Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У серпні 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], посилаючись на ті підстави, що після смерті дочки внук повністю знаходиться на її утриманні, а батько не займається вихованням та доглядом своєї дитини, не виконує обов'язки по піклуванню про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належні умови для її розвитку, на підставі чого ним було написано відповідну заяву в якій він відмовляється від батьківських обов'язків. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши нотаріально завірену заяву в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, та просив суд розглянути справу у його відсутності (а.с.21). Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, проти їх задоволення не заперечував. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, з 07.07.2001 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №133 (а.с.9). Мати дитини [PERSON], [INFO] померла 11.07.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.7) Позивачка [PERSON] є рідною бабусею [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Київ-9» від 26.08.2015 р. № 1062, виданої позивачці вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно проживає із своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідач [PERSON] згідно нотаріально завіреної заяви від 20.08.2015 р. за № 2035 відмовся від батьківських обов'язків та надав згоду про позбавлення його батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO] (а.с.21). Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] батько дитини стосунків із сином [PERSON], [INFO] не підтримує, не піклується як батько про свою дитину, не цікавиться станом його здоров'я, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов'язків. Як вбачається із висновку Подільської районної у м. Києві державної адмінстрації від 28.09.2015 р. за №106-7702, щодо позбавлення батьківських прав відповідача, що наданий час вихованням [PERSON],[INFO], займається бабуся, мати дитини [PERSON], яка померла [INFO]., батьком дитини є [PERSON], який 19.08.2015 р. відмовився від батьківських прав стовоно свого сина, що підтверджує нотарільно засвідчена заява, а тому перешкодщодо позбавлення батьківських прав відповідача немає (а.с.22). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову.

Outcome: approved