Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору. Позов обґрунтовано тим, що 23 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений крединий договір № 50010950, згідно умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 80073,43 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 9650,89 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], обєм двигуна 1598куб. см., рік випуску 2013, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Також, відповідно до договору позивач надав відповідачу додатковий кредит-1 у розмірі 37853,00 грн., що еквівалентно 4562,25 грн. доларів США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору із ПрАТ «СК «Уніка», та додатковий кредит-2 у розмірі 7206,75 грн., що є еквівалентом 868,60 доларів США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додаткові кредити у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання додаткових кредитів та інші платежів відповідно до умов договору. З квітня 2014 року відповідач припинив виконувати свої зобовязання за договором щодо сплати щомісячних платежів, у звязку з чим утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 285\~216,85 грн. Тому просить стягнути з відповідача основну суму заборгованості за кредитним договором № 50010950 від 23.12.2013 року у розмірі 194\~128,26 грн., заборгованість зі сплати додаткового кредиту-1 у розмірі 22\~553,90 грн., заборгованість зі сплати додаткового кредиту-2 у розмірі 4\~293,99 грн., 3% річних у розмірі 12\~480,04 грн., збитків у розмірі 49\~274,60 грн., а всього 285\~216,85 грн., також сплачений судовий збір в розмірі 4\~278,25 грн. та судові витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 21 лютого 2017 року задоволено клопотання представника позивача про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції з Апеляційним судом Київської області. Однак, відеоконференцію не організовано, хоча представник позивача прибув до Апеляційного суду Київської області. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено крединий договір № 50010950, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 80073,43 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 9650,89 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], обєм двигуна 1598куб. см., рік випуску 2013 (а.с.12-20). Також, позивач надав відповідачу додатковий кредит-1 у розмірі 37853,00 грн., що еквівалентно 4562,25 грн. доларів США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових виплат платежів відповідно до договору страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору із ПрАТ «СК «Уніка» та додатковий кредит-2 у розмірі 7206,75 грн., що є еквівалентом 868,60 доларів США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу. Згідно з п.1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до п.3.2.1. умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору. Згідно із умовами договору, а саме п.3.3 відповідач зобовязаний повернути позивачеві у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення відповідачем розраховується позивачем і вказується у повідомленні позивача) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем. Якщо з будь-яких причин повідомлення не було отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. З квітня 2014 року відповідач припинив виконувати свої зобовязання за договором щодо сплати щомісячних платежів, у звязку з чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 12\~641,56 грн., що підтверджується зведеною обліковою випискою з рахунку клієнта [PERSON] станом на 03 липня 2014 року (а.с.28). 03 липня 2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010950 від 03.07.2014 року з вимогою повернути суму кредиту (а.с.41). Відповідач отримав дану вимогу 16 липня 2014 року, про що свідчить особистий підпис відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 0430600475490 (а.с.42). Таким чином, останній день повернення кредиту та заборгованості 17 серпня 2014 року. Відповідач у встановлені строки кредит не повернув та не сплатив заборгованість. На підставі виконавчого напису № 1645, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 04 жовтня 2014 року, про звернення стягнення на предмет застави (а.с.43), державною виконавчою службою 21 вересня 2016 року на рахунок позивача було перераховано 140\~854,34 грн., що підтверджується копією кредитового повідомлення (а.с.49). Сума грошових коштів в розмірі 61472,56 грн., отримана внаслідок звернення стягнення на предмет застави, була спрямована на погашення наступної заборгованості: 10641,56 грн. поточна заборгованість відповідача зі сплати щомісячних платежів на сплату кредиту та додаткового кредиту (травень-липень 2014 року) з урахуванням штрафів та пені станом на день формування вимоги від 03 липня 2014 року; 50831,00 грн. збитки позивача, понесені у звязку із необхідністю залучення спеціалізованих організацій з метою сприяння повернення заборгованості, вчинення виконавчого напису нотаріуса, супроводження виконавчого провадження та вилучення предмета застави. Сума грошових коштів у розмірі 79381,78 грн. була спрямована на погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з серпня 2014 року по вересень 2015 року, а також частково процентів за користування кредитом за жовтень 2015 року, що підтверджується зведеною обліковою випискою з рахунку клієнт (а.с.50-52). Сума кредиту, що залишилась неповернутою відповідачем, становить еквівалент 6798,48 доларів США, тобто 174415,00 грн. за курсом 25,655 грн. за 1 долар США на дату підготовки позову (а.с.53), що підтверджується графіком погашення кредиту (а.с.21). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~ Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобовязань та можуть стягуватись поряд із пенею. З урахуванням сум, стягнутих з відповідача за рахунок заставного майна, позивачем відповідно до умов основного кредитного договору станом на 29 листопада 2016 року нарахована заборгованість на загальну суму 206608,30 грн., яка включає: - 174 415,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 19\~713,26 грн. - проценти за користування кредитними коштами, розраховані по формулі: 174415,00*9,90%*411/360, де 411 кількість днів прострочення сплати суми кредиту (з 15.10.2015 р. по 29.11.2016 р.); - 12480,04 грн. 3% річних. Станом на день подання позову відповідачем не виконано і зобовязання зі сплати щомісячних платежів з повернення додаткового кредиту-1. Загальна сума основного боргу зі сплати додаткового кредиту-1 за договором становить 24642,45 грн., в тому числі: - 22553,90 грн. - сума основного боргу; - 2088,55 грн. 3% річних. Також, на день подання позову відповідачем не виконано зобовязання зі сплати щомісячних платежів з повернення додаткового кредиту-2. Загальна сума основного боргу зі сплати додаткового кредиту-2 за договором становить 4691,50 грн. - 4293,99 грн. - сума основного боргу; - 397,51 грн. 3% річних. Загальна сума заборгованості за основним кредитним договором та додатковими кредитами станом на 29 листопада 2016 року становить 235942,25 грн. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наданими по справі доказами. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.617 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно п.6.3 договору у разі неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, позивач має право вживати необхідні, на його розсуд, заходів для забезпечення прав позивача, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з відповідачем. Витрати позивача на такі дії підлягають відшкодування відповідачем у повному обсязі. Відповідно до п.8.5 договору, збитки, заподіяні у звязку з неналежним виконанням договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Позивач поніс витрати у звязку із зверненням стягнення на предмет застави на загальну суму 49\~274,60 грн., що підтверджується договором про надання колекторських послуг з ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта-М» від 01 серпня 2011 року, рахунком на оплату № 89 від 26 вересня 2016 року, актом № 11 від 26 вересня 2016 року, платіжним дорученням № 50010143 від 28 вересня 2016 року (а.с.54-64). Отже, позивачу мають бути компенсовані збитки в розмірі 49\~274,60 грн., заподіяні у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивач поніс судові витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., що підтверджується договором про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, додатковою угодою № 8 від 09 січня 2013 року, додатковою угодою № 224 від 15 жовтня 2015 року, заявкою № 700 від 08 листопада2016 року, рахунком-фактурою № 1523, актом № 1524 до договору про надання юридичних послуг № 24/210 від 01 грудня 2016 року (а.с.65-81)., які повинні бути стягнуті з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved