Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У серпні 2014 р. заявник, [PERSON], звернулась до суду з заявою, з урахуванням уточнень від 03.12.2015 р., про визнання її матері, [PERSON], [INFO], недієздатною. Обґрунтовує тим, що її мати, [PERSON], тривалий час страждає на психічне захворювання, за яким визнана інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, двічі на рік проходить стаціонарне лікування в психоневрологічній лікарні. Внаслідок психічного захворювання мати, перебуваючи вдома, залишає включеною газову плиту, створювала пожежо-небезпечну ситуацію, відмовлялась відкривати двері пожежній бригаді. Перебуваючи на вулиці, поводить себе неадекватно, агресивно спілкується з перехожими громадянами, чіпляється до них, може вдарити. Під час загострення хвороби категорично відмовляється звертатися до лікаря, від стаціонарного лікування, приймати необхідні ліки, хворою себе не визнає, що обумовлює великі труднощі з госпіталізацією, може відчужити свою квартиру та залишитись без житла, тому потребує опіки. З 24.07.2014 р. по теперішній час мати перебуває на стаціонарному лікуванні у ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Внаслідок психічної хвороби мати не може розуміти значення своїх дій, керувати ними. Заявник просить визнати матір, [PERSON], недієздатною, та призначити їй опікуна. Заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити. Представник органу опіки та піклування на підставі довіреності, [PERSON], також просить розглянути справу за його відсутності, з урахуванням експертного висновку визнати [PERSON] недієздатною. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними ( ч. 1 ст. 39 ЦК ). Заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу ( ч. 1 ст. 236 ЦПК). Заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом ( ч. 3 ст. 237 ЦПК ). У серпні 2014 р. заявник, [PERSON], звернулась до Подільського районного суду м. Києва ( за місцезнаходженням психіатричного закладу) з заявою, з урахуванням уточнень від 03.12.2015 р., про визнання недієздатною її матері, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає [ADDRESS], що у Оболонському районі м. Києва, але з 24.07.2014 р. перебуває на стаціонарному лікуванні у ТМО «Психіатрія», розташованому по вул. Фрунзе, 103-А у Подільському районі міста ( а. с. 6). Суд установив, що [PERSON], [INFO], тривалий час, з 1972 р. страждає на хронічне психічне захворювання, за яким визнана інвалідом 2 групи на безстроково, перебуває на диспансерному психіатричному обліку, періодично лікується стаціонарно у психоневрологічній лікарні. Внаслідок психічного захворювання [PERSON] не контролює свою поведінку, забуває перекривати газ, створює пожежо-небезпечну ситуацію, перебуваючи на вулиці, з перехожими громадянами поводить себе неадекватно і агресивно. Під час загострення хвороби [PERSON] категорично відмовляється звертатися до лікаря, від стаціонарного лікування, приймати необхідні ліки, хворою себе не визнає, що обумовлює великі труднощі з госпіталізацією, може відчужити свою квартиру та залишитись без житла, тому потребує опіки. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №275 від 07.04.2015 р.: 1. [PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу: шизофренія параноїдна, безперервного перебігу, з вираженим апатико-дисоціативним дефектом, ускладнена органічним ураженням головного мозку ( F20.00, F07.8 за МКХ-10). 2. [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 3. За своїм психічним станом [PERSON] потребує встановлення над нею опіки (а. с.46-48). Підтвердженість тих обставин, що [PERSON] внаслідок хронічного психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними є передбаченою законом підставою для визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна. Суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, відповідно до ст. 241 ЦПК України встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування ( ст. 60 ЦК України). Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Відносно [PERSON] орган опіки та піклування з поданням про призначення опікуна над недієздатною до суду не звертався, тому відповідно до закону має здійснювати над нею опіку до призначення опікуна. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява заявника підлягає задоволенню частково, у частині про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною, та встановлення над нею опіки, а призначення опікуна буде вирішено у разі набрання цим рішенням законної сили, на підставі відповідного подання органу опіки та піклування. На підставі наведеного, ст. ст. 39, 58, 60, 65 ЦК України,

Outcome: partial