Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У серпні 2018 року ТОВ «Новобудова» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 14733 гривні 86 копійок. Посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 04 травня 2006 року. ТОВ «Новобудова» безперебійно надає житлово-комунальні послуги. 21 вересня 2011 року між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] укладено договір № 30-21 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п. 12.1. договору відповідач зобов`язався оплачувати послуги в установлений договором строк. 21 вересня 2011 року між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] укладено договір № 30-21 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 1 договору відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати послуги. Відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Таким чином, за період з листопада 2016 року по липень 2018 року виникла заборгованість у сумі 12069 гривень 35 копійок. Загальний розмір заборгованості складає 14733 гривні 86 копійок, з яких: - 12069 гривень 35 копійок - основний борг; - 571 гривня 42 копійки - три проценти річних від простроченої суми; - 2093 гривні 09 копійок - індекс інфляції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилась. Подала до суду заяву (а.с. 113), в якій просить розглядати справу у відсутність представника ТОВ «Новобудова». Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином (а.с. 110). Направив до суду заяву, в якій просить відкласти судове засідання у зв`язку з перебуванням за кордоном (а.с. 111). Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження його перебування за кордоном та неможливості з`явитись у судове засідання до суду подано не було. У зв`язку з цим, причини неявки відповідача визнані судом неповажними та відмовлено в задоволенні заяви про відкладення розгляду справи. У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву відповідача, з якого вбачається, що він свідомо не оплачував рахунки в частині нарахувань за централізоване опалення, оскільки вважає такі нарахування не коректними та такими, що відповідають фактичному споживанню відповідної послуги. За 2016-2017 роки позивач нараховував йому плату за централізоване опалення як споживачеві, приміщення якого не оснащене вузлом обліку. Проте, його квартира протягом усього зазначеного періоду була обладнана приладом комерційного обліку тепла, який було повторно опломбовано представником позивача 11 жовтня 2017 року. Неодноразові вимоги здійснити перерахунок нарахованих сум за попередній період у відповідності до поточних показників лічильника теплової енергії позивачем не виконані. Відмова у здійсненні перерахунку мотивована некоректністю та відсутністю показань лічильника за 2016-2017 роки. Виконати розрахунок самостійно він не в змозі. Таким чином, він вважає нараховані позивачем суми за централізоване опалення необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичному споживанню. Крім того, у розрахунку містяться лише нараховані помісячно загальні суми грошового боргу за відповідну послугу без зазначення тарифів та фактичних обсягів споживання, за якими здійснювалося нарахування. За таких обставин, наявність боргу у зазначеному позивачем розмірі не можна вважати доведеною (а.с. 97-98). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 04 травня 2006 року (а.с. 13). 21 вересня 2011 року між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] укладено договір № 30-21 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 14). 21 вересня 2011 року між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] укладено договір № 30-21 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення (а.с. 18-19). Відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. З позову вбачається, що відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Зазначене відповідачем у відзиві на позовну заяву не оспорюється. Він зазначає, що свідомо не оплачував рахунки в частині нарахувань за централізоване опалення, оскільки вони не відповідають фактичному споживанню відповідної послуги. За 2016-2017 роки позивач нараховував йому плату за централізоване опалення як споживачеві, приміщення якого не оснащене вузлом обліку. Проте, його квартира протягом усього зазначеного періоду була обладнана приладом комерційного обліку тепла, який було повторно опломбовано представником позивача 11 жовтня 2017 року. У матеріалах справи міститься лист ТОВ «Новобудова» від 24 лютого 2017 року, адресований [PERSON] , з якого вбачається, що товариство просить відповідача надати доступ представникам ТОВ «Новобудова» для обстеження технічного стану вузла обліку тепла та зняття контрольних показань з приладу обліку (а.с. 80). З листа ТОВ «Новобудова» від 20 березня 2017 року, адресованого [PERSON] , вбачається, що з початку опалювального періоду 2016-2017 років по даний час відповідачем жодного разу не було надано фактичні показання даного приладу за встановленою формою, де потрібно було вказати попередні та поточні показання. В черговий раз просять надати доступ представникам ТОВ «Новобудова» для обстеження технічного стану вузла обліку тепла та зняття контрольних показань з приладу обліку (а.с. 81). Відповідно до акту від 29 травня 2017 року мешканець квартири [ADDRESS] відмовився надати доступ для обстеження технічного стану та зняття показників квартирного лічильника теплової енергії на опалення (а.с. 83). З акту зняття пломб на приладах комерційного обліку тепла від 13 липня 2017 року вбачається, що представником ТОВ «Новобудова» було здійснено обстеження приладу комерційного обліку тепла споживача та проведено його розпломбування. Встановлено, що лічильник не працює (а.с. 84). Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що за період з листопада 2016 року по липень 2018 року складає 14733 гривні 86 копійок. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 21). Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачем суду не надано. Зокрема, [PERSON] не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Крім того, актом від 29 травня 2017 року підтверджена відмова відповідача надати представнику ТОВ «Новобудова» доступ для обстеження технічного стану та зняття показників квартирного лічильника теплової енергії на опалення. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 2093 гривні 09 копійок та три проценти річних у розмірі 571 гривні 42 копійки. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 14733 гривні 86 копійок. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 гривні.

Outcome: approved