Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Орддонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. \~ \~ \~ \~Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволені. Шлюб, зареєстрований 02.07.2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 227, розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. Суд з власної ініціативи вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по вищевказаній справі, оскільки судом, при винесенні рішення не вирішено питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно з ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд ухвалив розглядати питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи, оскільки в силу норм ч. 4 ст.270\~ЦПК України суд викликає їх у разі необхідності. Пунктом 1 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, повязані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що батьком неповнолітнього [PERSON], 10.01.2017 року є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 329421 від 12.01.2017 року . Також судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, позивачем по справі [PERSON] Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№789-ХІІ\~від 27.02.1991\~року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обовязку по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до заяви від 09.10.2018 року, відповідач визнав позов у повному обсязі, та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та вирішити питання щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка не була вирішена судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Оскільки позивач подала позов 01.08.2018 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню сама з цього часу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача в дохід Держави судовий збір. \~ \~ \~ \~Також, суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved