Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У своїх позовних заявах позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 255900 гривень, а також 79398 гривень 54 копійки процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 09 листопада 2015 року по 04 вересня 2017 року, 6482 гривні 32 копійки в рахунок відшкодуванні трьох процентів річних. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24 жовтня 2015 року він позичив відповідачу 10000 доларів США під розписку. Відповідач у свою чергу зобовязувався повернути йому гроші у строк до 31 жовтня 2016 року. Позика відбулася у Російській Федерації, де вони разом з відповідачем займалися заготівлею лісу. Гроші, що стали предметом позики, були необхідні відповідачу щоб розрахуватися з бригадою найнятих робітників за виконану роботу та для закупівлі запчастин до лісозаготівельної техніки. Він неодноразово в усній формі нагадував відповідачу про необхідність повернення боргу. Відповідач обіцяв повернути гроші в найближчий час, проте у зазначений у розписці термін борг не повернув та на даний час ухиляється від виконання своїх зобовязань. Такі обставини дають йому підстави вважати, що відповідач не поверне борг у добровільному порядку. Крім того, вважає, що з відповідача слід стягнути кошти за користування чужими грішми, оскільки зобовязання не виконані по даний час. Сума процентів за користування чужими коштами за період з 24 жовтня 2015 року (день укладення договору позики) по 04 вересня 2017 року (день підготовки позову) на рівні облікової ставки НБУ становить 3090 долари США 64 центи, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 вересня 2017 року в гривневому еквіваленті становить 79397 гривень 28 копійок. У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, вважає, що з нього слід стягнути 3% річних за період з 01 листопада 2016 року по 04 вересня 2017 року, що становить 6482 гривні 32 копійки. У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача позову не визнав, мотивуючи тим, що на дату складення боргової розписки відповідач [PERSON] перебував за межами України. Розписка не містить вказівки на місце її складання, отже не можна стверджувати що вона складена за межами України. Крім того, вважає, що зі змісту розписки не можливо встановити, що саме [PERSON] брав кошти у [PERSON] Просив у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю. У судове засідання позивач та його представник не прибувли, останній подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 24 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів США, які зобовязався повернути до 31 жовтня 2016 року, що підтверджується розпискою (а. с. 15). Свої зобовязання перед позивачем [PERSON] не виконав та у визначений розпискою термін кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України \~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно змісту ч. 2 ст. 1047 названого кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання перед [PERSON] належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому суму богу, що становить 10000 доларів США слід стягнути з нього на користь позивача за рішенням суду. Відповідно ч.1 ст. 433 ЦК України грошове зобовязання має бути виконано у гривнях, а згідно ч. 2 цієї ж норми, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Згідно офіційних даних НБУ, на час подачі до суду позову про стягнення з відповідача суми позики, курс долара США до гривні становив 25 гривень 59 копійок за один долар США, що підтверджується роздруківкою із сайту НБУ про офіційний курс гривні до іноземних валют станом на час подачі позову (а. с. 31, 32 ). Отже сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики, у гривневому еквіваленті становить 255900 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а відповідно до ч. 2 цієї ж норми - розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд погоджується з наведеним у позовній заяві розрахунком (а. с. 70 зворот, 71) та вважає, що з відповідача слід стягнути проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 24 жовтня 2015 року по 04 вересня 2017 року на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 3090 доларів США 64 центи, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 вересня 2017 року в гривневому еквіваленті становить 79987 гривень 54 копійки . Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно ч. 2 цієї ж норми - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту боргової розписки судом встановлено, що відповідач зобовязувався повернути кошти до 31 жовтня 2016 року, сума позики становить 10000 доларів США, отже загальний розмір трьох процентів річних за період з 1 листопада 2016 року по 04 вересня 2017 року (день звернення до суду з позовом про стягнення відсотків за користування чужими грошима та трьох процентів річних), тобто за 307 днів, становить: 10000 доларів США х3% :365днів х 307днів = 252 долари США 32 центи, що у гривневому еквіваленті становить 6482 гривні 10 копійок. За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що на дату складення боргової розписки відповідач [PERSON] перебував за межами України, що зі змісту розписки не можливо встановити, що саме [PERSON] брав кошти у [PERSON], оскільки на підтвердження цих обставин представником відповідача будь-яких доказів не подано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем документально підтверджено понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 3568 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved