Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заробітної плати, а саме заборгованості по заробітній платі в розмірі 44 712 грн. 00 коп., що складається з 14 812 грн. 00 коп. - щомісячні премії за травень-червень 2014 року, 11 500 грн. 00 коп. - премії з нагоди свят; 13 800 грн. 00 коп. - матеріальна допомога на оздоровлення; 4 600 грн. 00 коп. - матеріальна допомога в зв'язку із скрутним фінансовим становищем, та просив витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що згідно з наказом № 210к від 11 квітня 2012 року він був прийнятий на посаду начальника управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Так, між сторонами в усному порядку було досягнуто згоди щодо виплати позивачу щомісячної премії в розмірі 161 % посадового окладу, що складає 7406 грн. 00 коп. Наказом № 77к від 01 квітня 2013 року позивача було переведено на посаду начальника відділу договірної та претензійно-позовної роботи юридичного департаменту відповідача. Порушуючи умови чинного законодавства Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною не повідомило [PERSON] за два місяці про зміну умов праці в бік погіршення та в односторонньому порядку змінило розмір оплати праці. Внаслідок викладеного, позивачу не сплачено щомісячну премію за травень-червень 2014 року, що становить 14 812 грн. 16 листопада 2012 року між відповідачем та Професійною спілкою Державного підприємства «Укрекоресурси» укладено колективний договір на 2013-2015 роки, згідно положень якого адміністрація здійснює заохочення працівників підприємства відповідача у розмірі 50 % посадового окладу з нагоди: Нового року, Різдва Христового, Пасхи (Великодня), Всесвітнього дня охорони навколишнього природного середовища, Дня Конституції України та Дня Незалежності України. Проте, порушуючи умови колективного договору, відповідач не виплатив вказані заохочення з нагоди державних свят на загальну суму 11 500 грн. 00 коп. Крім того, п. 7.4 колективного договору передбачено, що адміністрація надає разову матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі двох посадових окладів при наданні працівникам підприємства частини щорічної основної відпустки, тривалістю не менше 14 календарних днів. Наказом № 93-в від 08 липня 2013 року [PERSON] було надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів, проте, не дотримуючись положень колективного договору, виплачено лише один посадовий оклад у розмірі 4 600 грн. 00 коп. Також, 24 червня 2014 року позивач подав заяву про надання відпустки тривалістю 24 календарні дні з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення. Згідно з наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною № 109-в від 02 липня 2014 року позивачу надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів, але при цьому не сплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в вигляді двох посадових окладів в розмірі 9 200 грн. 00 коп., що передбачено п. 7.4 колективного договору. Таким чином, заборгованість по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення відповідача складає 13 800 грн. 00 коп. Наказом № 100к від 25 квітня 2014 року «Про надання матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною» позивачу надано матеріальну допомогу в зв'язку із скрутним фінансовим становищем у розмірі одного посадового окладу. Разом з цим, станом на день подання позовної заяви, вказані кошти [PERSON] не сплачені. З підстав порушення Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною трудових прав позивача, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом. У судовому засіданні [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеному вище, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною Демещук П.О. позовні вимоги [PERSON] не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували у трудових відносинах. Наказом № 210к від 11 квітня 2012 року [PERSON] був прийнято на посаду начальника управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, що підтверджується записом № 17 у трудовій книжці позивача (а.с. 6-9). З матеріалів справи вбачається, що наказом № 77к від 01 квітня 2013 року позивача було переведено на посаду начальника відділу договірної та претензійно-позовної роботи юридичного департаменту відповідача. Наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною № 186к від 24 липня 2014 року [PERSON] відповідно до п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України звільнено з 18 серпня 2014 року за угодою сторін (а.с. 65). Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»). За змістом ст. 10, 13 Кодексу законів про працю України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін, зокрема, щодо нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Так, 16 листопада 2012 року між адміністрацією і Професійною спілкою Державного підприємства «Укрекоресурси» укладено колективний договір на 2013-2015 роки (а.с. 10-30). Згідно з умовами п.п. 7.4, 7.5, 7.15 колективного договору адміністрація: - надає разову матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі двох посадових окладів при наданні працівникам підприємства частини щорічної основної відпустки, тривалістю не менше 14 календарних днів; - надає матеріальну допомогу у розмірі, визначеному директором підприємства у кожному конкретному випадку, але не менше одного посадового окладу, у таких випадках: при народженні або усиновленні дитини з закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення одному з батьків, який працює на підприємстві; при одруженні працівника; на поховаження членів сім'ї (подружжя їх діти та батьки) працівника; на поховання працівника підприємтсва виплачується членам його сім'ї (подружжю або батькам пропорційно, у разі відсутності будь-кого із зазначених осіб, виплата проводиться одному із них за письмовою згодою інших; у зв'язку із скрутним фінансовим становищем або нещасними випадками, що сталися в сім'ї працівника з незалежним від нього обставини; для догляду за дитиною-інвалідом; на дітей одиноким матерям; для вирішення соціально-побутових питань; - здійснює заохочення працівників підприємства з нагоди: Нового року, Різдва Христового, Пасхи (Великодня), Всесвітнього дня охорони навколишнього природного середовища, Дня Конституції України та Дня Незалежності України у розмірі 50 % посадового окладу. Судом також з'ясовано, що наказом № 93-в від 08 липня 2013 року [PERSON] було надано частину щорічної основної відпустки з 15 липня по 28 липня 2013 року тривалістю 14 календарних днів за період роботи з 11 квітня 2013 року по 10 квітня 2014 року та виплачено лише один посадовий оклад (а.с. 31). 24 червня 2014 року [PERSON] подав заяву про надання йому відпуски тривалістю 24 календарних дні з 07 липня 2014 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 32). Наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною № 109-в від 02 липня 2014 року позивачу надано відпутку тривалістю 24 календарних дні з 07 липня по 30 липня 2014 року (а.с. 33). З резолюції керівника відповідача на заяві [PERSON] від 24 червня 2014 року вбачається, що питання надання позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення буде вирішено після затвердження фінансового плану підприємства. Проте матеріальна допомога на оздоровлення так виплачена й не була, хоча з листа щодо надання інформації від 15.12.2014 року та показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що іншим працівникам підприємства протягом 2014 року матеріальна допомога на оздоровлення виплачувалася. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на користь позивача матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 4 600 грн. -за 2013 рік та 9 200 грн. - матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014 рік. За змістом ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 2 ст. 97 Кодексу законів про працю України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зважаючи на викладене, позивачем не доведені його позовні вимоги щодо стягнення 161 % щомісячних премій за травень, червень2014 року, оскільки відсутні докази про її нарахування та зобов'язання відповідача на виплату такої. Підлягають відхиленню й позовні вимоги в частині стягнення премій у розмірі 50% відсотків від посадового окладу з нагоди свят, оскільки як було з'ясовано, такі премії виплачуються відповідно до умов колективного договору за наявності фінансового плану на рік. Проте і це не заперечується сторонами, фінансовий план на 2014 рік не приймався. Зазначені премії взагалі по підприємству в цілому не виплачувалися, що підтверджується інформаційним листом Державного підприємства «Укрекоресурси» від 15.12.2014 року. Це підтвердили й свідки, допитані в судовому засіданні. Судом також встановлено, що наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною № 100к від 25 квітня 2014 року [PERSON] мало бути надано матеріальну допомогу у зв'язку із скрутним матеріальним становищем у розмірі одного посадового окладу (а.с. 34). Разом з цим, 11 червня 2014 року Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною видано розпорядження № 49 «Про економію та недопущення втрат коштів», згідно з яким від начальників та головних бухгалтерів територіальних структурних підрозділів та виробничих комплексів підприємства, Центрального апарату підприємства вимагали забезпечити недопущення подання Адміністрації підприємства пропозицій та прийняття власних рішень щодо нарахування та виплати додаткової заробітної плати працівникам (надбавок, доплат, премій), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (матеріальних допомог). Так, наказом відповідача № 142к від 12 червня 2014 року вказаний вище наказ № 100к від 25 квітня 2014 року, враховуючи фінансовий стан підприємства, скасовано у зв'язку з відсутністю фінансового плану підприємства на 2014 рік (а.с. 84). Крім того відповідно до п. 7.5 колективного договору Державного підприємства «Укрекоресурси» адміністрація надає матеріальну допомогу у розмірі, визначеному директором підприємства, у кожному конкретному випадку. Враховуючи, що виплата щомісячної премії працівникам Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною ні колективним договором, ні іншими угодами не передбачена, й те, що належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що матеріальна допомога в зв'язку із скрутним матеріальним становищем, яка призначається у кожному конкретному випадку, та заохочення з нагоди державних свят дійсно були виплачені працівникам відповідача, суду не надано й судом не встановлено, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

Outcome: partial