Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.14 року на пленарному засіданні XLII сесії Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області VI скликання було прийнято рішення про звільнення позивача [PERSON] з займаної посади директора комунального підприємства «Фонд сприяння залученню інвестицій у будівництво» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. На підставі вказаного рішення міським головою міста Вишневе Києво-Святошинського району Київської області Діковим І.В. 05.12.14 року видано розпорядження про звільнення [PERSON] з посади директора комунального підприємства. Позивач вважає розпорядження міського голови незаконним, оскільки при його винесенні не було дотримано порядку звільнення його з посади, передбаченого Контрактом та діючим законодавством. Виходячи з наведеного, просить суд, уточнивши позовні вимоги, визнати незаконним та скасувати Розпорядження міського голови м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області № 3/14-98 від 05.12.14 року про звільнення [PERSON] з посади директора Комунального підприємства «Фонд сприяння залученню інвестицій у будівництво» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області та поновити його на посаді з 05.12.14 року. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що Розпорядженням міського голови м. Вишневе Дікова І.В. від 01.10.13 року № 3/14-89 [PERSON] призначено на посаду генерального директора комунального підприємства «Фонд сприяння залученню інвестицій у будівництво» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. 01.10.13 року між Виконкомом Вишневої міської ради в особі міського голови Дікова І.В. та [PERSON], як генеральним директором комунального підприємства, укладений Контракт, яким визначені права та обов'язки сторін. 20.11.14 року на пленарному засіданні XLII сесії Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області VI скликання прийнято рішення про звільнення [PERSON] з посади директора комунального підприємства «Фонд сприяння залученню інвестицій у будівництво». 05.12.14 року міським головою м. Вишневе Діковим І.В., на виконання рішення сесії від 20.11.14 року, видано Розпорядження № 3/14-98 про звільнення [PERSON] з посади директора комунального підприємства, зобов'язання провести інвентаризацію матеріальних цінностей, документації і установчих документів підприємства та передати їх по акту приймання-передачі в апарат Вишневої міської ради. Вказане Розпорядження видано відповідно ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі рішення сесії Вишневої міської ради від 20.11.14 року, відповідно до п. 8 ст. 3 КЗпП України (п. 5.3 Контракту від 01.10.13 року). Підставою для видачі Розпорядження стало Рішення сесії від 20.11.14 року. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.15 року визнано протиправним та скасовано рішення Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 1-01\від 20.11.14 року «Про звільнення директора Комунального підприємства «Фонд сприяння залученню інвестицій у будівництво» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивач у своїх позовних вимогах просить суд визнати протиправним та скасувати Розпорядження міського голови м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області № 3/14-98 від 05.12.14 року, зважаючи на його незаконність. Відповідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] із позовними вимогами про поновлення на роботі та скасування розпорядження про його звільнення від 05.12.14 року, звернувся 23.01.15 року. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем не заявлялось. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Таким чином, враховуючи, що позивач, як він сам вказує у позовній заяві, був ознайомлений з оскаржуваним розпорядженням 08.12.14 року, а тому він, у разі, якщо вважав, що звільнення є незаконним та його право порушене, мав звернутися до суду у місячний строк з дня, коли дізнався про порушення свого права. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском строку звернення до суду за захистом своїх трудових прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed