Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, посилаючись на те, що його донька [PERSON], [INFO] є інвалідом 2-ї групи, оскільки хворіє на психічне захворювання, є недієздатною та потребує сторонньої допомоги. Зокрема, через своє психічне захворювання вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує стороннього догляду, не здатна сама розписуватись в отриманні пенсії та допомоги. Також зазначав, що він являється інвалідом 2-ї групи загального захворювання, його сім`я складається з інвалідів, інших родичів крім дружини і дітей немає. Він отримував допомогу на доньку до досягнення нею 18 років. Для подальшого оформлення та отримання пенсії і соціальної допомоги, яка належить його доньці [PERSON], потрібно визнання її недієздатною в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, просила визнати [PERSON], [INFO] недієздатною. В судовому засіданні заявник вимоги підтримав, посилаючись на докази, наявні в справі та просив визнати [PERSON] недієздатною внаслідок хвороби з підстав, вказаних в заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівці ради в судовому засідання подану заяву про визнання особи недієздатною визнав уповному обсязі, не заперечував щодо її задоволення. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується відповідними свідоцтвом та посвідченням (а.с. 6, 7). [PERSON] проживає разом із заявником та з матір`ю, а також з трьома рідними братами у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» від 12 серпня 2014 року (а.с. 5). Відповідно до довідки диспансерного відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 11 липня 2014 року [PERSON], [INFO], яка проживає у [ADDRESS] визнано дитиною інвалідом й відповідно вона перебуває на «Д» обліку з приводу хронічного психічного захворювання з 2001 року (а.с. 9). Крім того, згідно із актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 389, проведеної за клопотанням заявника про призначення судово-психіатричної експертизи, [PERSON] на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі помірної розумової відсталості внаслідок органічного ураження ЦНС. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти своїх дій та керувати ними (а.с. 19-20). Таким чином, судом встановлено, що унаслідок хронічного стійкого психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим потребує постійного догляду, уваги та представництва в різних державних органах, громадських організаціях та товариствах, потребує захисту її прав та законних інтересів, для чого необхідно визнати її недієздатною. Відповідно до ст. 236, ч.3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, і подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно із ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, у зв'язку з чим заява [PERSON] про визнання особи недієздатною підлягає задоволенню.

Outcome: approved