overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

У січні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування квартирою. 06.07.2017 р. представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення майбутнього зустрічного позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] та заборонити вчиняти певні дії [PERSON] у вигляді самовільної зміни дверних замків у вхідних дверях до [ADDRESS], вчинення будь-яких дій, шляхом застосування погроз, фізичного чи психологічного тиску або насильства до [PERSON] під час спільного знаходження в спірній квартирі до розгляду судом спору по суті, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, що викладені нижче. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому враховуючи вищевикладене та те, що за час винесення попередньої ухвали суду від 03.07.2017 р. відносини між позивачем та відповідачем по справі ще більш погіршились, суд прийшов до висновку, що заява представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У січні 2017 р. [PERSON] звернулася з заявою про визнання недієздатним [PERSON], вказуючи на те, що останній є її онуком та проживає разом з нею, його мати не проживає з ними довгий час та її місцезнаходження їй не відомо. [PERSON] з ранніх років хворий на психічну хворобу, у зв'язку з чим перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері. Заявник стверджує, що у зв'язку з захворюванням її онук не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися у простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Визнання недієздатним [PERSON] необхідно для встановлення над ним опіки. Заявник та її представник, адвокат за призначенням [PERSON], у судовому засіданні підтримали подану заяву та просили її задовольнити. Заінтересована особа виконком Тернівської районної у м. Кривому Розі ради надала заяву від 30.03.2017 р., що проти задоволення заяви не заперечує; представник у судовому засіданні надала пояснення про те, що станом на 06.09.2017 р. до ради опіки та піклування виконкому заява про призначення опікуна над [PERSON] не надходила. Після прийняття судом рішення про визнання [PERSON] недієздатним, виконкомом буде прийнято рішення радою опіки та піклування виконкому про здійснення функцій опікуна над недієздатною особою [PERSON] з послідуючим влаштуванням його до психоневрологічного інтернату. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 87 від 11.05.2017 р., страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, непереривно протікаючої (F 20.00 згідно з МКБ-10) та за своїм психічним станом, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 41-47). Таким чином, є підстави для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦК України. Згідно зі статтею 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки або піклування На підставі викладеного, ст. ст. 39, 58, 65 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У січні 2017 р. державний виконавець звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні у Голосіївському районного ВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві перебував виконавчий лист № 2-1958/10 від 26.04.2010 р. виданий Оболонським р/с м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 82536, 07 грн. 22.06.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому державний виконавець зазначає, що в ході проведення виконавчих дій було втрачено виконавчий документ. Посилаючись на вищевикладене, державний виконавець просив суд видати дублікат виконавчого листа № 2-1958/10 від 26.04.2010 року виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 82536, 07 грн.. Жодна сторона в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, на виконанні у Голосіївському РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві перебував виконавчий лист № 2-1958/10 від 26.04.2010 р. виданий Оболонським р/с м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 82536, 07 грн. 22.06.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було втрачено виконавчий документ, що підтверджується актом про втрату виконавчого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви державного виконавця Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві про видачу дублікату виконавчого листа, як законної та обґрунтованої. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У січні 2017 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява БАХНАР К.В. до БАХНАРЯ В.П. про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 22.10.2011 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітніх дітей, [INFO] та [INFO] Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сімї стало несумісність характерів, внаслідок чого виникали постійні сварки та непорозуміння, неодноразово намагались примиритись, змінити ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало та ситуацію на краще не змінило. Сімейні стосунки сторони припинили з квітня 2016 року, проживають окремо, за різними адресами. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви позивача БАХНАР К.В., вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Тому 22.02.2017 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. У судовому засіданні безспірно зясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з квітня 2016 р., спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, за різними адресами. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 22.10.2011 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого 23.09.2012 р. та 17.08.2013 р. народилися діти. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У січні 2017 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який народжений у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У січні 2017 р. заявник звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити опіку над недієздатним громадянином [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], призначити недієздатному громадянином [PERSON], [INFO] опікунами його батьків громадянку [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та громадянина [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS], посилаючись на ті підстави, що [PERSON] у зв'язку із наявною хворобою за своїм психічним станом здоров'я не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, перебуває на обліку у лікаря-психіатра та потребує постійного догляду та опіки. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, оскільки вважає, що перешкод для встановлення опіки над недієздатним та призначення опікуном [PERSON] не встановлено. Заінтересована особа [PERSON] з заявою погодилася і просила призначити її опікуном над [PERSON] який є недієздатним. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі (а.с. 23, 26). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2016 [PERSON], [INFO], визнано недієздатним (а.с. 6). Згідно довідки Форми № 3 від 22.06.2016 №02/09/04-2284 за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON] власник квартири та [PERSON] син (а.с. 17). Як вбачається із заяв від 05.07.2016 [PERSON] та [PERSON] звернулися до ООП Святошинської РДА у м. Києві у відповідності до ст. 60 ЦК України із поданням про встановлення опіки над [PERSON] (а.с. 4, 5). Згідно довідок №364669 від 21.06.2016 та №364670 від 21.06.2016 заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебувають, а також згідно довідок від 21.06.2016 [PERSON] та [PERSON] у лікаря-психіатра не перебувають (а.с. 12, 13). Перешкод для встановлення опіки та призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами недієздатному [PERSON] відповідно до ст. 64 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З урахуванням всебічного вивчення матеріалів справи, мотивів, на підставі яких особи бажають бути опікунами, суд вважає необхідним заяву задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У січні 2017 р. заявник звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити опіку над недієздатним громадянином [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та призначити недієздатному громадянину [PERSON], опікунами його батьків [PERSON] та громадянина [PERSON], які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] для захисту прав та законних інтересів недієздатного, посилаючись на ті підстави, що [PERSON] у зв'язку із неявною хворобою за своїм психічним станом здоров'я не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, потребує постійного догляду та опіки. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, оскільки вважає, що перешкод для встановлення опіки над недієздатним та призначення опікуном [PERSON] не встановлено. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] з заявою погодилися і просили призначити їх опікунами над [PERSON], який є недієздатним. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2016 [PERSON], [INFO], визнано недієздатним (а.с. 6). Згідно довідки Форми №3 від 24.06.2016 №481 виданого ЖБК «Індикатор-7» за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON] [INFO]; [PERSON] в.о.р. чоловік [INFO], [PERSON] син [INFO], [PERSON] дочка [INFO], [PERSON] [INFO] син та [PERSON] [INFO] син (а.с. 13). Як вбачається із заяв від 30.06.2016 [PERSON] та [PERSON] звернулися до ООП Святошинської РДА у м. Києві у відповідності до ст. 60 ЦК України із поданням про встановлення опіки над [PERSON] (а.с. 4, 5). Згідно довідок №2209 від 29.06.2016 та 2210 від 29.06.2016 [PERSON] та [PERSON] за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебувають (а.с. 11, 12). Перешкод для встановлення опіки та призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами недієздатному [PERSON] відповідно до ст. 64 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З урахуванням всебічного вивчення матеріалів справи, мотивів, на підставі яких особи бажають бути опікунами, суд вважає необхідним заяву задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У січні 2017р. заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON], померлої [INFO]., свідоцтва про право на спадщину, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вказане свідоцтво є правовстановлюючим документом права власності померлої [PERSON] на 1/4 частину домоволодіння по [ADDRESS], 1/3 частину цієї спадщини фактично прийняв син померлої - її двоюрідний брат [PERSON], який свідоцтва на спадщину не отримав, помер [INFO].; заявник звернулася за оформленням свого права на спадщину двоюрідного брата до нотаріуса, але в цьому їй відмовлено через необхідність у судовому порядку встановити факт належності померлій [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, видане на ім'я спадкоємця [PERSON]. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, заінтересована особа [PERSON] - проти задоволення заявлених вимог не заперечив. Заінтересовані особи Третя миколаївська державна нотаріальна контора, Миколаївська міська рада своїх представників до суду не направили, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. В жовтні 2016р. заявник [PERSON] звернулася до Третьої миколаївської нотаріальної контори для видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідного брата [PERSON], померлого [INFO]. Постановою державного нотаріуса від 17.10.2016р. у вчиненні нотаріальної дії заявнику було відмовлено через розбіжності в іменах померлої матері спадкодавця в актових записах та свідоцтві про право на спадщину від 15.06.1959р. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.12.2016р. по заяві [PERSON] встановлений факт, що [PERSON], який помер [INFO]., є сином [PERSON], яка померла [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину, яке видане 15.06.1959р., нотаріусом 3-ї Миколаївської державної нотаріальної контори Тарасовим І.Я. було посвідчено, що після померлої [PERSON], на належну померлій 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] спадкоємцями з рівними частками є дві дочки померлої, одна з яких - [PERSON]. Вбачається, що в свідоцтві нотаріусом зроблені виправлення з «[PERSON]» на «[PERSON]» та рукописно зазначено про «виправлене [PERSON] вірити». У виправленні технічної помилки в свідоцтві про право на спадщину від 15.06.1959року, згідно листа державного нотаріуса від 02.10.2016р., відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Виходячи з викладеного, аналізуючи надані документи, суд визнає можливим встановити належність [PERSON], яка померла [INFO]., свідоцтва про право на спадщину, видане 15.06.1959р. нотаріусом 3-ї Миколаївської державної нотаріальної контори Тарасовим І.Я., на спадкове майно - 1/2 частина домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] якому вона зазначена як спадкоємиця [PERSON]. Оскільки даний факт має для заявника правове значення, то він має бути встановлений судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У січні 2017 р. заявники звернулися до суду із зазначеною заявою, згідно якої просили скасувати заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження [PERSON] та [PERSON] у праві виїзду за межі України, вжиті рішенням Оболонського р/с м. Києва від 26.12.2011 р. у справі №2-5994/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги заявники мотивують тим, що на даний час відпала потреба в обмеженні права їх виїзду, оскільки в теперішній час його виконання, а саме оцінка та продаж переданого виконавчій службі майна, не виконується виконавчою службою, а [PERSON] та [PERSON] не ухиляються від виконання виконавчих документів, що перебувають на примусовому виконанні. Тому в порядку передбаченому ст. 154 ЦПК України, просять суд скасувати забезпечення позову за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Сторони в судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином до судового засіданні надали заяви з проханням розглядати справу без їхньої участі. Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Згідно ч.6 ст.154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини, що викладені нижче. Рішення Оболонського р/с м. Києві від 26.12.2011 р.у позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 15247,53 дол. США, що в еквіваленті складає 121557 грн.86 коп. та 1336 грн. судових витрат. Зважаючи на те, що даний час відпала потреба в обмеженні права виїзду заявників, а [PERSON] та [PERSON] не ухиляються від виконання виконавчих документів, що перебувають на примусовому виконанні, суд скасовує заходи забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved