Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що після смерті її чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS]. За життя чоловік склав заповіт на ім'я [PERSON], яким заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті йому належатиме і на що він за законом матиме право. Інші спадкоємці за законом до нотаріуса для прийняття спадщини не зверталися. Заповіт не відмінявся та не оспорювався. Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за спадкодавцем. На підставі чого, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву про відсутність заперечень щодо задоволення позову та про розгляд справи за їх відсутності. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Судом установлено, що [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] згідно запису в погосподарській книзі виконкому Новодофінівської сільської ради №15, сторінка 12, особовий рахунок [NUMBER]. 27.12.1974 року було видано свідоцтво на забудову в сільських населених пунктах Української РСР та на підставі виписки з наказу №74 по колгоспу ім.50-річчя Великого Жовтня від 01.11.1974 року було виділено земельну ділянку під забудову площею 0,075 га для індивідуального будівництва за рахунок відчуження земель в с.Вапнярка. /а.с.19,33об.,17/ 01.06.2009 року [PERSON] зробив на ім'я [PERSON] заповідальне розпорядження, яким заповів все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Комінтернівського нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г. та зареєстровано в реєстрі за №316, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №20004600. /а.с.13,14/ [INFO] року [PERSON] помер у віці 77 років у м.Яремче Івано-Франківської області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за №950, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с.11/ Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №5/2016 до майна [PERSON], яка заведена 10.02.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за заявою [PERSON] вбачається, що 01.07.2016 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові кошти на вкладних рахунках, відкритих на ім'я спадкодавця в філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк». Окрім позивача, до нотаріуса ніхто не звертався для прийняття спадщини, або відмови від неї. /а.с.44-60/ Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. від 21.07.2016 року за вих.№66/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно на ім'я спадкодавця. /а.с.20/ Згідно копії технічного паспорта, виготовленого 03.08.2016 року по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (нині померлого) вбачається, що за вказаною адресою розташований житловий будинок під літ. «А» загальною площею 160,7 кв.м., житловою - 48,2 кв.м., допоміжною - 112,5 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, 1974 року забудови. /а.с.21-26/ Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Відповідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року та нормативно-правовими актами виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації цього права, записи у погосподарських книгах органів місцевого самоврядування визнавалися такими, що підтверджують право приватної власності на житлові будинки. Згідно роз'ясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позивач обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом, який підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1223,1233,1268,1269,1270 ЦК України і

Outcome: approved