Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 2021 року вона, отримавши повідомлення про блокування її банківських рахунків, дізналася про те, що відповідно до постанови державного виконавця Бородянського ВДВС у Бучанському районі Київської області Смеречинської А.В. було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у загальному розмірі 20396,76 грн. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2602, де вказано, що вона /позивачка/ є боржником за кредитним договором № 661/7433CLDPS від 22 вересня 2013 року, який було укладено між нею та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінпром маркет», загальна сума нібито існуючої заборгованості за яким становить 20396,76 грн. Вважає зазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, стягувачем не надано нотаріусу виписок по її рахунку у банку, період нарахування зазначеної заборгованості є спірним та необґрунтованим, належні докази щодо переуступки права вимоги за вказаним кредитним договором відповідачем нотаріусу також не надано, тому просила визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивачка не з`явилась, просила справу розглядати без її участі. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, у своїй письмовій заяві від 27 вересня 2021 року вказав, що позовні вимоги в частині визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнає. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Третя особа головний державний виконавець Бородянського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Смеречинська А.В. в судове засідання також не з`явилась, просила справу розглядати без її участі. Оглянувши письмові докази по справі, матеріали ВП № 66511190 від 13 серпня 2021 року, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 липня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2602, яким пропонує звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 20150721-Г від 21 липня 2015 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 661/7433CLBPS від 22 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , заборгованості за період з 20 липня 2015 року по 17 липня 2020 року у загальному розмірі 20396,76 грн.: з яких: 9510,87 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2347,23 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією, 8488,66 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. За постановою головного державного виконавця Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Смеречинської А.В. від 13 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 17 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як убачається з копії кредитного договору, який став підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, цей договір було укладено 22 вересня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , проте такий договір не є посвідченим нотаріально. Таким чином, суд приходить до переконання, що договір кредиту, який було надано нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 р. у справі № 161/16891/15-ц). Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, належні та допустимі докази, зокрема, первинні документи (касово-бухгалтерські документи), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за вказаним кредитним договором відсутні. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та фактичне визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 17 липня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 2602, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» коштів на загальну суму 20396,76 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 454 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 454 грн. /908 грн. - 454 грн./.

Outcome: approved