Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

\~У серпні 2015 року Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Запорізькій області звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача, в якому просили: стягнути з [PERSON], на користь Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 08804940), недобросовісно зайве отриману заробітну плату за 18.04.2015 у розмірі - 114 грн. 14 коп.; стягнути з [PERSON] на користь Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 08804940), недобросовісно зайве отриману заробітну плату за 30.05.2015 у розмірі - 121 грн. 06 коп.; стягнути з [PERSON] на користь Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 08804940), недобросовісно зайве отриману заробітну плату за не відроблені дні відпустки у розмірі - 1378 грн. 90 коп.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 08804940), судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України у розмірі - 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позову посилалася на те, що наказами ГУМВС України в Запорізькій області №1717 та №197 о/с від 29.05.2015, за прогул 27.12.2014 та 18.04.2015 (п.4 ч.1 ст.40 КЗпП) без поважних причин було звільнено начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Мелітополь, Мелітопольського, Якимівського, Приазовського та Веселівського районів [PERSON] України в Запорізькій області [PERSON], з 29.05.2015. Зазначеними наказами також вимагається утримати з [PERSON] заробітну плату за дні прогулу без поважних причин 27.12.2014 та 18.04.2015 та провести відрахування (відпускних) із заробітної плати за 13 календарних днів щорічної відпустки, що були надані в рахунок не відпрацьованої частини робочого року. Відпустка з 13.01.2015 по 12.02.2015, наказ ГУМВС №4 о/с від 05.01.2015. За інформацією Запорізької Дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» пошта з материкової частини України адресатами Автономної Республіки Крим не приймається. Тому можливості направити [PERSON] розрахунок заробітної плати за місцем реєстрації в АР Крим немає можливості. З урахуванням вище зазначеного, рекомендованим листом УДАІ від 02.07.2015 року за вих. № 10/11-331, [PERSON] (на адресу відомого його місця мешкання [INFO], яка зазначена ним в поясненнях від 26.05.2015 року та в позовній заяви до Запорізького окружного суду від 25.06.2015 справа № 808/3617/15) було направлено розрахунок заробітної плати, складений з урахуванням його звільнення, на підставі наказів ГУМВС області від 29.05.2015 №197 о/с та 1717, згідно якого встановлено переплату грошових коштів у заробітній платі та на виплату відпускних. Яким [PERSON] пропонувалося в місячний строк внести до каси УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 1614 гривень 10 копійок, про що поінформувати письмово УДАІ області, з наданням відповідного документа. Вказаний лист [PERSON] проігноровано та не отримано, внаслідок чого його повернено за закінченням терміну зберігання. Здійснити фактичні відрахування, з заробітної плати неможливо, оскільки [PERSON] звільнений з 29.05.2015 року, а заробітну плату за травень йому було надано 20.05.2015 року, раніше дня звільнення. Крім того, [PERSON] була надана заробітна плата за травень 2015 року в повному обсязі, проте один день, а саме 30.05.2015 року він не відпрацював, так як був звільнений 29.05.2015 року. Враховуючи вищевикладене, на думку позивача, [PERSON], зобов'язаний повернути грошові кошти, сплачені йому в якості зарплати та відпускні УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, в розмірі 1614 грн. 10 коп. У судове засідання представник позивача не зявився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання не зявився. Жодних заяв про неможливість участі в судовому засіданні від нього до суду не надходило. Тому суд, за згодою представника позивача відповідно до положень ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 127 КЗпП, встановлено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3,5,6 статті 36 і пунктах 1,2і5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію. Статтею 1215 Цивільного кодексу України, встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Наказами ГУМВС України в Запорізькій області №1717 та №197 о/с від 29.05.2015, за прогул 27.12.2014 та 18.04.2015 (п.4 ч.1 ст.40 КЗпП) без поважних причин було звільнено начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Мелітополь, Мелітопольського, Якимівського, Приазовського та Веселівського районів [PERSON] України в Запорізькій області [PERSON], з 29.05.2015. Зарахування заробітної плати та відпускних на картрахунок [PERSON] підтверджується платіжними відомостями та дорученнями. В січні 2015 року згідно платіжної відомості №5 від 27.05.2015 та платіжного доручення №137 від 28.01.2015 [PERSON] було зараховано на його картрахунок заробітну плату в сумі 2277,06 гривень, з них 2015,31 гривень відпускних. В квітні 2015 року згідно платіжної відомості №35 від 27.04.2015 та платіжного доручення №1124 від 27.04.2015 [PERSON] було зараховано на його картрахунок заробітну плату в сумі 2851,45 гривень. В травні 2015 року згідно платіжної відомості №42 від 20.05.2015 та платіжного доручення №1374 від 20.05.2015 [PERSON] було зараховано на його картрахунок заробітну плату в сумі 2913,75 гривень. Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] набув заробітну плату за 18.04.2015 недобросовісно. Так, ним як керівником центру, було надано до бухгалтерії УДАІ області, Табель обліку використання робочого часу, в якому він власноруч зазначив, що 18.04.2015 він перебував на роботі, що йому було особисто відомо. Проте такий факт спростовується наказами ГУМВС України в Запорізькій області №1717 та №197 о/с від 29.05.2015, згідно якого його було звільнено за прогул 27.12.2014 та 18.04.2015. Так само [PERSON] недобросовісно набув заробітну плату за 30.05.2015, яка була йому сплачена 20.05.2015 року, з урахуванням бездоганного виконання ним обов'язків та недопущення порушення трудового законодавства, що передбачено статтею 139 КЗпП. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Запорізькій області до [PERSON] про стягнення недобросовісно та зайво отриманих коштів законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved