Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Дніпропетровської міської ради, де третя особа [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позову посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 1999 року, посвідченого на товарній біржі «Біржа нерухомості «Центральна» [PERSON] належить 70/100 частин житлового будинку [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 531 кв.м. З 08.06.1999 позивач зареєструвався та проживає у вищезазначеному домоволодінні, що підтверджується довідкою №15 від 11.08.2014, виданою головою квартального комітету. З моменту реєстрації позивача за вказаною адресою, він відкрито та добросовісно володіє та користується домоволодінням, в тому числі іншою його частиною, а саме 30/100. З метою реєстрації права власності 30/100 частин вказаного домоволодіння, позивач звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, однак отримав відмову в реєстрації за ним 30/100 частин житлового будинку [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 531 кв.м., а тому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 30/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 592 кв.м., який складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 74,1 кв.м.; а-1 - житлова прибудова; Б - літня кухня; В - сарай; Г - літній душ; Д - гараж; Е - вбиральня; №1-5, І - споруди (ворота, огорожі, замощення, зливна яма) (а.с.2-4, 42-44). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради до суду не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представником до суду надано письмові заперечення на позов, в яких просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Муха С.С. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, оскільки позивач [PERSON] дійсно користується 30/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], а тому вимоги є обґрунтованими, оскільки іншого шляху позивач окрім судового не має. Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 21 червня 1999 року, посвідченого на товарній біржі «Біржа нерухомості «Центральна» [PERSON] належить 70/100 частин житлового будинку [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 531 кв.м. (а.с.5). Згідно договору дарування від 05.08.2014 [PERSON] подарував 70/100 частин домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] (а.с.63). Власником 30/100 частин домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.54, 55-56). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Умовою володіння з метою набуття права власності на нерухоме майно є безтитульність такого володіння. Вказана умова прямо випливає зі змісту ст.344 ЦК України. Тобто, за набувальною давністю може бути набуто право власності лише на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від свого права на належне йому нерухоме майно, та на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Як встановлено судом, 30/100 частин домоволодіння [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 531 кв.м. належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.1981, посвідченого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-905, зареєстровано 13.04.1981 в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №384 за реєстрованим №45, що підтверджується довідкою КП «МБТІ» від 06.11.2014 №12309, наявною в матеріалах справи. Доказів того, що [PERSON] відмовилася від права власності на належне їй нерухоме майно суду не надано, тоді як відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин позову покладено саме на позивача. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову позивачу [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed