Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що разом з [PERSON] має у спільній сумісній власності 17/25 частин житлового будинку по [ADDRESS], власником 8/25 частин цього будинку є [PERSON] Відповідачка [PERSON] позбавляє позивача можливості користуватися своєю часткою у домоволодінні та відмовляється провести виділення часток у натурі. Просить виділити йому у натурі 17/50 частин домоволодіння із відповідною частиною житлових приміщень та господарських будівель, припинити його право власності на іншу частку домоволодіння (17/50) та змінити розмір часток інших співвласників. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року позов задоволено частково. Виділено згідно другого варіанту розподілу запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи №250/251 від 29.04.14 року, на проекті розподілу зафарбовано синім кольором, [PERSON] в натурі 9/25 частини домоволодіння по [ADDRESS], загальною вартістю 74 527 грн., до складу якої входять: у прибудові літ. а приміщення: кухня 1-1, площею 9,2 кв. м; у житловому будинку літ. А-1: кухня 1-2, площею 14,2 кв. м, кабінет 3-1, площею 13,6 кв. м; коридор літ. І, площею 4,6 кв. м, гараж літ. З, навіс літ. з. Виділено згідно другого варіанту розподілу запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи №250/251 від 29.04.14 року, на проекті розподілу зафарбовано червоним кольором, [PERSON] в натурі 9/25 частини домоволодіння по [ADDRESS], загальною вартістю 74 329 грн., до складу якої входять: у прибудові літ. а приміщення: коридор 1-6, площею 10,4 кв. м; у житловому будинку літ. А-1: коридор 1-5, площею 5,6 кв. м, приміщення 1-4, площею 16,1 кв. м, погріб з шийкою літ. Г, прибудова до сараю літ. ж; сарай літ. Ж; прибудова до сараю літ. ж2; прибудова до сараю літ. ж1; навіс літ. ж3. Зобов'язано [PERSON] сплатити на користь [PERSON] 99,00 грн. у рахунок погашення різниці вартості часток. Зобов'язано [PERSON] закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-6 та 1-1, 1-5 та 1-2, улаштувати дверний отвір в приміщенні 1-4, як вказано в другому варіанті на проекті розподілу (додаток 5). Зобов'язано [PERSON] улаштувати дверний отвір між приміщеннями 3-1 та 1-2, улаштувати дверний отвір з віконного отвору між приміщенням І та 1-2, як вказано в другому варіанті на проекті розподілу (додаток 5). Зовнішні мережі газопостачання, водопостачання, електропостачання, убиральню літ. К, вимощення 1, ворота №3, огорожу №4, огорожу №5, вигрібну яму №8 та горище будинку залишити в спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] У зв'язку з виділенням в натурі [PERSON] та [PERSON] по 9/25 частин домоволодіння по [ADDRESS], припинити для них право спільної часткової власності на вказані частини домоволодіння. Зобов'язано [PERSON], [PERSON] узгодити всі необхідні переобладнання з інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, з отриманням дозволу виконавчого комітету Лубенської міської ради, служби газового господарства, пожежної інспекції, іншими відповідними службами. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 666,77 коп. Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 жовтня 2014 року вирішено питання судових витрат. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню частково. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Із справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 17/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованим по [ADDRESS], за кожним, на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 3 квітня 2012 року. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 8.02.13 року, власником решти 8/25 частини домоволодіння є [PERSON] (а.с. 10). Для визначення можливих варіантів розподілу домоволодіння у справі призначалося проведення Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Пров. М.С. БОКАРІУСА судової будівельно-технічної експертизи, за результатами якої було отримано висновок №250/251 від 29.04.14 року. Задовольняючи позов частково, місцевий суд дійшов висновку щодо можливості виділу часток сторін у спірному домоволодінні згідно одного із запропонованих у висновку судової будівельно-технічної експертизи варіантів його розподілу. Між тим, із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права. Статтею 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання та перепланування жилого будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідатиме розміру їх часток у домоволодіння, та можливості переобладнати будинок в ізольовані квартири з улаштуванням у кожній частині будинку окремих систем водопостачання, каналізації, опалення та газопостачання, оскільки поділ будинку на частини передбачає користування кожним із співвласників цих послуг окремо. Крім того, у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. У висновку судової будівельно-технічної експертизи №250/251 від 29.04.14 року запропоновано два варіанти виділу часток домоволодіння у натурі, які містять протиріччя, що були залишені поза увагою судом першої інстанції. Так, запропоновані експертом варіанти розподілу передбачають зміни часток усіх співвласників домоволодіння, зокрема [PERSON], частку якої за висновком судової будівельно-технічної експертизи зменшено з 8/25 частини (згідно технічного паспорту на будинок) до 7/25 частин. У свою чергу, варіант №2 судової будівельно-технічної експертизи, який місцевим судом було покладено в основу рішення про розподіл домоволодіння, взагалі не передбачає обладнання у квартирі №1 (зафарбованої червоним кольором) кухні та санвузлу. Попри те, що обидва варіанти розподілу передбачають здійснення переобладнань і перепланувань будинку, судом першої інстанції взагалі не з'ясовувалось наявність у сторін дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів для проведення цих робіт та відповідних погоджень у органах державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної та санітарної інспекцій на таке переобладнання (перепланування). Для усунення зазначених недоліків судового розгляду на стадії апеляційного розгляду справи призначалося проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. Згідно з висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25.02.15 року запропоновано два варіанти розподілу домоволодіння з відступленням від ідеальних часток співвласників та проведенням ряду перепланувань та переобладнань (закладення дверних прорізів, улаштування дверних отворів, обладнання приміщень самостійними системами газопостачання, водопостачання, каналізації, електропостачання), варіант №1 взагалі не передбачає обладнання кухні та санвузлу у виділеній співвласнику частині домоволодіння. На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, апеляційним судом неодноразово пропонувалось сторонам подати або за їх клопотанням, витребувати, крім висновків технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку та висновків (погоджень) органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної, газової та санітарної інспекцій. Позивач [PERSON] надав до суду дозвіл відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області розподіл домоволодіння за тим варіантом судової будівельно-технічної експертизи, яким передбачено необхідні санітарно-побутові умови, що вимагає п. 2.22 ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинку. Основні положення.». Додатково [PERSON] повідомив, що всі інші дозвільні органи (пожежні органи, санепідемстанція та ін.) нададуть свої погодження лише після набрання рішення суду законної сили та розроблення архітектурного проекту переобладнання, пославшись також на «судову практику Лубенського міськрайонного суду» з цього питання. Таким чином, у справі відсутні відповідних погодження варіантів розподілу домоволодіння за висновками судової будівельно-технічної експертизи та додаткової судової будівельно-технічної експертизи у дозвільних органів на виконання переобладнань (перепланування) жилого будинку та жодна зі сторін не бажає їх отримувати до ухвалення судом рішення по суті. Слід зазначити, що подання висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з розподілом домоволодіння переобладнань на стадії судового розгляду справи узгоджується з роз'ясненнями, що містяться у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Аналогічних висновків дійшов Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13 червня 2012 року у справі № 6-3641св12, ухвалі від 12 грудня 2012 року у справі №6-35431св12, ухвалі від 20 лютого 2013 року у справі №6-53138св12. Таким чином, у справі відсутні варіанти розподілу домоволодіння, за якими можливо вирішити спір по суті. За таких обставин, рішення місцевого суду не може залишатися у силі, тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового, яким у позові слід відмовити.

Outcome: partial