Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] та його мати [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу квартири. У подальшому позовні вимоги тричі уточнювалися (а.с. 39-42, 145-148, 209-213). Остаточно позивачі просили суд про наступне: -визнання факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері [PERSON]; -визнання факту проживання позивачів разом з [PERSON] однією сімєю більше як пять років та визнання за ними права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]; -визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON]; -витребування спірної квартири, а в разі неможливості такого витребування - про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] вартості квартири в сумі 353\~724,00 грн. на користь позивачів. В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат [PERSON] позов підтримали повністю. [PERSON] суду пояснила, що її син [PERSON] доводиться двоюрідним братом [PERSON], яка померла 15.11.2012 року. Їй за життя належало право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. Також вона прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], якій належала інша ? частка спірної квартири. Позивач зазначала, що разом із сином доглядали спочатку тяжко хвору [PERSON], а пізніше [PERSON], яка хворіла на онкологічне захворювання і потребувала догляду. У звязку з цим вони постійно проживали у спірній квартирі з 2007 року і мали право спадкувати за законом у четверту чергу після смерті [PERSON]. Позивачі вважали, що [PERSON], який є племінником [PERSON], незаконно отримав свідоцтво про право на спадщину, оскільки його батько брат спадкодавця - живий. Відповідно [PERSON] не мав права відчужувати спірну квартиру 13.01.2015 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] Просили суд витребувати квартиру на їх користь від власника, якою в даний час є донька [PERSON] [PERSON], а в разі неможливості такого витребування - стягнути солідарно з усіх відповідачів на їх користь 353\~724,00 грн. вартості квартири. [PERSON] не заперечував проти встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON]. Всі інші позовні вимоги вважав безпідставними. Представник відповідача адвокат [PERSON] пояснила суду, що позивачі не прийняли спадщину у встановлений законом строк, неправдиво посилаються на факт нібито проживання ними разом зі спадкодавцем не менш як 5 років на час відкриття спадщини, хоча раніше [PERSON] вимагала відшкодування витрат на утримання і поховання спадкодавця, і таке відшкодування отримала. Представник відповідача вважала також, що [PERSON] та [PERSON] пропустили строк позовної давності, тому що з дня відкриття спадщини до дати звернення позивачів в суд пройшло більше 3-х років (заперечення, відзив, а.с. 105-107, 165-168). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позов не визнали. Їх представник адвокат [PERSON] суду пояснив, що факт прийняття спадщини [PERSON] після своєї матері належно підтверджується письмовим доказом довідкою з місця проживання, ніким не заперечується, отже підстав визнавати цей факт в судовому порядку немає. Докази, які надали позивачі на користь їх тривалого проживання однією сімєю з [PERSON], на думку представника, непереконливі, містять протиріччя, не відповідають їх позиції у справах, які вони ініціювали у попередні роки; жодних передбачених законом підстав для витребування квартири від добросовісних набувачів, якими є його клієнти, не існує. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 24.09.2016 року (а.с. 64). За клопотанням позивачів суд відстрочив їм сплату судового збору у повному обсязі до ухвалення рішення (а.с. 63). За клопотанням представника позивачів суд витребував спадкову справу після померлої 15.11.2012 року [PERSON] (а.с. 155) та залучив до участі у справі як відповідача [PERSON] (а.с. 154). Підготовче провадження у справі було закрито ухвалою суду від 26.04.2018 року (а.с. 217). Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: 15.11.2012 року померла [PERSON]. За життя їй належала квартира [ADDRESS] ? частка належала їй на підставі свідоцтва про право на житло, виданого керівником органу приватизації згідно з розпорядженням №4337 від 11.03.1994 року (а.с. 12) та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON]; іншу ? частку вона успадкувала після матері [PERSON], яка померла 26.03.2009 року. Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не отримала, але факт прийняття нею спадщини належно підтверджується довідкою про склад сімї та реєстрацію (а.с. 9, 10), з якої вбачається, що мати та донька проживали разом у [INFO]. Цей факт визнали відповідачі. Відповідно до частин 3 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї…Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, безспірним є той факт, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на всю квартиру [ADDRESS]. Підстав для задоволення вимоги про встановлення юридичного факту прийняття спадщини немає. 13 квітня 2013 року [PERSON] племінник спадкодавця звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини (а.с. 175). Позивачі у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини не звернулися, хоча надали суду документи про те, що наприкінці листопада 2012 року зверталися до приватного нотаріуса [PERSON], яка направляла запит до відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.17-18, 205-207). Відповідач [PERSON] не зміг надати нотаріусу всіх необхідних документів на підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем, тому у липні 2013 року він звернувся до Автозаводського районного суду з позовом до Кременчуцької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання за ним права власності на спірну квартиру. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.12.2013 року суд задовольнив його вимоги у повному обсязі (а.с. 19). Проте рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 4.11.2015 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та зазначене судове рішення скасоване в частині визнання за [PERSON] права власності на спірну квартиру. В частині встановлення факту родинних відносин рішення суду не оскаржувалось і залишено без змін (а.с. 20-21). У період до скасування рішення 13.01.2015 року [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину квартиру [ADDRESS] [PERSON] не отримував, оскільки набув право власності на неї на підставі рішення суду. Отже, позивачі заявили вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, яке [PERSON] ніколи не видавалося. Вирішуючи вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спірну квартиру за позивачами суд приймає до уваги наступне: Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що позивачі доглядали мати та доньку [PERSON], які тяжко хворіли і потребували допомоги. Задля цього позивачі переїхали у квартиру [PERSON] приблизно у 2006-2007 роках і виїхали з квартири вже після смерті спадкодавця [PERSON] на вимогу [PERSON] Проте суд ставиться до показань свідків критично. Так, їх показання не узгоджуються з іншим доказом, який надали суду позивачі актом, затвердженим ТОВ «Житлорембудсервіс» 19.06.2015 року №264, де зазначено, що [PERSON] проживала у спірній квартирі з 2008 року по 2012 рік, отже станом на день смерті спадкодавця 15.11.2012 року менш як пять років. Факт проживання [PERSON] у спірній квартирі акт взагалі не підтверджує. До речі, акт складено за участі допитаної в судовому засіданні як свідок [PERSON] Суд зауважує також, що будь-яких медичних документів, які б підтверджували, що [PERSON], яка померла 26.03.2009 року, тривалий час хворіла, потребувала догляду і такий догляд їй надавали позивачі, а не дочка [PERSON], суду не надано. [PERSON] справді страждала на тяжку хворобу, потребувала стороннього догляду, і догляд за нею здійснювала позивач [PERSON], що підтверджується належними доказами. Це тривало кілька місяців з серпня по листопад 2012 року. У липні 2014 року [PERSON] зверталася в суд з позовом до [PERSON] вимагала відшкодувати їй витрати на догляд і поховання спадкодавця, сплату комунальних послуг за квартиру та її ремонт. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.12.2015 року, яке набрало законної сили (а.с. 169-170), суд частково задовольнив позов, стягнувши на користь позивача 5\~816,59 грн. витрат на догляд та поховання і судові витрати. Зазначені кошти від [PERSON] позивач отримала 12.06.2015 року (а.с. 171). 27.02.2014 року [PERSON] звернулася в суд з новим позовом до [PERSON] просила суд визнати її спадкоємцем та визнати за нею право власності на 1/2 частку спірної квартири. У позові вона визнавала за відповідачем право на ? частку спадкової квартири, а в судовому засіданні 05.06.2014 року пояснила суду, що проживала у спірній квартирі з початку 2012 року. Отже, [PERSON] викладала обставини, відмінні від тих, на які посилається вона та свідки з її боку у цій справі. Суд встановив також, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], де вони зареєстровані, а [PERSON] також і постійно проживає. З огляду на зазначене суд не знаходить достовірних та достатніх доказів, які б переконливо доводили, що позивачі проживали у спірній квартирі разом зі спадкодавцем [PERSON] не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно судом не встановлено жодних підстав для задоволення позовних вимог про витребування квартири від законного власника [PERSON] або для солідарного стягнення з усіх відповідачів на користь позивача вартості спірної квартири. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Недоплачений позивачами судовий збір становить 1486,04 грн. (3\~537,24-1500,00 551,20), і підлягає стягненню з позивачів у державний бюджет в рівних частках по 743,02 грн. На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 263-265 ЦПК України,

Outcome: approved