Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», несплачене страхове відшкодування в розмірі 46 762 гривень 38 коп., та з [PERSON] - 49 736 грн. 37 коп., та сплачений судовий збір в розмірі 965 грн. 00 коп. В подальшому представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з ПАТ «СК «УНІКА» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500 грн. 00 коп., [PERSON] невідшкодовані збитки в сумі 96 498 грн. 75 коп. та судовий збір у розмірі 970 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог, 22.09.2016 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Land Rover» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2016 р. визнано [PERSON] Відповідно до звіту № 1012, складеного ФОП [PERSON] від 28.09.2016 року, вартість матеріального збитку становить 133 442 грн. 00 коп., розмір втрати товарної вартості внаслідок ДТП становить 13 056 грн. 75 коп., а разом 146 498 грн. 75 коп. Транспортний засіб «Land Rover» д.н.з. [NUMBER] застрахований за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 829001/4600/0000065 від 19.09.2016 р. в ПАТ «СК «УНІКА». Транспортний засіб «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] застрахований за полісом ОСЦПВВНТЗ № АЕ5976822 в ПАТ «СК «УНІКА». 26.09.2016 року [PERSON] повідомив ПрАТ «СК «Уніка» про дорожньо-транспортну пригоду. ПАТ «СК «УНІКА» сплачено [PERSON] 50 000 грн. за полісом обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «СК «УНІКА» заперечував проти задоволення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.09.2016 р. о 18 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER], в м. Ізмаїл Одеської області по пр. Суворова, 186, перед початком руху заднім ходом, не впевнився в безпеці своїх дій почав рух та здійснив зіткнення з автомобілем «Land Rover» д.н.з. [NUMBER], Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2016 року [PERSON] визнано винним у порушенні вимог п. 10.1 ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. За правилом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти,встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільно-правова відповідальність, [PERSON] як власника транспортного засобу «Land Rover» д.н.з. [NUMBER], на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована в ПАТ «СК «УНІКА» за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 829001/460/0000065 від 19.09.2016 р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER], на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована в ПАТ «СК «УНІКА» за договором обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/597682. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 26.09.2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «УНІКА» із завою про випадок, що має ознаки страхового за договором добровільного страхування. 30.09.2016 позивач звернувся із заявою про виплату матеріального збитку за полісом АЕ/5976822 . 30.09.2016 року [PERSON] надав заяву ПАТ «СК «УНІКА» заяву про закриття справи № 00203694 (КАСКО), у зв'язку з наміром отримати страхове відшкодування по договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Страхове відшкодування по договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/5976822 розраховано згідно страхового акту № 00203699 від 07.10.2016 року та становить 50 000 гривень. 10.10.2016 року страхове відшкодування в розмірі страхової суми по полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/5976822 сплачено [PERSON] За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України). Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої за результатами розгляду справи № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. На підтвердження розміру завданої позивачу шкоди, останньою надано суду звіт № 1012 від 28.09.2016 р. складений ФОП оцінювачем [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «Land Rover» д.н.з. [NUMBER] складає вартість матеріального збитку становить 133 442 грн. 00 коп.; розмір втрати товарної вартості внаслідок ДТП становить 13 056 грн. 75 коп., разом - 146 498 грн. 75 коп.. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Суд вважає, що вказаний звіт є належним доказом, оскільки він складений оцінювачем [PERSON], який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів. Загальний розмір збитку становить 146 498 грн. 75 коп. ПАТ «СК «УНВКА» сплачено 50 000 грн. 00 коп., а тому 96 498 грн. 75 коп. має бути відшкодовано відповідачем [PERSON] Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що 22.09.2016 року з вини відповідача [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб зазнав пошкоджень, а позивачу завдано матеріальний збиток у розмірі 146 498 грн. 75 коп., а також приймаючи до уваги те, що ПАТ «СК «УНІКА» виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 гривень, суд надходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON]на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 96 498 грн. 75 коп. Таким чином, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з відповідача ПАТ «СК «УНІКА» в розмірі 500 грн., судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не зазначено в чому полягала моральна шкода, не зазначено характер та обсяг страждань - фізичних, душевних, психічних, не зазначено характер немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд залишає без задоволення. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial