Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

У січні 2019 р. АТ КБ «Приватбанк» (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23 лютого 2008 р. Позовні вимоги мотивовані тим, що в зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором щодо повернення кредиту, сплаті процентів за користування кредитом та комісії за користування кредитом станом на 04.05.2014 р. за нею наявна заборгованість на загальну суму 7 993,19 грн., що складається із заборгованості за кредитом. [INFO] [PERSON] померла та її спадкоємцем є [PERSON] . У зв`язку з чим, вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 31 січня 2019 року, копії якої направлені учасникам справи. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність в разі його неявки в судове засідання. Щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місяця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києва. Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, та одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 23 лютого 2008 р. між сторонами ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, у формі Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, за умовами якого відповідач 23 лютого 2008 р. отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим строком повернення, що відпадає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському caйті, та з якими відповідач ознайомлена під час написання такої заяви, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.7 «Умов та правил надання банків послуг» власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Пунктом 6.6 «Умов та правил надання банків послуг» визначено, що у разі невиконання зобов`язань да договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту та оплати винагороди банку. [INFO] позичальник [PERSON] померла. [PERSON] постійно проживав з [PERSON] , що підтверджується даними з паспортів вказаних осіб, де зазначена їх адреса реєстрації [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 статті 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Так, 30.09.2014 АТ «КБ «ПриватБанк» було направлено на адресу Шостої Київської державної нотаріальної контори претензію кредитора. 08.10.2014 позивачем отримано відповідь з Шостої Київської державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ «КБ «ПриватБанк». 15.07.2018 позивачем було направлено на адресу спадкоємця [PERSON] лист-претензію з приводу добровільної сплати заборгованості, однак будь-яких дій з даного приводу не виконано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів до яких позичальник [PERSON] приєдналась, то станом на 04.05.2014 р. за нею обліковується прострочена заборгованість на загальну суму 7 993,19 грн., що складається із заборгованості за кредитом. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Враховуючи, що відповідачем порушено передбачений договором б/н від 23 лютого 2008 р. порядок погашення заборгованості за кредитом, позовні вимоги в частині стягнення в примусовому порядку з відповідача, як спадкоємця позичальника, заборгованості, підлягають задоволенню. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 921 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved