Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за оренду житла. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить гуртожиток по [ADDRESS] [PERSON] було надано 3 ліжко/місце в гуртожитку та укладено договір. Даним договором була встановлена плата за житло в розмірі 498 грн. Загальна сума до оплати за три ліжко-місця становить 1 494, 00 грн. За умовами договору відповідач зобов'язаний вносити щомісячно плату. У порушення вимог договору, відповідачі здійснювали оплату не в повному обсязі та нерегулярно, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з серпня 2015 року по липень 2018 року в розмірі 35 919 грн. Оскільки відповідач вчасно не сплатив борг, тому має його повернути. Починаючи з сернпя 2015 року відповідач не вносить плату, тому виникла заборгованість в розмірі 35 919 грн. Даний борг відповідачі мають сплатити з урахування індексу інфляції в розмірі 8 093,19 грн., трьох відсотків річних в розмірі 28 055,03 грн. Загалом борг становить 72 067, 22 грн. Через звернення до суду позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість по орендній платі в розмірі 72 067, 22 грн., витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав клопотання до суду про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив їх задоволити. У судове засідання представник відповідача не з'явився, подав клопотання до суду про розгляд справи у його відсутність. Просив відмовити в задоволенні позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать нежитлові приміщення, загальною площею 5811 м. кв., які розташовані за адресою м. Вишневе, вул. Червоноармійська 5. 01 листопада 2014 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] укладено договір № 112 на оренду ліжко-місць в гуртожитку згідно п. 1 якого в оренду передано кімнату [ADDRESS] ліжко-місце у кількості 3 л/м на строк по 31 грудня 2015 року. Сторонами погоджено п.4 цього Договору, яким передбачено, що щомісячна орендна плата перераховується орендарем та поточний банківський рахунок орендодавця один раз на місяць, не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць в національній валюті України. Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР. Статтею 130 ЖК Української РСР визначено, що порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208, ( яке діяло на час виникнення та існування спірних правовідносин) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Пунктом 39 цього ж «Положення …» передбачено, що плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, договором №112 від 01 листопада 2014 року, укладеного між сторонами, визначено термін дії договору до 31 грудня 2015року. ( Пункт 13 Договору). Пунктом 3 даного Договору сторонами погоджено орендну плату за користування житловим приміщення у розмірі 498 грн. за ліжко-місце/місяць. Аналогічна норма закріплена і в ст. 654 ЦК України. Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач у справі уклавши договір оренди (найму) житлового приміщення кімнати №112 (що складається із 3 ліжко-місць) в гуртожитку по вулиці Червоноармійській, 5 в м. Вишневе, Київської області власником якого є позивач у справі ТОВ «Черемшина-2012» всупереч вимогам ст.ст. 810, 815 ч.3, 526, 530 ЦК України, п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов'язання передбачені п.4 Договору щодо своєчасної та повної оплати за користування орендованим житловим приміщенням та станом на час звернення до суду має перед позивачем заборгованість по оплаті. З наданого до суду розрахунку заборгованості відповідача перед ТОВ «Черемшина-2012» станом на липень 2018 року становить 35 919 грн. Згідно акта №1/04/-18554-1, складеного депутатом Вишневої міської ради, [PERSON] [INFO], з 2005 року по 2015 рік фактично проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (гуртожиток). Тому заборгованість становить 7 470,00 грн , яка підлягає стягненню з відповідача, та в цій частині позов підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення у вказаній справі суд враховує правові позиції викладені в Постановах Верховного Суду України №6-6цс15 та № 6-231цс14 від 25 лютого 2015 року. Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не погоджується з доводами позивача про застосування до даної категорії справ положень ст. 625 ЦК України, оскільки стягнення з відповідача заборгованості за оренду житла не можуть вважаються простроченням виконання грошових зобов'язань перед кредитором за користування грошима. Тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи частину задоволених вимог, з відповідача на користь товариства підлягають судові витрати в розмірі 182,54 грн.

Outcome: partial