Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до держави України в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої неналежним розглядом його справи Жовківським районним судом Львівської області, Апеляційним судом Львівської області, Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ справи. В судове засідання позивач не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 березня 2014 року [PERSON] подано позов до Червоноградського міського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області. Ухвалою судової палати Апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2014 року визначено підсудність вищевказаного позову за Жовкінським районним судом Львівської області. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області 11 липня 2014 року залишеною без змін ухвалою колегії суддів апеляційного суду Львівської області у справі №444/916/14-ц за позовною заявою [PERSON] до Червоноградського міського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області відмовлено у відкритті провадження. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2014 року [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом [PERSON] до Червоноградського міського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що внаслідок постановлення судами вказаних рішень, йому спричинено моральну шкоду. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1173 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, з огляду на положення ст. 1173 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог немайнового характеру та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідачів, які виразились на його думку в неналежному розгляді справи за позовом [PERSON] до Червоноградського міського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області та порушення його конституційних прав і свобод. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed