Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 27 липня 2001 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Із червня 2010 року вона та відповідач подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Домовленості про розмір коштів на утримання сина між сторонами не досягнуто, оскільки відповідач постійно змінює своє бачення на розмір аліментів на дитину, тому вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд задовольнити його, визначити розмір аліментів на сина сторін [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі вставленого законом прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на їхнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 липня 2001 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, 21 лютого 2012 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає на даний час разом із матір`ю. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON] згоден сплачувати аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у визначеному законом розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік визначено,\~що прожитковий\~мінімум у\~2020\~році на місяць на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2218 грн., з 1 липня 2318 грн., з 1 грудня 2395 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON] , суд враховує, що визначений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на день ухвалення судом рішення становить 2218 грн. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] , а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved