Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

у серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», третя особа: [PERSON] , про визнання договору поруки припиненим. Свої вимоги мотивував, що між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] 03.04.2008 року було укладено договір кредиту № 07.1/92-8, за яким надано в кредит 300 475,00 грн. зі сплатою 15,5% річних та комісій для придбання нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] . Також, між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] 03.04.2008 року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/93-8. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором№ 07.1/92-8 від 03.04.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ним було укладено договір поруки № 1від 03.04.2008 року, за умовами якого він зобов`язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку, визначених договором кредиту № 07.1/92-8 від 03.04.2008 року. Посилаючись зміну строку виконання зобов`язанні пред`явленням 18.11.2009 року банком вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та звернення банку у вересні 2017 року до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості із пропуском передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, просив з урахуванням уточнень визнати припиненим договір поруки № 1 від 03.04.2008 року з 23.07.2010 року. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 17). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2019 року позовну заяву направлено для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 94). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 18.07.2019 року справу прийнято до провадження з проведенням розгляду в порядку загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання на 28.10.2019 року (а.с. 100-101). 28.10.2019 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 05.02.2020 року (а.с. 117). Ухвалою від 05.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 18.05.2020 року (а.с. 128). 18.05.2020 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 01.09.2020 року (а.с. 142). Ухвалою від 01.09.2020 року замінено відповідача АБ «Укрсоцбанк» правонаступником - АТ «Альфа-Банк», розгляд справи відкладено на 01.02.2021 року (а.с. 156, 157-158). Відповідач АТ «Альфа-Банк» подав пояснення щодо позову, в котрих вказав, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. До того ж, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» ч. 4 ст. 559 ЦК України викладено в новій редакції, згідно якої порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Третя особа пояснення на позов не подала. Тому, просив у задоволенні позову відмовити та зазначивши, що сам позов поданий виключно з метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань та є наслідком зловживання боржником процесуальними правами. В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа, будучи в установленому порядку повідомленою про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв, клопотань не подала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Так, між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] 03.04.2008 року було укладено договір кредиту № 07.1/92-8, за яким надано в кредит 300 475,00 грн. зі сплатою 15,5% річних та комісій для придбання нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] . Також, між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] 03.04.2008 року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/93-8 (а.с. 6-11). Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 07.1/92-8 від 03.04.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1від 03.04.2008 року, за умовами якого останній зобов`язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку, визначених договором кредиту № 07.1/92-8 від 03.04.2008 року (а.с. 12-13). Листом від 18.11.2009 року № 11.4/96-5326, який [PERSON] отримала 21.12.2009 року, банк повідомив позичальника про порушення основного зобов`язання та про звернення стягнення на предмет іпотеки й пред`явив вимогу протягом тридцяти днів із дати отримання цього листа сплатити суму заборгованості за кредитом, нараховані відсотки та пеню. Позивачем 21.08.2017 року пред`явлено позовні вимоги з урахуванням уточнень про визнання припиненим договору поруки № 1 від 03.04.2008 року з 23.07.2010 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки протягом шести місяців із моменту настання строку для дострокового виконання зобов`язань за договором кредиту банк не пред`явив до нього як до поручителя будь-якої вимоги. Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відтак, порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, тому має юридичне значення доти, поки не припинене основне зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). У договорі поруки № 1 від 03.04.2008 року не встановлено строк дії поруки, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року справа № 604/156/14-ц, провадження № 14-644цс18, постанові Верховного Суду від 16.09.2019 року справа № 201/8164/16-ц, провадження № 61-28479св18.

Outcome: dismissed