Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У січні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя не склалось через різні погляди на життя. Сторони спільного господарства не введуть, мають окремий бюджет, та позивач вважає, що збереження сім'є неможливим, у зв'язку з чим звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. 23.05.2018 позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 36). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с. 31). 21.05.2018 до суду надійшла повторна заява відповідача про зупинення провадження у справі, у зв'язку з надання часу для примирення та просить розглядати дане клопотання у його відсутність (а.с. 33). Відповідно до вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження по справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Однак, суд вважає за необхідне відмовити відповідачу у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що відповідно до розписки йому було відомо про дану справу ще з 18.02.2017 (а.с. 13), а отже, у відповідача було достатньо часу для примирення з позивачем. Так, суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 16.07.2011 укладено шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1637 (а.с. 5). У вказаному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 640 грн.(а.с. 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved