Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

у серпні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати неправомірними дій відповідача по проведенню державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.03.1993 між ним та [PERSON] укладено шлюб, у період якого придбано за спільні кошти квартиру [ADDRESS] , яку зареєстровано за дружиною на підставі свідоцтва про право власності. У зазначеній квартирі здійснювався ремонт та проводилося перепланування, що призвело до змінення площі та кількості кімнат. 07.05.2007 шлюбні відносини розірвано. Під час розгляду справи про поділ майна, позивачу стало відомо, що квартиру продано [PERSON] без його згоди на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2004, який здійснювався на підставі довідки-характеристики №971930 від 24.11.2004, виданої відповідачем. У подальшому 23.08.2006 квартиру продано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Продаж здійснено на підставі довідки-характеристики від 14.08.2006 №1182896. Позивач зазначає, що вказані довідки видані відповідачем з порушенням встановлених правил, а саме, відсутність відомостей про самовільну перебудову та відмітку про наявність чи відсутність дозвільних документів щодо вчинених перепланувань. Листом відповідач повідомив, що технічна інвентаризація вказаної квартири не проводилась. Вказана дія є передумовою здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. За відсутності даних технічної інвентаризації, протиправним є здійснення відповідачем державної реєстрації права власності на квартиру. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.08.2018 позовну заяву залишено без руху з підстав наявності недоліків (а.с. 9). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2018 позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 13). Постановою Київського апеляційного суду від 14.02.2019 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2018 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 30-33, 35-36). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2019 відкрито провадження по справі (а.с.64). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2019 зупинено провадження по справі для передання на вирішення заяви про відвід головуючому судді Ул`яновської О.В. (а.с. 76). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Марко Я.Р. від 29.05.2019 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді (а.с. 80-82). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2019 провадження по справі поновлено. Позивачу повернуто сплачену суму судового збору (а.с. 84, 84-а). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.09.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 89). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13.06.2000 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] площею 34-А, загальною площею 88,30 кв.м. (а.с. 50). 22.06.2000 право приватної власності на квартиру зареєстровано в БТІ. Наданий позивачем технічний паспорт містить аналогічні виміри житлової та загальної площі квартири (а.с. 53). Відповідно до висновку №1839 КНДІСЕ від 14.06.2002 обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що у приміщенні виконано демонтаж та влаштування перегородок, покриття підлоги та обличкування стелі та стін гіпсокартонними листами, прокладено електропроводку. Вартість виконаних робіт становить 10796 грн. 40 коп. (а.с. 58-63). 15.12.2004 зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу відчужено на користь [PERSON] . У договорі зазначено, що загальна площа квартири становить 88,30 кв.м., житлова площа 44,40 кв.м., квартира має 3 кімнати (а.с. 51). Пунктом 7 договору визначено, що відповідно до відомостей, викладених у довідці-характеристиці, виданої Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна під № [NUMBER] від 24.11.2004, вартість квартири, що відчужується, становить 80997 грн. 25 коп. 23.08.2006 на підставі договору купівлі-продажу, квартиру [ADDRESS] продано на користь [PERSON] Загальна площа квартири становить 88,30 кв.м., житлова площа 44,40 кв.м., квартира складається з 3 кімнат. Пунктом 2.3 договору визначено, що вартість вказаної квартири за даними Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (довідка від 14.08.2006 за №1182896) складає 72241 грн. 45 коп. (а.с. 52). Листом Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 26.08.2016 повідомив про відсутність в бюро інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] (а.с. 57). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, зареєстроване наказом в Міністерстві юстиції України 7/5 від 07.02.2002 (в редакції спірного періоду) обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб та ін. Реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та на які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти (п. 1.6 Положення). У порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведено позовних вимог, на які посилається в позовній заяві, зокрема, неправомірності видачі відповідачем довідки-характеристики на квартиру. Судом не встановлено, що при проведенні ремонтних робіт у квартирі у 2001-2003 р. змінено кількість житлових кімнат, житлову та загальну площі квартири та невідповідність реальних вимірів майна у довідці-характеристиці БТІ. Надані суду документи містять відомості того, що житлова площа квартири до продажу та під час здійснення продажу складає 44,40 кв.м., загальна площа-88,80 кв.м., квартира складається з трьох кімнат. Доказів зміни вказаних площ суду надано не було. Таких доказів не встановлено під час розгляду справи. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed