Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У січні 2019року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок непродовольчих товарів «Кристал»(далі ТОВ «Ринок непродовольчих товарів «Кристал») про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно з договором купівлі-продажу від 23.05.2007року придбав магазин літ. «Д», що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1399,7кв.м. Право власності зареєстровано 24.05.2007року. 28.03.2012року він уклав з Херсонською міською радою договір оренди земельної ділянки площею 0,4035га.(додаткова угода від 18.10.2017року до договору оренди земельної ділянки від 28.03.2012року №6510110004000576) терміном дії до 24.06.2021року. Розміщення відповідачем тимчасових спорудвпритул до належної йому будівлі магазину, зокрема, по периметру зовнішньої стіни будівлі магазину по [ADDRESS] , виключає можливість провести будь-які інженерно-технічні заходи, спрямовані на відновлення, підтримання належного стану об`єкта нерухомості, безпечне його використання. Листом від 13.07.2018 року №8-6525-20/12 Виконавчого комітету Херсонської міської ради йому повідомлено, що земельна ділянка площею 0,4035га по [ADDRESS] та [ADDRESS] перебуває в оренді ТОВ «Ринок непродовольчих товарів «Кристал», під торгово-сервісним центром, згідно з договором оренди земельної ділянки від 21.04.2011 року №651013694000075. З метою оцінки стану розміщення об`єктів відповідача впритул до належної йому будівлі магазину ним було замовлено 08.10.2018року дослідження оформлене висновком №40/18. На підставі оцінки встановлених обставин, експертним дослідженням виявлено, що експлуатація обслуговування та функціонування в повному обсязі будівлі магазину літ. «Д», що знаходиться у [ADDRESS] , при наявному розташуванні тимчасових споруд(МАФів) для продовження підприємницької діяльності, встановлених по периметру зовнішніх стін будівлі магазину, відповідно до нормативних, будівельних, санітарних та протипожежних вимог не можлива. Враховуючи негативні наслідки подовження існування таких порушень, тобто залишення стану розташування тимчасових споруд без змін тривалість таких порушень призведе до фактичної руйнації зовнішніх складових об`єкту(пошкодження даху, руйнування захисного шару, облаштування стін, оголення та корозія арматури тощо) і тим самим втрати його економічної цінності. Інші шляхи усунення наведених порушень його прав на здійснення права власності відсутні. З огляду на викладене, норми ст.ст. 316-319, 312, 391,396 ЦК України, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням збільшених в ході розгляду справи позовних вимог позивач просив зобов`язати ТОВ «Непродовольчий ринок «Кристал» усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме, будівлею магазину, за адресою: [ADDRESS] , шляхом демонтажу тимчасових споруд, розташованих по периметру зовнішньої стіни належної [PERSON] нежитлової будівлі магазину по [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2019року відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлений строк у 15днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву. У визначений судом термін ТОВ «Непродовольчий ринок «Кристал» заперечення проти позову не подав. 06.12.2019року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Непродовольчий ринок «Кристал» про захист прав споживачів, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав повноваження представнику. Представник позивача адвокат Мороз А.І. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов, пояснення по справі не надав. Враховуючи, належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання та подану заяву, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність сторін, що не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з договором купівлі-продажу від 23.05.2007 року Херсонська обласна спілка споживчих товариств продала, а [PERSON] придбав у власність нежитлову будівлю магазину літ. «Д», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1399,7кв.м. Цей договір посвідчено Стадник І.В. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 23.05.2007року, зареєстровано в реєстрі за №1232. Право власності [PERSON] на магазин літ. «Д» по [ADDRESS] , зареєстровано Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 24.05.2007року, номер запису:1337 в книзі:5(а.с.38-40). Відповідно до додаткової угоди від 18.10.2017 року до договору оренди земельної ділянки від 28.03.2012 року №651010004000576, укладеного між [PERSON] орендарем та Херсонською міською радою орендодавцем строк дії оренди земельної ділянки, площею 0,4035га по [ADDRESS] ,під магазином поновлено на 5(п`ять) років. Термін дії додаткової угоди з 24.06.2016року(момент закінчення строку дії договору оренди) до 24.06.2021року(а.с.41). Із матеріалів справи, а саме, з листа за підписом першого заступника Херсонського міського голови від 13.07.2018 року №8-6525-20/12, вбачається, що земельна ділянка площею 0,4035 га по [ADDRESS] та [ADDRESS] перебуває в оренді ТОВ «Ринок непродовольчих товарів «Кристал», під торгово-сервісним центром, згідно з договором оренди земельної ділянки від 21.04.2011 року №651013694000075. Дослідженням№40/18, складеним 08.10.2018року судовим експертом Сікорською О.А. установлено, що МАФи розташовані по периметру будівлі по [ADDRESS] , впритул до магазину літ. «Д» та на проїзній частині по [ADDRESS] , згідно з даних генерального плану міста Херсона (www.city.kherson.ua) між [ADDRESS] , де розташована будівля магазину літ. «Д» (об`єкт №133), зазначений міжквартальний проїзд. Фактично, проїзна частина заблокована встановленими МАФами, наскрізний проїзд та під`їзд відсутній. Встановлені МАФи одноповерхові та двоповерхові, зовні та в середині обшиті вагонкою, не обладнані автономною системою опалювання (тобто, в зимовий період приміщенняобігріваються електрообігрівачами). Стіни будівлі магазину літ. «Д» оброблені плиткою, яка масово відпадає від основи на дахи МАФів, наявна руйнація карнизу даху, руйнування захисного шару, оголення та корозія арматури, прохід між рядами МАФів становить від 1,60 м. до 2,20м. Згідно з наданим поверховим планом, в правій частині будівлі магазину в зовнішніх стінах зазначені віконні отвори (малюнок 1). З лівої сторони віконні отвори не зазначені на плані, але фактично наявні (фото 7), всі віконні отвори закриті МАФами, які розміщенні впритул до будівлі магазину Відповідно до висновку №40/18 від 08.10.2018 року, складеного експертом [PERSON] розташування тимчасових споруд (МАФів) для провадження підприємницької діяльності, розміщених по периметру зовнішніх стін будівлі магазину літ. «Д» у [ADDRESS] , не відповідає правилам протипожежної безпеки згідно норм ДБН 60-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» через відсутність основного проїзду, незабезпечення можливості проїзду пожежних машин до громадських будинків по ширині проїзду (повинна бути не менше 3,5 м). Також, встановлено недотримання Правил пожежної безпеки в Україні, а саме таких обмежень як: під час експлуатації об`єктів забороняється зменшувати мінімальні протипожежні відстані; автомобільні дороги, проїзди й проходи до будівель, споруд, пожежних вододжерел, підступи до зовнішніх стаціонарних пожежних драбин мають бути завжди вільними; забороняється зменшувати ширину доріг та проїздів для пожежних автомобілів. протипожежні відстані між будинками, спорудами, відкритими майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування забороняється захаращувати, використовувати для стоянок транспорту, будівництва та встановлення тимчасових будинків і споруд; тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності не можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін; пожежні гідранти і водойми повинні мати під`їзди з твердим покриттям. Недотриманні також Правили пожежної безпеки на ринках України, серед яких: на ринку забороняється зменшувати нормативну ширину шляхів евакуації; під час експлуатації кіосків, павільйонів та контейнерів на відкритих територіях ринків не допускається збільшувати площу, при цьому не допускається збільшення поверховості кіосків та павільйонів; кількість кіосків, павільйонів та контейнерів в одній групі двосмугового торговельного ряду не повинна перевищувати 20 одиниць, а в односмуговому - 10 одиниць; ширина повздовжніх та поперечних проходів (проїздів) між групами кіосків та павільйонів має бути не менше 4 метрів у просвіті з урахуванням відкритих дверей, виступаючих конструкцій (козирків, навісів), а також торговельного обладнання; забороняється виготовляти кіоски (павільйони) із легкозаймистих, з високою димоутворювальною здатністю, надзвичайно високо небезпечних за токсичністю продуктів горіння матеріалів. Додатково експертизою наведено на порушеннях Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Отже, матеріалами справи підтверджено і не спростовано відповідачем, що експлуатація, обслуговування та функціонування у повному обсязі будівлі магазину літ. «Д», що знаходиться у [ADDRESS] , при наявному розташуванні тимчасових споруд (МАФів) для провадження підприємницької діяльності, встановлених по периметру зовнішніх стін зазначеної будівлі магазину, відповідно до нормативних, будівельних, санітарних та протипожежних вимог, не можлива. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.ст.386,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення порушень у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Як, роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 33 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Пунктом 1.14 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №252/26697, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, крім тих, що розміщуються на території ринків, відповідно до затвердженого плану-схеми повинні розміщуватися на відстані не менше 10 м від інших будівель та споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібна більша протипожежна відстань або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін. Будівлі мобільні (інвентарні) допускається розміщувати групами, але не більше 10 у групі і загальною площею не більше 800 м-2. Відстань між групами цих будівель повинна становити не менше 15 м. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень(ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Звертаючись з позовом до суду позивач надав докази на підтвердження заявлених вимог, зокрема, фото світлини, викопіювання зі топографо-геодезичного плану м. Херсона, схематичний план нежитлової будівлі магазину по [ADDRESS] , а також дослідження по визначенню відповідності розташування тимчасових споруд відносно будівлі магазину літ. «Д» по [ADDRESS] . Водночас, відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, за викликом суду не з`являвся, заперечення проти позову не надав, що суд розцінює, як визнання відповідачем позовних вимог. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено, що розташуванням спірних тимчасових споруд з недотриманням протипожежного розриву між групою тимчасових споруд та існуючою будівлею, яка належить позивачеві на праві власності, відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні належним йому нерухомим майном, оскільки є небезпека експлуатації такого приміщення, яка може виникнути в разі пожежі в одному із спірних об`єктів, які розташовані на території відповідача, обов`язком якого є розташування на орендованій ним земельній ділянці під торгово-сервісний центр тимчасових споруд, у відповідності до нормативних, будівельних, санітарних та протипожежних вимог. Окрім цього, розташування спірних об`єктів перешкоджає позивачеві у здійсненні робіт з відновлення об`єкту нерухомості, що йому належить, таких як комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівлі у зв`язку з її фізичною зношеністю й руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і, порушене право позивача підлягає захисту шляхом демонтажу тимчасових споруд відповідача. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 13.01.2021року у справі №472/1103/14, яку суд у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 704,8грн. На підставі викладеного, ст.ст. 15-16, 316-319, 386, 391 ЦК України, Закону України «Про благоустрій населених пунктів»,

Outcome: approved