Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У своєму позові [PERSON] посилалася на те, що 14 грудня 2017 року близько 08 год. 10 хв. в місті Дніпрі на перехресті вул. Гоголя та вул. Паторжинського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21043, н/з АЕ 2784АО, під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування № АК/3795491, укладеним між Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Дніпрі та філією ПрАТ «УПСК». 18 грудня 2017 року позивач звернулася до ДФ ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту від 21 травня 2018 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 83511,40 грн. Згідно із звітом № 32/12/17 від 11 січня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Лексус склала 300784,07 грн. Таким чином, розмір невідшкодованої шкоди становить 217272,67 грн. Також позивачем були понесені витрати на проведення оцінки понесених збитків у розмірі 1200 грн., а також витрати на проведення дефектування автомобіля у розмірі 1200 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21043, н/з перебував у розпорядження Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, а [PERSON] перебував з ним у трудових відносинах. 31 січня 2018 року діяльність Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі було припинено у звязку з реорганізацією шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача 217272,67 грн. в рахунок відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2400 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення оцінки нанесених збитків та проведення дефектування автомобіля, а також 2196,73 грн. сплачений позивачем судовий збір (а.с.1-2). Представник позивача надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача надала до суду заяву, у якій підтримала свої заперечення викладені у відзиві на позов (а.с.61). Також представником відповідача було надано відзив, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не довела, чому саме управління має відшкодовувати завдану шкоду [PERSON], так як не доведено факту саме безпосередніх своїх трудових (службових) обовязків останнього (а.с.63-65). У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] 14 грудня 2017 року о 08 годині 12 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д/н [NUMBER], під час руху на регульованому перехресті вул. Гоголя та вул. Паторжинського в м. Дніпрі, виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався на зелений сигнал світлофора. Своїми діями [PERSON] порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у справі № 201/12/18, якою [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 6). Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2017 року є преюдиційними і доведенню не підлягають. Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВВС № 034968, власником автомобіля Лексус, реєстраційний номер [NUMBER], є позивач [PERSON] (а.с. 4). Згідно із звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу № 32/12/17, складеного СПД [PERSON] 11 січня 2018 року, вартість відновлювального ремонту складає 300784,07 грн. (а.с.13-22). Витрати позивача на проведення оцінки матеріальної шкоди склали 1200 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.39), а також позивач понесла витрати на дефектовку автомобіля у розмірі 1200 грн. (а.с.40-41). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21043, р/н АЕ2784О застрахована згідно із полісом № АК/3795491 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПрАТ «УПСК», страхувальник Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі (а.с.7). Згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 08 листопада 2017 року «Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» 31 січня 2018 року діяльність Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі було припинено у звязку з реорганізацією шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 18 грудня 2017 року позивач звернулася до ПрАТ «УПСК» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8), а у подальшому 02 березня 2018 року із заявою про страхове відшкодування (а.с.10). Згідно із довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 21 травня 2018 року позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 83100,99 грн. (а.с.12). Розмір страхового відшкодування, перерахованого страховиком\~Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ПрАТ «УПСК», не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого автомобіля [PERSON] За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.\~81\~ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Згідно із письмовими поясненнями [PERSON] від 14 грудня 2017 року, які він надав працівникам поліції після дорожньо-транспортної пригоди, останній працює у Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Дніпрі (а.с.42). У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, поданого до ПрАТ «УПСК» 14 грудня 2017 року, зазначений водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON], а також у додатках до повідомлення зазначені наказ про прийняття водія на роботу, наказ про закріплення водія за автомобілем, посвідчення водія (а.с.43). Указане свідчить про те, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем. В свою ж чергу представник відповідача не надав будь-яких доказів, що [PERSON] в той день не виконував своїх трудових обовязків. З огляду на викладене, оскільки внаслідок неправомірних винних дій працівника відповідача, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, майну позивача було завдано шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а шкода в заявленому обсязі підлягає відшкодуванню відповідачем. За викладених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved