Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У серпні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування № 3942140 від 19.02.2014 року в розмірі 2589,13 грн., з яких: 995, 82 грн. неповернута сума кредиту; 645,15 грн. прострочені відсотки; 28,84 грн.- прострочена комісія за адміністрування кредиту; 919,32 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.На обгрунтування позову послався на те, що 19.02.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 3942140 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 995,82 грн. зі сплатою 30,00% річних. У звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань за договором станом на 23.08.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 2589,13 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання 20.09.2016 року, 12.10.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про розгляд справи у його відсутності. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 19.02.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 3942140 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання надати [PERSON] кредитний ліміт 995,82 грн. зі сплатою 30,00% річних, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі. Позивач взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав, що підтверджується меморіальним ордером № 9434137 від 10.03.2015 року. 05.06.2015 року [PERSON] позивачем направлялася вимога про дострокове виконання зобовязання за договором № 3942140 про встановлення ліміту кредитування від 19.02.2014 року, однак заборгованість за вказаним кредитним договором відповідачем не погашена. Згідно з розрахунком заборгованості по договору № 3942140 від 19.02.2014 року про встановлення ліміту кредитування станом на 23.08.2016 року сума заборгованості [PERSON] за договором про встановлення ліміту кредитування № 3942140 від 19.02.2014 року становить: 2589,13 грн., з яких: 995,82 грн. неповернута сума кредиту; 645,15 грн. прострочені відсотки; 28,84 грн. - прострочена комісія за адміністрування кредиту; 919,32 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.1.1,1.3, 1.13, 1.28, 1.29 договору № 3942140 від 19.02.2014 року, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки по рахунку №2625101496714 банк встановлює клієнту ліміт кредитування у розмірі визначеному заявою про вибір/зміну умови обслуговування рахунку та встановлення ліміту кредитування, яка є невідємною частиною договору. Ліміт кредитування встановлюється на строк до 14.02.2015 року, або до підії, яка зазначена у договорі. За користування кредитом, отриманого у межах поточної суми ліміту кредитування, клієнт сплачує банку 30,00% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитними правовідносинами клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню у розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п.1.13 цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором прирівнюються до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За таких обставин,

Outcome: approved