Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона є студенткою КЗ «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради, денної форми навчання, за спеціалізацією «Сестринська справа», державної форми фінансування, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач добровільно брати участь в утриманні [PERSON] відмовляється. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON]. на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання - 30.06.2019 року. Ухвалою суду від 07.09.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалю суду від 04.10.2018 року було відкладено до спливу терміну для подання відповідачем відзиву на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка від 24.09.2018 року про отримання позовної заяви з копіями доданих до неї документів та ухвали про відкриття провадження від 07.09.2018 року, що міститься в матеріалах справи. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. За відсутності клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, у відповідності до ч.ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Зі згоди позивача, яка заявою не заперечувала проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.07.2000 року. Згідно довідки №352 від 07.08.2018 року [PERSON] дійсно навчається в КЗ «Бериславський медичний коледж» Херсонської обласної ради на денній формі навчання, за спеціалізацією «Сестринська справа», державної форми фінансування. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року №6-186ц14, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, викладена правова позиція щодо стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, відповідно до якої правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчатися, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов'язаний утримувати дочку до закінчення нею навчання (але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років), незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів, але такої допомоги не надає, не може бути визнаний неспроможним сплачувати аліменти, оскільки за станом здоров'я та віком є працездатним, суд дійшов висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище позивача, яка не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, витрати, придбання продуктів харчування, матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а саме з [PERSON], з урахуванням ч. 1 ст. 182 СК України, на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved