Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У січні 2016 року позивач ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості в розмірі 53 500 гривень 74 копійки та судовий збір у розмірі 1 218 гривень 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те , що 20.04.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 500364857 , відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 46 092, грн. Відповідно до умов договору [PERSON]. зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] обумовлену останньому суму кредиту, однак, [PERSON], в свою чергу, зобов'язань за договором не виконав. Станом на 04.12.2015 року у [PERSON] наявна прострочена заборгованість: -за кредитом - 21 317,00 грн.; -за відсотками - 3,10 грн.; -по комісії - 26 180,64 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником свої обов'язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому зараховано неустойку. На 04.12.2015 р.. розмір неустойки становить: штраф - 6 000 грн. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем [PERSON] будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, що найменше на один календарний місяць, позивач ПАТ «Альфа Банк» має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу [PERSON] направлено Вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20.04.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500364857, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 46 092,8 грн. зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом строком до 22.04.2016 року (а.с.4-6). Відповідно до умов договору позичальник зобов'язувався повернути кредит банку в порядку та на умовах, визначених цим договором, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісії за дії банку, неустойку та інші платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту (а.с.7-8). Відповідно до положень частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона на може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав [PERSON] кредит, а останній не виконав своїх зобов'язань перед банком, через що станом на 04.12.2015 року у [PERSON] наявна прострочена заборгованість: -за кредитом - 21 317,00 грн.; -за відсотками - 3,10 грн.; -по комісії - 26 180,64 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником свої обов'язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому зараховано неустойку. На 04.12.2015 р.. розмір неустойки становить: штраф - 6 000 грн. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON], непогашенням заборгованості, останньому надіслана вимога № 106200-102 б/б від 17.12.2015 року про порушення зобов'язання за кредитним договором та запропоновано повернути у повному обсязі кредитні кошти (а.с. 13). Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказана вимога відповідачем була проігнорована. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язання зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 11 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання свого обов'язку щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунок заборгованості, здійснений позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі.

Outcome: approved