Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

у серпні 2013 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору підряду та стягнення збитків. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що відповідно до укладеного договору СХ від 28 вересня 2012 року відповідач зобов'язувався виконати роботи по виготовленню вікон з профілю WinBau, по технології виготовлення якого основний армуючий профіль, основа міцності, виготовляється з оцинкової сталі товщиною не менше 1,5 мм. На початку листопада 2012 року позивачу доставили замовлені по договору конструкції, встановили їх в кінці листопада 2012 року, при цьому не було дотримано вертикальності та не було встановлено підвіконня і відлив. Після встановлення конструкцій позивач випадково дізнався, що ФОП [PERSON] встановлює конструкції не фірми WinBau, а іншої, в якій основний армуючий профіль, основа міцності, виготовляється з оцинкованої сталі товщиною 0,5 мм. Викривши одну із конструкцій, позивач встановив, що основний армуючий профіль виготовлений з оцинкованої сталі товщиною 0,5 мм. Таким чином, було встановлено конструкцію, яка по своїм конструктивним недолікам через неналежну товщину основного армую чого профілю є небезпечною для оточуючих, оскільки при певних природних навантаженнях на неї конструкція ризикує розламатись і впасти на перехожих. Оскільки встановлені конструкції виходять назовні будинку і можуть розламатись, на думку позивача, вони є потенційно небезпечними для оточуючих, а тому потребують заміни. За таких підстав, позивач просить визнати договір підряду СХ від 28 вересня 2012 року недійсним та зобов'язати відповідача на відшкодування нанесеної позивачу шкоди сплатити 9117,92 грн. вартості виробів. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Посилається на те, що 28 вересня 2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір СХ на виготовлення вікон, який передбачав ціну замовлення в розмірі 9 117,92 грн. Відповідач вчасно виконав всі умови договору. Вікна були доставлені та встановлені вчасно, жодних претензій з приводу кількості, якості та розмірів виробу позивач не мав, що підтверджується актом прийому-передачі виробу за договором СХ від 28 вересня 2012 року. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Судом встановлено, що 28 вересня 2012 року між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) укладено договір (індивідуальний номер замовлення) № СХ, за умовами якого замовник доручив, виконавець зобов'язався організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій по цінам виконавця, а замовник зобов'язався оплатити і прийняти готові вироби і роботу згідно з умовами цього договору (а.с. 5). Відповідно до розділу 2 договору, вартість виробів становить 9 117,92 грн. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Стороною позивача не надано суду будь-яких належних доказів про те, що менеджер, який запропонував їй укласти договір, є працівником ФОП [PERSON]., як і не надано доказів на підтвердження факту навмисного введення його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Відповідачем у повному обсязі було надано інформацію позивачу стосовно характеристики виробів, їх якості, ціни, прав та обов'язків замовника, зазначених у договорі. Позивач не мав претензій щодо умов договору при його укладенні та засвідчив свою згоду підписом, тому дії відповідача не містять ознак нечесної підприємницької практики. Заявляючи вимоги про повернення коштів, [PERSON] посилається на те, що він звернувся до відповідача з претензіє. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У п. 3.1. договору сторони погодили, що замовник зобов'язався сплатити вартість виробів, що складає 9 117,92 грн., а згідно п. 3.2. договору, після виконання пункту 3.1. виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 28 робочих днів з моменту укладення договору. Згідно з п. 4.1. договору, в разі невиконання замовником пункту 3.1., даний договір вважається розірваним, і всі його умови недійсними. Судом встановлено, що кошти в розмірі 9 117, 92 гривень було перераховано на рахунок продавця. З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив, що в його оселі встановлений профіль вужчий, ніж передбачений договором, у зв'язку з чим позивач має сумніви щодо кількості камер вікна. (а.с. 8) 14 січня 2013 року [PERSON] повторно звернувся до ФОП [PERSON] з претензією-вимогою, в якій просив надати йому акт виконаних робіт та інші документи. У наступній претензії просив здійснити заміну товару неналежної якості на якісний і відшкодувати 2 мінімальні заробітні плати як компенсацію за моральну шкоду. Частиною 2 ст. 867 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Твердження відповідача про виконання замовлення в повному обсязі підтверджується поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні, відповідно до якого замовлені конструкції, згідно договору № СХ виготовлені. Таким чином, вимога про повернення коштів задоволенню не підлягає. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що на час його звернення до відповідача була виконана лише частина роботи, і яку саме частину виконаної роботу він погоджується оплатити. При цьому суд враховує, що предметом замовлення були ПВХ конструкції, які виготовляються відповідно до замірів замовника і не можуть бути реалізовані виробником іншому замовнику, процес виробництва таких конструкцій не може бути здійснений протягом одного дня. Крім того, за умовами договору № СХ від 28 вересня 2012 року відповідач зобов'язувався лише організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій, а безпосереднім виконавцем робіт є завод Статус Групп, якому банком перераховані кошти. Вимоги до цією юридичної особи позивач не заявляв. Також не є підставою для визнання недійсним договору та повернення коштів посилання позивача на ст. 6 Закон України «Про захист прав споживачів», яка закріплює право споживача на належну якість продукції, а саме те, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Встановлено, що відповідно до п. 6. 4 договору № СХ від 28 вересня 2012 року зміна конструкції, розмірів виробу, розірвання договору за бажанням замовника здійснюється тільки у тому випадку, якщо замовник звернеться протягом одної доби з моменту підписання даного договору. Судом встановлено, що позивач погодився із споживчими якостями товарів та послуг, про що свідчить підпис позивача на договорі. Якість замовленого відповідачем профілю WinBau, підтверджується сертифікатом якості ( а. с. 61), тому посилання позивача щодо надання відповідачем неякісної продукції є недоведеними та необґрунтованими. Суд звертає увагу на те, що згідно ДБН В.2.6-31:2006 мінімально допустиме значення опору теплопередачі конструкції, що огороджує громадські будівлі (вікна, балконні двері, вітрини, вітражі і світлопрозорі фасади) має бути не менше 0,6 м2 С/Вт для 1 кліматичної зони, що відповідає метало пластиковому вікну з трикамерного профілю з двокамерним склопакетом з енергозберігаючим склом. Температура в приміщенні має бути не нижче +20°С, відносна вологість повітря 40-50 %. Суд погоджується з посиланнями в письмових запереченнях відповідача на те, що дане правопорушення з боку не стосується договору, укладеного між сторонами, між ними було досягнуто згоди за всіма його істотними умовами. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про повернення коштів в повному обсязі, оскільки замовлення є виконаним, позову про розірвання договору до виконавця робіт заявлено не було, а порушень з боку відповідача не встановлено. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] також просить суд визнати недійсним договір № СХ від 28 вересня 2012 року, посилаючись на неналежну якість постановлених виробів. У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є умови договору, зокрема про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Предметом договору є виготовлення індивідуального замовлення, за конкретними розміром, наданими замовником і сторони в силу статей 6, 628 ЦК України є вільними в укладенні договору, зміст якого становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Підписом на договорі позивач засвідчив свою згоду зі всіма його умовами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed