Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У січні 2018 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його в лютому 2018 р. та просить виключити з актового запису реєстрації народження № 584 від 08.08.2017 р., зробленого Тернівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження [PERSON], [INFO], відомості про себе [PERSON], як батька дитини. В обґрунтування позову зазначив, що з 03.09.2005 р. він перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Рішенням від 14.02.2017 р. Володимир-Волинського міського суду Волинської області, шлюб між ними було розірвано. 08.07.2017 р. відповідач народила дитину [PERSON]. Про те, що при державній реєстрації народження дитини він був записаний батьком, йому стало відомо в листопаді 2017 р., після того, як з його заробітної плати почали відраховувати аліменти на утримання дитини. Вважає, що він не може бути біологічним батьком дитини, так як шлюбні стосунки з відповідачем він припинив ще у 2015 р., і з того часу вони проживають окремо, і ніяких стосунків не підтримують. Позивач і його представник у судове засідання не зявилися, представник позивача надав суду заяву про підтримку позову та про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про визнання позову та про розгляд справи у її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали\~справи-докази:\~копії:\~витягу з\~державного демографічного\~реєстру щодо\~реєстрації місця\~проживання;\~свідоцтва про\~шлюб;\~рішення від\~14.02.2017\~р.\~Володимир-Волинського\~міського суду\~Волинської області;\~свідоцтва про\~народження [PERSON];\~довідки №\~62\~від 07.12.2017\~про доходи\~[PERSON];\~судового наказу\~від 19.10.2017\~р.\~Тернівського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~(а.с.\~5,\~6,\~7,\~8,\~9,\~10,), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 03.09.2005 р. по 14.02.2017 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В квітні 2015 р. вони припинили шлюбні відносини, а рішенням від 14.02.2017 р. Володимир-Волинського міського суду Волинської області, шлюб між ними розірвано. 08.07.2017 року відповідач [PERSON] народила доньку [PERSON], в свідоцтві про народження якої, в графі батько записаний [PERSON], а мати [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оскільки відповідачем не оспорюється той факт, що позивач, не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], ця обставина не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Проаналізувавши встановлені судом обставини та приведені норми законодавства в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Але, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Тому, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного, ст. ст. 122, 136 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved