Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У січні 2015 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява заступника прокурора Шевченківського району м.Києва (Позивач) до Київської міської ради (Відповідач1, КМР), [PERSON] (Відповідач2) про визнання недійсними та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що під час проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства, встановлено, що 20.07.2009р. між КМР та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до даного договору КМР передає, а [PERSON] приймає в оренду земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], площею 0,0801 га, кадастровий номер [NUMBER] строком на 25 років. Вказаний договір укладено на підставі рішення КМР від 19.02.2009р.№ 115/1170 «Про передачу земельної ділянки громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS]». Позивач вважає, що рішення КМР прийняте, а договір оренди земельної ділянки укладений з порушенням чинного законодавства, у зв'язку з чим рішення має бути визнане незаконним, а державний акт - недійсним. Так, позивач зазначає, що спірна земельна ділянка знаходиться в Центральному історичному ареалі міста, археологічному заповіднику, археологічній охоронній зоні та зоні охоронюваного ландшафту (рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів №920 від 16.07.1979р. та розпорядження Київської міської державної адміністрації №979 від 17.05.2002р.). Вказане підтверджується висновком Головного управління охорони культурної спадщини КМДА (лист від 23.08.2007 №6378), Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА від 05.10.2007р. №19-1170. З посиланням на норми Земельного кодексу України та інших нормативних актів позивач вказує, що спірна земельна ділянка знаходиться на землях природно-заповідного фонду, а КМР з порушенням норм чинного законодавства видало [PERSON] дану земельну ділянку для будівництва, оскільки не проведена обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки, не розроблено та не затверджено містобудівну документацію, а саме: детальний план території на вказану ділянку. У зв'язку з цим позивач просив: -визнати незаконним та скасувати рішення КМР від 19.02.2009 №115\\1170 «Про передачу земельної ділянки громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS]; -визнати недійсним договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,08 га, кадастровий номер [NUMBER], укладений 20.07.2009 між Київською міською радою та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. і зареєстрований у реєстрі за № 581, зареєстрований 23.07.2009 за №91-6-00860 у книзі записів державної реєстрації договорів; -стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Маліновської В.М. від 05.02.2015р. відкрито провадження у вказаній справі (а.с.27). 21.04.2015р. Прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва Воробйовим В.В. подано копію кадастрової справи, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.41-129). В судовому засіданні представник Позивача - прокурор Ковтуцький М.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання своїх представників не направили, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, Відповідач-1 (КМР) через канцелярію суду 04.03.2015р. подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача (а.с 31). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.07.2009р. між Київською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди, відповідно до якого КМР передає, а [PERSON] приймає в оренду земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], площею 0,0801 га, кадастровий номер [NUMBER] строком на 25 років (а.с.10-12.) Вказаний договір укладено на підставі рішення КМР від 19.02.2009р.№ 115/1170 «Про передачу земельної ділянки громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS]». (а.с.16-17). Разом з тим, судом встановлено, що вказана земельна ділянка знаходиться в Центральному історичному ареалі міста, археологічному заповіднику, археологічній охоронній зоні та зоні охоронюваного ландшафту, що підтверджується висновком Головного управління охорони культурної спадщини КМДА (а.с.20-21). Відповідно до ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Згідно п. 4 ст.150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення. Зі змісту ст.54 Земельного кодексу вбачається, навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Як вбачається з матеріалів справи КМР видала [PERSON] спірну ділянку для будівництва, що підтверджується рішенням Київської міської ради від 19.02.2009 ( а.с.16-17). Відповідно до ч.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції місцевих рад віднесені повноваження вирішення питань відповідно до законодавства щодо регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» у межах зон охорони пам'яток забороняється містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини. Як вбачається з листа головного управління хорони культурної спадщини № 6378 від 23.08.2007 року, який приєднаний до матеріалів справи, вказаний орган культурної спадщини не заперечує [PERSON] проти відведення земельної ділянки для будівницва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] (а.с. 20-21). Також, в матеріалах справи міститься лист державної служби з питань національної культурної спадщини № 22-2160\\35 від 30.08.2007 року з якого вбачається, що Управління охорони пам'яток історії, культури та історичного середовища, й Інституту археології Національної академії наук України, погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 112). Відповідно до п.3 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. За ч.6 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць підлягають обов'язковій державній експертизі. В п.3 ст.83 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення спірних правовідносин) зазначено, що земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність. Відповідно до ст.9 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Київська міська рада виходячи з положень ст.9 Земельного кодексу України, п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. При цьому, до матеріалів справи було долучено кадастрову справу № 7501 про передачу громадянці [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] з якої вбачається, що в 1998 та 2001 роках відповідач зверталася до органів державної влади та місцевого самоврядування з заяви про надання їй земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для будівництва житлового будинку у порядку згідно з діючим законодавством та надано ряд відповідей щодо не заперечення відповідачці у наданні вказаної земельної ділянки. (а.с. 41-169) Разом з тим, в матеріалах кадастрової справи містяться фактично позитивні висновки: головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 07-0734-В щодо використання земельної ділянки, наявних містобудівних обмежень та умов, які мають враховуватись при затвердженні проекту відведення земельної ділянки (а.с. 89-90); київської міської санепідемстанції № 2332 від 16.11.2007р. щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову(а.с.100-101); державного управління екологічної безпеки в м.Києві з яких вбачається, що земельна ділянка придатна для будівництва, експлуатації та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] А також, як вбачається з матеріалів вищевказаної кадастрової справи у квітні місяці 2009 року виконана перевірка та прийомка вишукувальних геодезичних робіт зі складання договору оренди земельної ділянки, яка передається громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] про що був складений відповідний акт, в якому вказано, що технічна документація зі складання договору оренди земельної ділянки, яка передається громадянці [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] виконана «добре» (а.с. 122). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, Позивачем в позовній заяві,а представником Позивача в судовому засіданні не наведено переконливих доводів, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рішення КМР від 19.02.2009р. №115/1170 є незаконним, а договір оренди від 20.07.2009 р. було укладено з порушенням вимог чинного законодавства, які б могли стати підставою для визнання його недійсним. З урахуванням наведеного у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог На підставі викладеного,

Outcome: dismissed