overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.07.2014 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 438, мотивуючи вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 19.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖД № 287876 від 02.08.2017 р. (а.с.5). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з грудня 2016 року Від шлюбу спільних дітей не мають. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У серпні 2017р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 23 липня 2005року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №347. В період шлюбу у подружжя народилась донька: [PERSON], [INFO]. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою з травня 2016року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивач не бажає проживати з відповідачкою однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.18). Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву, якою визнала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 липня 2005року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №347, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). В період шлюбу у подружжя народилась донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю з травня 2016року не проживають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.04.2012 року відділом РАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Київ (актовий запис № 289), мотивуючи вимоги тим, що підставою припинення шлюбних відносин з відповідачем є несумісність характерів, втрата любові та поваги один до одного, різні погляди на життя та ведення спільного господарства, примирення з відповідачем вважає за неможливе. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 18.04.2012 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 91323 від 18.04.2012 р. (а.с.4). Від шлюбу мають доньку Дарю, [INFO] Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з січня 2017 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.10.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 655, мотивуючи вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності дитини та сторонніх людей, що негативно відображається на психічному стані дитини та ображає її честь і гідність. Відповідач не бере участі матеріально в житті сімї, не бажає влаштуватися на роботу і весь тягар забезпечення сімї лежить на ній, подружні відносини припинено з квітня 2017 р., спільне господарство з цього часу не ведеться, спору про спільне майно немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 21.10.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 262855 від 21.10.16 р. (а.с.4). Від шлюбу мають доньку Владиславу, [INFO], свідоцтво про народження серія І-ЖД № 281661 від 20.09.2011 р.(а.с. 5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з квітня 2017 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.09.2011 року виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 14, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], проте, шлюбні відносини з відповідачем не склались у зв'язку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння, що призвело до виникнення напруженого психологічного становища у сім'ї та виникнення постійних конфліктів та сварок, що негативно відображалось на їх донці. Подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам неповнолітньої доньки. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, додатково зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинено з 11.09.2016 р., спільне господарство з цього часу не ведеться, спору про спільне майно немає. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23.09.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.11 р. (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня 2016 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.11.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 739, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склались у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейні відносини та сімейні обовязки, ведення спільного господарства та виховання дитини. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні звязки, почуття кохання и поваги один до одного. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO] Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх сімї неможливе. Шлюбні відносини припинено з липня 2017 р. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23.11.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 267898 від 23.11.2016 р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з 14.07.2017 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У серпні 2017р. [PERSON]звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1029. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], 29 січня 2016року народження. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з червня 2017року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутністю та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.15). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутність та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1029 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], 29 січня 2016року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Судом встановлено, що сторони з червня 2017року припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У серпні 2017р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 26 квітня 1996року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №272. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], 08 квітня 1998року народження та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутністю та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.22). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України (а.с.21). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 квітня 1996року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №272, щі підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], 08 квітня 1998року народження та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5,6). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У серпні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.12.2011 р. виконкомом Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, мотивуючи тим, що з червня 2017 р. фактичні шлюбні відносини припинено, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. З цього часу подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, тому на даний час шлюб носить виключно формальний характер. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Майновий спір щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя відсутній. У судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та надала згоду на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, але в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду невідомі. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 17.12.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.12.2011 р. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06.12.2012 р. та серії [NUMBER] від 24.09.2014 р. - відповідно (а.с.6,7). Спору про вирішення місця проживання малолітніх дітей між сторонами не існує. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки примирення між сторонами неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичного припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved