Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій зазначає, що у 1978 році уклав шлюб з [PERSON] Після укладення шлюбу вони стали проживати у будинку останньої за адресою: [ADDRESS]. У січні 1994 року з ініціативи [PERSON] шлюб між ними було розірвано в судовому порядку. Після розірвання шлюбу він залишився проживати з [PERSON] і вести з нею спільне господарство, спільний бюджет, разом вони сплачували комунальні платежі. Дітей у них не було і проживали вони вдвох як одна сім'я. Ще перебуваючи у шлюбі він добудував будинок [PERSON], змонтував парове опалення, весь час проводив поточні ремонти у будинку. У вересні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про його виселення, однак рішенням суду від 15 вересня 2003 року їй було відмовлено в задоволені цього позову за безпідставністю. [INFO] [PERSON] померла, заповіт остання не залишила. Оскільки спадкоємців першої, другої та третьої черги немає, то спадкоємцем четвертої черги є він як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Заінтересована особа [PERSON] доводиться двоюрідним племінником [PERSON], а тому він може бути спадкоємцем тільки п'ятої черги за законом. З урахуванням наведеного, просить постановити рішення, яким встановити факт проживання його однією сім'єю з [PERSON] Під час розгляду справи представник заявника [PERSON] подав заяву про уточнення заявлени вимог, в якій просить постановити судове рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON], яка померла [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав з викладених у ній підстав і просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив і пояснив, що є двоюрідним племінником [PERSON], остання постійно проживала спільно з [PERSON] однією сім'єю, хоча й шлюб між ними був судом розірваний, разом вони вели спільне господарство, у [PERSON] сестер, братів, дітей, інших близьких родичів, які б були на даний час живими, немає. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою проживала і була зареєстрована [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. З 04 лютого 1978 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], 18 січня 1994 року їх шлюб було розірвано. Разом з тим, з пояснень у судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що незважаючи на розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували спільно проживати як одна сім'я. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його дядько [PERSON] і після розірвання шлюбу продовжував проживати однією сім'єю з [PERSON], вони вели спільне господарство та спільний побут, дітей у них не було. З урахуванням наведених обставин, суд доходить висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання заявника з [PERSON] понад п'ять років до відкриття спадщини однією сім'єю. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення: - дозволить йому оформити та отримати спадщину за законом. Іншим чином встановити факт, про який просить [PERSON] неможливо. Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного та

Outcome: approved