Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду із позовом, в якому з урахуванням збільшень просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 1\~204\~230 грн. 42 коп., що складається із заборгованості згідно із рішенням Апеляційного суду Київської області у розмірі 743\~571 грн. 80 коп.; інфляційних втрат у розмірі 244\~736 грн. 78 коп.; процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 191\~796 грн. 90 коп.; 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 8\~280 грн. 82 коп.; пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 15\~844 грн. 12 коп. та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначається, що 02 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» й [PERSON] укладено кредитний договір № 50010446, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 285 507 грн. 87 коп. зі сплатою процентної ставки - 9,90 %, на строк 60 місяців. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: WVWZZZ16ZDM694255, обєм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску). 03 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» й [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 50010446, за яким останній передав у заставу товариству автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: WVWZZZ16ZDM694255, обєм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску), реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до пункту 1.2 Загальних умов позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Положеннями пункту 1.4.2. Загальних умов, сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця. Умовами кредитування також передбачено, що до 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає [PERSON] відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту. Пунктом 3.2 Загальних умов передбачено право ТОВ «Порше Мобіліті» достроково вимагати повернення кредиту у випадку порушення терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 календарний місяць. 17 квітня 2015 року на адресу відповідача [PERSON] направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка проігнорована останнім. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року звернуто стягнення на предмет застави в рахунок часткового задоволення заборгованості у розмірі 743\~571 грн. 80 коп. Вказане рішення суду предявлено до виконання, однак відповідачем не виконано. Позивач зазначає, що наявність заборгованості за кредитним договором зумовлює необхідність звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 1\~204\~230 грн. 42 коп., що складається із заборгованості за рішенням Апеляційного суду Київської області у справі № 361/6484/15-ц від 30 серпня 2016 року у розмірі 743\~571 грн. 80 коп., (яка складається із простроченої заборгованості у сумі 75\~824 грн. 78 коп. та заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 667\~747 грн. 02 коп.); інфляційних втрат у розмірі 244\~736 грн. 78 коп.; процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 191\~796 грн. 90 коп.; 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 8\~280 грн. 82 коп.; пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 15\~844 грн. 12 коп. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, повернутий до стягувача без виконання. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року із [PERSON] стягнуто заборгованість, задоволення даного позову приведе до подвійного стягнення боргу, що є недопустимим. Позовні вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором задоволенню не підлягають, так як позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту. Крім того, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду із даним позовом, тому просить застосувати його наслідки та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи 02 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» й [PERSON] укладено кредитний договір № 50010446. Сума кредиту: 285 507 грн. 87 коп.; еквівалент суми кредиту в доларах США: 35\~113 доларів 50 центів США; строк кредиту: 60 місяців; процентна ставка: 9,90 %. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: WVWZZZ16ZDM694255, обєм двигуна 1 984 куб. см., 2013 року випуску). У подальшому між сторонами у даній справі укладено додаткову угоду до кредитного договору та № 50010446 від 02 вересня 2013 року та договір про внесення змін /Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 50010446 від 02 вересня 2013 року від 28 жовтня 2014 року. Відповідно до пунктів 1.2 й 1.3.1 Загальних умов кредитування додаток до Кредитного договору позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит у повному обсязі, сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. Пунктами 1.4.2, 1.4.3 вказаних Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. До 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу, відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіку погашення кредиту. Загальними умовами кредитування передбачено право дострокового повернення суми кредиту (пункт 3.2) 03 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], посвідчено договір застави транспортного засобу № 50010446, що зареєстрований у реєстрі № 1860, за яким [PERSON] передав у заставу товариству автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: WVWZZZ16ZDM694255, обєм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску), реєстраційний номер [NUMBER]. 15 листопада 2014 року між сторонами по даній справі укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору застави транспортного засобу № 50010446 від 03 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 03 вересня 2013 року, за реєстровим № 1860. З матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2015 року [PERSON] направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором відповідно до пункту 3.2 Загальних умов кредитування. Як вбачається із матеріалів справи, у звязку із не задоволенням відповідачем вимоги від 17 квітня 2015 року про дострокове повернення кредиту, ТОВ «Порше Мобіліті» у вересні 2015 року звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави. Так, рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року позов задоволено; у рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 50010446 від 02 вересня 2013 року у розмірі 743\~571 грн. 80 коп. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: WVWZZZ16ZDM694255, обєм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску), реєстраційний номер [NUMBER] шляхом його вилучення у [PERSON] з подальшим продажем з публічних торгів. 03 жовтня 2016 року на підставі вказаного судового рішення Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця від 27 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/361/241/16, виданого 03 жовтня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області. Відповідно до постанови головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26 червня 2018 року виконавчий документ: виконавчий лист № 2/361/241/16, виданий 03 жовтня 2016 року повернутий стягувачу відповідно до заяви від 21 червня 2018 року. Як вбачається із матеріалів справи автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: WVWZZZ16ZDM694255, 2013 року випуску), реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 07 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Броварського ВРЕР ДАІ в Київській області із заявою № 67663057 про зняття вищевказаного автомобіля з обліку для реалізації. 08 липня 2015 року [PERSON] звернувся із заявою № 67711597 про вторинну реєстрацію транспортного засобу придбаного в торгівельній організації. У рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача на свою користь 1\~204\~230 грн. 42 коп., що складається із заборгованості за рішенням Апеляційного суду Київської області у справі № 361/6484/15-ц від 30 серпня 2016 року у розмірі 743\~571 грн. 80 коп., (яка складається із простроченої заборгованості у сумі 75\~824 грн. 78 коп. та заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 667\~747 грн. 02 коп.); інфляційних втрат у розмірі 244\~736 грн. 78 коп. процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 191\~796 грн. 90 коп.; 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 8\~280 грн. 82 коп.; пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 15\~844 грн. 12 коп. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором та її складових, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, у рішенні Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року, що набрало законної сили, встановлений розмір заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2013 року, що складає 743\~571 грн. 80 коп., тому вказана сума є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає стягненню із відповідача. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту, 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту та пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту, суд керується наступним. Відповідно до вимог статті 526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 530\~ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611\~ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, після предявлення вимоги до відповідача про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, право позивача як кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Такий висновок про правильне застосування норм права викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 при розгляді справи № 444/9519/12. Таким чином, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося у звязку із предявленням вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, то необґрунтованими є вимоги про стягнення 3 % річних нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту та пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 244\~736 грн. 78 коп., то у її задоволенні слід відмовити з огляду на таке. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом статті 1\~Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625\~ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. З кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості немає. Втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15. Заперечення відповідача, що задоволення позову про стягнення боргу приведе до подвійного стягнення, не заслуговують на увагу суду, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного права та не поновленого боржником належним чином права, не є подвійним стягненням заборгованості. Доказів, які б свідчили про виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором та рішенням суду, при розгляді даної справи здобуто не було. Питання щодо виконання виданого виконавчого документу на підставі рішення суду від 30 серпня 2016 року у разі, коли такий обовязок у боржника буде відсутній повністю або частково у звязку із його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо) підлягають вирішенню в порядку передбаченому частиною другою статті 432 ЦПК України. Крім того, заперечуючи проти позовних вимог, [PERSON] подав заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, яку мотивує тим, що вимога позивача про дострокове повернення кредиту, надіслана відповідачу 17 квітня 2015 року. При цьому строк виконання зобовязання за кредитним договором змінений. Із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся лише у серпні 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Разом з тим, суд не може погодитися із такими доводами відповідача, виходячи із наступного. Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 267\~ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до частини другої статті 264\~ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно із частиною третьою статті 264\~ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб'єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Таким чином, зверненням до суду у вересні 2015 року із позовом про звернення стягнення на предмет застави строк позовної давності перервався та почався заново, а тому у даному випадку позивач не позбавлений права захисту своїх прав у спосіб стягнення заборгованості, строк на звернення до суду із даними вимогами останнім не пропущений. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 743\~571 грн. 80 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 11\~153 грн. 60 коп. (743571,80*18063,46/1204230,42).

Outcome: partial