Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку в сумі 15\~000,00 грн. та 5\~000,00 грн. моральної шкоди. У подальшому [PERSON] позовні вимоги збільшив ( а.с. 83, 93-95) і просив суд про наступне: - визнати його замість [PERSON] стороною правочину договору купівлі-продажу жіночої норкової шуби від 31 серпня 2014 року; - розірвати цей договір та стягнути з [PERSON] 15\~000,00 грн. подвійну суму завдатку, пеню 155\~250,00 грн., 3% річних в сумі 425,34 грн., втрати від інфляції 4\~543,50 грн., а також 5\~000,00 грн. моральної шкоди. [PERSON] та його представник [PERSON] суду пояснили таке: 31 серпня 2014 року з метою покращити складні стосунки з дружиною відповідачкою [PERSON], позивач запропонував їй приміряти шубу в магазині «ОСКАР», з власником якого він домовився про купівлю шуби у розстрочку. Позивач хоча і сплатив 5\~500,00 грн. за шубу у присутності дружини, насправді тоді ще не визначився остаточно, кому подарує шубу дружині, чи інший жінці, з якою підтримував близькі стосунки. У жовтні 2014 року він сплатив ще 2\~000,00 грн. за шубу, а 10 грудня 2014 року дізнався, що шубу забрала його дружина, доплативши залишок коштів у розмірі 10\~000,00 грн. Позивач стверджував, що гроші на шубу йому позичив знайомий [PERSON], а належним покупцем у договорі купівлі-продажу шуби має бути він, а не [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, моральну шкоду обгрунтував тим, що через неправомірну поведінку відповідача [PERSON] він не подарував своїй дівчині обіцяний новорічний подарунок, із-за чого між ними виник конфлікт. Окрім того, порушення відповідачем його прав споживача спричинило йому душевні страждання. Відповідачі позов не визнали. Так, [PERSON] та його представник [PERSON] суду пояснили, що про придбання шуби у розстрочку домовлялася через спільних знайомих дружина позивача. 31.08.2014 року подружжя разом були у магазині «Оскар», вибирали шубу для [PERSON] і сплатили частину коштів 5\~500,00 грн. Напередодні 30.08.2014 року вони також разом купили в магазині куртку для [PERSON] за 950,00 грн. [PERSON] підтвердив також, що у жовтні 2014 року [PERSON] сплатив за шубу 2\~000,00 грн., а решту коштів 10\~000,00 грн. сплатила [PERSON] 10 грудня 2014 року. Відповідач [PERSON] пояснила, що вона та позивач перебували у шлюбі до 25 червня 2015 року; мають малолітню дитину. У серпні 2014 року вони проживали разом і мали спільний бюджет. 30.08.2014 року вони з позивачем купили для неї в магазині «Оскар» куртку за 950,00 грн., а 31.08.2014 року вибрали для неї норкову шубу. Вона попередньо домовилася про оплату шуби у розстрочку. У її присутності чоловік зняв гроші з банківської картки та сплатив їх у касу магазину. Про намір подарувати цю шубу іншій жінці чоловік їй не повідомляв. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив наступне: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07.08.2010 року по 25.06.2015 року; мають малолітню доньку Злату, [INFO]. Певний період часу перед розірванням шлюбу між сторонами існували складні стосунки; періодично вони вдавалися до спроб зберегти сім»ю. Так, у серпні 2014 року подружжя [PERSON] знову проживали разом, вели спільне господарство. На користь цього, зокрема, свідчить той факт, що 30 серпня 2014 року подружжя у магазині «Оскар» придбали куртку для [PERSON] Оплату куртки здійснив [PERSON] з банківської картки, на якій накопичувались гроші державної допомоги при народженні дитини; чек [PERSON] зберігав у себе і надав як доказ в судовому засіданні. Наступного дня 31.08.2014 року сторони вирішили придбати в магазині «Оскар» жіночу шубу для [PERSON] за 17\~500,00 грн. Попередньо [PERSON] через знайомих домовилася про оплату шуби частками, що підтверджує власник магазину [PERSON] У цей же день [PERSON] зняв кошти з банківської карти та сплатив їх до каси магазину. Сторони не заперечували, що разом вибирали шубу, знімали кошти у банкоматі, розраховувалися у магазині. Письмовий договір купівлі-продажу було укладено з [PERSON] (а.с. 37), свій екземпляр якого [PERSON] отримала у магазині через кілька днів після того, як його підписав [PERSON] 13 жовтня 2014 року [PERSON] сплатив ще 2\~000,00 грн. за шубу, а 10 грудня 2014 року залишок у 10\~000,00 грн. сплатила [PERSON] і забрала шубу, що підтверджується, зокрема, товарним чеком, роздруківкою камер відеоспостереження магазину( а.с. 38-70). Відповідно до статті 570 Цивільного Кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( статт 655 ЦК України). Згідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Жіноча норкова шуба, яка є предметом спору, придбавалася для [PERSON], коли вона та позивач перебували у шлюбі. Незважаючи на складності у стосунках, вони намагалися зберегти сім»ю і у серпні 2014 року проживали спільно. Пояснення [PERSON] про це узгоджуються з іншими встановленими судом обставинами, у той час як пояснення [PERSON], навпаки, їм не відповідають. Так, належних доказів про те, що гроші в загальній сумі 7\~500,00 грн., які [PERSON] сплатив за шубу, йому позичив знайомий [PERSON], суду не надано письмовий договір позики між ними не укладався. Сам по собі факт поповнення карткового рахунку позивача [PERSON] на суму, що значно перевищує внесені за шубу у той день кошти, не підтверджує факт укладення договору позики. «Письмові пояснення» від імені [PERSON], надані суду [PERSON], також належно цей факт не підтверджують; про допит [PERSON] як свідка позивач не заявляв. Підстав вважати, що кошти в сумі 5\~500,00 грн., сплачені за шубу 31 серпня 2014 року, були завдатком, немає, оскільки згідно договору купівлі-продажу шуби це була частина коштів за товар. Немає підстав вважати, що відповідач [PERSON] набув ці кошти без достатньої правової підстави. У задоволенні решти позовних вимог суд також відмовляє через їх безпідставність. У відповідності до статей 84 та 88 ЦПК України з позивача слід стягнути у державний бюджет недоплачений судовий збір в сумі 1 602,18 грн. та на користь відповідача [PERSON] витрати, понесені останнім на оплату правової допомоги в сумі 2\~000,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України, -

Outcome: approved