Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганблять честь, гідність і ділову репутацію. В обгрунтування своїх вимог вона зазначила, що є викладачем Вищого професійного училища № 25 і під час проведення 9 січня 2015 року педагогічної радивикладачів відповідачі у присутності колег допустили образливі висловлювання на її адресу, а також поширили неправдиві відомості про те, що вона ніби-то під час перебування в судовому процесі в якості свідка обмовила їх, сказавши, що відповідачі перебувають в інтимних стосунках. Позивачка зазначила, що такі висловлювання відповідачів, є неправдивими, їх образи ганблять її честь, гідність і ділову репутацію, чим їй заподіяна моральна шкода. Просила зобов»язати відповідачів у спосіб, яким вони нанесли їй образи, вибачитись перед нею та стягнути з них моральну шкоду в розмірі 5000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, пояснивши, що під час проведення педагогічної ради відповідачі вели себе непристойно, в присутності колег обмовляли та ображали позивачку грубими та нецензурними словами, чим принизили її честь, гідність та ділову репутацію. Через таку поведінку відповідачів вона перенесла нервовий стрес, їй заподіяна моральна шкода. Просили суд зобовязати відповідачів вибачитися перед позивачкою в присутності всього педагогічного колективу за приниження честі, гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, та стягнути у солідарному порядку 5000 грн. моральної шкоди. Представник відповідачів та відповідачі проти позову заперечили, пояснивши суду, що дій, зазначених у позові, не вчиняли, позивачку не ображали, ніяких неправдивих відомостей щодо неї не поширювали, тому, вважають, що позов задоволенню не підлягає. Заслухав пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з слідуючих підстав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності / ст.ст.3,28 /. Разом із тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Частиною першою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації у такий же спосіб, у який була поширена ця інформація. Як зазначено в п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» при розгляді цивільних справ цієї категорії суди повинні з»ясувати, чи поширені відомості , про спростування яких пред»явлений позов, порочать вони честь, гідність або ділову репутацію та чи відповідають дійсності.До відомостей, що ганблять особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. При цьому на позивача покладається обов»язок довести факт поширення відомостей, які його ганблять.Повідомлення таких відомостей особі, якої вони стосуються, не може визнаватися їх поширенням. Звернувшись до суду із позовною заявою, позивачка не послалась на докази, що стверджують поширення відповідачами щодо неї відомостей, що її ганблять, не надано таких доказів [PERSON] в суді та не здобуто їх в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що 9 січня 2015 року в приміщенні Вищого професійного училища № 25 відбулась педагогічна рада, на якій були присутні 54 члени колективу училища, в тому числі, і сторони по справі. На педраді серед виступаючих пролунав виступ заступника директора училища з виховної роботи [PERSON] щодо моральних та духовних якостей педагога. В процесі виступу [PERSON] розкрив суть цих якостей та з точки зору відповідності їм дав оцінку поведінці позивачки. При цьому грубих, нецензурних та образливих слів на адресу [PERSON] відповідач не висловлював, ніяких неправдивих відомостей не поширював, не допустила цього і [PERSON], яка на засіданні взагалі не виступала. Це в суді пояснили відповідачі, підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]- голова та секретар педради, це стверджується витягом з протоколу засідання педради від 9 січня 2015 року та копією приєднаного до справи виступу на засіданні [PERSON] Сама позивачка в суді частково не заперечувала ці обставини, при цьому не змогла конкретизувати, які саме грубі та образливі слова на її адресу допустив у виступі відповідач, а щодо неправдивих висловів [PERSON], то пояснила, що їх відповідачка повідомила безпосередньо їй ще до засідання педради. Судом за клопотанням позивачки були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також не заперечили зазначені вище обставини, пояснивши при цьому, що у виступі відповідач позивачку не обмовляв, на її адресу грубих, нецензурних та образливих слів не допускав, а [PERSON] взагалі не виступала, від неї образ та обмовлянь [PERSON] не чули. Як свідчать матеріали справи, в колективі училища склалась конфліктна ситуація з приводу розприділення житла, що потягло судові спори, чисельні скарги в різні інстанції. Ці обставини та поданий [PERSON] даний позов стали предметом розгляду на зборах трудового колективу училища 25 березня та на засіданні педради 26 березня 2015 року, на яких також не знайшли підтвердження та були спростовані доводи позивачки про образи її та обмовляння зі сторони відповідачів. Наданий позивачкою диск із записом судового засідання також не містить доказів в підтвердження позову. Оцінюючи наведене, суд вважає, що виступ відповідача [PERSON] на засіданні педради 9 січня 2015 року містив лише критику та оцінку дій позивачки, не вийшов за межі, встановлені з метою захисту репутації педагога, мети принизити честь, гідність та ділову -2- репутацію позивачки не носив, а неконкретні вислови [PERSON] безпосередньо самій позивачці не є їх поширенням. За таких обставин позов позивачки є безпідставним, в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Крім того, також слід зазначити, що обраний позивачкою спосіб судового захисту гідності, честі та ділової репутації примусове вибачення у тій чи іншій формі, не передбачений законом. Відповідачі по справі заявили клопотання про стягнення з позивачки понесених ними судових витрат- витрат на правову допомогу в розмірі по 1000 грн. на користь кожного. Поскільки законність їх вимог врегульована ст. 88 ЦПК України, а розмір витрат відповідає компенсації витрат на правову допомогу, визначених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року та об»ємом участі особи, яка надавала правову допомогу, у даній справі, з позивачки на користь відповідачів слід стягнути по 1000 грн. витрат на правову допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed