Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

У серпні 2020 позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.08.2020. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що 02.09.2017 між сторонами у справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. За твердженням позивача, відповідач ухиляється від добровільного утримання сина, матеріальної допомоги не надає. Зазначене свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання батьками дитини. Позивач вважає, що сума аліментів у розмірі 2500,00 грн. щомісячно є достатнім розміром аліментів, які можуть бути сплачені відповідачем. Також позивач просила покласти судові витрати на відповідача. Позивач надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 02.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Матеріалами справи підтверджується, що дитина проживає на момент пред`явлення позову з позивачем. Позивач просить стягнути з відповідача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Водночас, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, було викладено у новій редакції статтю 184 СК України, яка надає одержувачу право отримання аліментів у твердій грошовій сумі не пов`язуючи це із відсутністю у платника аліментів постійної роботи або нерегулярністю чи мінливістю його доходу. У даному випадку спосіб стягнення аліментів було визначено позивачем, що узгоджується з вимогами ч.3 ст. 181 СК України. Водночас, згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідачем не було надано довідку про розмір його заробітної плати, разом з цим, доказів відсутності у відповідача іншого доходу відповідачем не надано. Враховуючи викладене, з метою забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, який знаходиться на утриманні позивача, з урахуванням обставин, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі 2500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.08.2020. В той же час, ч. 1 ст. 192 СК України гарантує право платника аліментів звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved