Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

У серпні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Київ РЕ», третя особа: [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві [PERSON] зазначила, 13.10.2017 року на трасі Москва- Сімферополь біля повороту на смт. Кушугум відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та участю [PERSON]. Вона керувала автомобілем [NUMBER], а [PERSON] - автомобілем «ВАЗ 21011» державний реєстраційний номер 18074НА. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є водій [PERSON] Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2685489 цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача, на підтвердження чого надається копія полісу. Водій [PERSON] свою вину у вчиненні ДПТ визнав і ними за спільною згодою було складено Європротокол. У встановлений термін [PERSON] повідомив відповідача про ДТП та подав необхідний перелік документів для виплати страхового відшкодування. 13.10.2017 року позивач подала відповідачу заяву про страхове відшкодування. Незважаючи на це, листом від 02.02.2018 року відповідач відмовив їй у виплаті страхового відшкодування, бо жоден з водіїв начебто не визнав свої вини. Після цього, [PERSON] на прохання позивача направив відповідачу заяву від 07.06.2018 року про визнання вини. Листом від 20.06.2018 року відповідач повідомив [PERSON], що заява отримана та перенаправлена на розгляд до відділу врегулювання. Таким чином, відповідач до теперішнього часу не виплатив позивачу страхове відшкодування, тобто, ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених законодавством до договором страхування. [PERSON] ліміт за шкоду, заподіяну майну за полісом № АК/2685489 складає 100000,00 гривень, тобто, шкода завдана автомобілю не перевищує встановлений полісом ліміт. Позивачка зазначила, що її автомобіль був оглянутий експертом відповідача, виконано його оцінку, але у наданні копії висновку їй було відмовлено. Відповідно до висновку експертного авто- товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП сума складає 21904,30 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити завдану їй матеріальну шкоду, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом, в якому просила суд: - стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «СК «Київ РЕ» на її користь матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою у сумі 21904,30 грн.; - стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «СК «Київ РЕ» на її користь судові витрати у розмірі 704,80 коп. та витрати на правову допомогу. Відповідач ТОВ «СК«Київ РЕ» подав відзив на позов, в якому зазначав, що 18.03.2017 року між [PERSON] компанією «Київ Ре» та [PERSON] було укладено поліс № АК/2685489 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким забезпеченим є транспортний засіб «ВАЗ 21011», д.р.н.з. 18047НА. 13.10.2017 року до [PERSON] компанії «Київ Ре» звернулася власник автомобіля «Hyundai», д.р.н.з. АР0564ВО, [PERSON] з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 13.10.2017 року, яка сталась 13.10.2017 року на трасі Москва - Сімферополь за участі забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 21011», д.р.н.з. 18047НА, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Hyundai», д.р.н.з. АР0564ВО, під керуванням [PERSON], надавши також «Європротокол» від 13.10.2017 року. При цьому, відповідач защначає що відносини, повязані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Згідно ст. 6 Закону [PERSON] випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров іо та/або майну потерпілого. Як походить з наведеної норми Закону та й з назви самого Закону, [PERSON] страхує саме цивільно-правову відповідальність особи. Очевидним є також той факт, що виходячи із загальних норм чинного законодавства України, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), передбачено адміністративну відповідальність - ст. 124 КУпАП - (а у випадку завдання шкоди здоровю чи життю - кримінальну відповідальність, передбачену статтею 286 КК України) особи за порушення правил дорожнього руху та з урахуванням того, що статтею 6 Закону встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, а цивільно-правові наслідки настають лише за наявності вини особи, що підлягає страхуванню, що доводиться у порядку встановленому чинним законодавством України про адміністративні правопорушення, а також кримінальним та кримінальним процесуальним законодавством України та визначається постановою (рішенням, вироком) суду, яке набуло чинності у порядку, встановленим чинним законодавством України. Крім того, виходячи з приписів цивільного права України фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є склад правопорушення, елементами якого визнаються: 1) протиправність діяння; 2) шкода; 3) причинний зв'язок між протиправним діянням і шкодою; 4) вина правопорушника. Наявність складу правопорушення є єдиною достатньою умовою виникнення цивільно- правової відповідальності. Для того щоб виникла цивільно-правова відповідальність, необхідна наявність усіх її підстав (їх сукупність). Тобто, відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, цивільно-правова відповідальність особи не наступає. Отже, статтею 6 Закону встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, а цивільно-правові наслідки настають лише за наявності вини особи, що підлягає страхуванню, що доводиться у порядку, встановленому чинним, вданому випадку, адміністративним законодавством України. З поданих [PERSON] документів походить, що учасники вищезазначеної дорожньо- транспортної пригоди не викликали на місце дорожньо-транспортної пригоди співробітників відповідного підрозділу Національної поліції, а скористалися правом на складення спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - «Європротокол». При цьому відповідач зазначає, що п. 33.2. ст. 33 Закону чітко визначено за яких умов можливе оформлення Європротоколу, а саме: «У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, підтверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку». З наданого позивачем [PERSON] «Європродоколу» вбачалося, що жоден з учасників ДТП не вважає себе винним у його скоєнні, оскільки інформація про визнання одним з водіїв своєї вини у ДТП в «Європротоколі» відсутня. Тобто згоди водіїв транспортних засобів часників ДТП щодо обставин її скоєння досягнуто не було. Тому,

Outcome: approved