Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON], у якому просив змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на користь відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за рішенням Віньковецького районного суду від 31.08.2010 року він зобовязаний сплачувати на утримання дочки [PERSON] аліменти у розмірі 30 відсотків від усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На час прийняття вказаного рішення він працював оператором котельні ЗАТ «Віньковецький сирзавод», мав стабільний дохід. Однак на теперішній час він не працює, регулярного стабільного заробітку не отримує, тому за рішенням суду державний виконавець нараховує йому аліменти на користь стягувача [PERSON] у розмірі 30 відсотків середньої заробітної плати по регіону, що становить 2000 грн щомісячно. У результаті в нього утворився борг по аліментах у розмірі 53881,97 грн. Крім того, [PERSON] вказував, що його батьки [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами, у них поганий стан здоровя, у звязку з чим вони потребують його допомоги та матеріальної підтримки, тому покликаючись на зміну матеріального стану позивач звернувся до суду із позовом про визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Ухвалою суду від 13.09.2018 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 03.10.2018 року. Ухвалою суду від 18.10.2018 року справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, просив задовольнити. Пояснив, що починаючи з 2011 року офіційно не працює, підробляє на заробітках, проте сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1000 грн щомісячно він має можливість. Заборгованість по аліментах у сумі більше ніж 50000 грн на користь відповідача він погасив повністю. Представник відповідача -- [PERSON] у судовому засіданні 12.11.2018 року позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити. Вказувала, що із збільшенням віку дитини витрати на неї також зростають. [PERSON] вчиться у третьому класі, займається додатково із репетиторами, на що необхідні кошти. Також представник визнала, що дійсно позивач повністю погасив заборгованість по аліментах, та не заперечувала проти встановлення в подальшому аліментів у розмірі не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання 13.11.2018 року представник [PERSON] не зявилась, надала через канцелярію суду письмову заяву про продовження розгляду справи за відсутності сторони відповідача. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09.08.2011 року розірвано. Позивач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно із рішенням Віньковецького районного суду від 31.08.2010 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] присуджено стягнення аліментів у розмірі 30 % всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. За положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми, присвячені обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум у 2018 році встановлений на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01. по 30.06. - 1860 грн, з 01.07. по 30.11. - 1944 грн, з 01.12. по 31.12. - 2027 грн. Таким чином, розмір аліментів на утримання дитини в розмірі\~30\~%\~відсотків прожиткового\~мінімуму доходів\~громадян не відповідає вимогам, встановленим статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», і не буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Предметом розглядуваного судом спору є зміна розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дочки, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у платника регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного, а також позиції стягувача. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки, суд бере до уваги, що позивач на теперішній час офіційно ніде не працює, сталого, регулярного доходу не має. На підтвердження\~суттєвої зміни\~його матеріального\~стану [PERSON]\~надав належні\~докази,\~а саме\~ксерокопію трудової\~книжки,\~згідно із\~записами якої\~він звільнений\~з посади\~оператора ЗАТ\~«Віньковецький сирзавод»\~09.10.2011\~року.\~Тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Водночас, враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоровя, вік дитини та її матеріальні потреби, беручи до уваги, що із 01.12.2018 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років встановлений у\~сумі 2027\~гривень,\~суд вважає\~за необхідне\~визначити аліменти\~на утримання\~дитини у\~розмірі 1100\~гривень щомісячно,\~що становитиме\~не менше\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку та відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

Outcome: partial