Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший Інвестиційний Клуб» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] (далі - третя особа 1), [PERSON] (далі - третя особа 2), [PERSON] (далі - третя особа 3), [PERSON] (далі - третя особа 4), в якому просило визнати дії відповідача при розгляді заяв представника позивача про зняття з реєстрації третіх осіб неправомірними та зобов`язати відповідача зняти з реєстрації третіх осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.10.2007 року між [PERSON] , [PERSON] і ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» був укладений Договір про іпотечний кредит № 1.07101751. Згідно умов Кредитного договору, банк надав, а позичальники отримали 62 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 25.10.2007 року між третьою особою 1, третьою особою 2 та банком був укладений Іпотечний договір № 1.07101751, згідно якого позичальники передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] . На підставі протоколу електронних торгів № UA-EA-2018-02-08-000137-a від 21.02.2018 року, переможцем електронних торгів стало ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб». 14.03.2018 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» був укладений Договір №107К про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги за Кредитним договором та Договір №107і про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги за Іпотечним договором. Згідно вказаних договорів, ПАТ «Платинум Банк» передав, а позивач прийняв права вимоги за Договором про іпотечний кредит та Іпотечним договором, укладеними між банком, третьою особою 1 та третьою особою 2. Отже, з 14.03.2018 року кредитором [PERSON] та [PERSON] за Кредитним договором та Договором іпотеки є позивач. У зв`язку з невиконанням позичальниками основного зобов`язання, позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи факт переходу права власності на спірну квартиру від [PERSON] та [PERSON] до позивача, з 21.08.2018 року треті особи є такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» та підлягають зняттю з реєстрації. З метою усунення перешкод у користуванні належною позивачу на праві приватної власності спірною квартирою, представником позивача 30.10.2018 року до Відділу (Центру) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації було подано відповідну заяву, квитанцію про сплату адміністративного збору, документи, що посвідчують особу представника та повноваження. Проте, представнику позивача було повернуто заяву про зняття з реєстрації місця проживання третіх осіб з відмовою у знятті з реєстрації без зазначенням причини такої відмови. У заявах лише процитовано п. 26 Правил, а саме: «підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням» На думку позивача, реєстрація третіх осіб у квартирі, яка належить позивачу, порушує право ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб», а дії відповідача є неправомірними, так як суперечать ст. 19 Конституції України, здійснені поза межами повноважень та з порушенням порядку, передбаченого законодавством. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що дійсно, 30.10.2018 позивач звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА із заявою про знаття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі зміною власника даної квартири. При цьому, позивачу було відмовлено на підставі п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016, за відсутності рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про зняття з реєстрації місця проживання особи. Таким чином, відповідач діяв у межах своїх повноважень, а підстави для задоволення даного позову відсутні. У поясненнях представник третьої особи 1 вказала, що перехід права власності на квартиру до позивача на їх думку є незаконним, про що подано відповідний позов. Крім того, у провадженні суду також перебуває справа за позовом ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» до третіх осіб про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Також вказала на розслідування кримінального провадження за фактом самовільної заміни замків у квартирі за адресою: [ADDRESS] . На думку представника, зняття з реєстрації третіх осіб порушить їх права, адже квартира є єдиним для них житлом, а тому, у задоволенні даного позову слід відмовити. У відповідях на відзив та пояснення третьої особи представник позивача зазначив, що доводи сторони відповідача та третьої особи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, адже вони не стосуються предмету даного спору. У судовому засіданні представник позивача вимоги даного позову підтримав у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа 2 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа 1, який є законним представником третіх осіб 3, 4, а також представник третьої особи 1 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні даного позову. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Враховуючи, що відповідача та третю особу 2 було належним чином повідомлено про розгляд справи, останні не повідомили про причини своєї неявки, що унеможливлює визнати їх поважними, при цьому, це їх повторна неявка до суду, а також беручи до уваги, що справа перебуває у провадженні суду з серпня 2019 року, суддя дійшов до висновку про можливість розгляду даної справи за їх відсутності. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.08.2019 року відкрито провадження у цій справі порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 07.10.2019 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву, пояснення третьої особи, відповіді на відзив та на пояснення. Протокольною ухвалою суду від 28.11.2019 року до матеріалів справи долучено пояснення та копію рішення суду від 08.11.2019 року. Суд, заслухавши пояснення третьої особи та представників учасників процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.10.2007 року між [PERSON] , [PERSON] і ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», було укладено Договір про іпотечний кредит № 1.07101751. Згідно умов Кредитного договору, банк надав, а позичальники отримали 62 000,00 доларів США (а.с. 6-15). У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 25.10.2007 року між [PERSON] , [PERSON] і ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», було укладено Іпотечний договір № 1.07101751, згідно якого позичальники передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2018-02-08-000137-a від 21.02.2018 року, 14.03.2018 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» було укладений Договір №107К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за Кредитним договором та Договір №107і про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за Іпотечним договором (а.с. 17-21). Згідно вказаних договорів, ПАТ «Платинум Банк» передав, а ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» прийняв права вимоги за Договором про іпотечний кредит з додатковими договорами до нього та Іпотечним договором, укладеними між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , [PERSON] 21.08.2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності за ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» на квартиру [ADDRESS] (а.с. 22). На думку позивача, так як ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» є власником квартири [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є такими, що втратили право користування вказаною квартирою та підлягають зняттю з реєстрації. Так, 30.10.2018 року до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся представник ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» із заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] . Проте, представнику позивача було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання на підставі п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016, за відсутності рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням (а.с. 23). Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 150 ЖК УРСР, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім`ї. Право члена сім`ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім`ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. При цьому, в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Отже, сам по собі юридичний факт належності на праві власності ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» квартири [ADDRESS] , не є підставою для зняття з реєстрації місця проживання третіх осіб у даній справі за самою заявою без надання рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення їх права користування житловим приміщенням. Вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. У разі подання заяви представником особи додатково подаються документ, що посвідчує особу представника та документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника). Крім того, як визначено п. 26 Правилами реєстрації місця проживання, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Таким чином, відмовляючи позивачу у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] на підставі того, що заявником не долучено копію рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, дії Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації були правомірними. Крім того, судом також було встановлено, що будь якого іншого документу, який би давав підстави для зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» до заяви від 30.08.2018 року долучено не було. Також, у ході розгляду даної справи було встановлено, що право власності позивача на спірну квартиру третіми особами не визнається та наразі оскаржується у судовому порядку. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2019 року визнано недійсною з моменту вчинення державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42704073 від 21.08.2018 15:25:0316:41:09 про реєстрацію права власності ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» на кв. [ADDRESS] , [ADDRESS] адресою: [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат загальною площею 44,7 кв.м., жилою площею 29,7 кв.м. Вказане рішення станом на час розгляду даної справи не набрало законної сили. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи вправу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку будь-яких доказів порушення відповідачем вимог закону позивач суду не надав, а тому, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні даного позову, підстави стягувати з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору відсутні. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed