Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 15 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~1094. В обґрунтування позову зазначала, що 15 листопада 2014 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося, з травня 2018 року вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, оскільки внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними почали виникати сварки. Їхні сімейні відносини розірвані остаточно, шлюб носить лише формальний характер. Подальше збереження цього шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя на даний час між ними відсутній. Їхній син після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позов, оскільки за наданий судом термін подружжя не примирилося, позивач на розірванні наполягає. Сплачений судовий збір з відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, проте зазначив, що остаточно сторони подружніх відносин не підтримують та проживають окремо з 01 липня 2018 року, у добровільному порядку спільне майно подружжя між сторонами не розділено. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 15 листопада 2014 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~1094. Після реєстрації шлюбу дружиною змінено прізвище на [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матірю. 02 березня 2016 року позивач змінила імя Маріам на Габрієлла, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-БК №\~017344, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.\~Києві. У ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд встановив, що з 01 липня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав. Обставини щодо остаточного припинення сторонами подружніх відносин з 01 липня 2018 року представник позивача і відповідач у судовому засіданні визнали та підтвердили. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved