Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON]звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], що помер 24 листопада 2004 року. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом. Однією з поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини указує її юридичну необізнаність. Батько за віком та станом здоровя потребував постійного стороннього догляду, вона та сестри [PERSON] і [PERSON] доглянули його до смерті, здійснили поховання, розпорядилися спадковим майном. Останні за усною домовленістю відмовилися від спадщини за заповітом на її користь, позивач у свою чергу звернулась до нотаріуса за місцем проживання у місті Суми, але у неї був відсутній правовстановлюючий документ на відоме спадкове майно у вигляді земельного паю розміром 3,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. За цієї обставини уважала що неможливо оформити спадщину. У 2017 році їй стало відомо, що спадщину можливо оформити, звернулася спочатку до Державного земельного кадастру та відділу Держгеокадастру у Краснопільському району, отримала довідкову інформацію, після чого звернулася до органу нотаріату, де отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій за пропуском строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, та підставними для задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач явку представника не забезпечив, згідно поданої заяви просив справу розглянути за його відсутності, позов визнає /ас 44/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що 24 листопада 2004 року у с. Барилівка Краснопільського району Сумської області помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 15 від 25 листопада 2004 року, місце державної реєстрації: виконком Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області/ копія ас 7/. На час відкриття спадщини 24 листопада 2004 року [PERSON] самотньо проживав за адресою реєстрації: с. Барилівка, вул. Шлях, буд.26 Краснопільського району Сумської області /ас 8/. За життя 06.03.2002 [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав все належне йому майно донькам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /копія ас 9/. Наявна спадкова маса складається з права на земельну частку /пай/ площею 3,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. «Мічуріна» на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області / копія ас 13-17/. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у редакції 2004 року, так як спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 01.01.2004. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом /копії ас 9-10/, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернулась. 31 липня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON]відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 24 листопада 2004 року [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас 18/. Відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, і мала намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], що помер 24 листопада 2004 року, і від неї як спадкоємець не відмовилась. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 49325720 та № 49325709 від 03.10.2017 після померлого 24 листопада 2004 року [PERSON] спадкові справи не заводилися, заповіт, посвідчений 06.03.2002 року Сіннівською сільською радою Краснопільського району Сумської області, є чинним /ас 32-34/. Належним відповідачем у даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої відкрилася спадщина та знаходиться наявне спадкове майно. Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд уважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після смерті [PERSON], що помер 24 листопада 2004 року, підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачу заяви про прийняття спадщини суд вважає надання їй строку тривалістю три місяці.

Outcome: approved