Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зменшення аліментів. Позовні вимоги обґрунтував наступним. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.01.2015 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 08.12.2014 та до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення позивач виконує вчасно та в повному обсязі. Однак, на даний час майновий та сімейний стан позивача змінився, оскільки у липні 2016 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого 22.12.2018 у них народилася спільна донька - [PERSON] . У зв`язку із народженням другої дитини та необхідністю нести витрати на її утримання і виховання позивач вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] . Посилаючись на викладене, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме стягнути з нього на користь відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати набрання рішенням законної сили до повноліття. Ухвалою судді від 18.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням сторін. У встановлений судом строк 27.03.2019 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного документу, який й би свідчив про погіршення його матеріального стану, а народження другої дитини в даному випадку не являється підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки всі діти позивача мають однакове право на утримання від батька. Вважає, що позивач в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. До того ж вказує, що реальні витрати на утримання сина щомісяця перевищують розмір сплачуваних ним аліментів. Позивач та його представник у суді позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач та її представник у суді проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у відзиві. Від третьої особи на адресу суду надішли пояснення щодо позову, в яких вона просить задовольнити позовні вимоги з огляду на те, що у позивача дійсно змінився сімейний стан, а тому на даний час їм необхідно піклуватись про їх спільну доньку та додатково нести витрати на її щоденні потреби. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [INFO] в м. Києві народився [PERSON] , батьками якого є позивач та відповідач у справі. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.01.2015 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.12.2014 та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що з часу ухвалення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06.01.2015 у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки він одружився та у нього народилася ще одна дитина, по утриманню якої він також має обов`язок. Суд вважає, що дані обставини не є суттєвими, не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову. Суд враховує, що аліменти на утримання доньки від іншого шлюбу з позивача не стягуються, донька проживає разом з ним та грошові кошти на її утримання витрачаються позивачем на власний розсуд в залежності від потреб дитини, тоді як малолітній син позивача та відповідача у справі проживає окремо від батька, в силу чого не в повному обсязі отримує батьківську увагу та турботу, аліменти на його утримання позивач сплачує за рішенням суду один раз в місяць, участі у додаткових витратах не бере. Вимог про їх стягнення протягом усього часу окремого проживання відповідачу не пред`являлось. Відтак, зважаючи на дохід позивача (в середньому 24000 грн. на місяць, згідно даних з його декларації за 2018 рік), стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку, на думку суду, не створює для позивача надмірний тягар та не порушує права другої дитини на належне утримання. На наявність інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач не вказував та судом таких підстав під час розгляду справи не встановлено. Враховуючи вищенаведене, з огляду на майновий стан позивача станом на сьогодні, з урахуванням поданих ним доказів, а також того, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, суд доходить висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, а тому приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. З викладеного,

Outcome: dismissed