Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право власності на житло №444 від 06.08.1997 року, виданого Ленінською районної адміністрацією на підставі розпорядження (наказу) № 444-П від 06.08.1997 року, щодо приватизації квартири [ADDRESS], у якому її прізвище зазначене як «Медовіченко» замість правильного «Медовиченко». На час видачі цих документів не було звернуто увагу на неправильність написання її прізвища українською мовою. Зазначені розбіжності не дозволяють заявниці розпорядитися своїм майном. У внесенні відповідних змін до вказаних документів відповідною організацією відмовлено. З наведених підстав просить задовольнити її заяву у повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] просила задовольнити її заяву з наведених вище підстав. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з іменем, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 06.08.1997 року Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя на імя [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло № 444, згідно якого остання на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до положень ч. ч. 1, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Як передбачено пунктами 23, 25 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396: орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності; у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. З огляду на вищевказане, існуючий порядок приватизації обєктів державного житлового фонду та видачі правовстановлюючих документів в процесі такої приватизації не передбачає можливості внесення органом, що видав правовстановлюючий документ, виправлень до нього, а лише передбачає право видачі дублікату такого правовстановлюючого документу у разі його втрати або зіпсування. Судом встановлено, що [PERSON] вселилась до квартири ще задовго до проведення її приватизації, що підтверджується штампом про реєстрацію місця проживання на 11-й сторінці паспорту заявниці, згідно якого реєстрація місця проживання відбулась 30.07.1980 року і з того моменту місце проживання не змінювалось. Виходячи з цього, в силу положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація квартири могла відбутись лише за участі зареєстрованої у ній заявниці, а враховуючи той факт, що у приватизації квартири прийняла участь лише одна особа, вказані обставини безспірно вказують на належність правовстановлюючого документу заявниці [PERSON]. Окрім цього, на належність Свідоцтва про право власності [PERSON] вказує повна відповідність ім'я та по-батькові, відображені у паспорті заявниці та у правовстановлюючому документі. Верховний суд України в [PERSON] від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зауважив на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; важливе значення має вимога про обовязкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.\~273\~ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. [PERSON] районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 22.08.2018 №М-0852, оформлення документів на приватизацію квартири [ADDRESS] було здійснено за письмовою заявою [PERSON] як наймача житла та на підставі довідки про склад сімї наймача житла ізольованої квартири від 17.17.1997 року № 54, де справжність інформації, внесеної до заяви та довідки, підтверджено підписами посадових осіб житлово-експлуатаційної дільниці № 30 та скріплено печаткою установи. У звязку з вищевказаним, районна адміністрація ЗМР по Дніпровському району не має законних підстав вважати, що при написанні ПІБ заявниці у свідоцтві про право власності на житло було допущено помилку, а тому не має підстав для внесення змін у зазначене свідоцтво. Юридичний факт, з приводу встановлення якого заявниця звертається до суду, не може бути встановлений в інший спосіб, оскільки заінтересована особа відмовила їй у внесенні виправлень до свідоцтва про право власності через відсутність таких повноважень. Зазначена помилка у правовстановлюючому документі перешкоджає заявниці розпорядитися своєю власністю. Виправити цю помилку шляхом внесення виправлень або видачі дублікату документу у позасудовому порядку неможливо. Виходячи з цього, у заявниці відсутній інший спосіб для підтвердження належності їй Свідоцтва про право власності, окрім звернення до суду в порядку окремого провадження. Оскільки встановлення даного факту для заявниці має юридичні наслідки, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вправі встановити даний факт у судовому порядку. Дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло №444 від 06.08.1997 року, виданого Ленінською районної адміністрацією м. Запоріжжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved