Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У своїй позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про споживчий кредит №48/17-0108 (для придбання транспортного засобу) від 14.11.2017 року, розмір якої станом на 12.03.2020 року становить 692906,97 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10393,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2017 року між сторонами було укладено Договір про споживчий кредит для придбання транспортного засобу №48/17-0108. Банк надав відповідачці кредит в загальному розмірі 914122,00 грн. (дев`ятсот чотирнадцять тисяч сто двадцять дві) гривні на строк 84 (вісімдесят чотири) місяці. Позичальник зобов`язувалася належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користуванням кредитом в розмірі 19,99% (дев`ятнадцять цілих двадцять дев`ять сотих) річних та інші платежі (комісійну винагороду) у порядку та на умовах, визначених цим договором. Зазначена процентна ставка є фіксованою. Відповідачка не виконує умови договорів кредиту та застави, а саме в частині укладення Договору страхування предмету застави. В зв`язку з відмовою відповідачки від сплати наступних платежів за договором страхування фактично припинилась дія договору страхування 14 листопада 2017 року, а його дія не була продовжена. За таких обставин, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та комісійних винагород. Відповідачкою було сплачено страховий платіж в сумі 64041,88 грн. за період з 15.11.2017 по 14.11.2018 в подальшому відповідачкою не було здійснено страхування Предмету застави за пакетом «повне Каско» тим самим порушивши умови Договору. Відповідно до умов Договору про споживчий кредит відповідачці 03 лютого 2021 року було направлено вимогу вих. № 20-12/71/7412/2021-08 про дострокове повернення кредиту. Однак, вимога позивача боржником виконана не була та відповідно до розрахунку станом на 12 березня 2021 року загальна заборгованість за кредитним договором №48/17-0108 від 14.11.2017 року становить 692 906,97 гривень. Вказану суму просить стягнути з відповідачки судовим рішенням. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності позов підтримав повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу за її відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи положення ч.1 ст.223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи підтверджено, що 14 листопада 2017 року між сторонами було укладено Договір про споживчий кредит для придбання транспортного засобу №48/17-0108. Банк надав відповідачці кредит в загальному розмірі 914122,00 грн. (дев`ятсот чотирнадцять тисяч сто двадцять дві) гривні на строк 84 (вісімдесят чотири) місяці, процентна ставка 19,29% (а.с.5-10). Згідно копії вимоги про дострокове повернення кредиту від 03 лютого 2021 року (а.с.41) відповідачку було повідомлено про не виконання умов договорів кредиту, а саме в частині укладення Договору страхування, у зв`язку з чим банк ставить вимогу про дострокове повернення кредиту. Відповідно до розрахунку станом на 12 березня 2021 року загальна заборгованість за кредитним договором №48/17-0108 від 14.11.2017 становить 692 906,97 гривень (а.с.25-29) Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, у зв`язку з тим, що судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачкою, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved