Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У січні 2013 року позивач Комунальне підприємство Печерської районної у м. Києві ради по утриманню житлового господарства «Хрещатик» (далі - КП УЖГ «Хрещатик») звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи тим, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS]. Будинок, в якому проживають відповідачі знаходиться в оперативному управлінні позивача. Відповідачі користуються житлово-комунальними послугами. Проте, не здійснюють їх оплату, в зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 1 грудня 2012 року в розмірі 11 778 грн. 75 коп. Ухвалою суду [PERSON] залучено як третю особу (а.с. 121-122). Під час судового розгляду справи представником позивача неодноразово змінювались позовні вимоги (а.с. 107-109, 182), відповідно до котрих просив стягнути: - солідарно заборгованість за житлово-комунальні послуги з [PERSON], [PERSON], [PERSON], котра виникла станом на 1 серпня 2014 року у розмірі 10 012 грн. 18 коп., - заборгованість за житлово-комунальні послуги з [PERSON], котра виникла за період з 1 серпня 2014 року по 1 травня 2015 року у розмірі 682 грн. 89 коп., - заборгованість за житлово-комунальні послуги з [PERSON], котра виникла за період з 1 серпня 2014 року по 1 травня 2015 року у розмірі 1 365 грн. 78 коп. Згодом представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] та третя особа у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення (а.с. 118-120). Зазначили, що заборгованість за житлово-комунальні послуги утворилась в інших відповідачів, оскільки [PERSON] постійно сплачував комунальні послуги. Відповідач [PERSON], котрий є представником інших відповідачів [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення (а.с. 126-128, 136-137). Зазначив, що [PERSON] перед укладанням договору міни сплатив належну йому та його сестрі [PERSON] частину боргу у розмірі 6 520 грн. Крім того, [PERSON] сплатив і всю заборгованість по житлово-комунальним послугам у розмірі 12 609 грн. 69 коп., котра була стягнута за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 9 серпня 2010 року. Крім того, [PERSON] вказав, що за свою частку квартири він постійно сплачує житлово-комунальні послуги відповідно до встановленого порядку користування кватирою на відміну від відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно зі ст. 1 цього Закону балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться в оперативному управлінні КП УЖГ «Хрещатик» (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 7 липня 1994 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2013 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року право власності на квартиру [ADDRESS] визнано по 1/12 частки за [PERSON], [PERSON], [PERSON], та по 1/4 частки за [PERSON], [PERSON] (а.с. 79-84). Отже, з 18 квітня 2014 року право власності по 1/3 у вказаній квартирі належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2013 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року встановлено порядок користування вказаною квартирою, а саме виділено в користування [PERSON] кімнату площею 13,5 кв.м., [PERSON] - кімнату площею 14,4 кв.м., [PERSON] - кімнату, площею 26,8 кв.м. з балконом, який прилягає до цієї кімнати, а кухню, санвузол, вбиральню, коридор, комору, вхід у квартиру - залишено у загальному користуванні. На підставі договорів міни від 1 серпня 2014 року відповідач [PERSON] став власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] замість [PERSON], [PERSON] (а.с. 113-116). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Разом з тим, сторонами не укладено договору про надання житлово-комунальних послуг. Проте, не укладення договору не позбавляє відповідачів обов'язку здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, отриманих від позивача, оскільки статтями 20, 21 вказаного Закону врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг. Цим Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Даний Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Тому, не укладення сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, не звільняє відповідачів від оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Оскільки відповідачі не виконують належним чином свої зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, то виникла заборгованість перед позивачем, котру позивач просив стягнути, зокрема, з відповідачів: - [PERSON], [PERSON], [PERSON], котра виникла з 1 червня 2010 року по 1 серпня 2014 року у розмірі 10 012 грн. 18 коп. (а.с. 111-112), - з відповідачів [PERSON] та [PERSON], за період з 1 серпня 2014 року по 1 травня 2015 року у розмірі 2048 грн. 67 коп. (а.с. 110). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги по кожному періоду окремо, враховуючи зміну власників частини квартири та часткової оплати ними вказаних послуг. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги з 1 червня 2010 року по 1 серпня 2014 року утворилась у відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 10 012 грн. 18 коп. та їм належало на праві власності по 1/3 частини квартири, то сума заборгованості підлягає поділу між ними відповідно до часток їх права власності у квартирі, тобто по 1/3. З матеріалів справи вбачається, що постійно у вказаний період сплачував комунальні послуги відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] сплатив лише 3 липня 2014 року за себе та свою сестру [PERSON] частину заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 6 520 грн. (а.с. 86), про що також зазначив у письмових запереченнях. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 012 грн. 18 коп. за період з 1 червня 2010 року по 1 серпня 2014 року з відповідачів [PERSON], [PERSON], а саме про стягнення з кожного з них по 5 006 грн. 09 коп. та про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у вказаний період з [PERSON] При цьому, суд враховує, що суми нарахування за житлово-комунальні послуги за вказаний період становила 30 425 грн. 54 коп., що значно перевищувало суму, що підлягала стягнення з [PERSON] відповідно до його частки (10 141 грн. 85 коп. = 30 425 грн. 54 коп. / 3). Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 1 серпня 2014 року по 1 травня 2015 року з [PERSON] у розмірі 682 грн. 89 коп. та з [PERSON] у розмірі 1 365 грн. 78 коп., то суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаних вимог. Так, з довідки розрахунку заборгованості за житлово-комунальних послуги вбачається, що заборгованість за вказаний період склала 2 048 грн. 67 коп. (а.с. 179), котра розрахована із суми нарахування 3 879 грн. 06 коп. та перерахунку у розмірі 331 грн. 41 коп. Тобто сума, котра підлягала стягненню становить 3 547 грн. 65 коп., з котрих відповідно до часток у праві власності [PERSON] повинен був сплатити 1 182 грн. 55 коп., а [PERSON] - 2 365 грн. 10 коп. З наданих квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що [PERSON] за період з 1 серпня 2014 року по 1 травня 2015 року сплатив за грудень 2014 року 533 грн. 07 коп. та за березень 2014 року 450 грн. (а.с. 200, 208), тому з нього підлягає до стягнення 199 грн. 48 коп. (1 182 грн. 55 коп. - 533 грн. 07 коп. - 450 грн.) З наданих квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що [PERSON] сплачував житлово-комунальні послуги: - 13 червня 2015 року за квітень 2015 року 316 грн. 05 коп. (а.с. 165), - 13 червня 2015 року за березень 2015 року 247 грн. 75 коп. (а.с. 166), - 28 січня 2015 року за грудень 2014 року 355 грн. 38 коп. (а.с. 169), - 25 листопада 2014 року за жовтень 2014 року у розмірі 308 грн. 63 коп. (а.с. 170). Таким чином, загальна сума сплачена [PERSON] за вказаний період складає 1 227 грн. 81 коп. Тому, з урахуванням даних позивача про загальну суму, що підлягала стягненню у розмірі 3 547 грн. 65 коп. (а.с. 179), суми коштів відповідно до частки права власності [PERSON] у квартирі у розмірі 2 365 грн. 10 коп. та сплачених ним коштів у розмірі 1 227 грн. 81 коп., з [PERSON] підлягає стягненню 1 137 грн. 29 коп. (2 365 грн. 10 коп. - 1 227 грн. 81 коп.) за період з 1 серпня 2014 року по 1 травня 2015 року. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення на користь Комунального підприємства Печерської районної у м. Києві ради по утриманню житлового господарства «Хрещатик» з [PERSON], [PERSON]П, по 5 006 грн. 09 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 1 червня 2010 року по 1 серпня 2014 року, а також про стягнення з [PERSON] 199 грн. 48 коп., з [PERSON] 1 137 грн. 29 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 1 серпня 2014 року по 1 квітня 2015 року та про відмову у задоволенні решти позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів порівну по 57 грн. 35 коп. судового збору з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial