Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

у січні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд з урахуванням уточнень стягнути з [PERSON] на її користь 1 212 945,00 грн. завданих збитків. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. 19.11.2021 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Старшинського В.А. від 18.11.2021 року про поновлення строку на подання доказів про понесені витрати та ухвалення у справі додаткового рішення, мотивована тим, що при ухваленні рішення від 02.11.2021 року, про яке відповідачу стало відомо лише 15.11.2021 року з ЄДРСР, судом не було вирішено питання розподілу понесених відповідачем витрат на правову допомогу, а також витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, хоча при поданні відзиву були надані докази понесення таких витрат, та до ухвалення судового рішення заявлено вимогу про їх стягнення. Сторони в судове засідання не викликались. Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що при поданні відзиву на позов, відповідачем відповідно до вимог ст. 134 ЦПК України було заявлено орієнтовний розмір судових витрат у розмірі 50 000,00 грн., з яких: 30 000,00 грн. витрати на правову допомогу, 20 000,00 грн. - витрати на проведення будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 99-105). Заявою від 02.11.2021 року про розгляд справи за відсутності відповідача повідомлено, що докази на підтвердження розміру понесених витрат будуть подані після ухвалення рішення по суті (т. 3 а.с. 50). 02.11.2021 року у справі ухвалено рішення, про що відповідачу стало відомо лише 15.11.2021 року з ЄДРСР, і 18.11.2021 року нею було подана відповідна заява. Докази іншого матеріали справи не містять. Тому, суд вважає за можливе поновити відповідачу строку на подання доказів про понесені витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В той же час, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, з матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та АО «Протекція права» 14.02.2019 року укладено договір № 14/02/19-01 про надання правової допомоги № 16/01/19 від 16.01.2019 року та додаткова угода № 1 від 14.02.2019 року до нього, з яких вбачається, гонорар за надання правової допомоги є фіксованим та становить 30 000,00 грн. й підлягає сплаті протягом 15 банківських днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданої правової допомоги. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвокатів АО «Протекція права» та понесення нею таких витрат. Окрім того, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частини 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, при поданні відзиву на позов, відповідачем було заявлено орієнтовний розмір судових витрат у розмірі 50 000,00 грн., з яких: 30 000,00 грн. витрати на правову допомогу, 20 000,00 грн. - витрати на проведення будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 99-105). Натомість, з боку позивача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялось. Тому, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, суд дійшов висновку про те, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача, а отже є визначеним та сплаченим відповідачем відповідно до умов договору, через що витрати [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. Висновок про те, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен, зроблений також у постанові ВС/КАС у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020 року, через що останній в силу ст. 263 ЦПК України враховується та застосовується судом у даному випадку. Крім того, як зазначалось вище, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 23.06.2021 року за клопотанням представника відповідача - Старшинського В.А. було призначено будівельно-технічну експертизу, оплату за проведення якої було покладено на [PERSON] й (т. 2 а.с. 226-228). За проведення вказаної експертизи останньою було проведено оплату в розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2228791454.1 від 13.08.2021 року. Також, з матеріалів справи вбачається, що при поданні відзиву на позов, відповідачем було заявлено орієнтовний розмір судових витрат у розмірі 50 000,00 грн., серед з яких визначено й суму 20 000,00 грн. як орієнтовні витрати на проведення будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 99-105). За таких обставин, суд надходить до висновку про те, що понесення відповідачем витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, підтверджене належними та допустимими доказами, а тому останні також підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved