Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 7358 гривень, та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] 13 березня 2012 року був укладений кредитний договір № 2539/856CLPS2, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 6 884 гривні 52 копійки, зі сплатою 36 процентів річних за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення 13 вересня 2014 року. 26 вересня 2012 року на підставі договору факторингу право вимоги по даному кредитному договору набуло товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Фінанс». 8 жовтня 2012 року аналогічний договір факторингу був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів». Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором № 2539/856CLPS2 на підставі договору факторингу від 08 травня 2015 року, що був укладений із товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до умов договору, відповідачка зобов'язувалася повернути кредит у визначені договором терміни відповідно до графіку повернення заборгованості. Однак [PERSON] не виконує належним чином умови договору щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим у неї утворилася непогашена заборгованість за кредитним договором, яка на даний час становить 7358 гривень, у тому числі: 6680 гривень 10 копійок - заборгованість за основною сумою боргу, 677 гривень 90 копійок - пеня. Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідачці було надано споживчий кредит строком на 30 місяців у розмірі 6884 гривень 52 копійки, зі сплатою 36 процентів річних за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення 13 вересня 2014 року, що підтверджується копіями заяви/анкети позичальника та кредитного договору № 2539/856CLPS2 від 13 березня 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] (а. с. 5-7). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник обов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 вищезгаданого кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Публічне акціонерне товариство «Платинум банк» передало право грошової вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнес Фінанс», яке в свою чергу відступило права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів». Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредес Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором № 130/4019CLPT2 на підставі договору факторингу від 08 травня 2015 року, що був укладений із товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується копією договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, та копіями листів № ФК/383 від 4 червня 2015 року та № 50-04-03/13663 від 08 червня 2015 року (а.с. 9-12). У відповідності до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачем до матеріалів справи не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що боржниця була належним чином повідомлена первинним кредитором про перехід прав у зобов'язанні до нового кредитора. З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про необгрунтованість та недоведеність позивачем позовних вимог, тому підстав для задоволення позову не вбачає.

Outcome: dismissed