Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У серпні 2020 року Національна академія внутрішніх справ звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2015 року № 102 о/с [PERSON] з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. 19 серпня 2015 року між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУ МВС України у м. Києві та відповідачем укладено договір № СД 15-598 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС). За умовами договору відповідач навчалась за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувалась після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі (п. 2.3. договору). Наказом НАВС від 06 листопада 2015 року № 192 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Наказом НАВС від 11 листопада 2015 року № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції. Наказом НАВС від 07 липня 2017 року № 106 о/с відповідача було відраховано з числа курсантів НАВС. З 16 серпня 2015 року по 07 липня 2017 року відповідно до умов договору у період навчання перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом з наданням комунальних послуг. Відповідно до п. 2.3.6. договору відповідач зобов`язалась у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Вартість витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі за період з 16 серпня 2015 року по 07 липня 2017 року становить 16946 гривень 13 копійок. Із цією сумою витрат відповідача було ознайомлено під підпис. 07 липня 2017 року між НАВС та відповідачем було укладено договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС. Згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС грошові кошти від відповідача до НАВС надійшли в сумі 4000 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 12946 гривень 13 копійок, індекс інфляції в сумі 1508 гривень 04 копійки та три проценти річних у розмірі 803 гривні 81 копійки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2015 року № 102 о/с відповідача з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ (а.с. 16). 19 серпня 2015 року між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУ МВС України у м. Києві та відповідачем укладено договір № СД 15-598 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС) (а.с. 13). За умовами договору відповідач навчалась за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувалась після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі (п. 2.3. договору). Наказом НАВС від 06 листопада 2015 року № 192 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (а.с. 17). Наказом НАВС від 11 листопада 2015 року № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції (а.с. 18). Наказом НАВС від 07 липня 2017 року № 106 о/с відповідача було відраховано з числа курсантів НАВС (а.с. 18а). З позову вбачається, що з 16 серпня 2015 року по 07 липня 2017 року відповідно до умов договору у період навчання перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом з наданням комунальних послуг. Відповідно до п. 2.3.6. договору відповідач зобов`язалась у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі\~підпунктів 2,\~4\~частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в\~порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вбачається, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо відпрацювання за місцем розподілу не менше трьох років є підставою для виникнення в останньої обов`язку з відшкодування вартості навчання. За умовами п. 4.1. договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Зазначене також підтверджується Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вартість витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі за період з 16 серпня 2015 року по 07 липня 2017 року становить 16946 гривень 13 копійок. Із цією сумою витрат відповідача було ознайомлено під підпис, що підтверджується довідкою від 07 липня 2017 року (а.с. 20). Пунктом 4.4. договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. У позовній заяві та доданих до неї документах містяться докази фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в НАВС, які становлять 16946 гривень 13 копійок, яких: -грошове забезпечення 5664 гривні 33 копійки; -продовольче забезпечення 15 гривень 26 копійок; -речове забезпечення 1480 гривень 48 копійок; -оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 9740 гривень 42 копійки (а.с. 21-32). 07 липня 2017 року між НАВС та відповідачем було укладено договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС (а.с. 14). Згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС від 30 липня 2020 року станом на 30 липня 2020 року відповідач відшкодувала суму фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі не в повному обсязі. Нарахована сума фактичних витрат складала 16946 гривень 13 копійок. Відшкодування здійснювалось частинами, а саме: 20 липня 2017 року 1000 гривень та 19 серпня 2017 року 3000 гривень. Заборгованість становить 12946 гривень 13 копійок (а.с. 15). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Стороною відповідача не надано власного розрахунку по цим видам витрат з обґрунтуванням його правильності та повноти, доказів на спростування вимог сторони позивача суду подано не було. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в розмірі 12946 гривень 13 копійок. Також, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції за період з 07 липня 2018 року по 31 липня 2020 року, що складаються з: - 803 гривні 81 копійки три проценти річних; - 1508 гривень 04 копійки індекс інфляції. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми трьох процентів річних та індексу інфляції наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 10-12). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 803 гривні 81 копійки та індекс інфляції в розмірі 1508 гривень 04 копійки. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved