Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями дана позовна заява була розподілена судді Семанівій Ю.В. та передана в провадження 22.01.2016 року (а.с. 11). Позивач [PERSON] мотивувала свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. Крім того, зазначає, що відповідач почав вживати наркотичні засоби. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна не мають,між сторонами є домовленість щодо утримання дитини, та проживання її з матір'ю. Спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити (а.с.2-3). Позивач в судове засідання не зявилася, про його час та місце повідомлена належним чином (а.с. 19, 23). Подала нотаріально завірену заяву № 250 від 11.03.2016 року про підтримання позовних вимог повністю та про розгляд справи за її відсутності (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлявся належним чином. У зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача на території АРК, у суду відсутні можливості повідомити про розгляд справи поштовою кореспонденцією, а тому суд повідомляє сторону про розгляд справи, розмістивши повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України»(а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки сторін у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.25). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 22 липня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 465 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2011 року (а.с.8). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с. 5). Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - «[PERSON]». Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 ЦПК України. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка - на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved