Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 250 000 грн. вартості внесеного вкладу в статутний капітал ТОВ «Інвест - Капітал». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 травня 1994 року, між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрів актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис № 249. В період шлюбу відповідачем за спільні кошти без згоди позивача був внесений вклад в статутний капітал ТОВ «Інвест - Капітал» в розмірі 500 000 грн. 05 вересня 2013 року по взаємній згоді подружжя шлюб був розірваний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції в м. Севастополі. Зазначає, що питання про розподіл майна до цього не вирішувалося. В добровільному порядку відповідач від виплати компенсації відмовився. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Від нього надійшла заява, в якій він просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову позивачу. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу відповідачем за спільні кошти без згоди позивача був внесений вклад в статутний капітал ТОВ «Інвест - Капітал» в розмірі 500 000 грн. 05 вересня 2013 року по взаємній згоді подружжя шлюб був розірваний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції в м. Севастополь. Питання про розподіл майна до цього не вирішувалося. В добровільному порядку відповідач від виплати компенсації відмовився. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. У відповідності до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Згідно п. 28, виходячи зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Таким чином у разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного капіталу приватного підприємства, заснованого одним із них, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна що залишилося після ліквідації підприємства. Таким чином, оскільки відповідачем був зроблений внесок до статутного капіталу товариства без письмової згоди позивача, до спірних правовідносин застосовуються наслідки, передбачені ст. 65 СК України та згідно п. 28 Постанови пленуму, які полягають у присудженні компенсації вартості його частки у статутному капіталі товариства. Разом з тим, суд не бере до уваги вимогу відповідача про застосування строку позовної давності. Суд вважає, що позивачем не порушений строк позовної давності, оскільки відповідач здійснив внесок у статутний капітал товариства без згоди позивача, про який позивач дізналася лише коли отримала Витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 11.08.2016 року. Інших заперечень проти позову відповідачем надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині на чоловікові на праві спільної сумісної власності, а саме: вклад 500 000 грн., внесений в статутний капітал ТОВ «Інвест - Капітал». Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved