Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, у якому зазначає, що 25 квітня 2004 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у них є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає і добровільно надавати не бажає, участі у вихованні дитини не приймає. [PERSON] офіційно не працює, однак має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 серпня 2005 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського райуправління юстиції Волинської області (а.с. 3). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Отже, сторони у справі як батьки неповнолітньої дитини зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Наведені норми закону дають підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або у частці від доходу. Неповнолітня дочка сторін [PERSON] проживає з матір'ю. Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON], будучи особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, хоча має таку можливість і зобов'язаний її утримувати, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, яка є інвалідом, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, разом з тим є працездатним та відсутність у нього інших утриманців, і те, що обов'язок по утриманню дитини покладається рівною мірою на матір та батька, і приходить до висновку, що вимоги позивачки належить задовольнити повністю і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду, тобто з 11 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, і позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON], у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», належить стягнути в дохід держави судовий збір у мінімальному розмірі, що становить 551 грн. 20 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved