Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на ? частини земельної ділянки площею 2, 73 га., розташовану на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Кириловиа, який помер 28 червня 2004 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що за життя спадкодавець склав заповіт, яким заповів усе своє майно сину [PERSON] До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,73 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Клубівської сільської ради Ізяславського району, право власності на яку посвідчено державним актом про право власності на землю Р1 № 778687. Позтвачка є спадкоємцем за законом, має право на обовязкову частку у спадщині. Правовстановлюючий документ на земельну ділянку втрачено, в звязку з чим позивачка не має можливості належним чином оформити спадкові права, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] під час розгляду справи в суді позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області у судове засідання не зявилися, надали суду клопотання, у яких просять справу розглянути без їх участі, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень. Згідно з ст. 131 вказаного Кодексу, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Судом встановлено, що 28 червня 2004 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ № 272019. Позивачка являється дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно з свідоцтвом про одруження позивачка [PERSON] змінила прізвище з «Шпінь» на «Дзюбич». За життя [PERSON] склав заповіт, що посвідчений Клубівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 09 лютого 2001 року, яким заповів [PERSON] належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями та все інше майно, яке йому належить і знаходиться в с.Васьківці Ізяславського району Хмельницької області. За життя [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 2,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької серії Р1 № 778687 від 12 листопада 2002 року. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області № 1146/01-16 від 20.06.2017 р. після смерті [PERSON], який помер 28.06.2004 р., і склав заповіт на імя [PERSON] Спадкоємцями згідно довідки Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 02 червня 2015 року № 908, є [PERSON], дружина (1/4 частка спадкового майна (обовязкова частка)), та [PERSON], син (3/4 частки спадкового майна), що вважаються такими, що прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Положеннями статей 1258, 1261, 1268 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Таким чином, позивачка є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, прийняла спадщину в установленому законодавством порядку, проте позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з втратою державного акта на право власності на земельну ділянку. Втрата державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 778687 від 12.11.2002 р., виданого на імя [PERSON], підтверджується оголошенням в газеті «Зоря Надгориння», випуск від 09 лютого 2017 року. Згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09.11.2017 р. визнано за [PERSON], [INFO], право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,73 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Клубівської сільської ради Ізяславського району в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], який помер 14 червня 2016 року, право власності на яку посвідчено державним актом про право власності на землю Р1 № 778687, зареєстрованої 12 листопада 2002 року в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 203. На підставі ч. 1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою, право власності на ? частину спірної земельної ділянки у порядку спадкування за законом. На підставі ст.ст. 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 116, 131, 152 ЗК України,

Outcome: approved