Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача, в якому, враховуючи заяву про зміну предмету позову від 12.06.2017, просить суд визнати договір поруки № 46-1/ЮПОР-14 від 19.09.2014, укладений між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Велес Енерджі», недійсним з моменту укладення. Позовні вимоги, з урахуванням зміни предмету позову, обґрунтовані наступним. 19.09.2014 між позивачем та ПАТ «КБ «Глобус» укладено договір поруки № 46-1/ЮПОР-14, за умовами якого позивач поручився перед банком за виконання боржником ТОВ «Велес Енерджі» зобов`язань за кредитним договором № 46/ЮКЛ-14 на відкриття відновлювальної кредитної лінії у національній валюті від 19.09.2014. Відповідно до вказаного кредитного договору № 46/ЮКЛ-14 від 19.09.2014, такий укладений між ПАТ «КБ «Глобус» та ТОВ «Велес Енержі», тобто боржником за цим договором є юридична особа ТОВ «Велес Енержі». Позивач вважає, що укладений між ним та банком договір поруки є недійсним з моменту його укладення, оскільки в такому позивач поручився перед банком за виконання зобов`язань юридичною особою ТОВ «Велес Енерджі», тоді як будь-яких договорів укладених між цим товариством та банком на сьогоднішній день не існує, а отже таке зобов`язання є недійсним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення ПАТ «КБ «Глобус», в яких банк просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачу в момент укладення оскаржуваного договору поруки було відомо за якими зобов`язаннями, за яким кредитним договором і за яку юридичну особу він поручався, оскільки кредитний договір від імені ТОВ «Велес Енержі» підписано позивачем, який є директором цього товариства, а тому позовні вимоги є безпідставними. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.09.2014 між ПАТ «КБ «Глобус» та ТОВ «Велес Енержі» (ідентифікаційний номер 39127325), в особі директора [PERSON] , укладено кредитний договір № 46/ЮКЛ-14 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті), за умовами якого позичальник ТОВ «Велес Енержі» отримав в кредит грошові кошти у розмірі 14 000 000,00 грн. на строк до 19.09.2014. Того ж дня 19.09.2014 між ПАТ «КБ «Глобус» та позивачем [PERSON] укладено договір поруки № 46-1/ЮПОР-14, за умовами якого позивач зобов`явся відповідати перед банком за виконання ТОВ «Велес Енерджі» (ідентифікаційний номер 39127325), усіх його зобов`язань за кредитним договором № 46/ЮКЛ-14 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 19.09.2014, що укладений між кредитором та боржником, згідно з яким боржник зобов`язаний в строк до 16.09.2016 повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 14 000 000,00 грн. ЦК України не визначає перелік істотних умов, які повинен містити договір поруки. Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань, при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори. Відповідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлюються частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме правочин може бути визнаний недійсним, якщо: -зміст правочину суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; -особа, яка вчиняє правочин, не має необхідний обсяг цивільної дієздатності; -волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; -правочин вчинений у формі, не встановленій законом; -правочин спрямований не на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; -правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Водночас, приписами статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Відтак, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Таким чином, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, необхідним є встановлення наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог суд повинен зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Матеріалами справи підтверджено, що 09.09.2014 між сторонами укладено договір поруки на забезпечення зобов`язань, які випливають з кредитного договору № 46/ЮКЛ-14 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що даний договір поруки не спрямований на реальне настання правових наслідків, а тому є недійсним з моменту укладення. Однак, жодних доказів на підтвердження цих обставин суду не надано. Представник позивача посилається на те, що оскільки відсутнє основне зобов`язання між ПАТ КБ «Глобус» та ТОВ «Велес Енерджі», то це автоматично приводить до недійсності зобов`язання, яке ним забезпечено, зокрема оспорюваного договору поруки. На наявність будь-яких інших обставин, що сторонами в момент підписання оспорюваного договору не було додержано вимоги, які встановлені статтею 203 ЦК України, позивач не посилався і судом таких не встановлено. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що договір поруки укладено між позивачем та відповідачем з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань ТОВ «Технік Енержі», директором якого є позивач. Саме він, діючи в інтересах вказаної юридичної особи, підписував кредитний договір з відповідачем. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 року скасовано рішення господарського суду Вінницької області від 13.04.2018 року у справі №902/369/17, і прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Глобус» до ТОВ «Велес Енержі», за участю третіх осіб [PERSON] та [PERSON] про стягнення 13 244 412,44 грн заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Велес Енержі» до ПАТ «КБ «Глобус» про визнання кредитного договору припиненим задоволено. Визнано припиненим кредитний договір №46/ЮКЛ-14 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 19.09.2014 року, укладений між ПАТ «КБ «Глобус» та ТОВ «Технік Енержі». Припинення кредитного договору з ТОВ «Технік Енержі» унеможливлює звернення відповідача ПАТ «КБ «Глобус» до суду для стягнення боргу з поручителя, яким вони вважають позивача [PERSON] (згідно наданих заперечень), оскільки припинення основного зобов`язання є підставою для припинення договору поруки. Саме в цьому провадженні, на думку суду, В цьому провадженні суд міг би надати оцінку тому, які зобов`язання забезпечені порукою [PERSON] (ТОВ «Технік Енержі» чи ТОВ «Технік Енерджі»). В даному провадженні позивачем та його представником в суді не доведено те, що спірний договір поруки суперечить положенням ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, іншим вимогам чинного законодавства. Судом встановлено, що він містить всі істотні умови встановлені законодавством для даного виду правочину, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору поруки від 09.09.2014, а тому ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову. З викладеного,

Outcome: dismissed