Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-29 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що вона, відповідачі, а також її сестра [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] й кожен з них має право на 1/4 частину вказаної квартири. В зв»язку із неможливістю розподілу спірної квартири в натурі, рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2012 року [PERSON] було присуджено грошову компенсацію за належну їй 1/4 частину квартири, яку [PERSON] та [PERSON] сплатили їй після постановлення рішення суду, а тому на даний час їм належить 3/4 частини квартири. Вказує, що в спірній квартирі їй також належить 1/4 частка, що становить 7,97 кв.м житлової площі, а загальної - 13,22 кв.м, є незначною і не може бути виділена їй в натурі, а тому просить провести розподіл квартири [ADDRESS] із виділенням їй грошової компенсації за належну частку у спірній квартирі в сумі 56295 грн., стягнувши цю компенсацію з відповідачів. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року встановлено особу позивачки, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Якимчук Н.П. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали та погоджуються на сплату позивачці грошової компенсації в сумі 56295 грн. за належну їй частку. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 369 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Відповідно до ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 листопада 1996 року квартира [ADDRESS] перебувала у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вказана квартира є двохкімнатною загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] по 18666 грн. 67 коп. грошової компенсації вартості належної їй 1/4 частини квартири [ADDRESS] з кожного. Згідно роз»ясень, даних в п.14 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, лише якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Спірна квартира [ADDRESS] є двохкімнатною загальною площею 52,9 кв.м, а тому ні практично, а ні теоретично поділити її в натурі так, щоб позивачка отримала ізольоване приміщення із самостійним виходом, яке б можна було використовувати як окрему квартиру, неможливо. Разом з тим, враховуючи, що позивачка фактично позбавлена можливості одержати у володіння та користування частину, що їй належить у спірній квартирі, та вимагає від інших співвласників, у яких залишається спільне майно, грошову компенсацію, а останні погоджуються на сплату їй такої грошової компенсації, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Сторони погодились із визначеною ФОП [PERSON] станом на 24.01.2019 року ринковою вартістю квартири [ADDRESS] в сумі 222180 грн. (а.с.8). Відповідачі визнали позов, що свідчить про відсутність спору між сторонами щодо ринкової вартості спірної квартири, тому суд визначає розмір належної позивачці 1/4 частки у спірній квартирі в сумі 55545 грн. (222180 грн. : 4 = 55545 грн.). А тому, з кожного із відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню по 27772 грн. 50 коп. грошової компенсації вартості 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка загалом складає 55545 грн. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України та стягує з кожного із відповідачів на користь позивачки по 384 грн. 20 коп. судового збору (768,40 : 2).

Outcome: approved