Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У пункті 5 прохальної частини позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи. Позивачем у позовній заяві зазначено орієнтовний розмір судових витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 18 300,00 грн. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11108,00 грн., позивач до заяви про ухвалення додаткового судового рішення додав: копію акта наданих послуг № 1 від 30 липня 2021 року на суму 11108,00 грн. із зазначенням вартості наданих послуг; копію прибуткових касових ордерів: від 26.04.2021 № 2021/04-26 на суму 5000,00 грн.; від 16.07.2021 № 2021/07-16 на суму 3000,00 грн.; від 30.07.2021 № 2021/07-30 на суму 2950,00 грн.; копію фіскального чека від 01.06.2021 на суму 53,00 грн.; копію трьох фіскальних чеків від 09.07.2021 на суму 35,00 грн. (марками). Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2 ст. 246 ЦПК України). У випадку, визначеному частиною другою статті 246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України). Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною першою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За правилами ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У п. 53 постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 87951334) зроблено висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватись і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. З огляду на викладене, суд визнає, що позивачем було дотримано вимогу ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку подання заяви про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки ця вимога зазначена позивачем у позовній заяві. Проте, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку подання доказів витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, слід розглядати одночасно з положеннями ч. 1 ст. 246 ЦПК України, відповідно до яких якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже, ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат можливо лише за сукупності таких обставин: 1) сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 2) стороною подано заяву щодо таких судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачем у заяві про ухвалення додаткового судового рішення не зазначено про наявність поважних причин, через які наявні докази судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а саме: копії прибуткових касових ордерів: від 26.04.2021 № 2021/04-26 на суму 5000,00 грн.; від 16.07.2021 № 2021/07-16 на суму 3000,00 грн.; копія фіскального чека від 01.06.2021 на суму 53,00 грн.; копії трьох фіскальних чеків від 09.07.2021 на суму 35,00 грн. (марками), не були надані суду до закінчення розгляду справи. Відсутність у позивача станом на 30.07.2021 доказів усіх понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, не є поважною причиною, через яку суду не були подані ті докази понесених витрат, що були у позивача в наявності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги на суму: 5000,00+3000,00+158,00 = 8 158,00 грн., оскільки докази понесення позивачем цих витрат могли бути подані суду під час розгляду справи, але не були подані позивачем без поважних причин. Водночас, суд визнає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачасплаченої ним суми в розмірі 2 950,00 грн. за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується копією прибуткового касового ордера від 30.07.2021 № 2021/07-30 на суму 2950,00 грн., оскільки щодо цієї суми суд бере до уваги пояснення представника позивача, про відсутність доказів її сплати до закінчення розгляду справи. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial