Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи, що 21.01.2008 року вона позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 840 доларів США. під 0%, які зобовязувався повернути напротязі року. З моменту отримання вищевказаних грошових коштів [PERSON] в період з 27.06.2009 року по 20.07.2011 року повернув 250 дол.США., та в 2015 року повернув грошові кошти в сумі 106.51 дол.США.. Враховуючи, те, що відповідач продовжує користуватися отриманими коштами, зобовязання належним чином не виконує та безпідставно ухиляється від виконання взятих на себе зобовязаня, а позивач несе збитки у звязку з чим звернулася в суд з даним позовом та просить стягнути з відповідача неповернуту суму позики в сумі 12401,52 грн, як гривневий еквівалент 483, 49 дол. США, 3% річних пені в сумі 11992,66 грн, як гривневий еквівалент 467, 55 дол.США., індекс інфляції 8792,56 грн., як гривневий еквівалент 342,79 дол.США, та моральну шкоду в сумі 4000,00 грн, а також судові витрати. Позивач в судове засідання зявилася, позовні вимоги збільшила та просить стягнути з відповідача з судові витрати за оголошення в газеті «Урядовий Курєр» від 01.11.2016 року № 204. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, що підтверджується поданим оголошенням в Урядовому Курєрі № 204 від 01.11.2016 року. У відповідності до ст.224 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в силу наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що згідно розписки від 21.01.2008 року [PERSON], позичила [PERSON], 840 дол.США без процентів, які останній зобовязувався повернути на протязі року. Так, [PERSON], повернуто [PERSON], позику в період з 27.06.2009 року по 20.07.2011 рок 250 дол.США., та в 2015 року повернуто грошові кошти в сумі 106.51 дол.США., що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Відповіднодо\~ст. 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. \~Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чч. 1, 3\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено\~Декретом Кабінету Міністрів Українивід 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України. Враховуючи, що основна сума заборгованості, індекс інфляції, неустойка за прострочення виконання зобов'язання може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України\~гривні і при цьому обчислення пені в національній валюті має здійснюватись на час прострочення виконання зобов'язання, а не в Євро на час ухвалення рішення суду з визначенням еквівалента у гривні, оскільки це не відповідає вимогам закону. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки [PERSON], надала [PERSON]. в позику грошові кошти в сумі 840 дол.США, та як вбачається із розписки, яка міститься в матеріалах справи [PERSON], повернув позивачу 356,51 дол. США, а тому загальна сума заборгованості становить 483, 49 дол.США., що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31.08.2016 року курс доллара США визначався в розмірі 2565,22 грн. за 100 доларів, а тому 483,49 дол.США х 25,652 грн. = 12402,49 грн.. Отже основна сума боргу за договором позики становитиме 12402,49 грн.. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Основна сума боргу за договором позики, становить 12402,49 грн. Індекс інфляції за 2014 рік становив 124,9%, отже 12402,49 х 1,249 =15490,7112402,49 = 3088,22 грн. Індекс інфляції 2015 року: - за січень 2015 року 103,1%, отже 12402,49 х 1,031 =12786,96712402,49= 384,48 грн; - за лютий 2015 року 105,3%, отже 12402,49 х 1,053 =13059,821-12402,49=657,33 грн; - за березень 2015 року 110,8 %, отже 12402,49 х 1,108 =13741,958 12402,49 = 1339,47 грн; - за квітень 2015 року 114,0%, отже 12402,49 х 1,140 =14138,838 12402,49 = 1736,35 грн; Отже, за неналежне виконання зобовязань сума індексу інфляції за 2014 рік становив 3088,22 грн, а за період з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року становив 4117,63 грн, а всього 7205,85 грн.. Суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення суми індексу інфляції підлягає задоволенню, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог в сумі 8792,56 грн.. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Як установлено судом, [PERSON], своєчасно не повернув позикодавцю суму позики, а тому він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто не сплачену у строк суму основну боргу та пеню в сумі 3% від простроченої суми за кожний день її прострочення. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи, те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею на адресу відповідача претензія ( вимога) в письмовій формі на повернення боргу за договором позики надсилалася, крім того, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік. Відповідно до\~ст. 256 цього Кодексу\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторонами у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до\~ст. 267 цього Кодексу. Визначення початку відліку позовної давності міститься в\~ст. 261 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 03.09.2014 року в справі № 6-100 цс 14 за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в частині позову про стягнення 3% пені за кожний день прострочення з [PERSON], на користь [PERSON]М . слід відмовити у звязку з пропуском позовної давності. Крім того, від дій відповідача [PERSON] перенесла душевні страждання, нервовий стресс, у звязку з чим останній було спричинено моральну шкоду. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, моральна шкода може полягати зокрема в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльностю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 4000, 00 грн. слід задовольнити частково в розмірі 2000,00 грн, оскільки суд вважає, що відповідно до\~ ст. 60 ЦПК України\~ вона не довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому судовий збір який підлягає стягненню з [PERSON]. на користь [PERSON] становить 551,20 грн.. Крім того, в матеріалах справи міститься квитанція № 0.0.640918981.1 від 26.10.2016 року згідної якої [PERSON], розмістила відповідне оголошенням про виклик в суд відповідача [PERSON], що підтверджується копією газети «Урядовий Курєр»№ 204 від 01.11.2016 року, а тому судові витрати, які підлягаєють стягненню з [PERSON]. на користь [PERSON] становить 420,00 грн..

Outcome: partial