Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню по сплаті аліментів у розмірі 65 951,82 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа, виданого Голосіївським районними судом м. Києва від 24.07.2017 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частці від заробітку (доходу) батька дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] злісно ухиляється від сплати встановлених аліментів, відтак сума заборгованості з квітня 2015 року по липень 2019 року становить 221239,83 грн. На підставі ст. 196 СК України позивачка просить стягнути пеню по заборгованості зі сплати аліментів. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2019 р. з урахуванням ухвали про виправлення описки від 30.01.2020 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені по сплаті аліментів, - задоволено повністю та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] пеню по сплаті аліментів за період з квітня 2015 року по червень 2019 року включно у розмірі 65 951 грн. 82 коп. Ухвалою судді від 12.06.2020 р. прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 07.11.2019 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені по сплаті аліментів. Ухвалою суду від 25.09.2020 р. заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року по цивільній справі за №761/31423/19-ц скасовано і призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. У відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із розміру середньої заробітної плати по регіону. Між тим, дізнавшись про виконавче провадження в вересні 2019 року відповідач надав державному виконавцю довідку з місця роботи та про заробітну плату. Зазначає, що він в добровільному порядку перераховував аліменти на користь позивача до відкриття виконавчого провадження, тому вважає відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Також звертає увагу, пеня по сплаті аліментів стягується лише при наявності вини боржника, але її в даному випадку не було. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає відстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2011 року. Від шлюбу мають малолітніх доньок, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Рішенням Апеляційного суду м. Києві від 09.04.2015 року, визначено розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у Ѕ частці від заробітку (доходу) батька дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей з квітня 2015 року по 01 липня 2019 року, що складає 221 239,83 грн., що підтверджується довідками-розрахунками, виданими Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва ( а.с.19-25). Як вбачається зі вказаних розрахунків заборгованість зі сплати аліментів обраховувалась, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості. Згідно інформації Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] вбачається наявність у нього доходу, нарахованого страхувальником ТОВ «Майстер і К Меблі» та ТОВ «Карбон Грин Плюс». (а.с. 96-98) Виходячи з розміру заробітної плати [PERSON] , державними виконавцями Голосіївського районного ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) були складені довідки розрахунки заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №54465710, а саме: станом на 31.03.2020 р. заборгованості становила 27886,18 грн (а.с. 130-132), а станом на 01.08.2020 р. - 26001,12 (а.с.152-153) При цьому, постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 20.01.2021 р. у справі № 752/8294/14-ц залишено без змін ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12.08.2020 р., якою зобов`язано старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Г.І. здійснити перерахунок розрахунку заборгованості [PERSON] по аліментах по виконавчому провадженні № 54465710 з урахуванням наступних чеків про сплату аліментів: чеку від 20.12.2016 року про сплату 2 000 грн., чеку від 22 грудня 2016 року про сплату 2000 грн., чеку від 29 вересня 2016 року про сплату 498 грн., чеку від 14 грудня 2016 року про сплату 5 427,14 грн., чеку від 19 січня 2017 року про сплату 2 000 грн., чеку від 24 січня 2017 року про сплату 2010,50 грн., чеку від 20 лютого 2017 року про сплату 1005,30 грн., чеку від 24 серпня 2017 року про сплату 502,51 грн., чеку від 26 вересня 2017 року про сплату 1005,03 грн., чеку від 19 вересня 2017 року про сплату 1000 грн., чеку від 4 вересня 2017 року про сплату 500 грн., чеку від 8 жовтня 2017 року про сплату 1200 грн., чеку від 23 жовтня 2017 року про сплату 998 грн., чеку від 26 листопада 2017 року про сплату 1198 грн., чеку від 11 листопада 2017 року про сплату 198 грн., чеку від 9 листопада 2017 року про сплату 965 грн., чеку від 30 грудня 2017 року про сплату 998 грн., чеку від 22 лютого 2018 року про сплату 1996 грн., чеку від 1 березня 2018 року про сплату 603 грн., а всього на суму 29 107,51 грн. У відповідності до вимог ч.4 ч.13 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Таким чином, визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів має проводитись виключно державним виконавцем, а в разі оспорювання сторонами виконавчого провадження буде предметом перевірки судом. Визначення розміру заборгованості по аліментам на власний розсуд стягувачем законом не передбачено. Як вбачається з матеріалів справи дійсної (актуальної) довідки про розмір заборгованості державним виконавцем за спірний період не складалось і до матеріалів справи долучено не було. Відтак, у визначеному законом порядку державним виконавцем не встановлено розмір заборгованості по аліментам, в тому числі з урахуванням постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 20.01.2021 р. у справі № 752/8294/14-ц, тому визначення пені за вимогами ст.196 СК України є неможливим. Зворотнього стороною позивача не доведено. Розрахунки заборгованості зі сплати аліментів надані позивачем (а.с.19-25) не приймаються судом до уваги, оскільки, як було зазначено вони зроблені виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості, а не з урахування заробітної плати відповідача [PERSON] . При цьому, з останніх розрахунків заборгованості, наданих відповідачем вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.03.2020 р. становила 27886,18 грн (а.с. 130-132), станом на 01.08.2020 р. - 26001,12 (а.с.152-153), а за постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 20.01.2021 р. у справі № 752/8294/14-ц зобов`язано старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галас Г.І. здійснити перерахунок розрахунку заборгованості [PERSON] по аліментах по виконавчому провадженні № 54465710 на суму 29 107,51 грн. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вона посилається, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені по сплаті аліментів, суд не вбачає.

Outcome: approved