Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що з 08 листопада 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, на даний час шлюб існує лише формально. Оскільки подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стало неможливим, позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року надано подружжю місячний строк для примирення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, усі можливі заходи для збереження сім`ї вичерпано. Врятувати шлюб неможливо. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що має намір вберегти сім`ю. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 08 листопада 2003 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів. Подружні відносини сторони припинили. Позивач категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження дітей та поясненнями сторін. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). [PERSON] не надав доказів на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе. За час перебування справи у провадженні суду з січня 2020 року примирення сторін не відбулося. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивача зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved