Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила припинити право власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/4 частину цієї квартири та перерахувати на користь [PERSON] компенсацію вартості цієї частки в розмірі 111036 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. В грудні 2015 року позивач звернулася до суду з заявою про перегляд зазначеного рішення у звязку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що державним реєстратором прав на нерухоме майно їй було відмовлено в державній реєстрації права власності на підставі вищевказаного рішення суду, оскільки на час його ухвалення власником спірної 1/4 частини квартири була не відповідач, а інша особа [PERSON]. Оскільки вказана обставина їй не була відома на час розгляду справи, позивач просить рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами скасувати, замінити первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON], ухвалити нове рішення, яким припинити право власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/4 частину цієї квартири, перерахувати на користь [PERSON] компенсацію вартості цієї частки в розмірі 111036 грн. та скасувати запис про право власності [PERSON] на 1/4 частину квартири. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] свою заяву підтримали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Суд, розглянувши заяву про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, приходить до висновку про необхідність скасування рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року та ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] за наступних підстав: Відповідно до частини 1 статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Як роз'яснено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини це, зокрема, юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, суд у своєму рішенні від 11 листопада 2015 року виходив з того, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], але їх спільне володіння та користування цим нерухомим майном є неможливим, а тому на підставі статей 358, 364 ЦК України право власності [PERSON] на 1/4 частину цього майно повинно бути припинено з визнанням права власності на зазначену частку за позивачем та перерахуванням на користь відповідача вартості цієї частки майна. Разом із тим, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.12.2015 року співвласником квартири [ADDRESS] поряд із позивачем є [PERSON] на підставі договору дарування від 11.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], якій на праві власності належить 1/4 частина цієї квартири. Таким чином, на момент ухвалення 11 листопада 2015 року рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська відповідач не була співвласником спірної квартири. Суд знаходить, що така обставина є нововиявленою у розумінінні статті 361 ЦПК України, оскільки вона містить фактичні дані (докази), які спростовують факти, покладені в основу рішення суду, і може вплинути на суть рішення у справі, але не була відома позивачу на час розгляду справи. Про дану обставину позивач дізналася отримавши рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 27038959 від 13.12.2015 року. Враховуючи, що відповідач у справі [PERSON] не є співвласником спірної квартири, суд вважає, що пред'явлення до неї позову про позбавлення права власності на частку в спірному майні є необґрунтованим. Випадки, коли позивач - співвласник майна може вимагати позбавлення права власності на частку майна інших співвласників, врегульовані статтею 365 ЦК України. Згідно з цією нормою право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що відповідачем за таким позовом може бути виключно співвласник майна, що перебуває у спільній частковій власності. Відповідно до частини 2 статті 365 ЦПК України \~розгляд заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Отже за змістом зазначеної норми перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні, під час якого суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Тобто під час розгляду заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд не вправі здійснювати заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. В даному випадку позивач не позбавлена права пред'явити позов до належного відповідача в загальному порядку. З урахуванням наведеного, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частину у спільному майні та визнання права власності на частину квартири задоволенню не підлягають.

Outcome: approved