Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 27 липня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 32000 доларів США в позику строком до 27 січня 2019 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 27 липня 2018 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 32000 доларів США боргу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 32000 доларів США в позику строком до 27 січня 2019 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав [PERSON] боргову розписку від 27 липня 2018 року (а.с. 8). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики від 27 липня 2018 року [PERSON] має повернути [PERSON] 32000 доларів США до 27 січня 2019 року. У розписці зобов`язання визначено у доларах США. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 32000 доларів США боргу. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 7910 гривень 53 копійки.

Outcome: approved