Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та субєкта підприємницької діяльності [PERSON], в якому просив стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 46\~796,79 доларів США та 61\~127,19 грн. пені. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «»УкрСиббанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі банк) та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11170734000 (далі Кредитний договір) в розмірі 120 000 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 15.06.2018 року. В якості забезпечення зобовязання перед банком зі сторони відповідачів [PERSON] та субєкта підприємницької діяльності [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до яких вони взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору. Банк свої зобовязання перед відповідачами виконав в повному обсязі, останні ж порушили свої договірні зобовязання та ухиляються від їх виконання, у звязку з чим у них перед банком виникла заборгованість. Ухвалою суду від 10.10.2016 року провадження по справі в частині позовних вимог до субєкта підприємницької діяльності було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК. Сторони в судове засідання не прибули. Від представника позивача та відповідачки [PERSON] надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В минулих судових засіданнях відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнавав, вважав їх необґрунтованими, оскільки умови Кредитного договору є несправедливими. Зокрема, внаслідок коливання курсу валюти, курс долара виріс в декілька разів і відповідно збільшилась сума його боргу в еквіваленті до гривні. В минулих судових засіданнях відповідачка [PERSON] та її представник просили відмовити в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON], мотивуючи тим, що рішенням суду від 29.04.2016 року, яке набрало законної сили 10.05.2016 року, договір поруки, укладений між позивачем та відповідачкою [PERSON], був припинений. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 15.06.2007 року банк з однієї сторони та відповідач [PERSON] з другої уклали Кредитний договір, за умовами якого останньому було надано грошові кошти в сумі 120 000 доларів США, що на день укладення договору за курсом НБУ були еквівалентні 606\~000 грн., строком до 15.06.2018 року зі сплатою 13 % річних. За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязався повернути банку суму кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною договору (Додаток №1 до Кредитного договору), та сплачувати проценти з 01 по 15 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов договору на рахунок банку (п. 1.2.2., 1.3.4. Кредитного договору), використовувати кредит лише за цільовим призначенням, а саме на споживчі потреби (п. 1.4 Кредитного договору). За порушення кредитної дисципліни сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума заборгованості виражена у гривні та в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, за кожен день прострочення (яка перевищує 32 календарні дні), включаючи день погашення заборгованості, а також штраф у сумі 500 грн.(пункт 7.1. та 7.6. Кредитного договору). Відповідно до п. 4.9. та п. 5.3. Кредитного договору [PERSON] зобовязався достроково повернути наданий банком кредит та сплатити проценти, комісії в повному обсязі у разі порушення термінів повернення кредиту та/або процентів та/або комісій та за умови реалізації банком права вимоги на дострокове повернення кредиту, передбаченого розділом 11 Кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2015 року на адресу проживання [PERSON] була направлена письмова вимога про дострокове повернення кредитних коштів в повному обсязі з сумою нарахованих процентів, яка була отримана ним 16.05.2016 року. Перед укладенням кредитного договору відповідач [PERSON] був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту згідно вказаного Графіку він був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчать його підписи. Виконання умов Кредитного договору відповідачем [PERSON] було забезпечено договорами поруки за № 11170734000від 15.06.2007 року, укладеними між банком та відповідачами - субєктом підприємницької діяльності [PERSON] та [PERSON]Б, які взяли на себе солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність у разі неналежного виконання останньою зобовязань за кредитним договором. В частині позовних вимог до поручителя субєкта підприємницької діяльності [PERSON] провадження по справі було закрито. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.04.2016 року було визнано припиненою поруку за договором № 11170734000 від 15.06.2007 року, укладеним між\~ позивачем та відповідачкою [PERSON], з підстав зміни зобовязання позичальника без згоди поручителя. Вказане рішення суду позивачем не оскаржувалось в апеляційному порядку та 10.05.2016 року набрало законної сили. Відтак, підстав для задоволення заявлених позивачем вимог в частині стягнення кредитних коштів з відповідача [PERSON], як поручителя, суд не знаходить. В той же час, як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не виконав умови Кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків до нього та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. На день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 22.07.2015 року склала 46\~796, 79 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 1\~030\~533,69 грн., яка включає в себе: 41\~740 доларів США (919\~175,78 грн.) заборгованість за простроченим кредитом та 5\~056, 79 доларів США (111\~357, 90 грн.) заборгованість про простроченим процентам за користування кредитом, а також пеня 61\~127, 19 грн., яка включає в себе: 41\~991, 42 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 19\~135, 77 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості про процентам за користування кредитом. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що умови Кредитного договору несправедливі, суд не бере до уваги, оскільки в установленому законом порядку він його не оскаржував, а навпаки протягом декількох років справно сплачував кредитні кошти. Слід відмітити, що при укладанні договору, позичальник засвідчив і гарантував, що він має необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для його укладення та виконання, умови договору для нього є зрозумілими та обовязковими, він з ними погодився (в тому числі і з можливим ризиком девальвації курсу гривні до курсу долара США більше, ніж на 5 % у порівнянні з курсом гривні до долара США на дату укладання договору) і зобовязався їх виконувати. Таким чином, відповідач [PERSON], укладаючи Кредитний договір з банком, мав передбачити всі валютні ризики, в тому числі і те, що зміна курсу іноземної валюти кредиту відносно національної грошової одиниці може привести до значних збитків та погіршення його фінансового стану. Відтак, невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки будь-яких клопотань або доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи, від відповідачів не надходило. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині до відповідача [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають до задоволення. З відповідача [PERSON] також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial