Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі укладеного 31.10.2019 року між нею та [PERSON] , [PERSON] договору купівлі-продажу вона набула у власність квартиру [ADDRESS] . Під час реєстрації місця проживання позивачем було виявлено, що в квартирі зареєстрована відповідач, яка є рідною сестрою колишнього власника [PERSON] та яка понад шість років не проживає за місцем реєстрації, виїхавши за межі України. Реєстарцією місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі порушується право власності позивача, нараховуються кошти за комунальні послуги, які не надаються, і позивачу створюються перешкоди в оформленні субсидії, на яку вона має право. Тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зобов`язати Богунський районний відділ у місті Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку у даній квартирі. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. \~ \~ \~ \~Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 25.05.2020 року було замінено третю особу Богунський районний відділ у місті Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач набула у власність квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 10902. Виникнення у позивача права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.10.2019 року. Згідно акту комісії ПП «КВЖРЕП № 8» від 14.11.2019 року відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2014 року. Зважаючи на те, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2019 року позивач набула право власності на квартиру [ADDRESS] , а право користування відповідача є похідним від права власності колишніх власників квартири [PERSON] та [PERSON] , тому у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно від них до позивача відповідач втратила право користування ним. Таким чином, оскільки позивач, набувши у власність квартиру [ADDRESS] , договору про надання у користування вказаним житловим приміщенням з відповідачем не укладала, суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у житловому приміщенні порушуються права позивача як власника та створюються їй перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, у зв`язку з чим підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV\~\~від 11.12.2003 року\~встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації і реєстраційний орган не вправі відмовити у знятті з реєстрації такої особи, оскільки згідно зі\~ст.\~18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. А тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку у вказаній квартири. Окрім того, варто зауважити що такі вимоги заявлені до третьої особи, тоді як позовні вимоги можуть бути пред`явлені лише до відповідача. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України та оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 9 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому згідно ст. 141 ЦПК України та\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» з\~відповідача слід\~стягнути в\~дохід держави\~судовий збіру сумі 840,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial