Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] 19.12.2005 року був укладений кредитний договір № 87/гр, за умовами якого позивач надав, а відповідач [PERSON] отримала у кредит грошові кошти у сумі 149.500,00 грн. на придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 18 % на рік, та з кінцевим терміном повернення 18.12.2010 року. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором між банком, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 1 від 19.12.2005 року. Відповідач відповідно умов кредитного договору, свої зобовязання не виконувала належним чином, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, яку вона у добровільному порядку не погашає. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитними договором з урахуванням відсотків, пені та штрафу у розмірі 81.557,66 грн. (а.с.3-6). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.70-71). В апеляційній скарзі (а.с.76-79) ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги оскільки: - зобовязання по кредитному договору до теперішнього часу не виконане, тому строк позовної давності не сплив; - строк позовної давності застосовується лише за заявою сторони у спорі. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, виконання якого забезпеченого договором поруки, укладеного між позивачем та [PERSON]; внаслідок невиконання своїх обовязків за кредитним договором з боку позичальника виникла заборгованість; позивачем пропущено строк позовної давності. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2005 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON]\~було укладено кредитний договір № 87/гр (а.с.10-16). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 81.557,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 17.899,84 грн.; заборгованість по відсоткам в сумі 48.859,10 грн.; пеня в сумі 14.798,72 грн. (а.с.7-9). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається зі справи, її розгляд здійснено у відсутність відповідача, з заявою про застосування строку позовної давності відповідач до суду не звертався. Тому рішення суду першої інстанції в частині відмову у задоволенні позову до позичальника підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм матеріального права з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог банку в цій частині. 19.12.2005 року між ПАТ КБ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладений договір поруки № 1 (а.с.18-19). Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встанов-лено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. За умовами договору поруки № 1 від 19.12.2005 року строк припинення поруки не передбачений. За умовами кредитного договору строк повернення кредиту встановлений 18.12.2010 року. З позовом до поручителя банк звернувся у серпні 2015 року після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Тому порука відповідача [PERSON] є припиненою з 18.05.2011 року. За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову банку до поручителя [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Тому помилкове обгрунтування судом першої інстанції відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя за спливом строку позовної давності не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15. Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в цій частині немає. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір в розмірі 815,57 грн. У зв'язку з викладеним і

Outcome: approved