Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] В поданому позові [PERSON] просить стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 25 грудня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2013 року шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини та її виховання, в звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Позивач надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 25 грудня 2010 року, який було зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 764. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2013 року шлюб укладений між позивачем та відповідачем розірвано. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Згідно із частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 184 СК України, а також майновий стан позивача, яка виховує малолітню дитину, суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати на користь позивача на утримання малолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 09 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини з 09 серпня 2017 року. Пунктом 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: partial