Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити проживати з нею дітей, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 листопада 2008 року. Від спільного проживання мають двоє дітей. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, принижує її. Відповідач має неврівноважений характер, часто вчиняє сварки та скандали, в ході яких погрожує накласти на себе руки. Все це відбувається на очах їхніх дітей, що не найкращим чином впливає на їх розвиток та моральний стан. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. На даний час вони разом не проживають. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки вона втратила почуття любові до відповідача, а тому настоює на його розірванні. Відповідач проти задоволення позову заперечує та вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні. Між ними дійсно часто виникають сварки та скандали, проте їх ініціатором є сама позивачка. Спочатку причиною непорозумінь між ними був конфлікт відповідачки з його батьками, в будинку яких вони проживали після укладення шлюбу. Позивачка хотіла проживати окремо, тому він пішов їй на поступки і два роки тому вони перейшли проживати на найману квартиру. Не заперечує, що інколи поводиться неврівноважено, проте до такої поведінки його провокує позивачка. Вважає, що позивачка не назвала жодної вагомої причини для розірвання шлюбу, тому просить надати їм термін для примирення. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 6,7 ). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка на спільне життя. Принцип добровільності є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса і саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, на даний час спільно не проживають, шлюб існує формально. Поведінка сторін у судовому засіданні свідчить, що збереження шлюбу на паритетних засадах, на почуттях взаємної підтримки, любові та поваги, тобто на тому, що є морально - правовою основою шлюбу, на даний час є неможливим. З врахуванням фактичних взаємин подружжя суд приходить до висновку, що позивачка категорично не бажає продовжувати сімейні взаємовідносини з відповідачем, за таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу порушувало б право позивачки на добровільне перебування у шлюбі. Отже спільне проживання сторін суперечило б інтересам позивачки, а тому суд прийшов до переконання про необхідність розірвання цього шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved