Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позивач вказує, що 27.01.2007 року між ним та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним та повністю перебувають на його утримані. Зазначає, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з ним має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач системно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка та дітей, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, що негативно впливає на психічний стан дітей та спричиняє їм душевні страждання. Вважає, що діти повинні проживати з ним, оскільки він має стабільний самостійний істотний дохід, має реальні можливості забезпечити необхідний рівень життя для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. За місцем постійного проживання дітей, створені всі умови для проживання та виховання дітей, у дітей окремі кімнати, облаштовані відповідними меблями та оргтехнікою. Крім того, зазначає, що відлучення від батька негативно вплине на формування психоемоційного стану малолітніх дітей, які виявляють свою прихильність до батька та бажають проживати з ним. Відповідач не має постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дітей, офіційно не працевлаштована, власного помешкання не має. За таких обставин просить суд задовольнити його вимоги, шлюб розірвати, визначити місце проживання дітей з позивачем. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Зуб І.Ю. від 31.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.16). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.03.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в якій підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Справу просили розглядати без їх участі (а.с.51, 53). Відповідач у судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення (а.с.52). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком та акт обстеження умов проживання У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.01.2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №35, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27.01.2007 року (а.с. 8). Від даного шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 20.12.2007 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 20.08.2013 року (а.с.6-7). Шлюбні стосунки між подружжям припинені. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, судом встановлено наступне. Позивачу належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу від 18.06.2003 року та довідкою КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР №22 від 20.01.2020 року (а.с.32-33). Відповідно до довідки ОСББ «Содаліт» №10/12 від 25.11.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - син (а.с.12). Позивач [PERSON] працевлаштований, має істотний дохід, що підтверджено довідками про дохід (а.с.34-36). Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради (орган опіки та піклування) власним висновком №38 від 13.03.2020 року вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . У Висновку зазначено, що на даний час діти проживають з обома батьками у трикімнатній квартирі, яка належить [PERSON] . Квартиру обладнано сучасними меблями та побутовою технікою, санітарно-побутові умови добрі. У дітей у наявності одяг, взуття. Створено умови для виховання, розвитку та відпочинку дітей. [PERSON] за професією судовий механік на морських суднах, має сталий самостійний дохід, в змозі утримувати та виховувати дітей. [PERSON] не працює, самостійного доходу та житла не має. Під час бесіди із спеціалістами служби у справах дітей не заперечувала щодо визначення місця проживання дітей з батьком (а.с.48). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 26.02.2020 року, за місцем проживання батька умови проживання для дітей створено належним чином (а.с.49). Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ст. ст. 29, 291 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає; фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю; фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 7, 19, 141, 155, 161 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи; мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення; орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як видно зі змісту преамбули Конвенції про контакт з дітьми, визнаючи, що, як передбачено в різних міжнародних юридичних документах Ради Європи, а також у статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, перш за все повинні враховуватися найвищі інтереси дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. З огляду на встановлені судом обставини, а саме надані позивачем та його представником докази на підтвердження можливості забезпечення ним розвитку дітей в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а також з урахуванням того, що мати дітей, яка є відповідачем у справі не заперечувала проти проживання дітей з батьком, висновок служби у справах дітей про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги та визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved