Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся у суд із указаним позовом, який обґрунтував тим, що 15 липня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк (надалі АКІБ) «Укрсиббанк», правонаступником якого стало ПАТ «Укрсиббанк», та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 48400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 13 липня 2018 року. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за договором від 15 липня 2008 року передали банку в іпотеку належну їм на праві власності двокімнатну квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] . 08 грудня 2011 року АТ «Укрсиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 07 серпня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 1647668 грн. 94 коп. З таких підстав позивач ПАТ «Дельта Банк» просив в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 1647668 грн. 94 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки (указану квартиру), шляхом визнання за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, направили представника, який позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд відмовив у позові з наступних підстав. Встановлено, що 15 липня 2008 року АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого стало ПАТ «Укрсиббанк», та відповідач [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 48400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 13 липня 2018 року. Передбачалося погашення заборгованості шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 770,00 доларів США 15 числа кожного календарного місяця строку кредитування (п. 1.2.2.), а також сплата позичальником комісії (п. 1.3.4) та процентів: 14,50% річних протягом перших 30 календарних днів, а надалі розмір процентної ставки підлягав перегляду за умовами договору (п. 1.3.1); виконання зобов`язань позичальника забезпечується заставою квартири, що знаходиться у [ADDRESS] , та є власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (п 2.1). З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором банк та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 15 липня 2008 року уклали договір іпотеки, за умовами якого передали банку в іпотеку належну їм на праві приватної власності двокімнатну квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] . Додатковою угодою №1 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту АКІБ «Укрсиббанк» і [PERSON] обумовили зміну кінцевого терміну кредиту до 14 липня 2023 року, перенесення строків сплати прострочених платежів, зміну розміру і строків сплати ануїтентних платежів - 655 доларів США 28 числа кожного календарного місяця строку кредитування. З наданої позивачем довідки від 28 липня 2015 року убачається, що відповідач [PERSON] не виконав узяті на себе зобов`язання за договором кредиту та додатковою угодою до нього, внаслідок чого станом на 28 липня 2015 року заборгованість складає 1647668 грн. 94 коп., з яких: 47329,91 доларів США, що еквівалентно 1044205 грн. 63 коп., тіло кредиту; 27352,72 доларів США, що еквівалентно 603463 грн. 31 коп., проценти. 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Позивач вважає, що на підставі вказаного договору до нього перейшло як право вимоги виконання боржником зобов`язань за кредитом, так і право звернення стягнення на належне боржнику майно за договором іпотеки. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2011 року повністю задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за тим же кредитним договором від 15 липня 2008 року, укладеним АКІБ «Укрсиббанк» і [PERSON] про надання споживчого кредиту, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15 липня 2008 року квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] , та належать на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судове рішення набрало законної сили, що визнано представниками сторін, і відповідно до положень ст. 61 ЦПК України встановлені цим рішенням обставини не доказуються. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2012 року у ході здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом у вказаній справі замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Такого змісту роз`яснення надані у пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5. Тобто, право на судовий захист було реалізоване АКІБ «Укрсиббанк» у обраний ним спосіб, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності відповідачам, а тому правові підстави для повторного звернення стягнення на іпотечне майно, яке належить на праві власності відповідачам, відсутні. На підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed