Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позов зазначила, що 12 серпня 2000 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадського стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №39. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що з відповідачем відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть з 2019 року. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.19-20). Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 35). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення, розгляд справи просив провести без його участі (а.с. 47). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 12 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №39, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 2000 року (а.с.9). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з матеріалів позовної заяви встановлено, що причиною розпаду сім`ї стало відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, різність поглядів на шлюб та сім`ю, втрата почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, оскільки шлюбні відносини припинені. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, а також те, що відповідач визнав позов та його визнання прийняте судом, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер та подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно з положеннями частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Однак в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), що є підставою для відмови у задоволенні вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. В матеріалах справи наявні підтвердження того, що позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., який у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved