Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У серпні 2018 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з вересня 2005 року по січень 2011 року вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, від яких [INFO] в них народився син - [PERSON]. Після припинення відносин із відповідачем, позивачка стала проживати окремо від нього разом із сином, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 27.10.2014 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини, однак від сплати аліментів відповідач ухиляється, у зв'язку із чим виникла заборгованість. Відповідач не приймає участі у вихованні свого сина, його здоров'ям не цікавиться, матеріально родину не утримує. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, в утриманні дитини участі не приймає, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надали заяву про можливість слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбних відносинах. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2011 року шлюб розірвано. Встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], актовий запис про народження №264, складений Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 15.10.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. 15.08.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №220. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно із довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 19.06.2018 року встановлено, що [PERSON], [INFO] народження на диспансерному обліку не перебуває, амбулаторію відвідує тільки з мамою, батько з хлопчиком до лікаря не приходив, станом здоров'я не цікавився. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.07.2018 року вбачається, що при проведенні умов проживання за адресою: [ADDRESS], для проживання та розвитку дітей маються необхідні умови. Згідно із актом КСН «Машинобудівельник» від 11.07.2018 року №162 встановлено, що [PERSON], [INFO], за адресо: [ADDRESS] не проживає більше трьох років, участі у вихованні сина не приймає. Згідно із довідкою від 17.07.2018 року №80, виданою директором Маріупольської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №42 встановлено, що [PERSON], 2006 року народження, є учнем 7 класу. За час навчання в школі питаннями виховання учня займається мати [PERSON], батько участі у вихованні сина не приймає, батьківські збори не відвідує. Відповідно до висновку від 30.11.2018 року № 13-31-172 Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради враховуючи рішення Кальміуської районної в м.Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.11.2018 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO] народження. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивачем було надано суду достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] життям та здоров'ям свого сина не цікавиться, з ним тривалий час не бачиться, будь-якої участі в його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, тобто належним чином не виконує свої батьківські обов'язки. У свою чергу відповідач будь-яких відомостей щодо свого ставлення до позовних вимог не надав. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов'язки щодо неповнолітнього сина [PERSON], а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 21.09.2018 року було задоволено клопотання позивачки та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, у зв'язку з чим на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80грн.

Outcome: approved