Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У серпні 2019 року, [PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про стягнення боргу в порядку зворотної вимоги за договором поруки. Позов мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Городищенського районного суду від 08 травня 2007 року, було розірвано. Позивач зазначає, що в період шлюбу, а саме 30 вересня 2005 року між її колишнім чоловіком та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 08/2005/840к480, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 7159 дол. США, терміном до 30.07.2011 зі сплатою 10,00 % річних. Цього ж дня, з метою належного виконання [PERSON] зобов`язань по вказаному кредитному договору, між нею та ВАТ КБ «Надра», було укладено договір поруки, за умовами якого до поручителя переходять всі права та зобов`язання, що витікають із договорів забезпечення зобов`язань. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2011 року, з неї та відповідача [PERSON] стягнуто солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 08/2005/840к480 від 30 вересня 2005 року у сумі 72256,55 гривень. Позивач посилається на те, що оскільки її колишній чоловік [PERSON] всіляко ухилявся від виконання судового рішення, вона як солідарний боржник, у березні 2019 року самостійно сплатила борг, визначений вказаним судовим рішенням, а тому має право звернутися до суду із позовом про стягнення із відповідача сплачену нею суму боргу, а саме 64668,02 гривень. У зв`язку з тим, звернулася до суду та просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 64668,02 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Голодищенського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2019 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, вказану цивільну справу було передано на розгляд до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує з відстав викладених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання повторно не з`явився, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За умовами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, а згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 21 жовтня 2008 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 49 від 27 травня 2008 року. З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2005 року, відповідач [PERSON] уклав з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 08/2005/840к480, за умовами якого Банк надав йому грошові кошти у сумі 7159,00 доларів США. В свою чергу 30 вересня 2005 року, між позивачкою [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено Договір поруки до кредитного договору № 08/2005/840к480, за умовами якого [PERSON] , як поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі за виконання зобов`язань та несе відповідальність як солідарний боржник. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 13.04.2011 року стягнуто із [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 72256 грн. 55 коп.. Як вбачається з матеріалів справи, а саме наданих стороною позивача Довідки Головного управління Пенсійного України в Черкаській області від 06 березня 2019 року, відповідно до якої на підставі виконавчого листа, у гр. [PERSON] було утримано 16601,02 грн. та Квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.1300861533.1 від 19 березня 2019 року на суму 40 000,00 грн. і № 0.0.1302922091.1 від 20 березня 2019 року на суму 8067,00 грн., остання сплатила за вищевказаним рішенням суду грошові кошти на загальну суму 64668 грн. 02 коп.. 21 березня 2019 року головним державним виконавцем Городищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 35913167, у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого листа № 2-18 від 30 серпня 2011 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості на користь ВАТ КБ «Надра» у розмірі 72256,55 грн.. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що вона як солідарний боржник, у березні 2019 року самостійно сплатила борг визначений рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2011 року, оскільки її колишній чоловік, як позичальник всіляко ухилявся від виконання рішення суду, а тому має право звернутися із позовом до суду про стягнення із відповідача сплаченої нею суми боргу. Між тим, позиція Позивача є помилковою з огляду на наступне. Так, за змістом частин 1, 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, в частинах 1 та 2 ст. 556 ЦК України визначено, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. За п. 1.2, 1.4 Договору поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання Зобов`язань, вказаних у п.1.1 цього Договору повністю (чи у будь якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Між тим, з врахуванням стягнення саме в солідарному порядку заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 13.04.2011 року у обох боржників виник обов`язок сплатити борг як повністю так і в частині. Вказане кореспондується із умовами Договору поруки. Відповідно до ч. 2 ст.273 ЦПК України уразі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Одночасно ст. 384 ЦПК України встановлено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 6 Конвенції закріплює за кожним право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру… Стаття 6 § 1Конвенції гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень. Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд» (Hornsbyv. Greece(Горнсбі проти Греції, § 40); Scordinov. Italy (Скордіно проти Італії (no. 1), § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdovv. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37). При цьому, позивачем не доведено, що умовами Кредитного договору чи Договором поруки визначено можливість стягнення Поручителем з Позичальника сплачених коштів, на виконання судового рішення про стягнення боргу. Відповідно до положень ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Враховуючи вище вкладене, суд приходить до висновку, що права та інтереси [PERSON] жодним чином не були порушені, заявлені Позивачем вимоги є безпідставними, оскільки остання підписавши Договір поруки погодилася з його умовами та зобов`язалась відповідати перед Кредитором у повному обсязі, сплатила заборгованість за кредитним договором № 08/2005/840к480 не в добровільному порядку, а виконала рішення Апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2011 року як солідарний боржник, беззаперечних доказів щодо виникнення у Поручителя усіх прав кредитора у зобов`язанні на стягнення з Позичальника сплачених коштів надано не було, а тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Окрім того, позивач просила суд стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1000,00 грн., вказаний розмір судових витрат позивач зазначила в Попередньому розрахунку суми судових витрати, який додала до матеріалів позовної заяви. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача понесених останньою судових витрат. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: dismissed