Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він працював у [PERSON] державному університеті управління з 03.01.2013 року по 18.05.2015 року та обіймав посаду директора Маріупольської філії [PERSON] державного університету управління. У період його роботи з липня по серпень 2014 року позивачу не сплачувалась заробітна плата. 30.09.2016 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області було винесено заочне рішення, відповідно до якого на його користь з відповідача стягнута заборгованість по заробітній платі за період з липня по серпень 2014 року в сумі 11626,60 грн., компенсація втрати частини доходу, у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 4136,66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.05.2014 року по 30.09.2016 року в сумі 99794,05 грн. з розрахунку середньоденної заробітної плати 281,11 грн. Також 30.01.2018 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області було винесено рішення, відповідно до якого на його користь з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період\~ з 01.10.2016 року по 26.04.2017 року в сумі 40198,73 грн. При цьому остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем, відповідно до п.10 Колективного договору\~ [PERSON] державного університету управління, проведено 16.04.2018 року, а отже позивач має право на стягнення середнього заробітку з 27.04.2017 року по 15.04.2018 року з розрахунку середньоденної заробітної плати 281,11 грн. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 27.04.2017 року по 15.04.2018 заробітної плати в сумі 67466,40 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 01.06.2018 року, надала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі письмових матеріалів справи, а також письмові заперечення відповідно до яких вказала, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а тому просить в їх задоволенні відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з такого. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач у період часу з 03.01.2013 року по 18.05.2015 року працював у відповідача. 18.05.2015 року позивач був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату працівників. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, остаточний розрахунок при звільненні проведений 15.04.2018 року. У відповідності до вимог ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 30.09.2016 року та рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 30.01.2018 року частково задоволено позови [PERSON] до [PERSON] державного університету управління про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Вказаними рішеннями з відповідача на користь позивача стягнуті заборгованість по заробітній платі в сумі 11626,60 грн., компенсація втрати частини доходу, у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 4136,66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.05.2014 року по 30.09.2016 року в сумі 99794,05 грн. з розрахунку середньоденної заробітної плати 281,11 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період\~ з 01.10.2016 року по 26.04.2017 року в сумі 40198,73 грн. Згідно заяви щодо виконання умов колективного договору, [PERSON] звернувся до [PERSON] державного університету управління про виконання виплати йому вихідної допомоги при припиненні трудового договору на підставі ст.40 КЗпПУ в розмірі середньомісячного заробітку, передбаченого п.10 Колективного договору\~ [PERSON] державного університету управління та зазначеного в наказі про звільнення [PERSON] №66-к від 18.05.2015 року. [PERSON] державного університету управління вих.№04-01/214 від 20.04.2018 року повідомлено, що розмір середньомісячної заробітної плати належної для виплати [PERSON] при звільненні становить 4264,30 грн. та платіжним дорученням №299 від 16.04.2018 року останньому перераховано 3432,77 грн. з урахуванням утриманих передбачених законом податків та обовязкових платежів. Відповідно до виписки по картковому рахунку позивача, виданої ПАТ «Альфа-банк» вбачається, що повний розрахунок із позивачем відповідачем проведено 16.04.2018 року. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 30.09.2016 року та рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 30.01.2018 року було встановлено розмір середньоденної заробітної плати [PERSON], який становить 281,11 грн., а згідно із статтею 82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач просить стягнути на його користь середній заробіток з 27.04.2017 року по 15.04.2018 року, тобто з дня наступного після винесення рішення суду від 30.01.2018 року до дня фактичного розрахунку відповідача з позивачем. Середньостатистична кількість робочих днів позивача при пятиденному робочому графіку за період з 27.04.2017 року по 15.04.2018 року складає 240 днів (квітень 2017 року - 2 робочі дні, травень 2017 року - 20 робочих днів, червень 2017 року - 20 робочих днів, липень 2017 року - 21 робочий день, серпень 2017 року - 22 робочі дні, вересень 2017 року - 21 робочий день, жовтень 2017 року - 21 робочий день, листопад 2017 року - 22 робочі дні, грудень 2018 року - 20 робочих днів, січень 2018 року - 21 робочий день, лютий 2018 року -\~ 20 робочих днів, березень 2018 року - 21 робочий день, квітень 2018 року 9 робочих днів). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 27.04.2017 року по 15.04.2018 року включно складає 67466,40 грн. (240 днів х 281,11 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір вихідної допомоги позивачеві при припиненні трудового договору на підставі ст.40 КЗпПУ. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 67466,40 грн.

Outcome: approved