Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] пред'явила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, обґрунтовуючи вимоги тим, що від спільного проживання вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої він є, проте у травні 2012 року відповідач покинув сім'ю, після чого коштів на її утримання не надає, хоча вона не працює у зв'язку з доглядом за дитиною до трьох років, а відповідач має таку матеріальну можливість, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання до досягнення дитиною 3-х років в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2012 року позов задоволено у повному обсязі, проте ухвалою суду від 19 вересня 2013 року за заявою відповідача заочне рішення було скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 10 вересня 2013 року провадження у справі зупинено до вирішення судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження та ухвалою суду від 17 лютого провадження у справі відновлено. В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, зазначивши, що відповідач має реальну можливість сплачувати щомісяця на її утримання не менше 1000,00 грн. до досягнення дитиною трьох років, тобто до часу, коли вона зможе вийти на роботу та забезпечувати себе самостійно, у зв'язку з чим наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечуючи тим, що він працює за трудовим договором водієм з заробітком у 1200,00 грн. на місяць, при цьому сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 13 частини усіх видів доходів, що вважає достатнім і не має можливості утримувати позивача, оскільки з отримуваного ним доходу йому залишиться менше ніж прожитковий мінімум. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Відповідно до ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 84 СК України, положення яких в свою чергу визначають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і таке право наявне незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувають, однак є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 16 вересня 2011 року, актовий запис №940, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.4). Дитина проживає та перебуває на утриманні матері (позивача), що підтверджується довідкою КЖЕП №50 від 28 серпня 2012 року (а.с.6) та визнано відповідачем у судовому засіданні. Позивач, займаючи посаду бухгалтера в ТОВ «Робесп'єр» на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується довідкою ТОВ «Робесп'єр» від 28 серпня 2012 року за №8 (а.с.7), у зв'язку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, де отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років щомісяця в розмірі 866,67 грн., про що до матеріалів справи долучена довідка від 27 серпня 2012 року №2420/1 (а.с.11). Інших доходів позивач не має. Відповідач проживає окремо від позивача з дитиною, матеріального утримання позивачу не надає, працює за трудовою угодою у ФОП [PERSON] водієм та отримує щомісяця мінімальну заробітну плату в 1200,00 грн., про що до матеріалів справи долучені форма трудового договору від 04 липня 2012 року та довідка про доходи від 27 січня 2014 року в копіях (а.с.50-51, 81). Одночасно судом встановлено, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2013 року, яке не оскаржувалось і набрало законної сили, ухвалено стягувати щомісяця з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.82-84). Встановивши наведені обставини, суд одночасно зважає на положення ст.91, ч. 2 ст. 84 та ч. 2 ст. 85 СК України, які є спеціальними до виниклих між сторонами за цим позовом правовідносин, та відповідно до закону в даному випадку право на утримання не залежить від того, чи працює особа, та від її матеріального стану. При ухваленні рішення для суду є визначальним те, що дитина не досягла трьох років, дитина мешкає разом із матір'ю, та матір дитини нею опікується, а відтак, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача, оскільки сплачує аліменти на утримання дитини. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1 ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя, та враховує наявність документального підтвердження трудової діяльності, розміру і стабільності доходів відповідача, наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини та розмір стягуваних на її утримання аліментів в 1/3 частині всіх видів заробітку, відсутність власних доходів у позивача, яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною, а, відтак, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері його дитини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, що буде справедливим та співмірним, оскільки загальний розмір стягнень, з урахуванням розміру аліментів на утримання дитини в 1/3 частині доходів, не буде перевищувати ? частини всіх видів заробітку (доходів). За правилами ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Outcome: partial