Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком в три місяці. Позивач зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого позивач має намір прийняти спадщину. Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки на час смерті спадкодавця, у позивача була сварка з відповідачами, які є її рідними братом та сестрою, та батьком позивача через розлучення батьків, крім того, у неї були відсутні контакти та засоби зв`язку з батьком, який до смерті виїхав на проживання до іншої місцевості, а сестра відповідача - відповідач [PERSON] приховувала відомості про смерть батька, відповідно, внаслідок перепон з боку сестри, вона не могла прибути до нотаріальної контори та своєчасно подати заяви про прийняття спадщини. Просить визначити їй додатковий строк для прийняття цієї спадщини, строком в три місяці з моменту набрання рішення законної сили, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує, просить суд про їх задоволення. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , у підготовче судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких позовні вимоги позивача щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини визнають, просять справу слухати за їх відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.06.2006 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] у віці 49 років у м. Миколаїв, Миколаївської області (актовий запис № 3006). За життя [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки, одна з яких площею 8,45 га, на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району, Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а інша - площею 6,02 га, на території Новошмидтівської сільської ради Новоодеського району, Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено державними актами на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 027336 та серії ІV- МК № 035489 , відповідно. Судом встановлено, що позивач є донькою спадкодавця [PERSON] , а відповідачі - відповідно рідними братом та сестрою позивача (дітьми спадкодавця), що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданого20.08.1981 р. Новоодеським райвідділом ЗАГСА Миколаївської області, серії [NUMBER] , виданого 25.11.1978 р. Сухоєланецькою сільською радою Новоодеського району, Миколаївської області, серії [NUMBER], виданого 06.02.1982 р. Сухоєланецькою сільською радою Новоодеського району, Миколаївської області, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 05.08.1998 р. Новоодеським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, які позовні вимоги [PERSON] визнали та не заперечували проти їх задоволення судом. 08.08.2019 року позивач [PERSON] отримала роз`яснення державного нотаріуса Новоодеської державної нотаріальної контори, яким їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском спадкоємцем строку встановленого для прийняття спадщини ст. 1270 ЦК України, що підтверджено роз`ясненням державного нотаріуса Новоодеської державної нотаріальної контори від 08.08.2019 року за № 910/01-16. Відповідно до інформації, отриманої з Новоодеської державної нотаріальної контори 28.08.2019 р., за вих.. № 991/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Інших спадкоємців, після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець за законом, вчасно не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин, оскільки не знала про смерть батька не з власної недбалості, а внаслідок перепон, вчинених її родичами. Відтак, позивачу слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця терміном три місяці. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачами до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 384 грн. 20 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення по 25 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі по 192 грн. 10 коп.

Outcome: approved