Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У січні 2019 р. позивач звернулася до суду з позовом до КП «Міський тролейбус» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позову зазначила, що з 2013 року по 2016 рік вона працювала на підприємстві відповідача, кондуктором громадського транспорту. 10.02.2014 р. під час виконання трудових обов`язків з нею стався нещасний випадок. 10.02.2014 року о 05-17 год. вона пройшла передрейсовий медичний огляд у медичного працівника Депо № 1, [PERSON] , та о 05-20 год. виїхала на тролейбусі № 625 по маршруту № 9 згідно з графіком роботи, затвердженим начальником Депо № 1 від 30.12.2013 р., та займалася обілечуванням пасажирів. Проїжджаючи зупинку «Криворізький комбінат хлібопродуктів» вона сиділа на сидінні, рахувала гроші та записувала дані в шляховий лист. Приблизно о 09-30 год. на розвороті відбулися несподівані бічні поштовхи тролейбусу. При цьому її коліна за інерцією похитнулись вліво та вправо, після чого вона відчула біль в правому коліні. Після закінчення робочого часу, вдома вона відчула себе погано та о 17-50 год. звернулась в КЗ «Криворізька міська лікарня № 8 «ДОР», де їй було встановлено діагноз: часткове пошкодження внутрішнього меніска правого колінного суглобу. 21.10.2014 р. комісією з розслідування нещасного випадку було складено акт у якому в п. 8 вказано, що до настання нещасного випадку призвела експлуатація тролейбусу № 625, ЗИУ-9, випуску 1992 року, зав. № 2632, а вина позивача у нещасному випадку відсутня. Оглядом МСЕК від 10.12.2014 р., їй вперше встановлено 10 % втрати професійної працездатності. Також оглядами МСЕК від 13.01.2016 р., 13.12.2017 р. та 09.01.2019 р. їй встановлено 10% втрати працездатності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві. У зв`язку з отриманою травмою її життя зазнало суттєвих змін. Її постійно турбує біль у коліні, не дає спокійно відпочивати, стан здоров`я не поліпшується, що викликає страждання та переживання. Вона постійно змушена проходити курси лікування. Вона докладає додаткові зусилля для організації свого життя. Просить стягнути з відповідача 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідач - Комунальне підприємство «Міський тролейбус»відзив на позов не надало. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з копією трудової книжки, позивач [PERSON] працювала в період з 28.03.2013 року по 28.02.2016 року в Комунальному підприємстві «Міський тролейбус» (а.с. 7-9). 10.02.2014 року, приблизно о 09-30 год., з вини відповідача, внаслідок нещасного випадку, [PERSON] отримала травму у вигляді: часткове пошкодження внутрішнього меніска правого колінного суглобу. Комісія з розслідування нещасного випадку, ознайомившись з матеріалами розслідування, висновками медичних закладів, визнала нещасний випадок з [PERSON] таким, що пов`язаний з виробництвом, про що складається акт за формою Н-1 ( а.с. 10-12). Внаслідок зазначеного нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, [PERSON] 10.12.2014 року пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією, де їй вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 10 % а.с. 13). [PERSON] 13.01.2016 р, 13.12.2017 р. та 09.01.2019 р їй встановлено 10% втрати професійної працездатності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві ( а.с. 13,14,15). Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України). Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер. Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України). За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи те, що нещасний випадок стався під час перебування у трудових відносинах [PERSON] з КП «Міський тролейбус», а отже, наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, з урахуванням глибини та тривалості її моральних страждань, яких вона зазнала внаслідок трудового каліцтва, (постанова Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 212/7907/16-ц) та при визначенні суми моральної шкоди суд застосовує принцип розумності і справедливості. Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер ушкоджень потерпілого, відсутність вини потерпілого в нещасному випадку та тяжкість страждань [PERSON] .. Тому враховуючи викладене та роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, глибину та ступінь моральних страждань позивача, яких вона зазнала та зазнає в результаті трудового каліцтва, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди в сумі 15 000 грн.. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати - 768,40 грн. судового збору, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial