Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У січні 2020 року заявники звернулися до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що їм заявникам відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 01.08.2000 року в м. Бериславі Бюро приватизації житла Бериславської районної державної адміністрації, належить на праві приватизації власності квартира [ADDRESS] . Під час переоформлення квартири в зазначеному свідоцтві було виявлено помилку в написанні імені [PERSON] , а саме її ім`я [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». В зв`язку з чим заявники просять суд встановити факт належності їм - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , свідоцтво про право власності на житло виданого Бюро приватизації житла Бериславської районної ради народних депутатів Херсонської області, згідно з розпорядженням (наказом) від 01.03.2000 року №4244, на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.01.2020 року було відкрито провадження у справі. Представник заявників - адвокат Мальцева Т.В. в судове засідання не з`явилася, заявою від 04.02.2020 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволені заяви наполягала. Представник Бериславської міської ради в судове засідання не з`явився, заявою від 23.01.2020 року просив справу розглядати за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Суд ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. На підставі ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. ст. 293, 294 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право зі звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Із свідоцтва про право власності на житло виданого Бюро приватизації житла Бериславської районної ради народних депутатів Херсонської області, згідно з розпорядженням (наказом) від 01.03.2000 року №4244, вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності в порядку приватизації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). Судом встановлено, що [PERSON] ( дошлюбне прізвище « [PERSON] » згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с. 16) [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий Бериславським РС УДМС України в Херсонській області 16.10.2012 року на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). В копії картки платника податків зазначено - дані про особу: [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Матеріалами справи встановлено, що: свідоцтво про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] від 20.06.2006 року, диплом молодшого спеціаліста серії [NUMBER] від 27.06.2010 року, диплом бакалавра серії [NUMBER] від 27.06.2014 року, диплом магістра М15 № [NUMBER] від 30.06.2015 року, свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії [NUMBER] від 31.03.2012 року, посвідчення водія серії [NUMBER] , видані також на ім`я [PERSON] (а.с. 18-23). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , в графі батьки зазначено: Батько - [PERSON] , Мати - [PERSON] (а.с. 17). Встановлення факту належності право встановлювального документу для заявників має юридичне значення, оскільки з ним пов`язане юридичне оформлення права власності на майно. Внести зміни в позасудовому порядку заявник не має можливості, оскільки такий порядок не передбачений законодавством. Факт належності заявникам, свідоцтва про право власності на житло №4244 від 01.03.2000 року підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засідання матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про шлюб, копією паспорта, копією картки фізичної особи - платника податків, копією свідоцтва про базову загальну середню освіту, копією диплома молодшого спеціаліста, копією диплома бакалавра, копія диплома магістра, копія свідоцтва Серії ААВ №979728 про закінчення закладу з підготовки водіїв, копією посвідчення водія. За встановлених обставин, зважаючи на те, що внести виправлення у свідоцтво про право власності на житло від 01.03.2000 року позасудовим шляхом не вбачається можливим, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки це дасть можливість заявнику оформити належним чином право власності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved