overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом. У позові позивач посилається на те що, їй на праві власності належить ? частини квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Корольової б. 16, кв. 3. Власником іншої ? частини вказаної квартири є мати позивача [PERSON]. В вище вказаній квартирі, зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача. В позовній заяві зазначається, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, особистих речей в ній не має, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача в вище вказаній квартирі створює для позивача відповідні незручності у користуванні квартирою, яка є частковою власністю позивача. З урахуванням викладеного, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Корольової б. 16, кв. 3; усунути перешкоди у користуванні квартирою, розташованою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Корольової, б. 16, кв. 3, яка належить позивачу на праві власності шляхом зняття [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Корольової, б. 16, кв. 3. Позивач у судові засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить ? частини квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Корольової б. 16, кв. 3. Власником іншої ? частини вказаної квартири є мати позивача [PERSON]. Позивач [PERSON] перебувала в зареєстровану шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015 року. Відповідач був зареєстрований 10.12.2009 року за адресою: Дніпропетровськ, вул. Г. Корольової , б. 16, кв. 3, тобто у належній позивачу на праві власності квартирі. В позовній заяві зазначається, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, особистих речей в ній не має, комунальні послуги не сплачує. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач змушена сплачувати за відповідача усі комунальні платежі. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 12.08.2016 року [PERSON] не проживає з липня 2015 року у квартирі №3 будинку № 16, розташованого по вул. Г. Корольової у м. Дніпропетровську. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 30 травня 2003 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідача у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 травня 2003 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 27.08.1988 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №49. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. За останній час спільного проживання між ними постійно виникали непорозуміння та протиріччя, відсутня взаємоповага та стриманість емоцій. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Позивач надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Кубарєва». Відповідач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.08.1988 року Сичевським відділом ЗАГС Смоленської області, актовий запис №49, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-МП № 464659. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 липня 2001 року Відділом реєстрації атів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 198 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 липня 2001 року (арк.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 03.12.2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1005. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину. Під час спільного проживання, в останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинилися з 2015 року. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 грудня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №1005, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №184927 від 03 грудня 2010 року (а. с. 4). Від шлюбу у сторін народилася дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 345489, яке видано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 29 червня 2011 року, актовий запис № 635 (а.с. 5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені 3 2015 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 липня 2001 року Красногвардійським РАЦС, актовий запис №186. В обґрунтування позову вказує на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 06.07.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який за згодою відповідача залишиться проживати з позивачем. Сімя розпалася у звязку з тим, що вони мають різні погляди на ведення побуту, різні життєві пріоритети і відсутність спільних інтересів. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги, тому збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Шлюбні відносини між ними припинилися 21 січня 2014 року, зараз проживають окремо. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №186, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ №133291 від 06 липня 2001року (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 160799, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 19 лютого 2002 року, актовий запис №114 (а.с.5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з 21 січня 2014 року, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

у серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Сторони та представник третьої особи в судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, представник третьої особи позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 20). Батьки дитини розлучились 22.12.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 16). Позивач 23.01.2016 року уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище «Владиченко». Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З довідки гімназії №31 гуманітарно-естетичного профілю від 30.06.2016 року вбачається, що [PERSON] навчається у 9-А класі гімназії, упродовж 2015-2016 навчального року мати [PERSON] регулярно відвідувала батьківські збори, шкільні свята, цікавилася її здоровям та навчанням, батько під час навчання дитини жодного разу не приходив до гімназії, батьківські збори не відвідував, навчанням дитини не цікавився (а.с.14. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується довідкою державного виконавця ( а.с. 14). Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26.09.2016 року за № 165, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватись про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обовязків. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обовязків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 23.04.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з листопада 2013 року, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного, постійно виникають сварки із-за різних поглядів на життя та при вирішенні соціально-побутових питань. Спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна не виникає. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати. Позивач до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~(далі за текстом\~СК України) позов про розірвання шлюбу може\~бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження\~шлюбу\~суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 14.01.2012 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Вказує, що спільне життя не склалося через зловживання відповідача спиртним та агресивне відношення останнього відносно неї та її дітей від першого шлюбу. Також зазначає, що збереження сімї неможливе. Позивач в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання 12.10.2016 року та 07.11.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Шлюб між сторонами у справі зареєстрований 14.01.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 181127. Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалось. Позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сімї, зазначає, що примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved