overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2015 року до суду звернулось ПАТ «Державний Ощадний банк України» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № 101 від 26 лютого 2009 року отримав кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою за користування кредитом 32 % річних строком на 36 місяців. Відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту. У зв'язку з зазначеними порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 04.12.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 50766 грн. 17 к. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій прохала задовольнити позов та розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 26 лютого 2009 року укладено кредитний договір № 101 про надання кредиту в розмірі 20000 грн. зі сплатою 32 % річних, який відповідач зобов'язався повернути у строк до 25 лютого 2012 року (а.с.5-7). Відповідно до п.1.6 та 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати щомісячно у строк до 25 числа сплату суми кредиту у розмірі 833.33 грн., а також сплату процентів і плату за обслуговування кредиту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній оплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів по договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 20% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином. У зв'язку з чим станом на 04.12.2014 року утворилася заборгованість розміром 70 766 грн. 17 к., з яких: 20 000 грн. стягнуто вироком Братського районного суду від 30.03.2010 року, відсотки за користування кредитом у сумі 24 772 грн. 30 к., комісія 120 грн., пеню у розмірі 25 873 грн. 87 к. Оскільки невиконанням взятого на себе зобов'язання відповідач спричинив виникнення заборгованості перед позивачем, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту та отримання відсотків за користування кредитом підлягає судовому захисту шляхом повного задоволення його позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У січні 2015 року до суду звернулось ПАТ «Державний Ощадний банк України» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № 383 від 16 травня 2007 року отримав кредит у розмірі 5 000 грн. зі сплатою за користування кредитом 27 % річних строком на 36 місяців. Відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту. У зв'язку з зазначеними порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 03.12.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1 696 грн. 11 к. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій прохала задовольнити позов та розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 16 травня 2007 року укладено кредитний договір № 383 про надання кредиту в розмірі 5 000 грн. зі сплатою 27 % річних, який відповідач зобов'язався повернути у строк до 15 травня 2009 року (а.с.5-7). Відповідно до п.1.6 та 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати щомісячно у строк до 25 числа сплату суми кредиту у розмірі 208.33 грн., а також сплату процентів і плату за обслуговування кредиту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній оплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів по договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 20% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином. У зв'язку з чим станом на 03.12.2014 року утворилася заборгованість розміром 1 696 грн. 11 к., з яких: заборгованість за кредитом становить 810 грн. 64 к., відсотки за користування кредитом у сумі 238 грн. 86 к., комісія 20 грн., пеня 626 грн. 61 к. Оскільки невиконанням взятого на себе зобов'язання відповідач спричинив виникнення заборгованості перед позивачем, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту та отримання відсотків за користування кредитом підлягає судовому захисту шляхом повного задоволення його позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 04 листопада 2006 року виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 37. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сімейне життя із відповідачем склалось невдало та нещасливо. Невдовзі після одруження виявилося, що відповідач має залежність від алкогольних напоїв. Належної уваги сім'ї відповідач не приділяв, матеріально сім'ю належним чином не забезпечував. Перебуваючи у нетверезому стані влаштовував сварки та скандали. Намагання позивача зберегти сім'ю ні до чого не привели, у зв'язку із чим позивач змушена звернутися до суду. Вважає, що сім'ю зберегти вже неможливо. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 04 листопада 2006 року виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 3). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 4). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, у свою чергу, позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 14 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 963. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протягом сімейного життя між подружжям поступово погіршувалися стосунки, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між подружжям постійно виникають сварки. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем і відповідачем припинено. Шлюб набув формального значення і зберігати його для позивача недоцільно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. У разі неявки у судове засідання відповідача проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 14 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 963, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 27 червня 2008 року виконкомом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 4. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки та бійки, свідком яких не рідко стає спільна від подружжя дочка. Позивач вважає, що сім'ю зберегти вже не можливо. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 27 червня 2008 року виконкомом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] року народилася дочка - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] виданого 14 вересня 2009 року Чудельською сільською радою Сарненського району Рівненської області (а.с. 7). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, у свою чергу, позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 17.07.2002 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї і, актовий запис № 776. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з грудня 2015 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з викладених в ньому підставах. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Зазначила, що в провадженні Дарницького районного суду перебуває позовна заява про визначення місця проживання спільної дитини позивача та відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Зазначила, що з 18 грудня 2015 року проживає окремо з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2005 року. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2012 року. Сторони від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.05.2013 року виконавчим комітетом Кавунівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.5) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.11.2014 року виконавчим комітетом Кавунівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.4) Діти проживають разом з матір'ю на ст.Кавуни вул.Крупської, 82 та знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за досягнення дітьми трирічного віку. Відповідач проживає окремо від сім'ї та у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2012 року. Сторони від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.05.2013 року виконавчим комітетом Кавунівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.4) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.11.2014 року виконавчим комітетом Кавунівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.5), які не досягли трирічного віку. Діти проживають разом з матір'ю на ст.Кавуни вул.Крупської, 82 та знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на її утримання позивачу не надає. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved