Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У січні 2008 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнила та в останній його редакції від 26 травня 2014 року просить суд визнати договір іпотеки укладений 27.04.2005 року між [PERSON] та АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; скасувати заборону на квартиру [ADDRESS] накладену 27 квітня 2005 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] у зв'язку з посвідченням зазначеного договору іпотеки від 27.04.2005 року; визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 26 листопада 2006 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка [PERSON] була передана в іпотеку банку з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором №011/03-03/321/5 від 27.04.2005 року, таким, що не підлягає виконанню, звільнити з під арешту вказану квартиру, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управляння юстиції від 26.07.2007 року серії АА№767915. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до рішення суду від 21 січня 2014 року позивач визнана членом сім'ї відповідача [PERSON], яка є її матір'ю. Після розлучення батьків позивач знаходилася на утриманні та під опікою батька, який згодом виїхав на роботу до Москви. У 2004 році її батько передав 6 700 доларів США для забезпечення її житлом. Відповідач [PERSON] придбала для неї двокімнатну квартиру [ADDRESS], але оскільки вона не була повнолітньою, оформила вказану квартиру на своє ім'я. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], укладеного 27.04.2005 року та договору про видачу траншу кредиту, за який останній отримав кредитні кошти в сумі 40000 доларів США строком на 36 місяців під 14% річних, її мати відповідач [PERSON] передала в іпотеку належну їй квартиру, без згоди іншої особи, а саме органу опіки та піклування, оскільки позивач на момент вчинення вказаного вище правочину була неповнолітньою, а отже договір іпотеки порушує право на житло позивача. Крім того, позивач зазначала, що про порушення своїх прав на житло дізналася випадково, отримавши 20 січня 2008 року на ім'я матері листа ТОВ «Мультисервіс» про прилюдні торги по реалізації арештованої квартири. За таких обставин, позивач також вважає, що виконавчий напис нотаріуса від 26 листопада 2006 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка [PERSON] була передана в іпотеку банку з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором №011/03-03/321/5 від 27.04.2005 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідно до вимог норм Закону та п. 5.4. умов договору іпотеки, стягнення на предмет здійснюється за рішенням суду, лише у разі відсутності спору - на підставі виконавчого напису нотаріуса. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із зустрічним позовом, вказуючи, що 27 квітня 2005 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір та договір про видачу траншу кредиту в сумі 40 000 доларів США строком на 36 місяців під 14% річних. У забезпечення виконання зобов'язань відповідач [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань 23 листопада 2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на зазначену квартиру. У ході проведених виконавчих дій квартира була виставлена на реалізацію, проте там проживає [PERSON], яку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило виселити. Крім того, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить стягнути з [PERSON] на свою користь судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні, пояснили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його не явки суду невідомі, однак надав до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності до уточнених позовних вимог в редакції від 26.05.2014 року про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 26 листопада 2006 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування своєї вимоги вказав, що оскільки строк позовної давності у три роки для позовних вимог про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню минув, то в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Відповідачі [PERSON], ТОВ «Мультисервіс» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини їх не явки суду невідомі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його не явки суду невідомі. Треті особи [PERSON], приватний нотаріус [PERSON], Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON], Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», а також їх представники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини їх не явки суду невідомі. Свідок [PERSON], яка допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона є тіткою позивача. Їй відомо, що батько позивача дав гроші на купівлю в 2005 році квартири [ADDRESS]. Коли купували квартиру вибирали в одному домі, щоб було близько. В квартиру вселилась [PERSON], чи була вона зареєстрована за вказаною адресою одразу, їй не відомо, оскільки у позивача не було на той час паспорту, остання закінчувала школу. Після отримання паспорту, вона не знає на яких підставах позивач зареєстрована за вказаною адресою. Про іпотеку їй нічого не відомо. Документів, що підтверджують це вона не бачила. Батько позивача був викликаний на роботу в Росії і не зміг оформити договір купівлі-продажу квартири, через малий термін його укладання, Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, а підстав для задоволення первісного позову не має враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною третьою ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року, скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого рогу від 29 жовтня 2010 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 13.11.2004 року та в задоволенні позову в цій частині відмовлено (А.С. 118- 121). Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2012 року в цій частині рішення апеляційного суду залишено без змін (а.с. 130-132). Також рішенням апеляційного суду від 29 вересня 2011 року встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 13.11.2014 року відповідач [PERSON] придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрована позивач [PERSON] 27.04.2005 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №011/03-03/321/5 та договір про видачу траншу кредиту №011/03-03/321/5/1, відповідно до яких [PERSON] отримав кредит в сумі 40 000 доларів США строком на 36 місяців під 14% річних. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником АППБ «Аваль». В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], відповідач [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з не виконанням [PERSON] зобов'язань по кредитному договору 23.11.2006 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на зазначену квартиру. Виконавчий напис було передано на виконання в Саксаганський відділ державної виконавчої служби. 03.05.2007 року було відкрито виконавче провадження. Згідно договору про надання послуг по організації прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 08.01.2008 року, Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ уклав з третьою особою ТОВ «Мультисервис» договір про виконання послуг відносно продажу спірної квартири. Постановою від 01.02.2009 року зазначене виконавче провадження зупинено (а.с. 119-120). Окрім зазначеного, також апеляційним судом встановлено, що докази на підтвердження факту передачі батьком позивача [PERSON] коштів бабусі позивача та в подальшому, відповідачу [PERSON] для придбання спірної квартири для позивача - відсутні. Згідно ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 6 ст. 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позивач, яка на час вчинення правочину була неповнолітньою, не мала право власності на зазначену вище квартиру, щодо якої укладений іпотечний договір, то її права, як користувача цим житлом, не були порушені при укладанні договору іпотеки, оскільки до свого повноліття позивач продовжувала проживати та користуватися квартирою №47 у будинку 26 по вул. Мелешкіна в м. Кривому Розі. Разом з тим, суд звертає увагу, що посилання позивача на те, що для укладення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування є безпідставним, оскільки на час укладення оспорюванного договору іпотеки, тобто 27.04.2005 року, закон не вимагав дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право на користування яким мають діти. Отже, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов в частині визнання договору іпотеки укладеного 27.04.2005 року між [PERSON] та АППБ «Аваль», як наслідок і в частині скасування заборони на квартиру [ADDRESS], накладену 27 квітня 2005 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] у зв'язку з посвідченням зазначеного договору іпотеки - задоволенню не підлягає. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зі змісту вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України слідує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а відповідно до ч. 4 цієї статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи зазначені вимоги норм Закону суд вважає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в частині визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 26 листопада 2006 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, що стосується зустрічних позовних вимог, суд зазначає. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивачем виконано всі умови зазначених правових норм, у зв'язку з чим у нього виникло право на звернення до суду з вимогою про виселення відповідача за зустрічним позовом, тому суд вважає, що зустрічні позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» понесені ним судові витрати в розмірі 228 грн. 25 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved