Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У серпні 2020 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 27473,14 грн. за кредитним договором № б/н від 01.06.2007 року, яка складається з наступного: 19697,85 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7775,29 заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати у розмірі 2102 грн., посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому станом на 18.05.2020 року за ним утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Ухвалою судді від 07 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що 01.06.2007 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, з якими він згоден. Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, відповідач зобов`язався виконувати та регулярно з ними ознайомлюватися. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 33 договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Як вбачається з наявних матеріалів, позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши їй кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором, на платіжну картку. Проте, відповідач [PERSON] у терміни, встановлені договором, свої зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» не виконувала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 01.06.2007 року відповідач [PERSON] станом на 18.05.2020 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 27473,14 грн., яка складається з наступного: 19697,85 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7775,29 заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданим до суду розрахунком заборгованості, який є належним та допустимим доказом по справі, та не оспорений відповідачем. Відповідачем [PERSON] всупереч положень ст.81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушила зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2102 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2102 грн.

Outcome: approved