Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є позивач по даній справі - АТ «УКРСИББАНК», звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», (з 27.11.2018 нова назва - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») та [PERSON] уклали кредитний договір №11365406000 від 15.07.2008 року. Відповідно до умов Договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 11 000,00 дол. США, позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в порядку і на умовах, визначених кредитним договором. В забезпечення своєчасного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку відповідач передала належний їй житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 30.01.2009 року до кредитного договору сторонами була узгоджена та підписана додаткова угода № 1, згідно умовам якої кінцевий термін повернення кредиту був змінений з 13.07.2012 року на 15.07.2022 року, також було досягнуто згоди про зменшення щомісячного ануїтетного платежу з 305,00 дол. США на 143,71 дол. США та сторони передбачили відстрочку зі сплати нарахованих процентів за січень 2009 року у січні 2014 року. Свої зобов`язання відповідач за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 24.06.2015 р., утворилась заборгованість на загальну суму 16 479,09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015 року становить 354 724,28 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 1825,23 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, її представник в судовому засіданні заперечувала проти позову через його безпідставність, просила відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення представників та дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Судовим розглядом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №11365406000 від 15.07.2008 року про надання споживчого кредиту (а.с.9-16). Відповідно до умов Договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 11 000,00 дол. США, позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в порядку і на умовах, визначених кредитним договором. В забезпечення своєчасного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку відповідач передала належний їй житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). 30.01.2009 року до кредитного договору сторонами була узгоджена та підписана додаткова угода № 1, згідно умовам якої кінцевий термін повернення кредиту був змінений з 13.07.2012 року на 15.07.2022 року, також було досягнуто згоди про зменшення щомісячного ануїтетного платежу з 305,00 дол. США на 143,71 дол. США, а також сторони передбачили відстрочку зі сплати нарахованих процентів за січень 2009 року у січні 2014 року (а.с.17, 20-21). Згідно ст.ст. 526,527,536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач систематично не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушувала прийняті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 07.02.2013 року відповідачу, в порядку п. 12.1 кредитного договору, направлено вимогу від 05.02.2013 року, однак, заборгованість відповідачем сплачена не була. Судовим розглядом встановлено, що станом на 24.06.2015 р. відповідач має заборгованість в сумі 16 479,09 дол. США, що за курсом НБУ станом на «24» червня 2015 року становить 354 724,28 грн., із яких: - заборгованість за простроченим кредитом - 9 829,39 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015р. складає 211 584,70 грн.; - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом - 4 497,89 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015р. складає 96 820,32 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 745,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015р. складає 16 049,37 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом - 1 406,22 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015р. складає 30 269,89 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. З урахуванням вищевикладеного, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем не надані. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплати судового збору на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved