Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його тітка - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно. 02.09.2016 позивач через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєрової А.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою від 02.09.2016 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Крім того, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що [PERSON] заповідано 1/2 частина квартири, з яких уже видано 1/3 частину квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також, 26.09.2016 позивач звернувся через свого представника до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєрової А.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Водночас, постановою від 26.09.2016 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що позивачем не були надані документи, які б підтвердили родинні відносини позивача з його померлою тіткою. Однак, позивач зазначає, що у нього наявні усі підстави, передбачені чинним законодавством України, на спадкування за законом, з урахуванням чого, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за [PERSON], яка померла [INFO], а саме на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою, занесеною до журналу судового засіданні від 10.10.2017, [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмові пояснення, відповідно до яких просить ухвалити рішення на підставі поданих стороною доказів та на підставі чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника Київської міської ради. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечив щодо заявлених вимог [PERSON], подав заяву, відповідно до якої заявив про відмову від спадкового майна в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], а саме на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, допитавши свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія [INFO], актовий запис №72. (а.с. 86) Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З матеріалів спадкової справи №9/2016, направленої на запит суду, вбачається, що [PERSON] було складено Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г., зареєстрованим в реєстрі за №1341, відповідно до якого 1/2 частини квартири №16, що розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] заповіла [PERSON] (а.с. 100) Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєровою А.М. відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Підставою для відмови зазначено те, що позивачем не надано правовстановлюючий документ на ім'я померлої на частину квартири, отриманою [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину. Також, у постанові зазначено, що згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г., за реєстровим №1341, [PERSON] заповідано 1/2 частину квартири, з яких уже видано 1/3 частину квартири по Свідоцтву про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анцифєровою А.М. за реєстровим №1239. (а.с. 132) Також, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєровою А.М. відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документів, які б підтвердили родинні відносини з померлою. (а.с. 130) Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Так, з матеріалів спадкової справи №9/2016 вбачається, що позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1239. В свою чергу, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. (а.с. 126) Водночас, з матеріалів спадкової справи №9/2016 вбачається, що на 2/3 частини квартири [ADDRESS] не видавалося ні Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, ні Свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно зі ст. 1277 ЦК України, в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об'єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Таким чином, у випадку неприйняття спадкоємцями спадщини чи у випадку відсутності у померлої особи спадкоємців саме орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини має право претендувати на об'єкти спадкування. Водночас, позивач, зазначивши в якості відповідача орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини - територіальну громаду в особі Київської міської ради, не врахував те, що в матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] №16 від 01.04.2016, якою останній приймає спадкове майно після смерті [PERSON] У судовому засіданні, яке відбулося 10.10.2017, судом роз'яснювалося позивачу в особі його представника право на заміну неналежного відповідача Київську міську раду на належного відповідача [PERSON], однак, сторона позивача заперечила щодо заміни відповідача, у зв'язку з чим [PERSON] було залучено до участі у справі в якості третьої особи. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Таким чином, належним відповідачем у справі [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування є [PERSON], а не Київська міська рада, яка залучається до участі у справі як територіальна громада, якій належить право на спадкування майна у разі відсутності спадкоємців. Судом не приймається до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки по суті ці показання не мають юридичного значення для розгляду даної справи. Отже, зважаючи на те, що Київська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі та

Outcome: dismissed