Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], ЖБК «Оболонь-5», третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Після відкриття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До спадкової маси увійшла квартира [ADDRESS]. Пайовий внесок за квартиру був сплачений у повному обсязі, однак правовстановлюючий документи отримано не було. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено за наведених обставин. За таких обставин, позивач просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник позивача у своїй заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, повідомлявся за адресою своєї реєстрації, отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовні матеріали. Відповідач ЖБК «Оболонь-5» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом було ухвалено замінити третю особу Двадцять першу Київську державну нотаріальну контору на Головне управління юстиції у м. Києві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 січня 2015 року, [NUMBER]. (а.с. 11) Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Оболонь-5» 25 березня 2015 року, спадкодавець по день своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 61) У відповідності до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 Цивільного кодексу України) За приписами ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1258 ЦК України встановлена черговість спадкування за законом, а саме: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (стаття 1297 Цивільного кодексу України) Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. (а.с. 64) Відтак, позивач є спадкоємцем першої черги щодо майна [PERSON], померлої [INFO]. Позивач звернулася до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 27 березня 2015 року. Крім того, позивач та спадкодавець до дня відкриття спадщини були зареєстровані та проживали за однією адресою. Отже, позивач, як спадкоємець першої черги, вважається такою, що прийняла спадщину. До складу спадкового майна увійшла квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була отримана [PERSON] на підставі ордеру № 023799, серія Ж, виданого 24 лютого 1981 року виконкомом Київської міської ради народних депутатів. До складу родини [PERSON] увійшли [PERSON] - дружина та [PERSON] - дочка, яка є позивачем по справі. У відповідності до положень ст. ст. 39, 44 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, в редакції чинній на час розірвання шлюбу, розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами запису актів громадянського стану. Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], був розірваний 17 січня 1989 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 73, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19 червня 2008 року. За довідкою, виданою ЖБК «Оболонь-5» 25 березня 2015 року № 91, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], починаючи з 12 березня 1981 року. Станом на час розгляду даної справи відповідач [PERSON] свого зареєстрованого місця проживання не змінив. За приписами ст. 15 Закону Української РСР «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ст. 16 Закону Української РСР «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст. 17 вказаного Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Відповідно до п. 8 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно з копією балансової відомості, наданою ЖБК «Оболонь-5», сума паєнакопичення по квартирі [ADDRESS] становить 8589,33 карбованців, які були повністю виплачені [PERSON] у лютому 1992 року. Відповідно до інформаційної довідки Київського МБТІ від 13 жовтня 2015 року за даними бюро квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Враховуючи те, що [PERSON] повністю сплатив пайовий внесок, вищезазначена квартира набула статусу спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. За таких обставин, до спадкової маси увійшла 1/2 частина спірної квартири. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Під час розгляду справи судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за своє життя набула право власності на 1/2 частину спірної квартири. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, вирішує визнати на позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Крім того, суд дійшов висновку, що права та інтереси позивача відповідачем ЖБК «Оболонь-5» не порушувалися. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 366,80 грн.

Outcome: partial