Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів доходів. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дитину [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з кардинально різними поглядами на родину, на спільне проживання, на виховання дитини, що призвели до постійних сварок та конфліктів. Шлюбні відносини припинилися у 2014 р., спільне господарство не ведеться. Примирення між ними неможливе. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам щодо створення нової родини, а також інтересам їхньої дитини щодо виховання у безконфліктній родині. Відповідач відмовляється в добровільному порядку виплачувати кошти на утримання дитини, яка на даний час проживає з нею. Майно, що є у спільній сумісній власності подружжя відсутнє. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, в іншій частині позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 07 жовтня 2011 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління, актовий запис № 503, що підтверджується наявним у матеріалах справи повторним свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 264973 (а.с.5). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьками якої у свідоцтві про народження значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 414338, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 2015 року (а.с.6). З 2014 року сторони спільне господарство не ведуть, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сімї суд вважає обох з подружжя. Сторонам надавався строк на примирення 1 місяць, але стосунки між сторонами не змінилися. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обовязку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, і з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що відповідач працює, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved