Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 62а по вул. Висока у м. Дніпро, посилаючись на те, що відповідач протягом останніх вісімнадцяти років не проживає у спірному будинку без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у будинку немає. Просила визнати відповідача такою, що втратила право користуватися будинком № 62а по вул. Висока у м. Дніпро. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, натомість спрямувала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 01 серпня 2018 року в судове засідання також не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не явився, натомість надано заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, подані заяви, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2000 року (а. с. 7) належить на праві власності будинок № 62а по вул. Висока у м. Дніпро. У спірному будинку зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO] та її донька [PERSON], [INFO], тобто відповідач у справі, що підтверджується довідкою № 044027 від 04 липня 2018 року (а.с. 12). Відповідач не проживає у спірному будинку з 2000 року, що підтверджується актом від 28 липня 2018 року (а.с. 11). Речей відповідача у будинку немає. Участі в утриманні житла відповідач не приймає. Позивач [PERSON] вимушена, як власник будинку, нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, який зареєстрований у будинку, але там не проживає, та позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірному будинку понад 18 років без поважних причин. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved