Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 05 червня 2004 року по 30 листопада 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , народження [INFO] . Рішенням Пирятинського районного суду від 30 листопада 2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою. У 2016 році у зв`язку з одруженням позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 березня 2014 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , народження [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 18 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. До цього часу відповідач сплачує визначену рішенням суду суму коштів, проте позивачка вважає, що дана сума є мізерною по відношенню до встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини 13-го віку та є недостатньою для забезпечення її належного матеріального утримання. До того ж донька хворіє, перебуває на обліку у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАДИТ», потребує систематичного консультування, огляду та лікування. Відповідач на даний час офіційно працює у Пирятинському військовому комісаріаті, офіційно отримує заробітну плату. У зв`язку з наведеним позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з твердої грошової суми 300 грн щомісячно, на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 31 січня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Проте на адресу суду від відповідача надійшла заява в якій він вказав, що позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі ? він не визнає, але сплачувати аліменти не відмовляється. Просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1500 грн. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що з 05 червня 2004 року по 30 листопада 2012 року сторони перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду від 30 листопада 2012 року було розірвано (а.с. 9). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , народження [INFO] (а.с. 7). Рішенням Пирятинського районного суду від 27 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , народження [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 18 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Рішення набрало законної сили та є чинним. 12 березня 2016 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с. 11). Від даного шлюбу позивачка має малолітнього сина [PERSON] , народження [INFO] (а.с. 12), який також перебуває на її утриманні. Згідно довідки поліклінічного відділення Лубенської ЦМЛ Махно Анна Вікторівна, народження [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку з 25.04.2017 року з діагнозом Аутоімунний тереодіт, гіпертрофічна форма, еутиреоз (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, тому аліменти в сумі 300 грн на даний час є недостатньою для забезпечення щоденних потреб дитини. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач має молодий вік, проходить службу у Пирятинському районному військовому комісаріаті отримуючи заробітну плату та має у власності земельну ділянку розміром 1 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану у межах міста Пирятин, що підтверджується довідками. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд уважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми 300 грн на частку від заробітку у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому, у новому розмірі, аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 740,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved