Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь половину фактично понесених додаткових витрати на дитини у розмірі 4225 гривень та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 1994 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. 14 лютого 2012 року шлюб між ними розірвано за рішенням суду, діти залишені на проживання з нею. Рішенням Рожнятівського районного суду від 06 квітня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 650 гривень щомісячно на кожну дитину. В подальшому розмір аліментів було зменшено за рішенням суду до 1/3 частини всіх видів його заробітку у зв'язку з влаштуванням останнього на роботу. Після досягнення сином [PERSON] повноліття відповідач сплачує на його утримання аліменти в розмірі 370 гривень на місяць, оскільки син навчається стаціонарно у Львівській комерційній академії на платній основі. Кошти за перший рік навчання вони з відповідачем оплатили порівну, а кошти в сумі 8450 гривень за другий рік навчання вона оплатила самостійно. Таким чином, вартість додаткових витрат на дитину становить 8450 гривень. Вважає що з відповідача слід стягнути половину - в розмірі 4225 гривень. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що працює охоронцем у ТзОВ «Аванта ІФ» і отримує мінімальну заробітну плату, яка є його єдиним доходом. На даний час він одружений, та має малолітню дитину. Крім того, на його утриманні перебуває дитина дружини від першого шлюбу, остання на даний час перебуває у декретній відпустці та не працює. На своїх дітей, які народжені від шлюбу з позивачкою, він регулярно сплачує аліменти. Договір про навчання сина [PERSON] у львівській комерційній академії укладався ним та сином, який влітку 2014 року проживав разом з ним протягом шести місяців. В цей період саме він займався пошуком житла для сина, оплачував його проживання та навчання. На даний час син [PERSON] проживає з позивачкою, проте він бере участь в його утриманні та крім регулярної сплати аліментів матеріально йому допомагає. 14 березня цього року він перерахував на рахунок сина 1305 гривень, час від часу оплачує оренду квартири сина у м. Львові та купляє для нього квитки на проїзд. У лютому 2015 року син отримав травми у виді двобічного перелому нижньої щелепи і струсу головного мозку. Він без участі позивачки помістив сина на лікування в Івано-Франківськоу ОКЛ, самостійно оплатив витрати пов'язані з лікуванням дитини та реабілітаційним періодом. Влітку минулого року син їздив на роботу у Республіку Польща за направленням з місця навчання, де перебував 90 днів. Він оплачував всі витрати, пов'язані з оформленням візи, стажування та проїзду. Зароблені сином кошти в розмірі 1000 Євро знаходяться у позивачки. Вважає, що за таких обставин вимога позивачки про стягнення з нього половини витрат на навчання є безпідставною та просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Син сторін [PERSON] є студентом ІІ курсу Львівської комерційної академії, денної форми навчання, стипендію не отримує, оскільки навчається за кошти фізичної особи і закінчить на навчання у червня 2016 році, що підтверджується копією довідки з місця навчання № 346 від 26 лютого 2016 року (а. с. 6). Вартість першого року навчання становить 8200 гривень, а вартість другого року - 8450 гривень, що підтверджується копією договору № 17/4сск про підготовку бакалавра від 30 липня 2014 року (а. с. 5). Кошти в сумі 8450 за другий рік навчання сина оплачені сином [PERSON], що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера № 4511 від 2 вересня 2015 року та № 883 від 02 березня 2016 року (а. с. 7). Відповідач [PERSON] одружений, та має на утриманні малолітню дитину, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини (а. с. 16, 17). Сердньомісячний заробіток відповідача становить 1610 гривень, що підтверджується довідкою про середню заробітну плату (дохід) № 34 від 23 березня 2016 року, виданою ТзОВ «Аванта ІФ» (а. с. 19). Відповідач, крім сплати аліментів, допомагає сину [PERSON] шляхом переказу грошових коштів на його рахунок, що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 21). Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності судом встановлено, що син сторін [PERSON] є повнолітнім та навчається у Львівській комерційній академії на платній основі. Відповідач регулярно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже додаткові витрати на дитину можуть стягуватись у випадку, коли такі були викликані особливими обставинами. Згідно зі ст. 43 Закону України «Про освіту» академія є вищим навчальним закладом, який здійснює підготовку фахівців певного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня). Позивачка не надала суду жодних доказів, які свідчать про виняткові (особливі) обставини, які б стали підставою для стягнення додаткових витрат на дитину, а сам факт вступу дитини на навчання до навчального закладу з метою здобуття відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв'язку із цим обов'язків у батьків брати у них участь. Аналогічну правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд України у рішенні від 10 лютого 2016 року про стягнення додаткових витрат на дитину по справі № 6-31769ск15 . За таких обставин, з урахуванням того, що з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на нього обов'язку щодо участі у додаткових витратах, пов'язаних з його навчанням.

Outcome: dismissed