Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, де третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом, в обґрунтування позову зазначила, що 13 березня 2012 року [PERSON] помер. За своє життя [PERSON] заповіту не лишив. Після його смерті відкрилася спадщина на гараж літ. «Л», загальною площею 30,6 кв.м. розташований в кварталі Кожемяки по вулиці Канівській в м. Дніпропетровську. Позивач після смерті [PERSON] в установлений законом шестимісячний термін звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом [PERSON] 19.07.2013 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі викладеного, позивач просить визнати за нею право власності на гараж літ. «Л», загальною площею 30,6 кв.м. розташований в кварталі Кожемяки по вулиці Канівській в м.Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 13 березня 2012 року. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів трудящих від 14.04.1971 за № 444 [PERSON] дозволено будівництво гаражу для автомобіля «Запорожець» біля існуючих гаражів в районі Бойлерної згідно додаткової схеми, розміром 3,2х4,6. 13 березня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1871 від 16 березня 2012 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді гаражу літ. «Л» біля бойлерної в кварталі Кожемяки по вул. Канівській, загальною площею 30,6 кв.м. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після померлого чоловіка [PERSON] Постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 19 липня 2013 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано правовстановлюючого документу на гараж літ. «Л» біля бойлерної в кварталі Кожемяки по вул. Канівській, загальною площею 30,6 кв.м. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оскільки спірний гараж був побудований відповідно до вимог закону, та в матеріали справи надано достатньо доказів того, що [PERSON] набув право власності на гараж літ. «Л» біля бойлерної в кварталі Кожемяки по вул. Канівській в м. Дніпропетровську, загальною площею 30,6 кв.м., а отже після його смерті відкрилася спадщина на це майно і позивач [PERSON] прийняла це майно, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на зазначений гараж є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З урахуванням того, що позивач просила віднести судові витрати на її рахунок, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved