Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 27.08.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №500957853, за умовами якого позивач зобовязується надати відповідачеві кредит у сумі 36402,66 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором та додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав кредит відповідачу у розмірі 36402,66 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Однак, у порушення умов договору відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 36002,68 грн., за відсотками 1901,22 грн. та по комісії 3227,31 грн. На підставі цього ПАТ «Альфа - Банк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 41131,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 36002,68 грн., заборгованість по відсоткам 1901,22 грн., заборгованість по комісії 3227,31 грн. та судовий збір 411,31 грн. У вересні 2015р. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа - Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, зазначаючи наступне. Пунктом 2.4 кредитного договору передбачений порядок надання кредиту, а саме кредит надається шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок 29099500457600, відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк». Пуктом 2.5 кредитного договору передбачений порядок повернення кредиту, а саме рахунок 29090500957853. На підставі Банківської ліцензії на здійснення кредитних операцій банк має право видавати кредит готівковою національною валютою тільки з поточного рахунку клієнта. Зазначив, що видача та погашення кредиту в готівковій національній валюті можно виключно з використанням поточного рахунку клієнта, відкритого йому в установі банку на підставі договору банківського рахунку відповідно до положень глави 72 ЦК України. Поточними рахунками клієнта, згідно Плану рахунків в банках України, затвердженому Постановою правління НБУ №280 від 17.06.2004Р. та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 26.07.2004р. за №919/9518 є рахунки 2620, що признані для обліку коштів клієнта. Разом з тим, банк для видачі та повернення суми кредиту позичальником використовує рахунки №29099500457600 та №29090500957853, що взагалі суперечить діючому законодавству України. Вказав, що вказані вище рахунки 2909…. Призначені лише для внутрішньобанківського обліку, ці рахунки відкривається банками для власних потреб і на власний розсуд і до зберігання коштів позичальника не мають жодного стосунку. Згідно «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» банк відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу вкладні рахунки. Договорів на обслуговування рахунків №29099500457600 та №29090500957853 між банком та позичальником не укладалося, вказані рахунки не є рахунками клієнта. Відтак банк не мав права на використання аналітичних внутрішньобанківських рахунків на приймання від фізичних осіб готівки національної валюти на рахунки, відмінні від поточного, оскільки це є грубим порушенням Генеральної ліцензії банку, Інструкції про касові операції в банках України та Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України. Таким чином, зазначив, що п. 2.4 та п. 2.5 кредитного договору, яким передбачено порядок надання та порядок повернення кредитних коштів по кредитному договору суперечить встановленому чинним законодавством порядку повернення отриманих кредитів, порядку здійснення касових операцій з готівкою національною валютою, порядку відображення операцій з готівкою національною валютою в бухгалтерському обліку, і є недійсним, оскільки не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Просив визнати в частині п.2.4., 2.5, 2.8.1 недійсним кредитний договір з моменту укладення від 27.08.2014 року №500957853, укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа банк». Надалі позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати повністю кредитний договір №500957853 від 27.08.2014 укладений між позивачем та нею недійсним в цілому з огляду на те, що умовами кредитного договору та п.2.1. договору передбачено сума кредиту у розмірі 36402,66 грн., вона, як позичальник кредиту, за кредитним договором №500957853 від 27.08.2014 року гроші в сумі 36402,66 грн. не отримала, тому вважає,що відповідач не виконав своїх зобовязань, щодо видачі позичальнику кредитних коштів в національній валюті та не виконав предмету договору. Представник позивача за основним позовом [PERSON]В.у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що 27.08.2014 року між сторонами був укладений кредитний договір згідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 36402,66 гривень в безготівковій формі, згідно договору в погашення іншого кредиту саме за письмовою заявкою [PERSON]. В порушення вимог договору відповідачка своїх зобовязань з повернення заборгованих кредитних коштів не виконала , в результаті чого станом на 24.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі -36002,68 грн., за відсотками 1901,22 грн. та по комісії -3227,31 грн. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі наведеного просив позовні вимоги по первісному позову - задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення, бо вони є безпідставними та не ґрунтуються на законі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з неї заборгованості за кредитом не визнала просила відмовити в їх задоволенні, вказувала на те, що особисто в руки вона грошові кошти в сумі 36402,66 гривень не отримувала, чим вважає, було порушено її право. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Альфа - банк», про визнання кредитного договору недійсним у повному обсязі, який вона виклала у останній редакції підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON], який діє за довіреністю в режимі відео конференції позовні вимоги ПАТ «Альфа банк» до [PERSON] не визнав та зазначив, що ПАТ «Альфа банк» відносно [PERSON] не виконав умов договору. [PERSON] грошових коштів в сумі 36402,66 грн. по кредитному договору від 27.08.2014 року № 500957853 не отримувала, ті фінансові операції , які були зроблені перерахуванням грошей з одного банківського рахунку на іншій рахунок банку є незаконними,представник позивача за основним позовом [PERSON] не надав в суді доказів отримання [PERSON] грошей у сумі 36402,66 гривень, прибуткові та видаткові касові документи по даному договору відсутні, у звязку з чим просив в задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа банк» відмовити. Підтримав зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Альфа банк» у останній редакції та просив визнати кредитний договір недійсним з викладених у зустрічному позові обставин. Суд розглядає позовні вимоги [PERSON] викладенні в останній редакції про визнання кредитного договору недійсним, так як вони поглинають первинні позовні вимоги та є збільшеними. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, а у зустрічних позовних вимогах [PERSON] до ПАТ «Альфа банк», про визнання договору недійсним суд відмовляє. Частиною1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за статтею 1055 ЦК України має укладатися у письмовій формі. Судом встановлено, що 27.08.2014 року між сторонами справи був укладений кредитний договір №500957853, за умовами якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит в сумі 36402,66 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користуванням кредиту в розмірі 15,99% річних (фіксована). Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 28.08.2019 року .Згідно п. 2.4 кредитного договору, кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитом №500457600 від 10.02.2014р., на рахунок №29099500457600, що відкритий позичальнику [PERSON] у ПАТ «Альфа банк», суми грошових коштів в розмірі 36402,66 грн. Згідно п.2.8. за управлінням кредитом сплачується комісійна винагорода за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й день користування кредитом 1,29% від суми кредиту, яка розраховується від суми кредиту, зазначеної в п. 2.1. розділу 1 цього договору та сплачується позичальником щомісячно за кожний день користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невідємною частиною. (а.с.3-7) Згідно письмового клопотання [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» від 27.08.2014 року вбачається, що [PERSON] мала в ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500457600 від 10.02.2014 року та звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» з питанням оформлення нового кредиту в сумі 36402,66 гривні для погашення заборгованості за кредитним договором № 500457600 строком на 60 місяців. Також просила, у випадку наявності переплати за кредитом , наданим їй згідно з Договором № 500457600 від 10.02.2014 року, після повного погашення перерахувати залишок коштів з рахунку № 29099500457600 в ПАТ «Альфа-Банк», на рахунок № 29090500957853 відкритий згідно Договору № 500957853 від 27.08.2014 року, укладеним із Банком. (а.с.105) Згідно Анкети-Заяви [PERSON] оформила отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів», умова кредитування Продукт «Реструкторизація» та підписала документи 27.08.2014 року (а.с.106) 28.08.2014 року [PERSON] підписала Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного Договору № 500457600 від 10.02.2014 року (а.с.107) Згідно виписки по особовим рахункам з 27.08.2014 року по 24.06.2015 року [PERSON] було ПАТ «Альфа-Банк» перераховано кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 500457600 від 10.02.2014 року у сумі 36402,66 гривень. Перерахування коштів було зроблено згідно клопотання від 27.08.2014 року та надання кредиту за кредитним договором №500957853 від 27.08.2014 року (108-139). Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивача було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач та його представник не надали суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання [PERSON] грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Так, відповідно до положень статей 15,16 ЦК України, статей 1 та 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а тому під час розгляду спору в суді доказуванню підлягає не лише сам по собі факт порушення норм матеріального права, зокрема і в сфері договірних правовідносин під час укладення договору, а підлягають встановленню обставини доведеності порушення законних прав позивача, їх істотності та з»ясуванню, в чому саме полягає порушення його законних прав. Як вбачається з договору про кредит № 500957853 від 27.08.2014 року, зазначено найменування та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови. Сторони п.2.4 договору також погодили, що кредит надається у безготівковій формі, шляхом перерахування всієї суми Кредиту на рахунок позичальника №29099500457600, визначено строк кредитування, встановлено процентну ставку, також договором передбачені права та обов»язки сторін. Аналіз наведених норм права та встановлених обставин дає підстави стверджувати, що Банк у письмовій формі надав [PERSON] вичерпну інформацію про умови кредитування. Підставою недійсності договору про надання кредиту № 500957853 від 27.08.2014 року, як стверджує позивачка за зустрічним позовом, є відсутність виконання відповідачем видачі грошових коштів в натурі, що виключає ознаки укладення саме кредитного договору. Однак, дана підстава не може бути взята судом до уваги, оскільки згідно ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Залежно від умов кредитного договору та імперативних вимог банківських правил надання кредиту позичальнику може здійснюватись банком шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника або оплати розрахункових документів позичальника безпосередньо з позичкового рахунку або кредитування поточного рахунка позичальника (овердрафт) або надання кредиту готівкою. Як вбачається з умов договору про надання кредиту № 500957853 від 27.08.2014 року способом видачі кредиту, було обрано зарахування коштів на рахунок позичальника № 29099500457600, що відкритий в ПАТ «Альфа-Банк». Даний факт підтверджується випискою по рахунку 29099500457600 за період з 27.08.2014 року по 24.06.2015 року і саме такий спосіб видачі кредиту не заперечувався позивачкою на момент укладання вказаного договору. Таким чином, зобов»язання з видачі кредиту позивачу за зустрічним позовом [PERSON] в перерахунку грошей у сумі 36402,66 гривень на рахунок № 20909500457600, відповідачем ПАТ «Альфа Банком» було виконано в повному обсязі. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що первинний позов підлягає задоволенню оскільки відповідач неналежно виконав своє зобовязання за договором та з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 41131,21 гривень, оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. У зустрічному позову Хавальць Н,О., про визнання договору недійсним- відмовити. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 411,31 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved