Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.03.2001 року його дочка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Відповідач після укладення шлюбу одразу вселився в належний позивачеві будинок [ADDRESS]. 27.11.2001 року позивач зареєстрував місце проживання відповідача в своєму будинку. 07.12.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з вказаного будинку і з тих пір в будинку позивача не проживає. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.21,34). 27.01.2017 року [PERSON] надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі(а.с.35). Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином та йому направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За відомостями Городнянської міської ради Чернігівської області відповідач зареєстрований проживаючим по [ADDRESS]. Згідно даних зворотних поштових повідомлень судові повістки про виклик до суду повернуті без вручення відповідачу у зв'язку з закінченням терміну зберігання ( а.с. 23,25 ). Згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судовий виклик, і він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, допитавши в судовому засіданні свідків, оцінивши у сукупності надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. За даними паспорта громадянина України [NUMBER], виданого 10 квітня 2002 року Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області [PERSON], [INFO], позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.3). Ці дані також підтверджені довідкою виконкому Городнянської міської ради від 30 грудня 2016 року № 9399 (а.с.8). Судом встановлено, що ? частина будинку [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування від 18 листопада 1978 року. Договір зареєстрований 28.11.1978 року Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації(а.с.9-10). Дослідженням будинкової книги для реєстрації громадян в будинку [ADDRESS] встановлено, що у вказаному будинку відповідач [PERSON] зареєстрований з 27.11.2001 року по теперішній час. Ці дані також підтверджені письмовою інформацією Городнянської міської ради станом на 10.01.2017 року.(а.с.5-7,14) Дослідженням свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 07.12.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області зроблено запис за № 93(а.с.4). З довідки депутата Городнянської міської ради Болох Н. В. від 23.01.2017 року, встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в будинку [ADDRESS], але фактично на протязі 12 років в цьому будинку не проживає (а.с.28). Як показали допитані в судовому засіданні 27.01.2017 року свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідач проживав в будинку позивача по [ADDRESS] до 2004 року. У 2004 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, і відповідач виїхав з будинку. Після цього вони його в будинку позивача не бачили. Речей відповідача в будинку немає. Зараз в цьому будинку проживає дочка позивача з дітьми. Відповідач [PERSON] в будинку позивача не з'являється, не проживає. Таким чином, доказами справи підтверджується, що відповідач відсутній в спірному будинку понад шість місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, п.п. 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 ЖК України. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Під час розгляду справи судом не встановлено наявності поважних причин відсутності відповідача в спірному будинку понад 6 місяців. Суд бере до уваги фактичні дані, повідомлені в судовому засіданні свідками, з яких вбачається, що відповідач після виїзду зі спірного будинку обрав інше постійне місце проживання, за межами м.Городня Чернігівської області. Суд зважає на те, що в зв'язку з реєстрацією у спірному будинку відповідача, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, після виїзду у 2004 році з будинку до місця реєстрації не повертався, речі відповідача в будинку відсутні, це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку, належному позивачеві. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved