Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У серпні 2018 року Банк звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2014 року у розмірі 17 553 грн. 85 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1 762 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідач 17.05.2014 року отримав кредит у розмірі 1 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 14.06.2018 року має заборгованість у розмірі 17 553 грн. 85 коп. Тому АТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, але відповідно до наданої суду позовної заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до довідки з адресно-довідкового підрозділу ДМС УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно супровідного листа та Реєстру відправки рекомендованої кореспонденції відповідачу відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Всі судові повістки, що були відправлені відповідачу повернути до суду з відміткою поштового відділення «За закінченням терміну зберігання» Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 18.02.2019 року відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279, зі згоди представника позивача, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати АТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 17.05.2014 року відповідач отримав кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 1 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом терміну жодна із сторін не інформує іншу сторону при припинення дії Договору, він автоматично продовжується на такий же термін. У відповідності до умов договору б/н від 28.11.2005 року відповідач зобов`язався повернути кредит та плату за його користування не пізніше закінчення строку дії Картки, однак в добровільному порядку кредитні кошти не повернуті, чим відповідач порушив прийняті на себе договірні зобов`язання. Разом з тим, на думку суду, що ґрунтується на вимогах діючого ЦК України, відповідач повинен сплатити Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту - 4 542 грн. 42 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 3 660 грн. 21 коп.; заборгованість за пенею - 1 000 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 812 грн. 09 коп. Стосовно суми заборгованості відповідача за пенею, суд виходить з наступного. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 ЦК України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК України). На думку суду, в даному випадку сума пені, що порахована банком в сумі 8 039 грн. 13 коп. значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, та

Outcome: partial