Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 29 вересня 2014 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 31313,05 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,99%, з кінцевим терміном повернення до 30 вересня 2019 року. Банк зобовязання перед відповідачкою виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим [PERSON] станом на 30 червня 2015 року має заборгованість за кредитом 30969,04 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 2293,17 грн., заборгованості по комісії 1828,72 грн.. Через невиконання умов договору банком була нарахована штраф в розмірі 1400,00 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 36490,93 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідачка не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що 29 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500961087. Даний договір складається з двох розділів: розділ 1 базові умови кредитування, розділ 2 загальні умови кредитування фізичних осіб. У п.2 Базових умов кредитування визначено, що банк надає позичальникові кредитні кошти в розмірі 31313,05 грн. Кредит надавався на купівлю транспортного засобу, з кінцевим терміном повернення 30 вересня 2019 року. У п. 2.2 договору вказано, що за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів в розмірі 15,99%. За умовами договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісію, неустойку та інші, передбачені договором платежі та виконувати інші обовязки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у додатку №1 до цього договору, який є невідємною частиною. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк. За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню, штрафи. У п.15 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі істотного порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, в тому числі прострочення більше ніж на один місяць термінів сплати необхідних платежів. З наданих суду документів, встановлено, що [PERSON] порушила строки погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідачу по справі 20 липня 2015 року направлено вимогу про погашення заборгованості. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення [PERSON] строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом та наявної заборгованості станом на 30 червня 2015 року має заборгованість за кредитом 30969,04 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 2293,17 грн., заборгованості по комісії 1828,72 грн., штраф в розмірі 1400,00 грн. Загальний розмір заборгованості становить 36490,93 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжний документ за №16010 від 12 серпня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 364,91 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved