Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

У серпні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, щопозивач являється власником житлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 85, смт. Першотравенськ, Баранівського району Житомирської області. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.02.2005 року розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до довідки про склад сімї №2025 від 25.07.2017 року виданої Першотравенською селищною радою Баранівського району у вказаному вище будинку зареєстровано три особи: позивач, відповідач та їх син [PERSON]. Відповідач за вказаним місцем проживання не проживає з березня 2016 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов №2206, що виданий Першотравенською селищною радою 14.08.2017 року. З огляду на викладене Позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні її позовних вимог з підстав викладених у заяві, просила ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначав що на момент звернення до суду не минув строк у один рік з того часу, як він не проживає у спірному будинку, що підтверджується, на його думку, витягом з протоколу №16/16, який він просив долучити до матеріалів справи. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 22.02.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ТП №082920 (а.с. 8). Згідно договору дарування від 04.12.2004 року відповідач подарував для позивача будинок, що знаходиться в смт. Першотравенськ по вул. Шевченка, 85 (а.с. 6). Довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб підтверджується той факт, що в смт. Першотравенськ в будинку, що знаходиться по вул. Шевченка, 85 проживають: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року № 6-57цс12. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Позивач стверджує, що відповідач не проживає у вище вказаному будинку більше одного року, а саме з березня 2016 року, що підтверджує актом обстеження матеріально-побутових умов від 14.08.2017 року згідно якого, встановлено, що [PERSON] з березня 2016 року не проживає за вище вказаною адресою. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги (а.с. 10). Відповідач, у свою чергу стверджує, що ще в жовтні 2016 року він проживав у даному будинку, адже звертався до Баранівської райдержадміністрації за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, пільг та субсидій. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи із вище викладеного, суд вважає, що відповідач не довів належними доказами той факт, що він проживав у вище вказаному будинку в жовтні 2016 року, адже один лиш витяг з протоколу №16/16 цього не підтверджує, адже він посвідчує факт звернення, що відповідає п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», згідно якого субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, однак не підтверджує фактичного проживання відповідача в даному домоволодінні. Крім того, суд бере до уваги той факт, що на даний час відповідач проживає за іншою адресою, де й отримав поштове повідомлення про виклик до суду, за адресою вул. Шкільна, 32, смт. Першотравенськ, Баранівського району, Житомирської області, тобто, має інше місце для проживання. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не проживає у вищезазначеному жилому приміщенні понад встановлений законом строк без поважних причин, а саме більше одного року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою житлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 85, смт. Першотравенськ, Баранівського району.

Outcome: approved