Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 513-12/К-47, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16\~000,00 доларів США з сплатою 12 % річних. 21 серпня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 513-12/Z-07, відповідно до якого в іпотеку ТОВ «Український промисловий банк» було передано нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 136\~249, 93 грн., з яких: 115\~832,37 грн. тіло кредиту; 15 771, 67 грн.; відсотки; 4\~645,89 грн. комісія за ведення кредиту. Просили звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру № 38 загальною площею 35,1 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 22, та належить на праві власності [PERSON], шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» (права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання за кредитним договором № 513-12/К-47 від 21 серпня 2007 року в розмірі 136\~249,93 грн.) та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на зазначену квартиру. В судове засідання сторони та третя особа не зявилися. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] неодноразово оповіщались про час і місце судового розгляду: судові повістки разом з копіями відповідних документів надсилалися їм поштою рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою у встановленому порядку адресою. Поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою поштового відділення № 71: «За закінченням терміну зберігання». У відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України у такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В силу ч. 2 ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши докази на основі повно і всебічно зясованих обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 513-12/К-47, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16 000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних. Виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором забезпечено іпотечним договором № 513-12/Z-07, укладеним 21 серпня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON]П, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого в іпотеку ТОВ «Український промисловий банк» було передано нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] (а.с. 7-18). Згідно п. 1.3 іпотечного договору вартість предмета іпотеки сторони оцінили в розмірі 153520,00 грн. 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» набув усіх прав та обовязків кредитора за вищезазначеними кредитним та іпотечними договорами (а.с. 29-34). Як вбачається з матеріалів справи, на порушення умов договору [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконував, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно і не в повному розмірі, внаслідок чого станом на 04.08.2015 року у нього утворилась загальна заборгованість у розмірі 136\~249, 93 грн., з яких: 115 832,37 грн. тіло кредиту; 15 771, 67 грн. відсотки; 4 645,89 грн. комісія за ведення кредиту. (а.с. 19). Таким чином, за матеріалами справи сума загальної заборгованості за кредитним договором 136\~249,93 грн. є співмірною з вартістю предмету іпотеки, яка складає 153\~520,00 грн. Позивачем на адресу відповідача та третьої особи направлялись попередження та вимоги в звязку з порушенням [PERSON] умов взятих на себе зобовязань (а.с. 20-26). Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 525, 526, 527 ЦК України, згідно з якими боржник зобовязаний виконати свій обовязок, зобовязання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Пунктом 4.3 іпотечного договору обумовлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4. цього договору. Пунктом 4.4 договору передбачено, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього договору, іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів. Пунктом 4.4.1 визначений такий спосіб задоволення вимог як прийняття іпотеко держателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання. Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки.. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 39 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року № 5, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такій спосіб і набути іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України, має право вимагати застосування його судом. Ураховуючи те, що п. п. 4.3, 4.4.1 іпотечного договору містить застереження про право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок виконання зобовязання за основним договором, іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки, позовні вимоги банку законні, обґрунтовані і тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір має бути стягнуто з відповідача на користь держави.

Outcome: approved