Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 5000 грн. щомісячно та 15 589,00 грн. додаткових витрат щороку із сплатою наперед на початок року та сина [PERSON] в розмірі 5000 грн. щомісячно та 8 839,00 грн. додаткових витрат щороку із сплатою наперед на початок року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 липня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони знаходяться на стадії розірвання шлюбу. Діти проживають разом із позивачем, а відповідач гроші на їх утримання не надає, мотивуючи відсутністю коштів. Так, відповідач має у власності нерухоме майно та автомобіль. [PERSON] відвідує секцію футболу та вивчає англійську мову з репетитором. [PERSON] відвідує секцію футболу та шахів. Крім того, вникають потреби сплачувати грошові кошти у фонд класу, за охорону школи, купувати обладнання для школи, канцелярське приладдя, сплачувати за харчування у школі. Самостійно оплачувати витрати на дітей позивач не в змозі, а тому, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, вимушена звернутись до суду з даним позовом. На думку позивача, по 5000 грн. на кожну дитину щомісячно є достатнім розміром аліментів для їх гармонійного розвитку та забезпечення необхідним, а також слід стягувати з відповідача і додаткові витрати. Крім того, вказані суми відповідач має можливість надави. У запереченнях на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідач бере участь в утриманні дітей та дбає про них. Сукупних дохід відповідача становить 6 000,00 грн. у місяць, останній має рахунки у банках, але на них зберігаються незначні кошти. Відповідач може сплачувати аліменти на кожну дитину по 1 500,00 грн. щомісячно та 150,00 грн. на оплату футболу, який відвідує син [PERSON] . Решта вимог про сплату додаткових витрат, на думку сторони відповідача, є необґрунтованими. У відповіді на відзив представник позивача, серед іншого, вказала, що розмір аліментів на кожну дитину по 1 500,00 грн. є недостатнім для їх утримання. Ухвалою судді від 29.01.2019 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 05.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 15). Батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-17). На даний час діти проживають разом із позивачем. [PERSON] працює у ТОВ «ТЛ ГРУП» з 03.08.2018 року, на даний час займає посаду водія, його дохід за період з 03.08.2018 року по 31.01.2019 року склав 30 023,20 грн. (а.с. 100), має рахунки у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Альфа Банк» (а.с. 101-104), на підставі договору оренди житлового приміщення від 01.01.2019 року отримує в місяць по 2 000,00 грн. від здачі в оренду кімнати за адресою: [ADDRESS] (а.с. 105-107). [PERSON] має у власності 11/100 часток квартири під [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] (а.с. 120-121). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги ст. 182 СК України, а також приписи ст. 180 СК України. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов підлягає частковому задоволенню, а саме, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 03 січня 2019 року, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дітей і не призведе до порушення прав відповідача. Вирішуючи питання стягнення додаткових витрат на дітей суд керується наступним. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вказано у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У даній справі, звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON] в розмірі 15 589,00 грн. та сина [PERSON] в розмірі 8 839,00 грн. щороку із сплатою наперед на початок року. На думку суду, витрати, які позивач несе, оплачуючи, як вказує остання, харчування дітей, внески у фонд класу, на канцелярське приладдя та охорону школи не є витратами у розумінні 185 СК України, що викликані особливими обставинами чи розвитком здібностей дитини. Представники сторін підтвердили, що син позивача та відповідача [PERSON] займається шахами. Так, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] оплачує вказані заняття, про що останній і надав відповідні квитанції (а.с. 97-99). Відповідачем також не заперечувалось, що син [PERSON] займається футболом. Натомість, позивач у позові зазначала, що і син [PERSON] займається футболом. Між тим, стороною позивача, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами, що сини відвідують вказані заняття та не надано документів, які підтверджують фактичне понесення додаткових витрат. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що позивачем не підтверджено понесення нею додаткових витрат на дітей, пов`язаних з розвитком їх здібностей, позов у цій частині задоволенню не підлягає. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial