Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 22182,07 грн., а також судовий збір по справі у розмірі 1 378,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між підприємством та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування позивачу, абоненту відкритий особовий рахунок № 944827000065. Проте, відповідачі не добросовісно віднеслася до сплати вищевказаних послуг, не сплачували за надані їм послуги водопостачання і водовідведення. У звязку з чим сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], станом на 01 липня 2016 року складає 22182,07 грн. Позивач звертався до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська із жзаявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Однак, ухвалою суду від 21.04.2015 року у прийняття заяви про видачу судового наказу було відмовлено. Добровільно сплатити заборгованість відповідачі не бажають, а тому, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили суд відмовити у задоволені позову та застосувати строк позовної давності за минули роки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час ті місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO], що підтверджується відповідями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.15,18) та довідкою про склад сімї № 16876 від 30.06.2016 року (а.с. 4). Відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], б. 30, кв. 65 до 31.03.2016 року, після чого змінила місце своєї реєстрації на: м. Дніпропетровськ, вул. Кавалерійська, б. 38/2 (а.с. 16). Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 16.08.2016 року № 2727/2 [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстрації за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, б. 30, кв. 65 не значиться (а.с. 17). Позивач - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення, в тому числі й в\~квартиру [ADDRESS]. Відповідачу був відкритий особовий рахунок № 944827000065 на імя [PERSON], за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно яких Позивач надавав Відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а Відповідачі були зобовязані сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами свого обов`язку щодо щомісячної оплати наданих позивачем послуг станом на 01 липня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 22 182,07 грн., яку відповідачі добровільно не погашають, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7). Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року\~за\~№ 1875-ІV, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У ст.68 ЖК України зазначено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку. Відповідно до\~ст.526 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст.160 ЖК України, Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Враховуючи наведене суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на відсутність підстав для стягнення з неї плати за надані послуги з водопостачання з тієї підстави, що вона проживала за іншою адресою, оскільки допустимих доказів на підтвердження цих обставин нею не надано, а відповідь адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області свідчить про те, що до 31.03.2016 року вона була за реєстрована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, б. 30, кв. 65. Суд не бере до уваги заяву [PERSON] від 22.09.2013 року на імя начальника Водоканалу (а.с. 31), заяву [PERSON] від 24.11.2013 року на імя начальника Водоканалу (а.с. 32), заяву [PERSON] від 25.10.2013 року на імя начальника Водоканалу (а.с. 33), заяву [PERSON] від 25.11.2013 року на імя начальника Водоканалу (а.с. 34), про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, б. 30, кв. 65 не проживають тривалий час, оскільки доказів того, що вказані заяви написані та подані саме тими особами, які зазначені їх заявниками, суду не надано, а отже вони є недопустимими доказами по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила. Що вона неодноразово зверталася до позивача з заявами про те, що кількість зареєстрованих у квартирі осіб не відповідає їх фактичній кількості, а тому нарахування слід проводити за фактичною кількістю проживаючих осіб. Надана відповідачем копія заяви від 15.11.2013 року на імя начальника Водоканалу (а.с. 35) не містить відмітки про її отримання Позивачем. Крім того, факт отримання вказаної заяви заперечувався представником Позивача у судовому засіданні. За таких обставин суд вважає, що Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що вони зверталися у встановленому законом порядку з письмовими заявами на адресу Відповідача про зміну кількості осіб, які проживають у квартирі, розташованій за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, б. 30, кв. 65. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у звязку з неналежним виконанням Відповідачами зобовязань щодо сплати за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, в них виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Позивача, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача на корить Позивача, суд виходить з наступного. Судом встановлено, та цей факт не оспорюється сторонами, що Позивач двічі звертався до суду , а саме: вперше 24.04.2014 року, та вдруге 08.04.2015 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, що підтверджується переліком заяв на видачу судових наказів від 24.04.2014 року (а.с. 48), та від 08.04.2015 року (а.с. 49). Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року судовий наказ від 22.05.2014 року про стягнення заборгованості з Відповідачів було скасовано (а.с. 30). Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с. 6). Позивачем в позовній заяві зазначено, що заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення\~утворилася за період з 1999 року по 01.07.2016 року у розмірі 22\~182,07 грн. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнавали та заявили про застосування строку позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин. З приводу цього суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України\~зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, строк позовної давності за даним позовом про стягнення заборгованості з Відповідачів переривався двічі визначеними подіями, а саме: зверненням КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради 24 квітня 2014 року та 08 квітня 2015 року із заявами про видачу судового наказу, видачею 22 травня 2014 року судового наказу та відмовою суду у прийнятті заяви про видачу судового наказу 21 квітня 2015 року, при цьому суд приймає до уваги, що відповідач не належним чином виконував зобов'язання щодо оплати заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення кожного місяця за вказаний період з 24.04.2011 року, тобто момент прострочення відповідачем виконання зобов'язання встановлюється щодо кожного платежу, починаючи з 24 квітня 2011 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1\~ст. 252 ЦК України). Згідно ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість, яка підлягає стягненню з Відповідачів, повинна бути стягнута за період з 24 квітня 2011 року по 01 липня 2016 року, з урахуванням строку позовної давності, оскільки позовна давність обчислюється з того дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. Судом встановлено, що Позивач був обізнаний про порушення своїх прав та мав можливість звернутися до суду у будь-який момент за їх захистом. В той же час, після двох своїх звернень до суду у квітні 2014 року та у квітні 2015 року, Позивач втретє звернувся до суду лише у серпня 2016 року. У звязку з чим, суд вважає, що заява Відповідачів про застосування строків позовної давності підлягає застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин. У відповідності до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Відповідачів, щодо застосування загального строку позовної давності у три роки. Таким чином, наслідки пропуску строку позовної давності слід застосувати до вимог за період з листопада 1999 року по 24.04.2011 року, та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. З огляду на наведене суд зазначає, що розмір заборгованості який підлягає стягненню з Відповідача становить: Період розрахунку: з 24.04.2011 року по 01.07.2016 року. Згідно детального розрахунку заборгованості наданого Позивачем (а.с. 46) вбачається, що за квітень 2011 року позивач повинен був сплатити 361,44 грн. Таким чином, за 6 днів квітня місяця 2011 року (з 25.04.2011 по 30.04.2012 року) розмір заборгованості склав 72,30 грн. (361,44 / 30 = 12,05 грн. на день. 12,05 х 6 = 72,30 грн.). Отже, за 2011 рік: За квітень 2011 року 72,30 грн. За травень-грудень 2012 року (361,44 х 8) = 2\~891,52 грн. Всього разом за 2012 рік 2\~963,82 грн. Оплачено за цей період 0 грн. за 2012 рік: За січень 2012 року 361,44 грн. За лютий 2012 року 361,44 грн. За березень-грудень 2012 року (378,30 х 10) = 3\~783,00 грн. Всього разом за 2012 рік 4\~505,88 грн. Оплачено за цей період 0 грн. За 2013 рік: За січень 2013 року 378,30 грн. За лютий 2013 року 378,30 грн. За березень 2013 року 408,02 грн. За квітень 2013 року 413,74 грн. За травень 2013 року 413,74 грн. За червень 2013 року 413,74 грн. За липень 2013 року - 67,22 грн. За серпень 2013 року - 53,88 грн. За вересень 2013 року 53,88 грн. За жовтень 2013 року -53,88 грн. За листопад 2013 року 75,43 грн. За грудень 2013 року 70,04 грн. Всього разом за 2013 рік 2\~780,17 грн. Оплачено за цей період 2\~291,14 грн. За 2014 рік: За січень 2014 року -70,04 грн. За лютий 2014 року 56,57 грн. За березень 2014 року 56,57,33 грн. За квітень 2014 року 75,43 грн. За травень 2014 року -75,43 грн. За червень 2014 року 75,43 грн. За липень 2014 року 154,73 грн. За серпень 2014 року 154,73 грн. За вересень 2014 року - 0,00 грн. За жовтень 2014 року 167,28 грн. За листопад 2014 року 167,28 грн. За грудень 2014 року 83,64 грн. Всього разом за 2014 рік 1\~137,13 грн. Оплачено за цей період 1\~174,16 грн. За 2015 рік: За січень 2015 року 83,64 грн. За лютий 2015 року 83,64 грн. За березень 2015 року 139,40 грн. За квітень 2015 року 139,40 грн. За травень 2015 року 111,52 грн. За червень 2015 року 111,52 грн. За липень 2015 року 111,52 грн. За серпень 2015 року 111,52 грн. За вересень 2015 року 111,52 грн. За жовтень 2015 року 111,52 грн. За листопад 2015 року 111,52 грн. За грудень 2015 року 83,64 грн. Всього разом за 2015 рік 1\~338,24 грн. Оплачено за цей період 1\~338,26 грн. За 2016 рік: За січень 2016 року 88,11 грн. За лютий 2016 року 96,20 грн. За березень 2016 року 28,86 грн. За квітень 2016 року 28,86 грн. За травень 2016 року - 9,62 грн. За червень 2016 року - 48,10 грн. Всього разом за 2016 рік -299,75 грн. Оплачено за цей період 270,16 грн. Таким чином, всього за період з 25.04.2011 року по 01.07.2016 року Відповідачу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення було нараховано 13\~024,99 грн. Судом встановлено, що за період з 25.04.2011 року по 01.07.2016 року, Відповідачем було оплачено послуги Водопостачання та водовідведення на суму 5\~073,72 грн., що підтверджується довідкою з особового рахунку (а.с. 46). Таким чином, сума яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача становить 7\~951,27 грн. (13\~024,99 5\~073,72 = 7 951,27). Суд не бере до уваги довідку Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 1612/10 від 22.11.2016 року (а.с. 53), згідно якої встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали у с. Зелений Гай з 1998 року по 2007 рік, оскільки вказана довідка є неналежним доказом по справі, тому що зазначений у ній період проживання відповідачів у с. Зелений Гай не входить до періоду, за який з Відповідачів стягується заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення. У звязку з тим, що під час розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, б. 30, кв. 65 зареєстрованим не значиться, суд не вбачає підстав для стягнення з нього заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Слід також зазначити, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він будучи зареєстрованим, або фактично проживаючи за вказаною адресою, споживав послуги з водопостачання та водовідведення. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання підлягають частковому задоволенню, та з Відповідачів на користь Позивача підлягає солідарному стягненню сума заборгованості у розмірі 7\~951,27 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~378,00 грн. у рівних частинах, тобто по 459,33 грн. з кожного. На підставі ст. 20, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 509, 526 ЦК України, ст. 64, 67, 160 ЖК України, ст.ст. 251, 256, 257, 261, 264, 267 ЦК України, та

Outcome: partial