Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

у серпні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.09.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 324/ПВ-06 (далі - Договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000 дол. США з розрахунку 13,5 % річних за весь час користування кредитом на строк з «15» вересня 2006 року по «14» вересня 2021 року. Мета кредитування - придбання нерухомості. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 324/ПВ-06 від 15.09.2006 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним договором про надання кредиту іпотекодавець передав у іпотеку нерухоме майно, за договором іпотеки №б/н від 24.07.2008 року, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41, 10 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. від 11.05.2004 року за реєстровим №3487 та зареєстрованого Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 21.05.2004 року у реєстровій книзі №д.506-218 за реєстровим №1026. Банк свої зобов»язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов»язань згідно умов кредитного договору, однак зобов»язання не виконані, у зв»язку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 701 641, 11 грн., яка складається із: -заборгованості по тілу кредиту у розмірі 630 504, 16 грн.; -заборгованості за відсотками у розмірі 71 136, 95 грн. На момент розгляду справи заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» не погашена. Посилаючись на вищевикладені обставини представник ПАТ «Дельта Банк» просив суд, внаслідок погашення заборгованості за кредитним договором №324 від 15.09.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41, 10 кв.м., шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк», визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41, 10 кв.м. та стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав можливим розглянути справу заочно, за відсутності належним чином повідомлених сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступне. 15.09.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 324/ПВ-06 (далі - Договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000 дол. США з розрахунку 13,5 % річних за весь час користування кредитом на строк з «15» вересня 2006 року по «14» вересня 2021 року. Мета кредитування - придбання нерухомості. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком ПАТ «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банку» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Укрпромбанку») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 324/ПВ-06 від 15.09.2006 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним договором про надання кредиту іпотекодавець передав у іпотеку нерухоме майно, за договором іпотеки №б/н від 24.07.2008 року, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41, 10 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. від 11.05.2004 року за реєстровим №3487 та зареєстрованого Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 21.05.2004 року у реєстровій книзі №д.506-218 за реєстровим №1026. Банк свої зобов»язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов»язань згідно умов кредитного договору, однак зобов»язання не виконані, у зв»язку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 701 641, 11 грн., яка складається із: -заборгованості по тілу кредиту у розмірі 630 504, 16 грн.; -заборгованості за відсотками у розмірі 71 136, 95 грн. На момент розгляду справи заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» не погашена. Згідно п. 1.1. Договору іпотеки відповідачі забезпечили виконання зобов»язань позичальника перед позивачем по кредитному договору в повному обсязі, а саме повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойку, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. На момент розгляду справи заборгованість перед ПАТ «Банк Форум» не погашена. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки зокрема здійснюється також на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п.3 договору предмету і п.4.1. договору іпотеки, сторони передбачали право банку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття предмета іпотеки у власність. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. На підставі зібраних у справі до доказів суд прийшов до висновку про застосування до даних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином, загальна площа предмету іпотеки не перевищує 140 кв.м, це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника кредиту одержаного у банку в іноземній валюті зі строком погашення до 14.09.2021 року. Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, враховуючи беззаперечність наявної у позичальника заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк», прийшов до висновку, щодо законності та обґрунтованості позовних вимоги. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 7 016, 41 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved