Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із 20 листопада 1999 року перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них 27 жовтня 2000 року народилася дочка [PERSON]. З кінця 2014 року відповідач належним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та ухиляється від виконання своїх обовязків по її вихованню. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач навідується, в кращому випадку, раз в 2-3 місяці до дитини та надає невелику суму коштів, які не відповідають необхідному матеріальному забезпеченню дитини. З грудня 2014 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. 30 січня 2015 року проведена реєстрація розірвання шлюбу. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 1999 року Московським відділом ЗАГСУ м. Києва зареєстровано шлюб між сторонами по даній справі, про що свідчать копії сторінок паспорта про сімейний стан (а.с. 5,7). Від спільного подружнього життя у сторін 27 жовтня 2000 року народилася дочка [PERSON], що засвідчує копія свідоцтва про її народження серії І-БК № 133344, виданого 07 листопада 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві. Матірю у свідоцтві про її народження записана [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОК № 098584, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 30 січня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 16 (а.с. 10). Матеріалами справи встановлено, що спільна від шлюбу дитина проживає разом із позивачем та повністю перебуває на його утриманні, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.04.2017 року № 83, видана Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (а.с. 11) та копією акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеною депутатом Великодимерської селищної ради, [PERSON] (а.с.13). З долученої до справи копії довідки-характеристики на імя [PERSON], учениці 8-В класу Великодимерського СЗО НВК Броварського району Київської області, вбачається, що вихованням дитини опікується лише батько, однак мати участі не бере (а.с.12). Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial