Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сторони у справі зареєстрували шлюб, 21 жовтня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 621. У [PERSON] та [PERSON] від шлюбу народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1992; син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3454; [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 421. Зі слів позивача, на даний час діти мешкають з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати дітей. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 жовтня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 621; - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення цього позову до досягнення дітьми повноліття. Позивач звернулась до суду із клопотанням про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не повідомив. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 жовтня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 621. Від спільного проживання сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1992; син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3454; [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 421. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) гривень 21 (двадцять одна) копійок в дохід держави. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112, 160, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved