Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У серпні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом про розірвання договору, зобовязання вчинити дії та стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що протягом 2010-2013 років між Приватним підприємством «Межа Фаст» та позивачами укладалися договори на виконання робіт по розробленню та складанню документації із землеустрою для отримання документа, що посвідчує право позивачів на земельну ділянку. Такі договори опосередковувалися підписанням окремого письмового документу договору та/або вчиненням сторонами дій, зокрема, сплата позивачами керівникові ПП «Межа Фаст», [PERSON], грошових коштів і передача необхідних документів, в тому числі відповідних рішень органів влади чи місцевого самоврядування про згоду на складання (розробку) документації із землеустрою. За умовами досягнутої домовленості, відповідач зобовязувався виконувати роботи з виготовлення (складання) кожному із позивачів відповідної документації із землеустрою, а кожен із позивачів зобовязаний був оплачувати такі роботи. На виконання своїх зобовязань позивачі в цілому сплатили ПП «Межа Фаст» через його керівника [PERSON] 190 045 грн. Натомість відповідач роботи не виконав. Заяви-вимоги позивачів, що надсилалися останніми на юридичну адресу ПП «Межа Фаст» про виготовлення і негайну передачу результату робіт або повернення коштів разом із раніше переданими рішеннями органів влади чи місцевого самоврядування про згоду на складання (розробку) документації із землеустрою, - відповідачем також не виконані. Керівник ПП «Межа Фаст» [PERSON] уникає від спілкування з позивачами, а якщо і вдається поспілкуватися, то [PERSON] посилається на те, що у договорах не вказано чіткий строк виконання робіт. Тому позивачі змушені звернутися до суду з заявою про розірвання договору та стягнення грошових коштів. Позивачі та їх представники, а також треті особи в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. В судовому засіданні прокурор вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач позов визнала частково, просила врахувати відпрацьовані документи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково,з наступних підстав. Так, судом встановлено, що протягом 2010-2013 років між Приватним підприємством «Межа Фаст» та позивачами укладалися договори на виконання робіт по розробленню та складанню документації із землеустрою для виготовлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право позивачів на земельну ділянку. Такі договори опосередковувалися підписанням окремого письмового документу договору та/або вчиненням сторонами дій, зокрема, сплата позивачами керівникові ПП «Межа Фаст», [PERSON], грошових коштів і передача необхідних документів, в тому числі відповідних рішень органів влади чи місцевого самоврядування про згоду на складання (розробку) документації із землеустрою. За умовами досягнутої домовленості, відповідач зобовязувався виконувати роботи з виготовлення (складання) кожному із позивачів відповідної документації із землеустрою, а кожен із позивачів зобовязаний був оплачувати такі роботи. На виконання своїх зобовязань позивачі в цілому сплатили ПП «Межа Фаст» через його керівника [PERSON] 190 045 грн. Натомість відповідач роботи не виконав. Заяви-вимоги позивачів, що надсилалися останніми на юридичну адресу ПП «Межа Фаст» про виготовлення і негайну передачу результату робіт або повернення коштів разом із раніше переданими рішеннями органів влади чи місцевого самоврядування про згоду на складання (розробку) документації із землеустрою, - відповідачем також не виконані. Керівник ПП «Межа Фаст» [PERSON] уникає від спілкування з позивачами, а якщо і вдається поспілкуватися, то [PERSON] посилається на те, що у договорах не вказано чіткий строк виконання робіт. По спливу значного проміжку часу, а в деяких випадках близько трьох років, зі сторони ПП «Межа Фаст» не тільки не було передано позивачам жодного результату робіт, а й взагалі ПП «Межа Фаст» будь-яких робіт не виконувалося. З вини відповідача допущено істотне порушення умов укладених з позивачами договорів щодо виконання ПП «Межа Фаст» своїх зобовязань, а саме: виконання робіт по розробленню та складанню документації із землеустрою для виготовлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право позивачів на земельну ділянку з передачею відповідного результату таких робіт. Враховуючи, що [PERSON] як керівник ПП «Межа Фаст» отримувала від позивачів грошові кошти, однак фактично жодних обумовлених договірними зобовязаннями робіт ПП «Межа Фаст» не виконувало, а також [PERSON] є єдиним засновником ПП «Межа Фаст», що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, то як наслідок такі грошові кошти перейшли у власність [PERSON] як власника ПП «Межа Фаст». Тому вимога про повернення (відшкодування) сплачених позивачами грошових коштів в загальній сумі 190 045 (сто девяносто тисяч сорок пять ) грн. предявляється як до ПП «Межа Фаст» так і його власника [PERSON] у солідарному порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до п. 2 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно норм ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Виходячи із змістом норм ч. 3 ст. 509, ч. 1 ст. 627, ст. 846 Цивільного кодексу України та п. ?г? ч. 2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» - розумний строк виготовлення (складання) відповідної документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту досягнення домовленості. Через істотне порушення умов договору відповідачем, завдано збитків позивачам на суму 190 045 грн., томупозов в частині відшкодування матеріальної шкодиє обґрунтованим та підлягає задоволенню. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи доведеність вини відповідача у завданні позивачам шкоди, ступінь страждань та інших негативних явищ, виходячи із засад розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягує її у розмірі 200 грн. кожному позивачу. Враховуючи викладене, відповідно до статей 509, 526, 610, 627, 651, 653,1167 Цивільного кодексу України, п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial