Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У серпні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2014 р. з відповідача на його користь стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 22224,01 грн., незважаючи на те, що згідно письмової розписки відповідача від 29.05.2013 р., останнім було гарантовано виплатити позивачу матеріальну та моральну шкоду, завдану з вини відповідача внаслідок ДТП 29.05.2013 р. строком до 25.05.2013 р. Проте, лише 21.12.2017 р. відповідач відшкодував йому 22148,00 грн., що менше за визначену судом суму. Позивач зазначив, що несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем завдало йому моральної шкоди, яка виразилась у втраті душевного спокою, позивач багато часу витрачав на слідчі органи, прокуратуру, підготовкою документів до суду, а також до Дарницького ДВС м. Києва та Кам`янець-Подільського міського ВДВС ГУЮ у Хмельницькій обл., тому розцінює завдану моральну шкоду в розмірі 6500,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, проси їх задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення; відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог законодавства, з заявами, чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2013 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. [NUMBER] , який знаходився в оренді згідно Договору оренди від 26.04.2013 року та під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2013 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 306 грн. та 425 грн. відповідно. Відповідно до розписки від 25.06.2013 року [PERSON] зобов`язався виплатити [PERSON] матеріальну та моральну шкоду за ДТП, яке трапилось по його вині 29.05.2014 року на автомобілі «Деу Ланос», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2014 р. позов [PERSON] задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 21980, 41 грн. та судовий збір в розмірі 243, 60 грн. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також встановлено, що відповідачем 21.12.2017 р. відшкодовано позивачу матеріальну шкоди в розмірі 22148,00 грн., що підтвердив в судовому засідання і представник позивача, проте впродовж часу з 26.04.2013 р. по 21.12.2017 р. відповідачем моральна шкода позивачу не відшкодована. Крім того, позивачем на адресу надсилались листи-вимоги про сплату моральної шкоди, як відповідачем залишені без уваги. Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригоди відбулась з вини відповідача та завдала позивачу моральних страждань; тривале невиконання рішення суду та взяті відповідачем на себе зобов`язання по розписці від 29.05.2013 р. теж завдали позивачу моральних страждань, оскільки останній був змушений витрачати час на звернення до відповідача, правоохоронних органів та до суду, за захистом своїх прав. При цьому суд, вирішуючи питання про грошову компенсацію за нанесені моральні страждання, виходить зі ступеню вини відповідача, характеру та тривалості страждань позивача, та вважає, що сума коштів в розмірі 6500 грн. буде достатнім відшкодуванням, яке в свою чергу відповідатиме розумності та справедливості. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141, ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідач на користь позивача необхідно стягнути 1762,00 грн. судового збору,

Outcome: approved