Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

у серпні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена позовна заява із Апеляційного суду м. Києва за підсудністю, позивач просить суд стягнути солідарно із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт [NUMBER] виданий Старокиївським РУГУ МВС України в м. Києві, 21.06.1996) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт [NUMBER], виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 29.05.1997) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» суму заборгованості у розмірі 124699 (сто дванадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто дев'ять гривень) 87 коп. та судовий збір по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] укладено 09.04.2013 кредитний договір №52/2013 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 161232 грн 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у порядку на умовах та в строки, передбачені кредитним договором, також 09.04.2013 для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №1 відповідно до умов якого відповідач зобов'язалася у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань, однак [PERSON] не було виконано договірні зобов'язання, оскільки він не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк, внаслідок чого виникла заборгованість. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 33). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.04.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №52/2013 згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 161232 грн 00 коп. строком до 08.04.2016, за користування кредитом у межах строку процентна ставка встановлюється у розмірі 13,7% річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни передбачені договором процентна ставка встановлюється у розмірі 18,7% річних (а.с. 8-11). Станом на 14.06.2018 відповідач не виконав свої договірні зобов'язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 124699 грн 87 коп., яка складається із: 17215 грн 87 коп. нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.214 по 30.04.2015 та 107484 грн 00 коп. заборгованість за кредитом (а.с. 15-21). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Також для забезпечення виконання кредитного зобов'язання 09.04.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №1 згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договорі №52/2013 від 09.04.2013 та несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договорі у тому ж обсязі що і позичальник за повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, можливих санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором (а.с. 13). Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, відповідачами не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі своїх зобов'язань за договором належним чином не виконували, перестали сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачами не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ними не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1870 грн 50 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved