Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У серпні 2019 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» (далі банк), звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 14 березня 2014 року між ним та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови). Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 13 червня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 28\~038,92 грн., з яких: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 639,12 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 21\~549,98 грн. пені за прострочене зобов`язання; 4\~038,44 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1\~311,38 грн. штрафу (процентна складова). Посилаючись на викладене, банк просив суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подала відзив на позов та заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. 14 березня 2014 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір,\~згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4 500 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил представлення банківських послуг у Банку, в якій висловила свою згоду, що ця заява разом з Умовами, Тарифами та пам`яткою клієнта складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач отримала платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. До кредитного договору банк додав довідку Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (далі Тарифи) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданого банком розрахунком заборгованість\~відповідача за вказаним кредитним договором станом на 13 червня 2019 року склала 28\~038,92 грн., яка складається з: 0,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 639,12 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 21\~549,98 грн. пені за прострочене зобов`язання; 4\~038,44 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1\~311,38 грн. штрафу (процентна складова) За змістом\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною\~1\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а\~\~також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом (ст.611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому (ст.ст.1048, 1050 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором від 14.03.2014 по тілу кредиту складає 0,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Але надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 639,12 грн., пені за прострочене зобов`язання у розмірі 21\~549,98 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 4\~038,44 грн., та штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 1 311,38 грн. (процентна складова). Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] банк дотримався вимог, передбачених ч.2\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по простроченому тілу кредиту, пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Також суд звертає увагу на той факт, що банк просив стягнути з відповідача заборгованість по двом видам пені та штрафам (неустойку) за порушення зобов`язань позичальника по кредитному договорі. Однак згідно наданого розрахунку банку відповідач станом на 13.06.2019 не має невиконаних зобов`язань по кредитному договору № б/н від 14.03.2014 по несплаті тіла кредиту та відсотків. Відповідно до положень ст.ст.610-611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами\~статті 549 ЦК України неустойкою\~(штрафом, пенею) є\~грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки згідно\~наданого банком\~розрахунку відсутні факти порушення відповідачем зобов`язань по кредитному договору (відсутня заборгованість по тілу кредиту, відсоткам, комісії згідно договору), тому судом не встановлено правових підстав для стягнення неустойки з відповідача. Відтак позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, тому в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed