Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31.07.2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2000314855. Відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 051,22 грн. і судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача проти позову частково заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 31.07.2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2000314855, згідно з яким відповідачу було надано кошти у розмірі 29 960,00 гривень. Даний договір відповідачем не виконано. У зв'язку з невиконанням умов договору та непогашення кредиту, утворилась станом на 11.03.2014 року прострочена заборгованість за договором у сумі 22 051,21 грн. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Факт не належного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, а саме не повернення заборгованості по кредиту в сумі 22 051,21 грн., з яких 18 690,59 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1 744,99 грн. несплати відсотків та 1 615,63 грн. заборгованості по комісіям, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, оскільки відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 22 051,22 грн., позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору, який відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: approved