Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У січні 2016 року Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 18 травня 2007 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», а з 05 червня 2015 року почата процедура ліквідації банка для чого призначена Уповноважена особа ФГВФО, укладено з [PERSON] договір №8/2007/840-К/565-АП на суму 14217,82 долари США для придбання транспортного засобу, зі сплатою за користування 12,9% річних, строком повернення коштів до 17 травня 2012 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 16 листопада 2015 року загальною сумою 26059,25 доларів США, що еквівалентно 600920,71 грн. та 319591,17 грн., і складається з тіла кредиту -12962,23 долари США, відсотків 13097,02 долари США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості 286805,18 грн., а також штрафу за порушення умов кредитного договору 32785,99 грн., та покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та в подальшому в судове засідання не прибула, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечуючи тим, що заборгованість нарахована за значний періоді у більшому розмірі, тому просив у позові відмовити. В подальшому відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?являвся, подаючи неодноразово клопотання про відкладення розгляду з різних причин, проте про причини неявки в судове засідання 01 березня 2017 року відповідач суд не повідомив та про відкладення не клопотав, що відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності відповідача. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 18 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] укладений кредитний договір №8/2007840-К/565-АП, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.12-16), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику [PERSON] кошти в сумі 14217,82 долари США строком до 17 травня 2012 року на придбання автотранспортного засобу автомобіля марки KIA RIO, 2007 року випуску, днз АЕ 4571 ВК, зі сплатою за користування коштами 12,9% річних, нарахованих за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості (п.1.1, 1.2, 1.3, 1.3.1, 1.4). За умовами цього договору відповідач, одержавши через касу банку готівку в сумі 14217,82 доларів США, що еквівалентно було на день видачі 71799,99 грн., і що об?єктивно підтверджується квитанцією №К1111/І/22 від 18 травня 2007 року та заявкою на видачу готівки від 18 травня 2007 року, що визнано відповідачем, зобов'язався використати кошти за цільовим призначенням, здійснювати повернення кредиту, сплату процентів у передбачені договором строки, здійснюючи таке повернення щомісячно не менш ніж 324,50 доларів США, до 18 числа поточного місяця (п.2.2.1, 2.2.3 договору). Крім того, п. 1.2.1, п.1.2.1.2, 1.2.1.3, 1.2.1.4, 1.2.3.1, 1.2.4 договору банк відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну траншеву кредитну лінію з лімітом 805,90 доларів США, строком користування кожним окремим траншем 12 місяців і отримання наступного траншу у разі відсутності заборгованості за попереднім траншем, кінцевим строком погашення за кредитною лінією до 17 травня 2012 року, з цільовим призначенням для витрат страхувальника на страхові платежі згідно договору страхування, зі сплатою за користування коштами 20,28% на місяць, вносячи мінімальний необхідний платіж в розмірі, визначеному згідно п.2.2.2 щомісяця до 18-числа. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05 червня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» в банку розпочалася процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.9-11). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] до 17 травня 2012 року платежі в повному обсязі не вніс, а до цього здійснював платежі не регулярно та не в повному обсязі, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 16 листопада 2015 року склав 26059,25 доларів США, і позивач відповідно до ст. 1049 ЦК України набув право виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку у звязку зі спливом передбаченого договором строку, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 26059,25 доларів США, що еквівалентно 600920,71 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту 12962,23 долари США, заборгованість по процентам 13097,02 долари США. Також, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України), За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.5.1 договору відповідач, за відсутності відповідного клопотання і доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру неустойки у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобовязаний сплатити за час прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 16 листопада 2014 року по 21 жовтня 2015 року в сумі 286805,18 грн. Доводи відповідача про те, що строк дії договору закінчився ще 17 травня 2012 року, а з позовом позивач звернувся лише січні 2016 року, тобто з пропуском строк позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки пунктом 7.3 договору передбачено, що сторони узгодили збільшення строку позовної давності до 10 років. Разом з тим, заявлена вимога про стягнення з відповідачів неустойки у вигляді штрафу, передбаченого п.5.2 в розмірі 10% від суми кредиту за порушення умов п.4.3.2, який передбачає обовязок позичальника суворо дотримуватись положень договору, задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено судом, порушенням умов цього договору було прострочення позичальником зобовязання і за це порушення передбачено стягнення пені на підставі п.5.1, а відтак, за одне й теж порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. В ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення, тому в задоволенні вимоги про стягнення 32785,99 грн. суду належить відмовити. Крім того, позивач в загалі в позові не обґрунтував підстави стягнення вказаного штрафу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial