Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] укладений попередній договір щодо купівлі квартири. При цьому умовами договору було погоджено, що після підписання даного договору протягом п'яти днів йому передасться право повного розпорядження та користування квартирою, яка повинна бути вільною від будь-яких інших осіб. Разом з тим, коли він прийшов до квартири, двері відкрив незнайомий чоловік та повідомив, що він є колишнім чоловіком [PERSON] та за домовленістю з нею тут проживає. Також йому стало відомо про наявність спору між колишнім подружжям щодо легітимності проживання в квартирі. Вказав, що своїми діями відповідачка порушила умови попереднього договору та порушила його права, тому має сплатити погоджений сторонами штраф незалежно від причин невиконання умов договору. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь штраф в розмірі 2 115 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала на зазначених в позовній заяві обставинах та підставах. Просила суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що дійсно зі сторони відповідача мало місце порушення умов попереднього договору. Але порушення сталось не з вини відповідачки, а через неправомірні дії третьої особи. Тому можливо вона не має сплачувати штраф. Просив суд вирішити спір відповідно до вимог закону. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. При розгляді справи судом встановлено, що 28 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір. П.1.1 договору передбачено, що сторони зобов'язувались в майбутньому в строк, обумовлений п. 6.4 цього договору, укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна. У п. 3.5-3.7 попереднього договору сторони погодили, що протягом п'яти днів з моменту укладення попереднього договору та сплати суми грошового зобов'язання (авансовий платіж) покупцем, передати покупцеві квартиру у повне розпорядження для вільного користування, а також дозволити проведення ремонтних робіт та облаштування квартири. Квартира має бути передана для користування у вільному стані,без наявності будь-яких речей, що можуть належати продавцю та іншим особам, за виключенням кухонні меблі, кондиціонери, вбудовані елементи освітлення. Квартира повинна бути передана для користування покупцеві за відсутності у квартирі будь-яких осіб, що користуються (правомірно або неправомірно) даною квартирою на умовах оренди, суборенди, найму, піднайму тощо, або право користування квартирою яких може бути предметом спору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у раз порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди. За ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За правилом ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У п. 5 попереднього договору визначено, що у випадку порушення умов цього договору продавцем, він повертає покупцю грошове забезпечення (авансовий платіж) в розмірі 105 750 грн. та сплачує покупцю штраф в сумі 100% вартості квартири, а саме 2 115 000 грн. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У ст. 653 ЦК України визначено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. За правилом ст. 654 України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. 09 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про розірвання попереднього договору. З пояснень сторін встановлено, що після його підписання [PERSON] повернула сплачений авансовий платіж. При цьому сторони погодили, що особи, які підписали даний договір, стверджують одним одному та повідомляють усім заінтересованим особам, що їхні дії є свідомими та добровільними, відповідають їх справжній волі і здійснюють без будь-якого застосуванням фізичного чи психічного тиску. З моменту нотаріального посвідчення договору, сторони будуть вважатись такими, що повністю виконали зобов'язання один перед одним, і продавець є вільним у своїх подальших діях щодо об'єкту, вказаного в попередньому договорі, котрий розірвано цим договором. Доказів того, що [PERSON] ухилилась від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, позивач поніс збитки, завдані невиконанням. Сторони погодили між собою як умови попереднього договору, так і умови при розірванні даного договору, в тому числі щодо сплати штрафу, тому підстав для задоволення позову та стягнення штрафу суд не вбачає.

Outcome: dismissed