Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У січні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог Національний банк України про зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 4 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (змінило свої найменування на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») укладено кредитний договір № 014/0095-23/60056, відповідно до якого відповідач надав позивачу в кредит 30 600 доларів США. Разом з тим, будь-яких доказів передачі вказаних коштів позивачу, конвертації цих коштів у національну грошову одиницю немає. 29 серпня 215 року позивач звернувся до відповідача із заявою, де просив: 1. повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам, якщо передавались то направити правові підстави такої передачі. 2. надати таку інформацію: - сума погашеного кредиту; - сума нарахованих відсотків (комісії); - сума сплачених відсотків (комісії); - сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій. - сальдо розрахунків на дату надання інформації. 3. надати Положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату підписання спірного правочину (04 квітня 2008 року) 4. підтвердити повноваження особи,яка підписала кредитний договір № 014/0095- 23/60056 від 04 квітня 2008 року від імені банку. 5. повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США в сумі 30 600 доларів США від позичальника через ваш банк на купівлю української гривні. Якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США то прошу вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісії і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти. 6. Повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 30 600 доларів США кредитних коштів 7. Надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень та/або заяви на видачу готівки на оплату 30 600 доларів США від 4 квітня 2008 року. На вказану заяву позивач отримав письмову відмову, оскільки вказана інформація є банківською таємницею. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив визнати таку бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати надати витребовувану інформацію. Ухвалою суду від 28 березня 2016 року позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною залишені без розгляду. До судового засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача надав письмові заперечення. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи у судовому засідання позов не визнала, надала письмові заперечення, відповідно до котрих відповідачем правомірно було відмовлено у наданні інформації [PERSON], який звернувся із заявою про надання інформації до банку, оскільки він не був уповноважений [PERSON] на отримання такої інформації, яка є банківською таємницею. Заслухавши пояснення представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 4 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (змінило свої найменування на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») укладено кредитний договір № 014/0095-23/60056, відповідно до якого відповідач надав позивачу в кредит 30 600 доларів США (а.с. 7-10). 29 серпня 215 року [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до відповідача із заявою, де просив: 1. повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам, якщо передавались то направити правові підстави такої передачі. 2. надати таку інформацію: - сума погашеного кредиту; - сума нарахованих відсотків (комісії); - сума сплачених відсотків (комісії); - сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій. - сальдо розрахунків на дату надання інформації. 3. надати Положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату підписання спірного правочину (04 квітня 2008 року) 4. підтвердити повноваження особи,яка підписала кредитний договір № 014/0095- 23/60056 від 04 квітня 2008 року від імені банку. 5. повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США в сумі 30 600 доларів США від позичальника через ваш банк на купівлю української гривні. Якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США то прошу вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісії і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти. 6. Повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 30 600 доларів США кредитних коштів 7. Надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень та/або заяви на видачу готівки на оплату 30 600 доларів США від 4 квітня 2008 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків. Банк зобов'язаний на постійній основі розміщувати на веб-сайті банку актуалізовану інформацію про власників істотної участі у банку в обсязі, визначеному Національним банком України. Згідно з ч. 3 ст. 61 вказаного Закону банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю. Статтею 62 вказаного Закону передбачаються випадки розкриття банком інформації щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками. Зокрема, така інформація розкривається банком на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи (п. 1 ч. 1 ст. 62). Крім того, вимоги до захисту, зберігання, використання та розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, визначені Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 (далі - Правила № 267). Порядок та межі розкриття банками інформації, що містить банківську таємницю, визначені розділом 3 Правил № 267. Відповідно до пункту 3.1 Правил № 267 письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Письмовий запит (дозвіл) юридичної особи - клієнта банку має бути підписаний керівником або вповноваженою ним особою та скріплений печаткою юридичної особи. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. Пунктом 3.2 Правил № 267 передбачено, що банки зобов'язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду. Отже, враховуючи вимоги чинного банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України, відповідач повинен забезпечувати захист інформації, що становить банківську таємницю. Відповідно до ст. 1003 ЦК України у довіреності мають бути чітко визначені конкретні юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Оскільки, довіреність позивача [PERSON] (довірителя), посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 555 від 18.04.2012 р., не уповноважувала представника позивача [PERSON] як повіреного одержувати інформацію, що містить банківську таємницю [PERSON] та строк довіреності сплинув 18 квітня 2015 року, відповідачем 4 вересня 2015 року було відмовлено представнику позивача [PERSON] на отримання інформації за заявою від 29 серпня 2015 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, заява [PERSON] в інтересах [PERSON] на отримання інформації від відповідача, подана не повноважною особою, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed