Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У серпні 2020 року позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь понесені витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати в порядку регресу, у розмірі 57 600,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 20 жовтня 2014 року, о 19.30 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем Toyota Landcruiser, номерний знак [NUMBER] , та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та від отриманих травм помер у лікарні. Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб Toyota Landcruiser, номерний знак [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також немає відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати) [PERSON] - мати померлого на підставі ст.ст. 33, 35, п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-ІV звернулася через свого представника [PERSON] до МТСБУ з заявою на виплату страхового відшкодування від 10.08.2017 року, яка зареєстрована МТСБУ за вх. 25121 від 10.08.2017 року, зареєстровано справу МТСБУ 43990. 07 листопада 2017 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 58 088,00 грн. 29 листопада 2017 року МТСБУ було прийнято наказ МТСБУ № 11128 від 29.11.2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в особі її представника [PERSON] в розмірі 58 088,00 грн. МТСБУ перерахувало представнику потерпілої - [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 58 088,00 грн. У зв`язку з цим у позивача виникло право зворотної вимоги до винної особи. Відповідачем позивачу в добровільному порядку витрати не відшкодовані, що порушує законні права та інтереси позивача. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в порядку регресу у розмірі 58 088,00 грн., проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Неборачко О.В. про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2016 року, судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року близько 19.30 год., в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська по вулиці Робочій з боку вулиці Каверіна в напрямку вулиці Уральської рухався автомобіль «Тойота Ленд Крузер», номерний знак [NUMBER] , під керуванням власника [PERSON] , [INFO] . Під час руху, в районі будинку № 69, зліва направо по ходу руху автомобіля, дорогу перетинав пішохід [PERSON] , [INFO] , який проявляючи крайню необачність вийшов на смугу руху автомобіля «Тойота Ленд Крузер», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Водій [PERSON] , побачивши рух пішохода [PERSON] , який рухається на його смузі руху, відразу ж застосував заходи екстреного гальмування, але через незначну відстань між автомобілем і пішоходом, уникнути наїзду не зміг. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходові [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, смерть його настала [INFO] від сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток тіла, яка ускладнилась шоком. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження виникли за умови дорожньо-транспортної події, що підтверджується характером та локалізацією наявних тілесних ушкоджень на трупі та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Як встановлено в ході слідства, причиною даного ДТП послужили необачні небезпечні дії пішохода [PERSON] , який грубо порушив вимоги п.п. 4.4, 4.7, 4.14 (а) Правил дорожнього руху України. Прийнятими заходами наявність в діях водія [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не виявлено. У зв`язку з цим кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014040030000703 від 20.10.2014 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 8-9). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивачем у позовній заяві зазначено, що дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб Toyota Landcruiser, номерний знак [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказане також вбачається з Довідки № 1 від 07.11.2017 року про розмір страхового відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, складеної Моторним (транспортним) страховим бюро України, в якій поля для заповнення відомостей про поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля Toyota Landcruiser, номерний знак [NUMBER] , є пустими (а.с. 20). Отже, на дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 41.1а ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 10 серпня 2017 року представник [PERSON] , яка є матір`ю померлого [PERSON] , - [PERSON] , відповідно до ст. 35 та п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20 жовтня 2014 року о 19.30: по вул. Робочій рухався автомобіль Тойота Ленд Крузер, під керуванням місцевого жителя [PERSON] , який в районі буд. 69 скоїв наїзд на пішохода, місцевого жителя [PERSON] , якого із ВЧМТ, забиттям головного мозку, переломом своду та основи черепу госпіталізовано до КЗ ОКЛ ім. Мечникова, 21 жовтня 2014 року [PERSON] від отриманих травм помер у лікарні (а.с. 10). У вказаній заяві представник [PERSON] - [PERSON] просив здійснити належне [PERSON] відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 10). 01 грудня 2017 року, на підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 11128 від 29 листопада 2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » (а.с. 21) та Довідки № 1 від 07 листопада 2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 20), Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату на користь [PERSON] , який є представником матері померлого [PERSON] - [PERSON] у розмірі 58 088,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1262302 від 01 грудня 2017 року (а.с. 22). Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у загальному розмірі 58 088,00 грн.. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень. На підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, 22, 33, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved