Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У січні 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання дітей без позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів їх заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову вказував, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з якою мешкає разом за адресою в [ADDRESS]. Мати дитини [PERSON] померла у [INFO] року. З відповідачем та його малолітньою донькою мешкає його співмешканка [PERSON], [INFO], яка має малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей Кальміуської районної адміністрації з 28.11.2016 року по категорії дітей, які проживають в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. До служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації надійшло повідомлення від комітету самоорганізації населення «Центральний - І» про те, що 29.06.2016 року радою профілактики було розглянуто заяву мешканців будинку [ADDRESS] про поведінку сусідів з кв.42, а саме [PERSON] та [PERSON], які разом зловживають спритними напоями. За даними інформації загальноосвітньої школи-інтернату № 37 [PERSON] програмний характеризується з позитивної сторони, проте у батька дитини змінилось відношення до виконання батьківських обов'язків, внаслідок зловживання спиртними напоями, що виражається у неохайному вигляді дитини, може своєчасно не привести дитину до навчального закладу, траплялось, що батько не приходив у п'ятницю за дівчинкою, під час хвороби дівчинка не отримує лікування, коли дівчинка перебуває вдома, де умови проживання не відповідають санітарним нормам, батько не контролює її прогулянки на вулиці, де часто [PERSON] залишається одна. Спеціалісти служби неодноразово відвідували родину [PERSON] за місцем мешкання, де проводилась профілактична робота з питання створення належних умов проживання дитини, недопущення ним зловживання алкогольними напоями. Відповідач разом зі своєю співмешканкою по декілька днів перебувають у стані алкогольного сп'яніння. До служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради 23.11.2016 року від сусідів надійшов телефонний дзвінок про те, що відповідач разом зі своєю співмешканкою впродовж двох тижнів зловживають спиртними напоями, кричать на дітей, б'ють їх, дітей не годують, з квартири часто чути дитячий плач, бо вони їх ображають та діти не відвідують навчальний заклад. Після відвідування спеціалістами у справах дітей за місцем мешкання [PERSON] було виявлено, що останній та [PERSON] знаходились у сильному алкогольному сп'янінні, в кімнаті було відкрито вікно, брудно та прохолодно, та [PERSON] ходив по кімнаті у верхньому одязі, з його слів донька [PERSON] хвора, вона постійно кашляла ліків в помешканні не було. На питання чому діти не в навчальних закладах, пояснили, що вона хворіють, але діти сказали, що у лікаря вони не були, дитина була занедбана, брудна та одяг на ній був брудний. Було проведено опитування дітей, які пояснили, що [PERSON] та [PERSON] часто ображають їх, б'ють та погано годують. Також підтвердили, що батьки зловживають алкогольними напоями, по декілька тижні знаходяться у стані алкогольного сп'яніння, та в цей час годують їх напівфабрикатами. 14 грудня 2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації [PERSON], повідомив про те що він не працює, займається пошуком роботи, пообіцяв працевлаштуватись та не зловживати спиртними напоями, створити належні умови для проживання дитини, та не заперечував проти відібрання у нього дитини без позбавлення його батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що останні 5 років проживає в гуртожитку по [ADDRESS] разом із своєю дочкою малолітньою [PERSON], [INFO]. Заперечував факт зловживання спиртними напоями, був офіційно працевлаштований, але у зв'язку із скороченням був вимушений звільнитися за власним бажанням. Протягом останніх днів працевлаштувався до МК «Азовсталь», має всі умови для розвитку: стол-тумбу, ліжко. Своєчасно забирав дитину із інтернату на вихідні, за необхідністю звертався за медичною допомогою до дитячої лікарні. Просив не відбирати дитину. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради підтримав у повному обсязі та вважав за необхідне відібрати неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у батька [PERSON], [INFO], без позбавлення його батьківських прав, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, для надання дитини відповідного соціального статусу, оскільки таке рішення буде відповідати інтересам дитини. Суд, вислухавши учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про відібрання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у батька [PERSON], [INFO], без позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 29.01.2008 року, актовий запис № 686. (а.с.9). Мати дитини, [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 12 березня 2012 року, актовий запис № 363 (а.с.8). Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню дитини. Так, 28.11.20116 року рішенням служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради малолітню [PERSON], [INFO], взято на облік у службі у справах дітей, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах по категорії «проживання дитини у сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків» (а.с.5). Неодноразово (10.08.2016 року, 14.11.2016 року, 23.11.2016 року, комісія служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради виходила за адресою мешкання відповідача з дитиною та було встановлено, що в квартирі немає порядку, брудно, накурено, туалет та ванна кімната - загальні. За місцем проживання відповідач та її співмешканка [PERSON] характеризуються негативно, як особи, що постійно вчиняють скандали, зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, дитина хворіє та не відвідує навчальний заклад, до медичного закладу батько не водить, ліків для дитини не має. (а.с. 13-16, 21, 22). Згідно характеристики з КСН «Центральний І» від 08.12.2015 року та від 31.11.2016 року за місцем проживання відповідач характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, порушує спокій сусідів, веде аморальний спосіб життя, кімнату не доглядає, не забезпечує належного догляду за дитиною, постійно застосовує насилля (а.с.20, 28). Відповідно до характеристики на [PERSON], [INFO], виданою загальноосвітньою школою-інтернат № 37, програмний матеріал дівчинка засвоює на низькому рівні, має порушення пізнавальної діяльності легкого ступеню, уявлення про оточуючий світ відповідають віковим вимогам, має порушення звуковими, обмежений словниковий запас, завдання виконує самостійно швидко, але часто робить помилки, виправлення та робота виглядає неохайно. Батько [PERSON] недостатньо приділяє уваги дитині, її вихованню, дівчина має неохайний вигляд, до школи приходить не купана, в брудній білизні, особисті речі дитини в недостатній кількості, бували випадки коли батько приходив до школи у нетверезому стані. Зоя була відсутня на уроках з 17.10.2016 року по 07.11.2016 року за станом здоров'я (а.с.18). Також згідно характеристики на [PERSON], виданою загальноосвітньою школою-інтернат № 37 від 16.12.2016 року, санітарно-побутові умови проживання в кімнаті гуртожитку, де проживає [PERSON], не відповідають санітарним нормам: безлад в речах, одязі, брудний посуд, підлога. Відповідач не контролює прогулянки дитини на вулиці, де [PERSON] часто залишається на самоті. За інформацією від сусідів по гуртожитку у кімнаті [PERSON] п'янки, сторонні жінки. З 23.11.2016 року дитина постійно знаходиться в школі. Батько дитину не відвідував, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с.23). З відповіді «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 м.Маріуполя» вбачається, що [PERSON], який мешкає за адресою в [ADDRESS], з дитиною [PERSON] у період з 18.11.2016 року по 02.12.2016 року на прийом до лікаря не звертався (а.с.19). Крім того, згідно з актом відвідування спеціалістами служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.02.2017 року за місцем проживання [PERSON] було встановлено, що останній проживає разом із співмешканкою [PERSON], обидва не працюють та зловживають спиртними напоями. Останні два тижні кожен день знаходяться у нетверезому стані. Також допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по [ADDRESS] на одному поверсі поруч із кімнатою [PERSON], який проживає із своєю співмешканкою [PERSON] та останні 1,5 роки дуже часто вони знаходяться у нетверезому стані. В цей час діти перебувають на вулиці, за ними відсутній належний догляд. Діти брудні, голодні, в зимовий період погано одягненні. Згідно письмової інформації із загальноосвітньої школи-інтернату № 37 від 10.03.2017 року. з 23.11.2016 року [PERSON] постійно знаходиться в школі, батько декілька разів (грудень, січень) відвідував дитину, приносив солодощі і деякий одяг, книгу. Останні відвідини відбулися 08 березня 2017 року. В телефонному режимі дитиною не цікавиться. 14.12.2016 року рішенням комісії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради було вирішено з метою соціального захисту неповнолітньої [PERSON] звернутися до суду з позовною заявою про відібрання дитини від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав (а.с. 24-25). Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивачем доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки тривалий час зловживає спиртними напоями, не створює належні соціально-побутові умови для спільного проживання, не приділяє в достатньому обсязі увагу і турботу, не піклується про здоров'я, а тому є достатні підстави для відібрання дитини у відповідача без позбавлення його батьківських прав. Оскільки з заявою про передачу їм неповнолітньої [PERSON] ніхто з осіб, визначених у ст. 170 СК України, не звертався, суд вважає за необхідне передати неповнолітню [PERSON], [INFO] на опікування органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської Ради. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 4 статті 170 СК України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину незалежно від факту відібрання її (тимчасового поміщення до державного закладу) та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved