Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 27 березня 2013 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу [PERSON] 10 000,00 доларів США, які остання зобов'язалася повернути до 28 квітня 2013 року. Оскільки до теперішнього часу [PERSON] грошові кошти не повернула, позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 79 900 грн., та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить розміщене в газеті «Вісті Придніпров'я» №22 (1515) від 27 березня 2014 року повідомлення про слухання справи. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 березня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу [PERSON] 10 000,00 доларів США, про що останньою була складена розписка. Відповідно до розписки від 27 березня 2013 року позика надається строком до 28 квітня 2013 року. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки судом встановлено, що борг до теперішнього часу не повернуто, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 800 грн. 00 коп. та витрати на публікацію у пресі в розмірі 150 грн., а всього 950 грн.

Outcome: approved