Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору, стягнення грошових коштів, неустойки та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 08.07.2013р. між сторонами по справі був укладений договір № СМ-48-143, за яким замовник доручив, а виконавець зобов'язався виконати роботи з виготовлення та встановлення на поставлених ПВХ конструкцій за ціною виконавця, а замовник зобов'язався оплатити та прийнятим готові вироби і роботу згідно умов даного договору. Позивач умови договору виконала шляхом оплати вартості замовлення в сумі 6150,00 грн., а відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, тобто не виготовив та не доставив вироби на протязі 25 робочих днів з моменту оплати вартості замовлення. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати договір від 08.07.2013р. № СМ-48-143, стягнути з відповідача на її користь грошову суму в розмірі 6150,00 грн., неустойку в сумі 83,02 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ухвали суду введеться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08.07.2013р. між сторонами по справі був укладений договір № СМ-48-143, відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався виконати роботи з виготовлення та встановлення на поставлених ПВХ конструкцій за ціною виконавця, а замовник зобов'язався оплатити та прийнятим готові вироби і роботу згідно умов даного договору. Згідно п. 2.1 та п. 2.6 договору вартість виробів (метало пластикових вікон) складає 6150,00 грн., вартість простого демонтажу входить у вартість виробів. Відповідно до п. 3.1 договору замовник зобов'язується оплатити вартість замовлення в сумі 6150,00 грн. Пунктом 3.2 договору визначено, що після виконання замовником п. 3.1 договору виконавець зобов'язується виготовити та доставити вироби на протязі 25 робочих днів. 09.08.2013р. позивач сплатила відповідачу 6150,00 грн., що підтверджується товарними чеками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 6). Тобто позивачем виконані зобов'язання, передбачені п. 3.2 цього договору. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, а саме не виготовив та не доставив вироби у визначений договором строк. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зі змісту ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Положеннями ч. 2 ст. 873 ЦК України визначено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. За змістом ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду, замовник має право на розірвання договору та відшкодування збитків. Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однією із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не припустив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, з урахуванням умов договору, зокрема п. 3.2, замовлення мало бути виготовлено та доставлено відповідачем у строк до 16.09.2013р., тобто на протязі 25 робочих днів з моменту оплати - з 09.08.2013р. Враховуючи вказане, договір від 08.07.2013р. № СМ-48-143 підлягає розірванню з відшкодуванням завданих збитків. У відповідності до п. 4.2 договору у випадку не виконання п. 3.2 договору виконавець зобов'язаний сплатити замовнику неустойку в розмірі 0,01% від вартості даного договору за кожен день прострочки. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка в розмірі 83,02 грн.. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено право фізичної особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно з п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинно бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналізуючи роз'яснення п.9 Постанови ПВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та приписи ст.1167 ЦПК України моральна шкода відшкодовується позивачу в разі заподіяння шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача за наявності його вини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 730 грн. 80 коп.

Outcome: approved