Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

У січні 2019 року служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністраціїзвернулась в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила позбавити її батьківських прав щодо малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку. В судове засідання представник позивача не з`явилась, в направленій до суду заяві просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до ст. 128 ЦПК України, однак конверт з судовою повісткою про виклик повернувся до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на обліку в службі у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинились в складних життєвих обставинах, оскільки мати дітей [PERSON] (відповідачка) ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання, виховання і догляду за дітьми. Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - реєстрація народження малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до статті 135 ч. 1 Сімейного кодексу України. З актів обстеження житлово-побутових умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що в квартирі проживає родина, яка складається з матері, [PERSON] , дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ; [INFO] , а також бабусі дітей, [PERSON] , 1963 р.н. В часи відвідування комісією встановлено, що в квартирі умови для проживання дітей були створені частково, квартира потребувала косметичного ремонту, речі дітей не складені. Матері рекомендовано поліпшити санітарно-гігієнічний стан приміщення. Також комісією встановлено, що відповідачка працює не офіційно, постійно змінюючи місце роботи, не бажає прибирати в приміщенні, не дотримується санітарно-гігієнічних вимог у помешканні та щодо дітей. Родина живе на пенсію бабусі, допомогу від родичів. Заходи, які вживались службою у справах дітей та сім`ї та працівниками Центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді Дарницького району не призвели до позитивних результатів, ситуація в родині тільки погіршувалась. Згідно з Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.07.2018 за адресою: [ADDRESS] було виявлено малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які декілька днів знаходились вдома без матері. На момент виявлення малолітніх дітей діти були голодні та недоглянуті, основні потреби дітей не було задоволено. Хлопчиків було доставлено до Дитячої клінічної лікарні № 3 Солом`янського району м. Києва (вул. Волинська, 21). Після перебування в лікарні 23.07.2018 [PERSON] та [PERSON] влаштовано до тимчасового відділення для дітей з невизначеним статусом Київського міського будинку дитини ім. Городецького (м. Ворзель), а [PERSON] - до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі м. Києва БФ «Асперн» (Харківське шосе, 121/3), де вони перебувають по теперішній час. Під час передачі дітей з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] мають затримку психологічного розвитку, а [PERSON] - анемію 1 ступеню. Відповідачка 30.07.2018 зверталась до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про надання дозволу на відвідування синів в дитячих закладах, на що їй було надано дозвіл. Проте, згідно з повідомленням Київського міського будинку дитини імені М. М . Городецького мати дітей відвідувала [PERSON] та [PERSON] в наступні дати: 09.08., 17.08., 02.09., 11.09., 21.09., 10.11.2018 року. Згідно з повідомленням Благодійної організації фонд «Асперн» [PERSON] відвідувала [PERSON] лише 2 рази: 01.08. та 08.08.2018 року. Зустрічі з [PERSON] тривали 15-20 хвилин, хлопець реагував дуже емоційно, плакав, хотів щоб мати забрала його додому. Проте, жодного з покладених законами на батьків обов`язків відповідачка не виконує. Відповідно до характеристики середньої школи № 284, де навчається [PERSON] у 8-Б класі, хлопець має середній рівень знань, добру пам`ять, математичні здібності, але низький рівень мотивації до навчання. В школу ходить із задоволенням, але має багато пропусків без пояснення. [PERSON] спілкується з багатьма учнями, з повагою ставиться до старших, відповідальний. Мати, [PERSON] , жодного разу не була на батьківських зборах у 2017-2018 н.р., жодного разу не цікавилася успіхами дитини, лише раз була у школі й писала заяву на безкоштовне харчування [PERSON] . Згідно з повідомленням Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дарницького району від 16.10.2018 № 03-07/708 родина [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом, але ситуація не змінюється. [PERSON] продовжує вживати алкогольні напої, на запрошення до Центру не реагує, вихованням дітей не займається. Згідно з повідомленням Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 28.09.2018 №18981/125/48/02-2018 [PERSON] у 2018 році притягувалася до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» служба у справах дітей має право представляти у разі необхідності інтереси дітей у судах, а також відповідно до частиш першої статті 45 ЦПК України органи державної влади можуть звернутися із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб. За змістом ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Звертаючись до суду з даним позовом служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації посилається на те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітям, не турбується про стан їх здоров`я, а тому, з метою майбутнього та інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дане твердження міститься також і у висновку Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №101-2120/03 від 07.03.2019 р. про доцільність позбавлення батьківських права [PERSON] щодо малолітніх дітей[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підпункт 2 п. 16 цієї ж постанови наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8, ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги обов`язок відповідачки утримувати своїх малолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів - офіційно не працює, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню в розмірі 1/2 частини з усіх доходів щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави 1536,80 грн. судового збору.

Outcome: approved