Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У своїй позовній заяві [PERSON] просить суд поновити йому строк звернення до суду, визнати недійсним та скасувати рішення Сливківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 27.05.2010 року, щодо передачі [PERSON] земельної ділянки у приватну власність, яка розташована по [ADDRESS] , площею 0,1443 га. А також просить визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] , виданого [PERSON] , розташовану по [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №262480001000600. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] вказав на те, що відповідно до даних погосподарської книги Сливківської сільської ради у його користуванні перебувають земельні ділянки загальною площею 0,79 га(для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,18 га; для ведення особистого селянського господарства 0,61 га).По [ADDRESS] знаходиться земельна ділянка, якою позивач користується, і вона межує із земельною ділянкою відповідача [PERSON] . За час користуванняземельною ділянкою її розміри зменшилися, так як сусіди, і в тому числі [PERSON] захопили частину земельної ділянки, і через такі дії позивач не має доступу до своєї земельної ділянки, не може до неї ні пройти, ні проїхати, а також не може виготовити технічну документацію та приватизувати свою земельну ділянку. Неодноразові звернення позивача до різних інстанцій не дали ніякого результату, а тому він змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] . - адвокат Керницький В.М. позовні вимоги підтримав у повному об`ємі та просить суд позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві та наданих раніше пояснень позивача. У судове засідання представник відповідача Сливківської сільської ради - Близнюк М.Ф. не з`явився, однак у попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав та пояснив, що дане питання з позивачем неодноразово, як сільська рада так і відповідач [PERSON] пробували вирішити у добровільному порядку, але з вини позивача це питання не було врегульоване. Крім того направив до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги не визнає, а справу просить розглянути у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. У попередніх судових засіданнях вказував на те, що позовні вимоги не визнає, і зауважив те, що згідний відступити частину своєї земельної ділянки для облаштування заїзду для позивача з умовою, якщо позивач теж відступить для заїзду частину своєї земельної ділянки. Однак позивач не погоджувався, і не погоджується на таку можливість вирішити земельне питання. У судове засідання представник ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області не з`явився, однак із пояснення надісланого до суду вбачається, що при вирішення справи покладаються на розсуд суду та просить розгляд справи проводити без їх участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані, або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до такого висновку. Як встановлено судом, предметом розгляду справи є визнання недійсним рішення Сливківської сільської ради від 27.05.2010 року та державна реєстрація Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданого [PERSON] Виходячи з того, що відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, то в даному випадку, суд повинен встановити, чи дійсно прийняття Сливківською сільською радою рішення від 27.05.2010 року щодо передачі [PERSON] земельної ділянки у приватну власність, яка розташована по [ADDRESS] , площею 0,1443 га та реєстрація Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданого [PERSON] , кадастровий номер [NUMBER] порушує право позивача [PERSON] щодо набуття останнім права власності на земельну ділянку, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення його прав. У відповідності до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Копіями Акту від 27.07.2012 року та рішень Сливківської сільської ради від 28.08.2012 року ,21.02.2010 року та довідки Сливківської сільської ради №94 від 17.02.2009 року/6-8, 10/ підтверджено, що за [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 0,2274 га, а фактично розмір її складає 0,2178 га. Копією рішення Рожнятівського районного суду від 17.12.2018 року/а.с.147-149/ підтверджено, що згідно рішення Сливківської сільської ради від 07.07.2000 року за [PERSON] в урочищі «Забудова» закріплено земельну ділянку площею 0,1525га. Копією повідомлення [PERSON] /а.с.36/ підтверджено, що в земельній книзі за 1959 рік у присадибному землекористуванні [PERSON] ( [PERSON] ) рахувалось 0,1525 га землі. Копією Акту встановлення меж суміжного землекористувача від 15.01.2009 року/а.с.39/ підтверджено, що на місці комісія обстежила земельну ділянку [PERSON] та встановила межі з [PERSON] . Копіями Витягу та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно/а.с.41-42/ підтверджено, що [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] . Копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку/а.с.43/ підтверджено, що [PERSON] згідно рішення Сливківської сільської ради, Рожнятівського району є власником земельної ділянки по [ADDRESS] Сливки площею 0,1443 га. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі і в частині подання ними доказів та клопотань. Суд, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні пояснення сторін надані ними у попередніх судових засіданнях, письмові докази встановив, що рішення Сливківської сільської ради від 27.05.2010 року про дачу дозволу на приватизацію земельної ділянки відповідачем [PERSON] було прийнято відповідно до норм статтей 116, 118 ЗК України у яких визначено підстави та порядок набуття громадянами права власності на землю. Зокрема передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Позивачем [PERSON] жодних доказів, щодо порушення його прав чи інтересів щодо користування земельною ділянкою, саме внаслідок прийняття Сливківською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області рішення від 27.05.2010 суду та реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданого [PERSON] не надано. Як встановлено судом та зазначено вище, відповідач [PERSON] по факту набув у власність земельну ділянку площею 0,1443 га, що розташована в [ADDRESS] , тобто меншого розміру ніж зазначено у рішенні Сливківської сільської ради від 07.07.2000 року(яке залишено у силі рішенням Рожнятівського районного суду від 17.12.2018 року). Отже, як Сливківська сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень та компетенції, так і відповідач [PERSON] використовуючи своє право на приватизацію земельної ділянки не порушили жодних прав та законних інтересів позивача [PERSON] Крім того, позивач [PERSON] не надав жодних доказів, на підставі яких суд міг би дійти висновку про те, що у нього на даний час існують перешкоди для набуття права власності на свою земельну ділянку передану йому вищезгаданими рішеннями, і цими перешкодами є саме факт набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку та отримання ним державного акта про право власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України містить вимогу щодо достатності доказів, тобто які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання позивача щодо порушення його права на користування своєю земельною ділянкою, внаслідок прийняття Сливківською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області рішення від 27.05.2010 року щодо передачі [PERSON] земельної ділянки у приватну власність, яка розташована по [ADDRESS] , площею 0,1443 га та реєстрація Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданого [PERSON] є безпідставними, оскільки такі недоведені належними та допустими доказами. Щодо вимоги відповідача [PERSON] , зазначених у запереченні на позов, про застосування строку позовної давності то суд зазначає наступне. Позовна давність, за визначенням ст.256 ЦК України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові за безпідставністю. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі ст.ст.96, 103, 116, 152, 155, 158 ЗК України та

Outcome: dismissed