Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У січні 2014 р. позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 163/ПВ-03 від 25.12.2003 р., яка складає 216 628,68 грн., посилаючись на порушення позичальником умов договору. Позивач мотивує позов тим, що позичальник [PERSON] умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 25.12.2003 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 163/ПВ-03 в іноземній валюті, предметом якого стало надання позичальнику кредитної лінії з початковим лімітом кредитування 24 272, 00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 24.12.2008 р., процентна ставка встановлена у розмірі 14 % річних. За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банку», право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за договором кредиту. Станом на 13.12.2013 р. заборгованість за кредитним договором № 163/ПВ-03 від 25.12.2003 становить 216 628,68 грн., а саме: - заборгованість по тілу кредиту - 139 038,16 грн.; - заборгованість за відсотками - 77 590,53 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача в сумі 3 441,00 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved