Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка була власником зазначеного домоволодіння. Після її смерті відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно. Вона та її сестри [PERSON] та [PERSON], - відповідачки по справі, є спадкоємцями першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Для оформлення спадщини вона звернулися до Другої Ржнятівської державної нотаріальної контори, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа власності на спадкове домоволодіння. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили суду заяви про розгляд у їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала частково, просить визнати за нею право власності на 2/3 частини спадкового майна та не заперечує проти визнання за відповідачкою [PERSON] права власності на 1/3 частину домоволодіння. Крім того, зазначила, що відповідачка [PERSON] на спадкове майно не претендує, спадщину після смерті батьків не прийняла, оскільки фактично проживала у селищі Рожнятів на час їх смерті. Відповідачка [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкового домоволодіння, а в решті право власності визнати за позивачкою. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. У селищі Перегніське по вул. Лесі Українки, 5 Рожнятівського району, Івано-Франківської області, знаходиться домоволодіння, яке складається із житлового будинку, криниці та огорожі, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ФОП [PERSON] (а. с. 8 - 11). 20 лютого 2018 року підтверджено, що технічні характеристики домоволодіння не змінились, реєстрація права власності на домоволодіння не проводилася, що підтверджується довідкою № 5 від 22 лютого 2018 року, виданою Івано - Франківським обласним бюро технічної інвентаризації (а. с. 12). Власниками вказаного домоволодіння були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією сторінок з будинкової книги (а. с. 13-15). [PERSON] та [PERSON] були батьками позивачки та відповідачів, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про одруження (а. с. 6, 7, 33). [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла його дружина [PERSON], мати сторін, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а. с. 4, 5). На день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копією довідки № 5572/02-24 від 02 жовтня 2018 року, виданої Перегніською селищною радою (а. с. 28). Відповідачка [PERSON] є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, що підтверджується довідкою № 2367 від 20 листопада 2018 року, виданою Управління соціального захисту населення Рожнятівскої РДА (а. с. 38). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 5 у селищі Перегніське. Оскільки спадкодавець померла до вступу у дію ЦК України, то щодо спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом ст. ст. 525, 526 названого кодексу, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 529 цього кодексу, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття, а за змістом статті 549 цього ж кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналізуючи надані позивачкою письмові докази судом встановлено, що [PERSON] була власником спірного спадкового домоволодіння. Позивачка та відповідачка [PERSON] належним чином прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки на час смерті спадкодавця проживали разом з нею у спадковому домоволодінні та вступили у фактичне володіння спадковим майном. Спір між сторонами з приводу спадкового майна відсутній. Відповідачка [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадщині в користь позивачки, спадщину у встановленому порядку не прийняла. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці та відповідачці [PERSON] відмовлено у зв'язку з відсутністю документа власності на спадкове майно, що підтверджується листом нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори № 287/02-14 від 17 жовтня 2018 року (а. с. 17). Отже у позасудовому порядку свої спадкові права сторони захистити не можуть, а тому право власності на спадкове майно за ними необхідно визнати рішенням суду.

Outcome: approved