Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У серпні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що останнім часом вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обов'язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові позивачка вказувала, що кожен з подружжя живе своїм життям. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2017 року позов [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Згідно ухвали суду від 11 грудня 2017 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30.10.2017 року - скасовано, призначено справу до судового розгляду. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи була повідомлена. Представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити слухання справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. В ході підготовчого провадження відповідачем подано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому останній вказував про те, що їх шлюб з позивачкою можна зберегти, в зв'язку з чим подружжю можливо призначити строк для примирення. В свою чергу позивачка [PERSON] надала на адресу суду заперечення на відзив, в якому вказувала про безпідставність тверджень відповідача про можливість збереження їх шлюб, оскільки протиріччя та сварки, які мають постійний характер в їх сім'ї не припинились, протягом тривалого часу перебування на розгляді у суді позову, що відображається на емоційному стані їх спільної дитини доньки - [PERSON], [INFO] року. Вказані обставини виключають надання часу подружжю строку для примирення та відновлення шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 15 січня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис -29 (а.с.3). Шлюб укладено між сторонами вперше ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом беззаперечно встановлено, що відповідачем [PERSON] вході судового розгляду справи не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження можливості відновлення шлюбу з позивачкою та обставин, як спростовували обставини зазначені останньою в позові. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення возову на відповідача. Таким чином, з урахування положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що понесені позивачем судові витрати у розгляді даної справ, які складаються з судового збору у сумі 640,00 грн.,що підтверджується квитанцією, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved