Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

У серпні 2018 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 17.09.2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2015 року. В подальшому, [INFO] у них народився син - [PERSON] . Разом з тим зазначала, що за час їх спільного проживання у родині почали виникати суперечки, постійні конфлікти та непорозуміння. Вказувала, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.10.2015 року шлюб між ними був розірваний. Як за час перебування в офіційному шлюбі так і після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку коштів на утримання спільних дітей не надавав та з дітьми не спілкувався. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.08.2015 року стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн. щомісячно, тобто по 800,00 грн. на кожну дитину. В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.01.2017 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Вказувала, що відповідач не в повному обсязі виконував рішення суду про сплату аліментів, а тому вона вимушена була неодноразово звертатися до виконавчої служби, органів юстиції з приводу вжиття дій для примусової виплати аліментів на утримання дітей. З 2015 року вона не проживає із відповідачем та не підтримує жодних сімейних стосунків, а їх спільна донька проживає разом із нею на знаходиться на її повному утриманні. Батько з вищевказаного часу не цікавиться ні фізичним, ні духовним розвитком дитини, не брав участі у її вихованні та утриманні, та не надавав фізичної чи матеріальної допомоги. Посилалася на те, що на виконання положення ст. 19 СК України, вона зверталася до Служби у справах дітей Сторожинецької РДА, де за результатами розгляду поданого звернення було прийнято висновок від 11.02.2016 року, яким рекомендовано позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки. Відповідно до рішення №177 від 11.11.2016 року вказаний висновок було затверджено та вищевказане рішення комісії було залишено без змін. Зазначала, що враховуючи поведінку відповідача, вважає, що останній не зможе дати дочці ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, та не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання. На підставі вищевикладеного, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача у судовому засіданні позаний позов підтримала у повному обсязі, просила про його задоволення. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Зокрема відповідач [PERSON] вказав, що він постійно намагається спілкуватися з дитиною, проте, на його думку, з об`єктивних причин, а саме перебуванням його за межами України, а також створенням позивачкою перешкод, останній не має змоги спілкуватися з дитиною. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Від представника Служби у справах дітей Сторожинецької РДА через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради у судовому засіданні підтримав висновок, наданий Службою у справах дітей Чернівецької міської ради, й відповідно підтримав поданий позивачем позов, просив про його задоволення. Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.10.2015 року розірвано (а.с.30-31). [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2015 року (а.с. 14). В подальшому, [INFO] у них народився син - [PERSON] , що також підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15). Також, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.08.2015 року стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн. щомісячно, тобто по 800,00 грн. на кожну дитину (а.с. 32-33). В судовому засіданні встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31.10.2016 року виключено з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про батька дитини [PERSON] (а.с. 34). Крім того, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.01.2017 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 35). Встановлено, що відповідач не в повному обсязі виконував рішення суду про сплату аліментів, а тому позивач [PERSON] вимушена була неодноразово звертатися до виконавчої служби, органів юстиції з приводу вжиття дій для примусової виплати аліментів на утримання дитини (а.с. 18-21, 78). Батько [PERSON] з 2015 року не цікавиться фізичним, духовним розвитком дитини [PERSON] , ухиляється від участі у її вихованні (а.с. 24-25). У зв`язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення дитини належними умовами життя та виховання, не займається вихованням доньки, не цікавиться її життям, здоров`ям, не підтримує морально та матеріально, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, підготовкою до самостійного життя, позивач звернулася до виконавчого комітету Сторожинецької ради (органу опіки та піклування) із заявою про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до висновку та рішення Виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 11 лютого 2016 року визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.16, 17). Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 29.05.2019 року № 01/02-24/1370 Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] встановлено, що малолітня [PERSON] [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Батьки перебувають в розлученні з 2015 року відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.10.2015 року. Відповідно до характеристики [PERSON] від 04.12.2018 року, наданої Чернівецькою спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів фізико-математичного профілю №6, за період навчання [PERSON] у школі навчанням та вихованням учениці займається її мати. Громадянин [PERSON] школу відвідував один раз у 2017 році, жодного разу не був присутній на батьківських зборах, дитиною не цікавиться, участь у шкільному житті дитини не приймав. Таким чином, батько дитини - [PERSON] не займається вихованням малолітньої доньки, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дитини. Виходячи з викладеного та з метою соціального захисту інтересів малолітньої, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с.249-250). Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 17.05.2019 року надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] - батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с. 251). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 роз`яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Відповідно до а. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 155 п. 4 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України, батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, при ухиленні батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не піклується дитиною, вихованням не займається, не цікавиться дозвіллям, здоров`ям, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню до дитини, повністю самоусунувся від виконання батьківського обов`язку, з метою соціального захисту є підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , відповідно до ст. 164 СК України. Доводи відповідача [PERSON] та пояснення свідка [PERSON] про те що [PERSON] намагається піклуватись про дитину, надані у судовому засідані, не знаходять свого підтвердження та спростовуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved