Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У січні 2020 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , 1979 року народження, [PERSON] , 2003 року народження, [PERSON] , 1994 року народження, [PERSON] , 1951 року народження [PERSON] , 1959 року про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй належить на праві власності будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.01.2010 (серія [NUMBER] ), технічного паспорту від 19.04.1991 року. В цьому ж будинку зареєстровані відповідачі, проте згідно довідки від 08.01.2020 № 7 відповідачі з 2009 року за цією адресою не проживають, що порушує права позивача. З огляду на вищевикладене, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову позивач наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував, судові витрати просив віднести на свій рахунок. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно довідки Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.01.2020 № 7 та акту обстеження від 08.01.2020 сім`ї [PERSON] , у вищезазначеному будинку [ADDRESS] ,зареєстровані [PERSON] (невістка позивача), [INFO] , її чоловік (син [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , син (онук позивача) [PERSON] , [INFO] , син (онук позивача) [PERSON] , [INFO] , а також зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проте зазначені відповідачі за цією адресою не проживають з 2009 року, що порушує права позивача як власника нерухомості. Так, власником вказаного будинку є позивач, [PERSON] ,що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.01.2010 (серія [NUMBER] ), інформаційною довідкою № 219777295 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічним паспортом від 19.04.1991 року. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки відповідачі за зазначеною адресою не проживають, суд приходить до висновку, що останні втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: будинок [ADDRESS] . Враховуючи заяву позивача, слід судовий збір віднести на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved