Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування рішення. В обгрунтування позову зазначивши, що він працює у Акціонерному товаристві «Українська залізниця» на посаді начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки. 21.07.2020 останній отримав повідомлення від 15.07.2020 (ЦПК № 430) про скорочення його посади відповідно до п.1.ст.40 КЗпП України, що підготовлено на підставі рішення правління AT «Укрзалізниця» від 14.05.2020 (протокол № \~ \~ \~ \~Ц-45/43), рішення наглядової ради AT «Укрзалізниця» від 25.05.2020 (протокол № А-10/16-20) та змін до штатного розпису апарату управління AT «Укрзалізниця» від 30.06.2020 № 91. Виходячи з тексту зазначеного повідомлення, посаду, яку обіймає позивач, скорочено у зв`язку із ліквідацією всього Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця». На підставі викладеного, просив суд визнати незаконними дії відповідача щодо направлення йому повідомлення від 15.07.2020 (ЦПК № 430) про скорочення посади, визнати незаконним та скасувати рішення правління AT «Укрзалізниця» від 14.05.2020 (протокол № Ц-45/43), визнати незаконним та скасувати рішення наглядової ради AT «Укрзалізниця» від 25.05.2020 (протокол № А-10/16-20). Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду\~від 20\~жовтня 2020\~року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради АТ «Укрзалізниця» від 14.05.2020 (протокол №Ц-45/43) та вимоги про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради АТ «Укрзалізниця» від 25.05.2020 (протокол №А-10/16-20) закрито. 26 жовтня 2020 року позовні вимоги в частині визнання незаконними дії відповідача щодо направлення Повідомлення від 15.07.2020 (ЦПК №430) про скорочення посади розглянуто по суті та ухвалено рішення. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Степова О.В. надала до суду відзив, в якому зазначила, що [PERSON] переведений на посаду начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки на підставі наказу АТ «Укрзалізниця» від 27.02.2020 №382/ос. Позивач повідомлений про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки та скорочення посади, яку він обіймає, шляхом вручення повідомлення. Одночасно з врученням повідомлення, позивачу запропоновано для переведення посада юрисконсульта 2 категорії відділу договірної роботи Юридщичної служби регіональної філії «Придніпровська залізниця». На даний час позивач не звільнений та продовжує працювати на посаді начальника. Також зазначила, що вимога про визнання незаконними дій Товариства щодо направлення позивачу повідомлення про скорочення посади є похідною вимогою від вимог про визнання незаконними та скасування рішень правління та наглядової ради. Спір щодо оскарження рішення правління АТ «Укрзалізниця», як органу правління акціонерного товариства, має характер корпоративного спору і підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. На підставі викладеного, відповідач просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що 14.05.2020 на засіданні правління AT «Укрзалізниця» прийняті рішення щодо погодження ліквідації Департаменту економічної та інформаційної безпеки та утворення Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки. Наглядовою радою Товариства на засіданні 25.05.2020 прийняті остаточні рішення щодо ліквідації Департаменту економічної та інформаційної безпеки та утворення Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки. Враховуючи зазначені рішення органів управління Товариства, які діяли у межах повноважень, визначених Статутом AT «Укрзалізниця», позивач повідомлений про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» та скорочення посади, яку обіймає, шляхом вручення повідомлення від 21.07.2020 № ЦПК-430. Одночасно з врученням повідомлення від 21.07.2020 № ЦПК-430 [PERSON] запропонована для переведення посада юрисконсульта 2 категорії відділу договірної роботи Юридичної служби регіональної філії «Придніпровська залізниця». На даний час, повивач з роботи не звільнений та продовжує працювати на посаді начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки на підставі наказу AT «Укрзалізниця». Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 4 передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, особа може звернутися до суду за захистом свого права у разі ного порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом. Наразі, як вже зазначалося вище, позивач з роботи не звільнений. Він продовжує працювати на посаді начальника Дніпровського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки, а тому, твердження позивача щодо наявності в діях Товариства порушення його права на працю є безпідставним та передчасним. Позивачу 21.07.2020 дійсно вручене повідомлення від 21.07.2020 № ЦПК-430 про ліквідацію його посади, майбутнє вивільнення відповідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та одночасно запропоновано для переведення посаду юрисконсульта 2 категорії відділу договірної роботи Юридичної служби регіональної філії «Придніпровська залізниця». 22.07.2020 позивачем наданий лист, яким він підтвердив надання йому для ознайомлення повідомлення від 21.07.2020 № ЦПК-430. Кодекс законів про працю України передбачає ряд процедур та дій, які послідовно має вчинити роботодавець. Зокрема, попередити працівника персонально про майбутнє вивільнення не менше чим за два місяці (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України); визначити та врахувати (за наявності) переважне право працівника на залишення на роботі (ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України); одночасно з попередженням про вивільнення, запропонувати працівнику іншу роботу (ч.3 ст. 49-2 КЗпП України); погодити звільнення працівника з первинною профспілковою організацією, членом якої є працівник (ст. 43 КЗпП України); виплата вихідної допомоги (ст. 44 КЗпП України); видання наказу про звільнення працівника, видача трудової книжки, проведення повного розрахунку тощо. Наразі, свої позовні вимоги про визнання незаконними дій AT «Укрзалізниця» щодо направлення позивачу повідомлення від 15.04.2020 № ЦПК-430 про скорочення його посади, позивач обгрунтовує тим, що у Товариства відсутні підстави для скорочення його посади, а також заперечує факт ліквідації Департаменту економічної та інформаційної безпеки. Цим самим останній прямо протирічить іншим доводам позовної заяви, де стверджує про прийняття правлінням та Наглядовою Радою рішень про таку ліквідацію, які [PERSON] безпосередньо оскаржує. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо визнання незаконних дії АТ «Укрзалізниця» щодо направлення [PERSON] повідомленням від 15.07.2020 ЦПК№430 про скорочення посади. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат з урахуванням результату розгляду справи, судові витрит слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed