Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначає, що 12.04.2019 між нею і відповідачкою був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передала а відповідач отримала у борг грошові кошти у розмірі 3000,00 євро, що на момент укладання договору становило 109080,00 грн. 20.07.2020 за згодою сторін до договору позики було укладено додаткову угоду, за змістом якої строк надання позики визначено датою 27.07.2020. В порушення умов договору відповідач станом на 30.07.2020 борг не повернула, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором позики у сумі 109080,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку, встановлено ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала. У відповідності до ст.ст.\~279,\~280,\~281 ЦПК України, суд за згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.04.2019 між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики №12.04.19, за умовами якого [PERSON] отримала від [PERSON] у борг 3000,00 євро, що у грошовому еквіваленті становить 109080,00 грн. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів за цим договором складено розписку від 12.04.2019. За умовами договору строк повернення позики - до 12.04.2021. 20.07.2020 між сторонами укладено додаткову угоду до договору позики, за змістом якої сторони п.4.1 Договору та визначили, що позика надається на строк до 27.07.2020. В порушення умов договору відповідач станом на 30.07.2020 борг не повернула, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором позики у сумі 109080,00 грн. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи\~\~№ 464/3790/16-ц. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики від 12.04.2019, зі змінами, внесеними Додатковою угодою від 24.07.2020. Розпискою, оригінал якої знаходиться у позивача, підтверджується факт отримання відповідачем коштів у сумі 3000,00 євро, та факт невиконання боргового зобов`язання відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем [PERSON] доказів, які спростовують факт отримання грошових коштів від Позивача, як і доказів повернення отриманих грошових коштів, не надано. Відповідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормами ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено\~статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем [PERSON] не виконано взяті за договором позики від 12.04.2019 зобов`язання, грошові кошти у визначений договором строк позивачу не повернуті, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved