Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

у серпні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовними вимогами, просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] в користування ізольовану кімнату площею 10,0 кв.м, а відповідачу [PERSON] та третій особі [PERSON] надати дві кімнати площею 16,0 кв.м (разом з балконом площею 6 кв.м) та 14,8 кв.м, залишивши інші місця загального користування, а саме: кухню, вбиральню, коридор, та ванну кімнату у спільному користуванні сторін; зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні належною їй 1\\4 частини квартири [ADDRESS] , та зобов`язати її надати позивачу ключі від вхідних дверей цієї квартири; вселити [PERSON] в кімнату площею 10,0 кв.м. квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач успадкувала після смерті своєї матері усе її майно, рухоме та нерухоме у тому числі 1/4 частину спірної квартири у якій також зареєстровані власники, [PERSON] та [PERSON] , яким теж належить по ј частині зазначеної квартири, однак у ній проживає лише відповідач по справі, яка у свою чергу не допускає позивача до спірної квартири, незважаючи на виклики поліції, при цьому позивач доглядала за своєю матір`ю, оскільки та потребувала сторонньої допомоги після смерті чоловіка, а тому на той час позивач проживала у кімнаті №3 спірної квартири, а мати проживала у кімнаті № 2, після смерті матері з 2017 р. позивач неодноразово намагалася вселитися до квартири [ADDRESS] , але не змогла, оскільки [PERSON] замінила замки на вхідних дверях, а тому в даний час відсутня можливість досягти згоди щодо користування майном при спільній частковій власності, так само не можливо за угодою сторін встановити конкретний порядок користування місцями загального користування через перешкоди, які чинить відповідач по справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2017 відкрито провадження по справі в порядку Цивільного процесуального кодексу України, що діяв до 15.12.2017 (а.с. 43). У зв`язку з набранням чинності з 15.12.2017 Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами Цивільного процесуального кодексу України, які діють з 15.12.2017. 09.04.2019 ухвалою суду провадження по справі зупинено до вирішення Святошинським районним судом м. Києва справи №759/11443/18 за позовною заявою [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління Міністерства юстиції України у м. Києві, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (а.с. 184). 04.02.2020 провадження по справі відновлено на підставі заяви представника позивача про поновлення провадження по справі з підстав того що, 11.12.2019 у справі №759/11443/18 ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, а тому необхідно відновити провадження у справі №759/12839/17. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися повторно про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 47-50, 56, 183-186). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім Судом встановлено, що 28.02.1964 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблено актовий запис №1302 Палацом одруження в м. Києві (а.с. 30). У вказаному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 84). У свою чергу [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », а [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 15, 85). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 32). 13.11.2014 [PERSON] було складено заповіт яким все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла дочці [PERSON] (а.с. 17). 18.12.2015 рішенням Святошинського районного суду м. Києва визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] право власності на 1/2 частину спадкового майна, в тому числі, на 1/8 частину спірної квартири (справа № 759/20723/14-ц) (а.с. 18, 19). 16.11.2016 рішенням Святошинського районого суду м. Києва визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину спірної квартири (справа № 759/1942/16-ц) (а.с. 20-22). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 36). 02.03.2017 позивач зареєструвала належну їй 1/8 частину спірної квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 21237946, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 906517980000 (а.с. 25). 07.11.2016 позивач звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері (спадкова справа № 1404/16) (а.с. 59). 11.07.2017 державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної конторі видала на ім`я позивача Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину спірної квартири [ADDRESS] (що належала померлій [PERSON] на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2015) (а.с. 149). Вказана частина спірної квартири зареєстрована за позивачем 11.07.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 21330890, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 906517980000 (а.с. 157). Згідно інформаційної довідки КВ-2017 №11480 від 10.04.2017 КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за 1/4 ч. [PERSON] , 1/4 ч. [PERSON] , 1/4 ч. [PERSON] , 1/4 ч. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райрадою народних депутатів (розпорядження №2633 від 28.04.1999) (а.с. 39). Постановою державного нотаріуса Дванадцятої КДНК Товарушкіній Л.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що посдвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с. 166). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2019 визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належала її померлій матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва 28.04.1999, розпорядження №2633, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 17.05.1999 за реєстровим №4535 в реєстровій книзі д.955-47. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/4 частина квартири [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності (35341725) 30.01.2020 за [PERSON] на підставі рішення суду, провадження №2/759/1581/19, серія та номер: 759/11443/18, виданий 11.12.2019, видавник: Святошинський районний суд м. Києва, підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50979723 від 05.02.2020 [PERSON] Департамент з питань реєстрації реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА). Як вбачається із висновків від 23.02.2016 та від 27.04.2017 складених працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт на фоні того, що остання виганяє, а також не допускає позивача до квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві спільної часткової власності (а.с. 37, 38). За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.03.2017 (а.с. 16). Відповідно до довідки КП «Центр Комунального сервісу» №22/08-0,3-2575 від 06.12.2016 за адресою: [ADDRESS] зареєстрвоані [PERSON] з 30.04.1982 та [PERSON] з 05.01.1983 (а.с. 74). Стаття 150 ЖК України встановлює право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуватися ним (нею) для особистого проживання. Частиною 4 статті 9 ЖК України закріплено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що вона не може вільно користуватись належною їй власністю, оскільки відповідач не пускає її до квартири. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Такі ж положення містяться і в ст. 321 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном ч. 1 ст. 317 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач як співвласник спірної квартири має право на користування нею і тому її позовні вимоги про зобов`язання відповідаа не чинити перешкоди у користуванні квартирою та її вселення в спірне жиле приміщення підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1280 (тисячу двісті вісімдесят) грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved