Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] має малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька [PERSON], 2007 року народження, внесені згідно ч. 1 ст. 135 СК України, батько [PERSON], 2014 року народження, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], однак, 02.12.2016 року він прибув до Маріупольського слідчого ізолятору, де і перебуває у теперішній час. Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 22.06.2016 року № 118/7 малолітнім [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2014 р.н., надані статуси дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішеннямм колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.07.2016 року №№ 138 та 139 малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до державного закладу на повне державне забезпечення. У теперішній час діти перебувають у КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». 13 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради з питання надання дозволу на відвідування її малолітніх дітей у дитячому будинку, який їй був наданий. Відповідач пояснила, що з 07.12.2016 року відпрацьовує громадські роботи у ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, паспорта не має, адже його загубила, однак, звернулась до Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області за фактом його втрати. Також у провадженні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ухилення від відбуття покарання, не пов'язаного із позбавленням волі. За відомостями КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», малолітні [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2014 р.н., перебувають у закладі з 27.07.2015 року по теперішній час, за цей час мати дітей відвідала їх 9 разів (31.07.2015 року, 10.08.2015 року, 14.09.2015 року, 04.01.2016 року, 13.01.2016 року, 09.02.2016 року, 15.02.2016 року, 22.02.2016 року та 08.12.2016 року). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.12.2016 року розглядалось питання про подальшу участь відповідача у долі її малолітніх дітей. При цьому [PERSON] пояснила, що має намір забрати дітей на виховання та спільне проживання до себе, але у теперішній час такої можливості не має за різних причин, адже у неї немає паспорта, вона не працює та не має постійного джерела доходу. У квартирі, куди відповідач бажає забрати дітей, необхідно зробити ремонт та придбати всі необхідні меблі, крім того, в суді мається кримінальне провадження стосовно неї. У зв'язку із цим, з метою соціального захисту дітей, просили прийняти рішення про відібрання у [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Також просили стягнути з відповідача аліменти на користь особи або державної установи під опікою якої будуть перебувати діти, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 усіх видів доходів щомісячно до повноліття дітей, але менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які перераховувати на особисті рахунки дітей. Представник позивача Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Прокурор підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження, виданого 22 травня 2007 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 323. При цьому відомості про батька [PERSON] внесені згідно ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00000221736 від 03.03.2009 року. Також згідно свідоцтва про народження, виданого 08 липня 2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 495. Як вбачається з особового рахунку [NUMBER], [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2014 р.н. зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Також ця інформація підтверджується повідомленням ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області за Вих. № 615 від 05.07.2016 року. Крім того, за цією адресою мається борг зі сплати квартирної плати. У своїх письмових поясненнях від 13.12.2016 року, наданих начальнику Служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, відповідач вказала, що перебувала у розшуку, у теперішній час вона відбуває громадські роботи за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.01.2016 року, матеріали щодо ухилення від відбуття покарання передані до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Батько дитини [PERSON] - [PERSON] перебуває у Маріупольському слідчому ізоляторі. Згідно особового рахунку [NUMBER], [PERSON], 1987 р.н. зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Також ці відомості підтверджуються повідомленням ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області за Вих. № 617 від 05.07.2016 року. Також за цією адресою мається борг зі сплати квартирної плати. Дійсно, у відповідності до відомостей, наданих Маріупольським слідчим ізолятором від 26.12.2016 року, [PERSON], [INFO], 02 грудня 2016 року прибув до установи, де і перебуває по теперішній час. 22 червня 2016 року колегією Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради були прийняті рішення №№ 118/7 та 118/8, за якими малолітнім [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2014 р.н., надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Після цього 27 липня 2016 року колегією Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради були прийняті рішення №№ 138 та 139, згідно яких малолітніх [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2014 р.н., влаштовано до державного закладу на постійне повне державне забезпечення. Відповідно до психолого-педагогічних характеристик на [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2014 р.н., складених директором КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», діти прибули до дитячого будинку за направленням Служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради 27 липня 2015 року. Згідно повідомлення КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 21.12.2016 року, за час перебування дітей у дитячому будинку мати [PERSON] відвідала їх 9 разів: 31.07.2015 року, 10.08.2015 року, 14.09.2015 року, 04.01.2016 року, 13.01.2016 року, 09.02.2016 року, 15.02.2016 року, 22.02.2016 року та 08.12.2016 року. Також за відомостями КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 22.02.2017 року, [PERSON] має діагноз змішані розлади здібностей до навчання, інфікування мікобактеріями туберкульозу, [PERSON] - діагноз затримка психо-мовного розвитку. Дітям рекомендоване лікування. 14 грудня 2016 року комісією з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради було прийнято рішення про доцільність звернення до суду із позовом про відібрання у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Наявні в матеріалах письмові докази, свідчать про ухилення відповідачем від виконання покладених законом батьківських обов'язків, оскільки остання не забезпечує належний мінімальний догляд за дітьми, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, після влаштування дітей до державного закладу відвідувала їх не систематично, не цікавиться їх життям. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідача малолітніх дітей, у зв'язку з ухиленням від виконання обов'язків по їх вихованню, що наразі буде відповідати інтересам дітей. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 4 статті 170 СК України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей незалежно від факту відібрання дітей (тимчасового поміщення до державного закладу) та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх [PERSON], 2007 року народження, та [PERSON], 2014 року народження. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1600 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved