Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що у Банку на імя її чоловіка [PERSON] був відкритий рахунок на якому були кошти в сумі 7000 доларів США. 06 серпня 2015 року її чоловік подарував їй кошти в сумі 7000 доларів США, які знаходились на рахунку в Банку, що відкритий на його імя, та підписав договір дарування. Вона відкрила в даному Банку рахунок на своє імя та подала заяву про перерахування коштів з рахунку чоловіка на її рахунок, але Банк їй відмовив в цьому. Зважаючи на викладене, позивач просила задовольнити її позовні вимоги та зобовязати відповідача перевести з рахунку відкритого на імя [PERSON] на рахунок, відкритий на її імя, кошти в сумі 7000 доларів США. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника Банку. Суд, вислухавши пояснення позивача та, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 06 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклади договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого [PERSON] подарував [PERSON] гроші в сумі 7000 доларів США, які розміщені на вкладному рахунку № 263.0.376789.001 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно договору-заяви № 331832/287605/370-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті від 12 січня 2015 року. Отже, [PERSON], як власник грошових коштів, скористався наданим йому правом розпоряджатись своїми майном відчужив його [PERSON] Внаслідок укладення договору дарування, у [PERSON] право власності на грошові кошти в сумі 7000 доларів США припинено, а у позивача [PERSON] виникло право власності на вказані кошти та перейшло право володіння, користування та розпорядження ними, що узгоджується з положеннями ст.ст. 316, 317, 319, 328, 346 ЦК України. Позивач [PERSON] в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкрила поточний рахунок № 2620.7.400665.003 у доларах США, що підтверджується анкетою-заявою № 62116 від 07 серпня 2015 року. 07 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Банку з заявою, в якій просила перерахувати з рахунку [PERSON] на її рахунок кошти в сумі 7000 доларів США. Банк листом від 07 серпня 2015 року відмовив позивачу в здійсненні вказаної операції посилаючись на ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частина 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Вказаною нормою Закону не передбачено обмеження щодо перерахування коштів з одного рахунку на інший рахунок Банку. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] не просила Банк видати їй кошти, а звернулась з проханням перерахувати їх з рахунку чоловіка на її рахунок, та враховуючи, що відносно проведення вказаної банківської операції не передбачено ч. 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження у її проведенні, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved