Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 02.06.2007 року у Довжківській сільській раді Славутського району Хмельницької області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №4. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, шлюб фактично перестав існувати, спільні сімейні інтереси у сторін відсутні. Подружні стосунки між ними припинені та спільного побуту не ведуть тривалий час. Позивачка вважає, що шлюб існує формально, а попередні спроби порозумітися були марними. Крім того, зазначила, що повністю втратила до відповідача почуття любові та взаєморозуміння, та остаточно дійшла висновку, що шлюб між нею та відповідачем потрібно розірвати. Оскільки перспектив для збереження сім`ї немає, просить строк для примирення не надавати. Позивачка вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, тому переконана, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи без участі позивачки та її представника. Також додав заяву позивачки, в якій вказано, що вона просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій позов визнав та зазначив, що погоджується на розірвання шлюбу з позивачкою. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 06.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.06.2007 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 02.06.2007 року у Довжківській сільській раді Славутського району Хмельницької області, актовий запис №4. У період шлюбу у сторін по справі народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області 12.03.2013 року, серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області 12.03.2013 року, серії [NUMBER] виданого відділом ЗАГСу Адлерського району міста-курорту Сочі управління ЗАГС Краснодарського краю Російської Федерації 16.07.2015 року. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з наведеним, та враховуючи прийняття судом визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 384,20 гривень (768,40/100*50=384,20). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 384,20 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved