Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що їй та її неповнолітньому сину [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Серед осіб, які зареєстровані за вказаною адресою, значиться також відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача. Позивач вказує, що відповідач з березня 2013 року в даній квартирі не проживає, ніяких витрат по утриманню житла не несе, участі у користуванні майном не приймає. За таких обставин, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 липня 2006 року. (а.с.8) За довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 03 серпня 2015 року у вказаній квартирі зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи підтверджено, що позивач та її неповнолітній син зареєстровані і проживають в квартирі [ADDRESS]. У зазначеній квартирі також зареєстровано місце проживання [PERSON] - колишнього чоловіка позивача, однак фактично останній у такій квартирі не проживає. Відповідно до листа Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 52/172-аз від 09 липня 2015 року згідно інтегрованої ІПС «Армор» звернень від [PERSON], 1969 року народження, щодо чинення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], в період з 01 березня 2015 року по теперішній час не зареєстровано. Згідно з листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 13 липня 2015 року [PERSON], 1969 року народження, із заявами, що йому чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням за адресою його реєстрації: [ADDRESS] до ЖЕД-506 в період з 01 березня 2015 року по теперішній час не звертався. У відповідності до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району м. Києва № 18-1219 від 10 липня 2015 року [PERSON], 1969 року народження, згідно даних обліково-медичної документації у період з 01 березня 2013 року по теперішній час за медичною допомогою до КНП «ЦПМСД №1» не звертався, лікаря додому не викликав. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі понад рік, що підтверджено належними засобами доказування. Поважних причин, що свідчать на користь відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації, судом не встановлено. Перешкоди у здійсненні права користування квартирою за місцем реєстрації відповідачу не чиняться. Враховуючи вищевикладене, суд вирішує задовольнити позов та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачів судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved