overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 04 квітня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, сторони мають різні характери та погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що привело до втрати почуття поваги та любові. З червня 2013 року між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 212. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з червня 2013 року Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 11 серпня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними. З жовтня 2012 року між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бондаренко». У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №391. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з жовтня 2012 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 19 листопада 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки вони мають різні погляди на життя, різні характери, через що постійно виникали сварки та скандали, що привело до втрати почуття поваги та любові. З червня 2013 року між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не зявилася, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року, що підтверджується актовим записом про шлюб № 1210 від 19 листопада 2005 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з червня 2013 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 23 червня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, різниці у поглядах на сімейні відносини та сімейні обовязки по веденню спільного господарства та вихованню дитини. На початку 2013 року між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Базилевська». У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №402. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені на початку 2013 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачка позов визнала та просила розірвати шлюб із позивачем, оскільки на даний час сім'я фактична розпалася. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2007 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст. ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 06 червня 1998 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 09 червня 1999 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Син знаходяться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 18 липня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька знаходяться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, працює в ПАТ «Укртелеком» на посаді кабельника-спаювальника, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 19 березня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, працює в ПП «ПРОБЕКС» на посаді менеджера, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-23 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 06.11.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають дочку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинили. Просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем; прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]»; дитину залишити проживати з нею. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06.11.2004 року відділом РАЦС Гребінківського РУЮ Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], актовий запис № 83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2004 року (а.с.5). У шлюбі сторони мають дочку, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони припинили сімейні стосунки. На даний час подружжя не веде спільного господарства, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно зі ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223, 224-226 ЦПК, суд, -

Outcome: approved