Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області від 03 грудня 2004 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та дружини [PERSON] в розмірі ? частини від усіх доходів. 12 листопада 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення про зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] з ? до 1/6 частини з усіх видів доходу. 14 листопада 2013 року Святошинський районний суд м.Києва ухвалив рішення, за яким [PERSON] зобов»язано сплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх доходів на утримання матері [PERSON]. На момент подачі позову [PERSON] сплачує аліменти на користь першої дружини [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх доходів, на утримання другої дружини [PERSON] в розмірі ? частини від усіх доходів, на користь другої дружини [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі ? частини від усіх доходів та на користь матері [PERSON] - ? частину від усіх доходів. Позивач зазначив, що його матеріальний стан не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, оскільки він працює в ТОВ «НЕТМАСТЕР», займає посаду адміністратор даних. Його середньомісячна заробітня плата складає 1 200 грн. 00 коп., яка не є достатньою для його утримання, утримання першої дружини, сина [PERSON], другої дружини, сина [PERSON] та матері, яка є пенсіонеркою. Позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з 1/6 частини до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно. Відповідач подала до суду письмові докази, відповідно до яких вбачається, що вона працює медичною сестрою, іншого доходу для утримання дитини вона не має, і сума аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу позивача є можливою для виплати, тому просила у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач заперечувала проти задоволення позовної заяви, просила відмовити. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2004 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та дружини [PERSON] в розмірі ? частини від усіх доходів. Рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області від 12 листопада 2013 року вже було зменшено розмір аліментів на утримання [PERSON] з ? до 1/6 частини з усіх видів доходу. 14 листопада 2013 року Святошинський районний суд м.Києва ухвалив рішення, за яким [PERSON] зобов»язано сплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх доходів на утримання матері позивача - [PERSON]. Починаючи із квітня місяця 2013 року позивач працює в ТОВ «НЕТМАСТЕР», займає посаду адміністратор даних. Його заробіток згідно, наданої довідки, зсерпня місяця 2013 року до січня 2013 року складав 1200 грн. щомісячно. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких берутьучасть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Посилання позивача на необхідність зменшення розміру аліментів у зв'язку із тяжким матеріальним становищем та наявністю інших утриманців, суд оцінює критично. Крім того, позивач є працездатною особою, офіційно працює, його заробітна плата в середньому складає 1200 грн., тому він має всі можливості матеріально утримувати свою дитину, що є його обов'язком. Доказів, які б свідчили про погіршення його стану здоров'я, позивачем також надано не було. Таким чином, оскільки судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали позивача сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі ст. 18 Конвенції про захистправ дитини ст. ст. 7, 192 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: dismissed