Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.11.2012 року, яка утворилася станом на 31.10.2015 року у розмірі 11 тис. 864 грн 03 коп. та стягнення судових витрат в сумі 1378 грн (а.с. 3-4). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на заочне рішення позивач згоден. Відповідач в судове засідання не з'явилася з поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про визнання позову частково, просить розгляд справи проводити без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 26 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Кредитор), з одної сторони, та [PERSON] (Позичальник), з другої сторони, було укладено кредитний договір без номеру, за умовами якого Кредитор видав Позичальнику кредит у розмірі 1200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00% процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-37). Відповідач частково сплачувала кредит та припинила виконання своїх зобов'язань. Сума заборгованості по кредитному договору станом на 31.10.2015 року складає загальний розмір 11 864,03 грн, яка складається з: - 1943,47 грн заборгованість за кредитом; - 6612,74 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2266,68 грн заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн штраф (фіксована частина); - 541,14 грн штраф (процентна складова). Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви (а.с. 5), сумнівів щодо його правильності не викликає та відповідачем не спростований, відповідає вимогам ст.ст. 1050, 1054 ЦК України\~та умовам кредитного договору. Виходячи з наведеного,\~\~суд дійшов до висновку\~\~про те, що відповідачем [PERSON] порушені зобов'язання за договором, які є обов'язковими для сторін,\~ґрунтуються на вимогах ст.ст. 610, 629 ЦК України. Між тим, із загальної заборгованості за кредитним договором в сумі 11\~тис. 864 грн 03 коп., з якої значну частину\~складає неустойка в сумі 3 тис. 307 грн 82 коп.\~(у вигляді пені та комісії за несвоєчасність виконання зобов'язання сплати кредиту 2266,68 грн та штрафу 1041,14 грн), суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому суд, враховуючи розмір неустойки за кредитним договором,\~а також матеріали справи, які свідчать про погіршення матеріального стану боржника [PERSON], яка не працює, має тяжкі сімейні обставини, на які відповідач надала до заяви (а.с. 51) та наданих документів (а.с. 52-55), суд вважає можливим з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки за кредитними зобов'язаннями\~з 3 тис. 307 грн 82 коп. до\~500 грн. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом 9 тис. 056 грн 21 коп., яка складається: - суми заборгованості за кредитом 1943,47 грн; - суми заборгованості за процентами за користування кредитом 6612,74 грн; - суми заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту і комісії 500 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір в сумі 1378 грн 00 коп., який підтверджується документально, стягується з відповідача на рахунок позивача (а.с. 2).

Outcome: partial