Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана справа за позовом ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», в якій позивач посилається на те, що 18.02.2015 р. між ним та відповідачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого застраховано цивільну відповідальність відповідача при експлуатації автомобіля [NUMBER]. 14.01.2016 року в м. Карлівка по вул. Фрунзе на перехресті вул. Леніна Полтавської області відбулось ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21013 під керуванням гр. [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно постанови суду від 22.01.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного ДТП та вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» з метою відшкодування збитків, повязаних з пошкодженням автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн., а тому отримало право регресу до [PERSON], враховуючи його винність у вчиненні ДТП та наявність факту порушення обовязку своєчасно повідомити страхову компанію про настання страхового випадку. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено лист для добровільного відшкодування понесених збитків, натомість [PERSON] отримавши лист шкоду не відшкодував. У звязку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. У судове засідання сторони не зявилися, представник позивача направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за наявними документами в матеріалах справи (а.с.95), відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, натомість до суду не зявився, причини неявки не повідомив, відзив не надав (а.с.86,100). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що за постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 22.01.2016р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та до нього застосоване стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. За змістом постанови, 14.01.2016р. о 09 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] в м. Карлівка по вул. Фрунзе на перехресті з вул. Леніна при виїзді з другорядної дороги на головну, не надав переваги у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем [PERSON] д.н.з ВІ9720ВО під керуванням [PERSON], в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було порушено п.16.11 ПДР (а.с. 8). На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER], відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», що підтверджується полісом № АЕ/2501056 від 17.02.2015р. (а.с. 7), а водія транспортного засобу Volkswagen Polo ВІ9720ВО, потерпілого у ПрАТ «СК»Уніка». Як убачається з заяви представника ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» від 25.02.2016 р. адресованої ПрАТ «СГ»Ю.БІ.АЙ», зважаючи на те, що транспортний засіб постраждалої сторони на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія»Уніка», здійснено страхове відшкодування у розмірі 144572,93 грн., а тому просить здійснити відшкодування шкоди, а саме 49000,00 грн. (а.с.11). Так, відповідно до страхового акту ПрАТ» СГ «Ю.БІ.АЙ» №405-125/16 від 20.04.2016 р. визначено, що підлягає сума страхового відшкодуванню ПрАТ СК «Уніка» у розмірі 49000,00 грн, яка й була виплачена згідно платіжного доручення №1429 від 20.04.2016 р. (а.с.10). 21.07.2016 р. директором департаменту правової роботи [PERSON] «СГ»Ю.БІ.АЙ» [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено лист з пропозицією добровільно в порядку регресу сплатити понесені компанією збитки, повязані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн. та розяснено строк виконання якого протягом 30 днів з моменту отримання даного листа-вимоги (а.с.28). Відповідно до заяви [PERSON] від 05.08.2016 р. вбачається, що він в добровільному порядку відмовився сплатити вказану суму (а.с.29). ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»ПрАТ «Європейський страховий альянс» вказує про те, що [PERSON] не повідомив його, як страховика, про зазначену вище ДТП, у строки, встановлені статтями 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», унаслідок чого у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Відповідно до статті 979\~ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Законом України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначені обов'язки учасників ДТП (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП, що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Ураховуючи викладене, посилання позивача на вимоги статей 33, 38\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки обставини ДТП встановлені, підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються позивачем, страховик необґрунтованих виплат не здійснив. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про те, що у цьому випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення судового рішення, яке має базуватись на загальних положеннях та підставах про відшкодування збитків. Обмеження набуття права зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди у разі неповідомлення страховика протяги трьох днів з моменту ДТП про вказану подію за умови встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Саме так застосовано норми матеріального права Верховним Судом в постанові від 10 жовтня 2018 року при розгляді справи № 371/6159/16-ц, провадження № 61-11742св18. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed