Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], 2008 року народження, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, у зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі по 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснила, що з чоловіком стали проживати окремо. Дитина залишилась на її утриманні. Відповідач не надав кошти. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно не надав матеріальну допомогу, оскільки перебував тривалий час в іншій місцевості. На даний час заробітку немає, не працює, тому сплачувати аліменти не зобов'язаний. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що син сторін проживає разом з матір'ю. За час роздільного проживання відповідач не надав кошти на утримання дитини, що було визнано ним в судовому засіданні, а відтак право позивачки на стягнення аліментів на утримання дитини підлягає захисту судовим рішенням. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 15 серпня 2014 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial