Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та просив стягнути з нього аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.02.2003 року по 09.11.2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] У зв'язку з тим, що спільне сімейне життя сторін не склалося, а подальше проживання та збереження сім'ї стало неможливим, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.11.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. 28.01.2011 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що на даний час стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] є завищеним, у зв'язку з його скрутним матеріальним становищем. Зазначив, що він несе додаткові матеріальні витрати на утримання батьків: [PERSON], [INFO] - інваліда І групи, а також на утримання матері [PERSON], [INFO] Також, крім сплати аліментів на користь відповідача на утримання малолітньої доньки, позивач надає й іншу матеріальну допомогу по утриманню малолітньої доньки [PERSON], а саме сплачує додаткові витрати на навчання, одяг та інше. З 01.07.2010 року по 16.09.2011 року позивач [PERSON] працював на ДП «Кюне і Негель» та працевлаштований з 19.01.2013 року по 27.12.2013 року в ТОВ «Світ інструменту України» м. Києва. Загальна сума доходу позивача з 01.12.2010 року по 16.09.2011 року складала в розмірі 38716,24 грн., сума до виплати складала в розмірі 31724,08 грн., загальна сума доходу з 01.03.2012 року по 27.12.2013 року складала в розмірі 33412,56 грн., сума до виплати складала в розмірі 26128,08 грн. Таким чином, позивач [PERSON] не був працевлаштований починаючи з 17.09.2011 року по 01.03.2013 року, а також з 28.12.2013 року по 13.05.2014 року відповідно до даних трудової книжки. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.02.2003 року та рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.11.2010 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх вдів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 11.02.2011 року на виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист №2-504/11. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 03.04.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-504/11 виданого Солом'янським районним судом м. Києва 11.02.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку було закінчено. Державним виконавцем встановлено, що боржника звільнено 27.12.2013 року з ТОВ «Світ Інструменту Україна». Заборгованість станом на 27.12.2013 року становить 35434,23 грн. Аліменти стягнуто на суму 2835,23 грн. 05.05.2014 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, за заявою стягувача, було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-504/11 виданого Солом'янським районним судом м. Києва 11.02.2011 року. Відповідно до довідки ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 05.05.2014 року, заборгованість позивача [PERSON] станом на 01.05.2014 року становить 42004,24 грн. Позивач не погоджується з вказаною сумою заборгованості, у зв'язку з чим просив зменшити розмір стягуваних аліментів згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2011 року з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Встановлено, що позивач з 01.07.2010 року по 16.09.2011 року працював на ДП «Кюне і Негель» та був працевлаштований з 19.01.2013 року по 27.12.2013 року в ТОВ «Світ інструменту України» м. Києва. Загальна сума доходу позивача з 01.12.2010 року по 16.09.2011 року складала в розмірі 38716,24 грн., сума до виплати складала в розмірі 31724,08 грн., загальна сума доходу з 01.03.2012 року по 27.12.2013 року складала в розмірі 33412,56 грн., сума до виплати складала в розмірі 26128,08 грн. Таким чином, позивач [PERSON] не був працевлаштований починаючи з 17.09.2011 року по 01.03.2013 року, а також з 28.12.2013 року по 13.05.2014 року відповідно до даних трудової книжки. Вказане також підтверджується листом ТОВ «Світ інструменту України» №47 від 28.03.2014 року, довідкою про доходи ДП «Кюне і Негель», довідкою ТОВ «Світ інструменту України» від 05.06.2014 року, наказом №474-к ТОВ «Світ інструменту Україна» про припинення трудового договору (контракту). Крім того, встановлено, що позивач [PERSON] несе додаткові матеріальні витрати на утримання батьків: [PERSON], [INFO] - інваліда І групи, а також на утримання матері [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, позивачем надано достатньо доказів, у розумінні ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, які підтверджують виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, що унеможливлюють сплату аліментів у розмірі, визначеному рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2011 року. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та про зменшення розміру аліментів, стягуваних з [PERSON] встановленого рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2011 року на користь відповідача [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 241,60 грн. та на користь держави 2,00 грн.

Outcome: approved