Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У серпні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання недійсним попереднього договору та стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 листопада 2011 року вона із [PERSON], який діяв в особі представника [PERSON], уклала Попередній договір про продаж позивачу частини житлового будинку № 43 по вул. Княжицькій в м. Бровари Київської області (пята однокімнатна квартира зліва на третьому поверсі) або майнових прав на зазначену квартиру. Купівля-продаж зазначеного нерухомого майна згідно Попереднього договору мала відбутися за суму еквіваленту 31\~044 доларів США. Позивач передала забезпечувальний платіж у сумі еквівалентній 15685,00 доларів США. Решту зобовязалася вносити щомісяця рівними частинами у сумі еквівалентній 640 доларів США щомісяця. Умовами вказаного Попереднього договору передбачено, що [PERSON] зобовязувався ввести будинок, в якому розташовану нерухоме майно позивача до 25.04.2012 року в експлуатацію, в іншому випадку він мав повернути [PERSON] забезпечувальний платіж та штрафну санкцію у розмірі 1500,00 гривень. Позивач вчасно і повністю виконувала свої зобовязання, а саме вносила на картковий рахунок зазначений у договорі обумовлену суму коштів. Однак будинок не було введено в експлуатацію у зазначений в договорі час та [PERSON] не виконав свої зобовязання за Попереднім договором. Позивач неодноразово телефонувала до відповідача з питанням щодо повернення їй коштів. Після неодноразових усних звернень до відповідача щодо повернення коштів, між позивачем та [PERSON], що діяв від імені [PERSON], укладено Договір про розірвання договору №08/06 щодо розірвання попереднього договору від 12 листопада 2011 року. На виконання Договору про розірвання 08/06 [PERSON] передав [PERSON] кошти в еквіваленті 14500,00 доларів США та решту суми у розмірі 8773,00 доларів США відповідач зобовязався передати не пізніше 08 серпня 2013 року. Однак до цього часу кошти позивачу у вказаному розмірі так і не передані. Таким чином, договір про розірвання 08/06 не набув чинності. Крім того, як позивачу стало відомо пізніше, договір про розірвання має укладатися у тій же формі, що і договір про укладення, тобто його мали нотаріально посвідчувати, що здійснено не було. У той же час, [PERSON] не виконав свої зобовязання щодо повернення всієї суми належних позивачу коштів, а також не передав останній нерухоме майно. Крім того, [PERSON] продав обєкт нерухомості щодо якого виник спір [PERSON] 04 червня 2013 року. За таких обставин, та враховуючи те, що відповідач не повернув [PERSON] решти грошових коштів у розмірі 8773 доларів США, нерухомого майна не передав, а Попередній договір, який укладений позивачем та відповідачем є дійсним, остання змушена звернутися із даним позовом, в якому просить визнати недійсним договір про продаж [PERSON] [PERSON] частини житлового будинку № 43 по вул. Княжицькій у м. Бровари Київської області (пята однокімнатна квартира зліва на третьому поверсі) або майнових прав на зазначену квартиру, зобовязати відповідача виконати п. 12 попереднього договору від 12.11.2011 року у повному обсязі та стягнути із останнього решту суми основного боргу у розмірі 8773 доларів США, що на день подачі позову становить 217\~627,81 грн. Також, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь штраф, який передбачений умовами Попереднього договору, у розмірі 1500 грн. та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочки з 26 квітня 2013 року по 01 серпня 2016 рік у розмірі 39\~764,64 грн. У ході розгляду справи позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила зобовязати відповідача виконати п. 12 попереднього договору від 12.11.2012 року у повному обсязі та стягнути із останнього решту суми основного боргу у розмірі 8773 доларів США, що на день подачі заяви про уточнення вимог становить за курсом НБУ еквівалентно 237\~087,16 грн., а також 3 % річних у сумі 21\~357,57 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги, з підстав викладених у заяві про уточнення позовних вимог, підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Однак, у судовому засіданні 24 січня 2017 року представник [PERSON] [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], укладено Попередній договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до п. 1 вказаного Попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] в особі представника зобовязується у строк не пізніше двадцятого травня дві тисячі дванадцятого року продати [PERSON], а остання зобовязалася купити у [PERSON] частину житлового будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області (пята однокімнатна квартира зліва на право на третьому поверсі), загальною площею 48 кв.м. або майнові права на зазначену квартиру. Пунктом 2 Попереднього договору купівлі-продажу визначено, що продовження терміну для укладення договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлене відповідним нотаріально посвідченим договором. Зі змісту п. 3 Попереднього договору купівлі-продажу вбачається, що купівля-продаж зазначеної квартири (майновий пай) має бути вчинена за суму, що еквівалентна 31\~044 (тридцять одна тисяча сорок чотири) долари США і становить на момент укладення цього договору 247\~731 (двісті сорок сім тисяч сімсот тридцять одна) гривня за офіційним курсом НБУ. Також, у п. 3 Попереднього договору зазначено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, [PERSON] передала, а [PERSON] в особі представника отримав від [PERSON] забезпечувальний платіж у сумі, що еквівалентна 15\~685 (п'ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят пять) доларів США і становить на момент укладення цього договору 125\~166 (сто двадцять пять тисяч сто шістдесят шість) грн. за офіційним курсом НБУ, Відповідно до 6 Попереднього договору купівлі-продажу решту суми [PERSON] зобовязалася вносити щомісяця починаючи з грудня 2011 року протягом двадцяти чотирьох місяців суму, що еквівалентна 640 доларів США і становить на момент укладення цього договору 5107 грн. за офіційним курсом НБУ на карту VISA ПриватБанку № 4149 6050 5053 6523 або готівкою під розписку до дванадцятого числа кожного місяця. Згідно із п. 11 Попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] зобовязався ввести в експлуатацію зазначений в п. 1 цього договору житловий будинок до двадцять пятого квітня 2012 року та підписати акт-прийому передачі квартири. Пунктом 12 Попереднього договору купівлі-продажу передбачено, що у разі коли договір купівлі-продажу не відбудеться з вини (відмова від договору, незявлення для підписання договору, не ведення обєкта в експлуатацію в термін передбачений договором, тощо) Продавця, [PERSON], зазначена сума забезпеченого платежу та інших платежів повертається Покупцю [PERSON] В цьому разі [PERSON] має додатково сплатити штраф у розмірі 1500 гривень. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] виконано п. 6 Попереднього договору купівлі-продажу, перераховано на карту ПриватБанк за № 4149 6050 5053 6523 решту суми грошових коштів, про що свідчать копії чеків (а.с. 16-26). Як вбачається із матеріалів справи, що і не заперечували сторони у судовому засіданні, основний договір та акт прийому-передачі квартири (майновий пай) між [PERSON] та [PERSON] підписано не було. Матеріалами справи встановлено, що 03 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], укладено Договір № 08/06 про розірвання з передачею забезпеченого платежу згідно Додатку № 1, що укладений сторонами 12 листопада 2011 року та стосується наступного продажу Продавцем та придбання Покупцем частини житлового будинку № 43, що розташований по вулиці Княжицькій у м. Бровари Київської області (пята квартира зліва на право на третьому поверсі загальною площею 48 кв.м. або майнових прав на зазначену квартиру. Із додатку № 1 від 03.06.2013 року до Договору № 08/06 вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] 115\~855 (сто п'ятнадцять тисяч вісімсот пятдесят пять) грн., що еквівалентно 14\~500 (чотирнадцять тисяч пятсот) доларів США за офіційним курсом НБУ. Відповідно до п. 2 вказаного Додатку [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] 70\~096 (сімдесят тисяч девяносто шість) грн., що еквівалентна 8773 (вісім тисяч сімсот сімдесят три) доларів США, не пізніше 08 серпня 2013 року, готівкою під розписку або банківським переказом на картку Приватбанку № 6762 4620 5601 8168. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Таким чином, з викладеного вище встановлено, що договір купівлі-продажу між сторонами не укладений у строк до 22.05.2012 р., також сторонами не досягнуто будь-яких додаткових погоджень щодо продовження терміну для укладення договору. При цьому, сторони погодили умови розірвання попереднього договору та визначили зобовязання відповідача повернути позивачу 8773 дол. США до 08.08.2013 р. Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача 8773 дол. США є обґрунтованими. Як передбачено ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі за № 6-79цс14, «[PERSON] норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. У п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Так, відповідно до додатку № 1 до Договору № 08/06 від 03 червня 2013 року, розмір грошових коштів, які [PERSON] зобовязався повернути не пізніше 08 серпня 2013 року, визначений в іноземній валюті та становить 8773 доларів США. У матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] повернув [PERSON] грошові кошти у вказаному розмірі, а тому зобовязання не виконав. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] грошових коштів у розмірі 231\~168 (двісті тридцять одна тисяча сто шістдесят вісім) грн. 55 коп., що на день ухвалення рішення еквівалентно за курсом НБУ 8773 доларів США. Зі змісту ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги розрахунок позивача та враховуючи зміну курсу долару до гривні, який згідно офіційного курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення становить 26,35 дол. США за 1 гривню, стягненню із відповідача підлягають 3 % річних, розмір яких становить 20\~824 грн. Враховуючи викладені вище обставини, вимоги позивача щодо зобовязання [PERSON] виконати п. 12 Попереднього договору купівлі-продажу від 12.11.2011 р. задоволенню не підлягають, оскільки сторонами добровільно погоджено умови припинення зобовязань за Попереднім договором. Також, позивачем предявлено вимогу про визнання недійсним попереднього договору про продаж [PERSON] [PERSON] частини житлового будинку № 43 по вул. Княжицькій у м. Бровари Київської області (пята однокімнатна квартира зліва на третьому поверсі) або майнових прав на зазначену квартиру. В обґрунтування даної вимоги позивач посилається на те, що даний договір порушує її права. Однак, така вимога позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, матеріалами справи встановлено, що 04 червня 2013 року між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], та [PERSON] укладено Попередній договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]М, та відповідно до умов якого [PERSON] в особі представника зобовязується у строк не пізніше 20 січня 2014 року продати [PERSON], а остання зобовязалася купити у [PERSON] частину житлового будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області (пята однокімнатна квартира зліва на право на третьому поверсі), загальною площею 48 кв.м. або майнові права на зазначену квартиру. Ні в позовній заяві, ні у судовому засіданні стороною позивача не надано жодних доказів порушення, невизнання чи оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, на час укладення вищевказаного Попереднього договору купівлі-продажу, зобовязання позивача та [PERSON] за Попереднім договором купівлі-продажу, який укладений між ними 12 листопада 2011 року, були припинені. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: partial