Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство «Племптахорадгосп Броварський» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 26\~887 грн. 35 коп., а також понесені судові витрати в розмірі 1 600 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 11 травня 2016 року [PERSON] був прийнятий на роботу у публічне акціонерне товариство «Племптахорадгосп Броварський» (далі ПАТ «Племптахорадгосп Броварський») на посаду водія чергового автомобіля транспортного відділу. 04 січня 2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики, за яким останній отримав грошові кошти на суму - 29\~500 грн. 00 коп. Відповідно до пунктів 4.2, 5.1, 5.5, 5.6 договору позичальник зобовязався повернути позику не пізніше 25 грудня 2017 року та здійснювати щомісячно її погашення частинами до 25 числа за відповідним графіком. Взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення позики, відповідач [PERSON] належним чином не виконав. У лютому та березні 2017 року із заробітної плати відповідача відповідно до умов договору відраховано грошові кошти у розмірі 1\~554 грн. 41 коп. та 1\~058 грн. 24 коп. З 13 березня 2017 року [PERSON] на робочому місці не зявляється, про причини своєї відсутності не повідомляє. Сума заборгованості складає 26\~887 грн. 35 коп. З підстав стягнення боргу ПАТ «Племптахорадгосп Броварський» звернувся до суду із даним позовом. У судове засідання позивач публічне акціонерне товариство «Племптахорадгосп Броварський» свого представника не направив. 09 жовтня 2017 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Відповідно до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони по даній справі перебували у трудових відносинах. Наказом від 10 травня 2016 року [PERSON] з 11 травня 2017 року прийнято на посаду водія чергового автомобіля транспортного відділу ПАТ «Племптахорадгосп Броварський». Відповідно до пункту 2.2.58 Статуту ПАТ «Племптахорадгосп Броварський» з метою соціальної орієнтації товариство може надавати робітника та іншим громадянам безпроцентні позики, а також здійснювати страхування вказаних осіб. 04 січня 2017 року між ПАТ «Племптахорадгосп Броварський» та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі - 29\~500 грн. 00 коп. Відповідно до пунктів 4.2 й 5.1 договору позики позичальник зобовязується повернути позику не пізніше 25 грудня 2017 року. Повернення позики, наданої за цим договором, позичальник зобовязується здійснювати щомісячно до 25 числа частинами відповідно до визначеного графіку. Взяті на себе зобовязання щодо надання грошових коштів позикодавець ПАТ «Племптахорадгосп Броварський» виконав у повному обсязі, про що свідчить видатковий касовий ордер від 04 січня 2017 року, згідно із якого вбачається, що [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 29\~500 грн. 00 коп. Відповідач свого обовязку щодо повернення позики та щомісячного погашення її частинами не виконав. Станом на дату звернення позивача до суду розмір заборгованості складає 26\~887 грн. 35 коп. 16 та 31 березня 2017 року позивачем на адресу відповідача направлялися вимоги про сплату боргу за договором позики. Разом з тим, вказані вимоги залишені відповідачем без реагування. Пунктами 5.2 й 5.6 договору позики передбачено, що позика, надана за цим договором може бути повернена позичальником достроково. Позикодавець має право вимагати, а позичальник зобовязується достроково повернути позику у разі припинення трудових відносин між ним та позикодавцем. При цьому позичальник зобовязується повернути позику у повному обсязі не пізніше ніж за сім днів до звільнення та отримання трудової книжки. Згідно із статтями 526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено строк позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього України. Згідно із частиною першою статті 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки умови договору позики від 04 січня 2017 року виконані не були та відповідач порушив свої договірні зобовязання щодо належного та вчасного погашення боргу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved