved