Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

у серпні 2015 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - ГУПФ України) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 p. № 2262-ХІІ. Пенсію відповідачу було призначено на підставі матеріалів, наданих уповноваженим структурним підрозділом Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України. Основний розмір пенсії відповідача був обчислений на підставі грошового атестату №001010 від 09.06.09 року та додатку до нього, і становив 2350,36 грн. 07.07.10 р. від фінансово - економічного департаменту Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до ГУПФ України в м. Києві надійшли нові документи щодо зміни грошового забезпечення відповідача на день звільнення зі служби. За таких обставин, після проведення перерахунку пенсії згідно нового додатку до грошового атестату, розмір пенсії відповідача становить 2250,32 грн., тобто розмір пенсії зменшився, а саме 2350,36 грн. - 2250,32 грн. = 100,04 грн. щомісячно у зв'язку з чим виникла переплата пенсії за період з 16.06.2009 року по 31.07.2010 року в сумі 1350,54 грн. Представник позивача вважає, що відповідачем отримано завищений розмір пенсійних виплат в сумі 1350,54 грн., що підлягає поверненню до ГУПФ України в м. Києві. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] незаконного отримані кошти в сумі 1350, 54 грн. на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 p. № 2262-ХІІ. Пенсію відповідачу було призначено на підставі матеріалів, наданих уповноваженим структурним підрозділом Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України. Основний розмір пенсії відповідача був обчислений на підставі грошового атестату №001010 від 09.06.09 року та додатку до нього, і становив 2350,36 грн. 07.07.10 р. від фінансово - економічного департаменту Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до ГУ ПФ України в м. Києві надійшли нові документи щодо зміни грошового забезпечення відповідача на день звільнення зі служби. ГУ ПФУ в м. Києві листом від 21.08.2015 року №17373/08 повідомило відповідача про наявність переплати йому пенсії у період з 16.06.2009 року по 31.07.2010 року у розмірі 1350,54 грн., однак, в даному листі не зазначена причина такої переплати (а.с.14-15). Згідно з нормою ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що переплата пенсії відповідачу виникла внаслідок програмної (рахункової) помилки, що призвело до зміни розміру грошового забезпечення [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд вважає, що ГУ ПФУ в м. Києві не доведено, що відповідач набув майно та зберіг його за рахунок позивача без достатньої правової підстави, внаслідок чого зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти. Крім того, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ст.1215 ЦК України, зі змісту якої вбачається, що надмірно виплачені суми, у тому числі пенсії, повинні бути повернені, якщо їх виплата стала результатом рахункової помилки (наявність якої має бути доведена позивачем) або несумлінності одержувача. Таким чином, характер правовідносин, які виникли між сторонами, виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ГУ ПФУ в м. Києві у задоволенні його позову. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.1212, 1215 ЦК України,

Outcome: dismissed