Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась із позовом до ТОВ «Птахофабрика Київська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час її затримки при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що у період із 02 серпня 2010 року по 04 липня 2016 року включно вона працювала на посаді заступника головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська», а 04 липня 2016 року її звільнено із зазначеної посади згідно ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Як зазначає позивач, в день звільнення розрахунок з нею проведений не був. На її неодноразові усні та письмові звернення відповідач не реагував. Вважає, що дії відповідача щодо затримки виплати позивачу заробітної плати та затримки остаточного розрахунку при звільненні є незаконними. З огляду на викладені обставини, позивач змушена звернутися із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі та розрахункові при звільненні у розмірі 2300 грн. Крім того, [PERSON] вважає, що відповідач зобовязаний виплатити їй середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку при її звільненні по день фактичного і здійсненого нею розрахунку, а саме з 05 липня 2016 року по 03 серпня 2016 року (день звернення до суду) у розмірі 3300 грн. Рішення в частині стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за один місяць у розмірі 2850 грн. позивач просить допустити до негайного виконання. У ході розгляду справи позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі та розрахункові при звільненні у розмірі 2372,88 грн., середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку при звільненні по сьогоднішній день у розмірі 25\~823,60 грн. Також, у своїй заяві про уточнення позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідач своїми діями щодо затримки та невиплати заробітної плати завдав їй моральної шкоди, яка полягає у порушенні її законних і трудових прав, що призвело до матеріальних збитків, і, як наслідок, до моральних страждань, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач втратив звичайний устрій життя, погіршився загальний стан її здоровя, порушився сон, постійно відчуває нервове напруження, що призводить до розладів здоровя. Також, погіршився стан сімейних відносин, що також виникло з вини відповідача. З цих підстав, позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 5000 грн., який також просить стягнути із відповідача. Даний розмір моральної шкоди буде достатнім для оплати заходів, направлених на поновлення її попереднього стану. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили задовольнити позовні вимоги, викладені в заяві про уточнення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме, не заперечувала проти стягнення із відповідача заборгованості по заробітній платі. У задоволенні інших позовних вимог просила відмовити, пояснивши, що сума, яка підлягала до виплати позивачу при звільненні, була нарахована бухгалтерією та депоновано суму 2372,88 грн. Отже, позивач мала отримати цю суму у бухгалтерії підприємства, тому вини останнього у затримці розрахунку при звільненні не має. За таких обставин, решта позовних вимог є безпідставними. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у період із 02 серпня 2010 року працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» на посаді заступника головного бухгалтера, про що свідчить копія трудової книжки (а.с. 4-5). На підставі наказу керівника підприємства ТОВ «Птахофабрика Київська» № 108-КУ від 04 липня 2016 року [PERSON] звільнено із вищевказаної посади на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України, за угодою сторін (а.с. 62). Згідно відомості на виплату грошей № КФ-0000593 [PERSON] за липень 2016 рік нараховано заробітну плату у розмірі 2372,88 грн. Однак, вказану суму заробітної плати позивачу у день звільнення не виплачено, про що свідчить підпис касира у вказаній відомості. Крім того, у судовому засідання представник відповідача не заперечувала проти даного факту. Як вбачається із довідки про доходи, виданої ТОВ «Птахофабрика Київська», [PERSON] за період із січня 2016 року по червень 2016 р. нараховано заробітну плату у розмірі 52\~325 (пятдесят дві тисячі триста двадцять пять) грн. 22 коп. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 20 липня 2016 року звернулася із заявою до відповідача про виплату їй заборгованості по заробітній платі, однак у матеріалах справи відсутні докази такої виплати. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із матеріалів справи та пояснень учасників процесу встановлено, що у день звільнення позивача розрахунок при звільненні з нею не проводився. Отже, з урахуванням вищевказаних норм, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення із відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 2\~372,88 грн. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Доводи сторони відповідача про відсутність вини підприємства у невиплаті позивачу всіх належних сум при звільненні жодними доказами у судовому засіданні не підтвердженні. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по 20 вересня 2016 рік складає 25\~823 (двадцять пять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 60 коп. Суд вважає правильними розрахунки позивача щодо середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які розраховані на підставі довідки про доходи та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 25\~823 (двадцять пять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 60 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Частина 1 статті 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач зазначає, що відповідач своїми діями щодо затримки та невиплати заробітної плати завдав їй моральної шкоди, яка полягає у порушенні її законних і трудових прав, що призвело до матеріальних збитків, і, як наслідок, до моральних страждань, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач втратила звичайний устрій життя, погіршився загальний стан її здоровя, порушився сон, постійно відчуває нервове напруження, що призводить до розладів здоровя. Також, погіршився стан сімейних відносин, що також виникло з вини відповідача. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди виходячи із засад розумності та справедливості, підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі відшкодування 1 000 грн.\~ З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial