Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

У січні 2020 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява [PERSON] ,\~за участі\~заінтересованих осіб:\~Бориспільський міськрайонний\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~Юстиції (м.\~Київ),\~Відділ у\~Бориспільському районі\~Головного управління\~Держгеокадастру України,\~Любарецька сільська\~рада Бориспільського\~району Київської\~області,\~про встановлення\~факту родинних\~відносин та\~належності правовстановлюючих\~документів на\~нерухоме майно Заявник зазначає, що [INFO] у с. Любарці Бориспільського району Київської області, померла [PERSON] . [PERSON] являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є сином [PERSON] . Не зважаючи на те, що [PERSON] прийняв спадщину, після смерті [PERSON] , він не звертався до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Прийнявши, однак не оформивши право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] помер. В той час, заявник являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Проте, як зазначає заявник, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка була прийнята, однак не оформлена ним після смерті [PERSON] , оскільки заявник не може надати державному нотаріусу Свідоцтво про народження її батька [PERSON] для підтвердження підстав для закликання до спадкоємства. Тому, просить у поданій ним заяві встановити юридичний факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , за яких [PERSON] є сином [PERSON] . Крім того, як зазначає заявник, він позбавлений можливості оформити право на спадщину та отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 4,191 Га, яка знаходиться на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. Це пов`язано із тим, що в договорі купівлі-продажу від 15 серпня 1988 року замість прізвища « [PERSON] помилково зазначено [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України, а в Державному акті на право приватної власності на землю замість прізвища « [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України. Допущені в правовстановлюючих документах на житловий будинок та земельну ділянку помилки перешкоджають заявнику оформити спадщину після смерті [PERSON] .. а тому просив встановити факт належності правовстановлюючих документів [PERSON] . У судовому засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від представника заявника, [PERSON] , надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи у його відсутність та одночасно виловив позицію про підтримання раніше поданої ним в інтересах [PERSON] заяви та просив суд її задовольнити, пославшись на обставини викладені в ній. Представник заінтересованої особи, Бориспільського міськрайонного відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства. В судове засідання представник Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про розгляд у відсутність представника чи про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Пояснення такої заінтересованої особи до суду не подавалися. Представник заінтересованої особи, Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] у с. Любарці Бориспільського району Київської області, померла [PERSON] у віці 74 років, про що 4 лютого 2010 року складений відповідний актовий запис за № 7. Факт смерті [PERSON] підтверджується даними, які містяться в свідоцтві про смерть (Серія [NUMBER] ), виданого 4 лютого 2010 року виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, [PERSON] являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є сином [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В той час, згідно із положенням ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини, встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] як спадкоємець першої черги права спадкування за законом постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується фактичними даними, які містяться у Довідці за № 232, виданої 29 березня 2017 року виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області про їх зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, суд дійшов висновку, що [PERSON] відповідно до положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, згідно із положенням ч.1 ст. 1296 ЦК України, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, яке згідно ч.10 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таке ж положення міститься і в п. 4.9 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При цьому, як передбачено ч.11 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Проте, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, згідно із приписами ч.2 ст. 1296 ЦК України, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відсутність Свідоцтва про право на спадщину за законом не позбавляє [PERSON] права на спадщину, оскільки належить йому з часу відкриття спадщини (перехід прав та обов`язків власника майна в порядку правонаступництва). Прийнявши, однак не оформивши право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] у с. Любарці Бориспільського району Київської області, [PERSON] помер, що підтверджується даними, які містяться в свідоцтві про смерть (Серія [NUMBER] ), виданого 26 вересня 2016 року виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, [PERSON] являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується фактичними даними, які містяться у її дублікаті свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 21 лютого 2000 року Любарецькою сільською радою Бориспільського району Київської області - де батьком значиться [PERSON] . Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] як спадкоємець першої черги права спадкування за законом постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується фактичними даними, які містяться у Довідці за № 232, виданої 29 березня 2017 року виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області про їх зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, суд дійшов висновку, що [PERSON] відповідно до положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такою, що прийняла спадщину. Нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі ст. ст. 4, 69 Закону України «Про нотаріат», перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Однак, як зазначає заявник в поданій ним заяві, що ним було втрачене свідоцтво про народження його батька, [PERSON] , а тому останній позбавлений можливості оформити право на спадщину після його смерті, оскільки не може підтвердити підстави для закликання до спадкоємства в частині, що стосується підтвердження факту перебування [PERSON] у родинних відносинах з [PERSON] , в яких [PERSON] є сином [PERSON] . Відповідно до положення п. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлення судом факту родинних відносин між фізичними особами відноситься до фактів, що мають юридичне значення та розглядається судом згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року за № 5, роз`яснив судам, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року за № 5, роз`яснив судам, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Таким чином, суд вважає доведеною заявником ту обставину, що встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] породжує для нього юридичні наслідки, оскільки від них залежить виникнення у заявника права на спадкування та одержання ним свідоцтва про право на спадщину, яке не може бути видане нотаріусом без підтвердження такого юридичного факту і встановлення якого не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право. Крім того, є обґрунтованими доводи заявника про те, що він позбавлений можливості в установленому законом порядку одержати дублікат свідоцтва про народження [PERSON] , який народився в с. Зайцівка Красносулинського району Ростовської області, оскільки на даний час цей населений пункт знаходиться на території Російської Федерації та підпадає під її юрисдикцію, що підтверджується даними, які містяться у його паспорті як громадянина України. В той час, обставини щодо перебування [PERSON] та [PERSON] у родинних відносинах між собою, в яких [PERSON] є сином [PERSON] підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які при їх дослідженні у сукупності дають підстави дійти суду висновків про юридичний факт перебування вказаних осіб у родинних стосунках. У Свідоцтві про народження [PERSON] Серія [NUMBER] , виданого 14 червня 1950 року органами РАГСу Ростовської області, зазначене місце народження як хутір Зайцівка Звірського району Ростовської області. Таке ж місце народження [PERSON] зазначене і в її Паспорті громадянина України. В той час, в Паспорті громадянина України [PERSON] також зазначено місце народження як хутір Зайцівка Звірського району Ростовської області. Крім того, Довідки Виконавчого комітету Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області під № 232 від 29 березня 2017 року, засвідчено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] . Наведені фактичні дані дають підстави суду для висновку про те, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , за яких [PERSON] є сином [PERSON] , підтверджується належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності є достатні та достовірні для підтвердження такого юридичного факту. Крім того, до складу спадщини після смерті [PERSON] ввійшли всі її права та обов`язки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме: на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 4,191 Га, яка знаходиться на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право [PERSON] на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного 15 серпня 1988 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, посвідченого секретарем виконавчого комітету Любарецької сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області, [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 82. Проте, в договорі купівлі-продажу від 15 серпня 1988 року замість прізвища « [PERSON] помилково [PERSON] , що підтверджується фактичними даними, які містяться у її свідоцтві про народження та паспорті громадянина України. Право [PERSON] на земельну ділянку, площею 4,191 Га, яка знаходиться на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю видано громадянину України Серія Р2 [NUMBER] 427518, виданого 25 лютого 2003 року Бориспільською райдержадміністрацією ради народних депутатів Проте, в Державному акті на право приватної власності на землю замість прізвища « [PERSON] , що підтверджується фактичними даними, які містяться у її свідоцтві про народження та паспорті громадянина України. Відповідно до положення п. 6 ст. 315 ЦПК України, встановлення судом факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті відноситься до фактів, що мають юридичне значення та розглядається судом згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження. Допущені в правовстановлюючих документах на житловий будинок та земельну ділянку помилки перешкоджають заявнику можливість представити державному нотаріусу документальне підтвердження обставин щодо складу спадкового майна після смерті [PERSON] , який за життя прийняв, але не оформив спадщину після смерті [PERSON] , шляхом надання оригіналів договору купівлі-продажу житлового будинку та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, для підтвердження юридичного факту належності спадкодавцю, [PERSON] , на праві власності цього майна на момент смерті, для подальшого оформлення заявником право на спадщину та одержання у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на це майно. В той час, як слушно зазначив заявник, чинним законодавством України передбачено єдиний механізм виправлення описки в договорі купівлі-продажу такий як внесення змін до нього за взаємною згодою сторін або ж за ініціативою однієї із сторін у випадках прямо передбачених актами законодавства України чи договором. Однак, заявник позбавлений можливості виправити помилку в прізвищі [PERSON] , яка міститься в договорі купівлі-продажу, шляхом внесення змін до нього, оскільки такі зміни до договору, відповідно до ст. 651 ЦК України, допускаються виключно за згодою сторін. Враховуючи те, що [PERSON] як покупець за договором купівлі-продажу померла, внесення змін до договору купівлі-продажу в частині виправлення помилки в прізвищі [PERSON] є не можливим. Крім того, Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» від 4 травня 1999 року за № 43, на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 3 липня 2013 року за № 404 втратив чинність. Виключно цим нормативно-правовим актом України, який втратив чинність, було передбачено виправлення допущених в Державних актах на право приватної власності на землю помилок чи описок. В той час, з 2013 року видача державних актів на право приватної власності на землю припинена в результаті внесення змін до системи державної реєстрації права власності на нерухоме майно, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, суд вважає, що будь-який орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, у тому числі відділ у Бориспільському районі управління держгеокадастру у Київській області, позбавлені можливості внесення змін до Державного акту на право приватної власності на землю в частині виправлення чи усунення описок (помилок) з причин відсутності встановленого законодавством порядку вирішення такого характеру питань. Проте, такий правовстановлюючий документ як Договір купівлі-продажу від 15 серпня 1988 року, в якому допущена помилка в прізвищі [PERSON] , належить саме їй виходячи із фактичних даних, які містяться як в самому договорі купівлі-продажу так і в Довідці під № 232, виданої 29 березня 2017 року виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, якою підтверджено факт реєстрації житлового будинку в книзі по господарського обліку за [PERSON] , про що зроблено відповідний запис під № 386. В той час, Державний акт на право приватної власності на землю Серія Р2 № 427518, виданого 25 лютого 2003 року Бориспільською райдержадміністрацією ради народних депутатів, в якому допущена помилка в прізвищі [PERSON] , належить саме їй виходячи із фактичних даних, які містяться я в самому Державному акті так і в Довідці під № 240, виданої 3 квітня 2017 року виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, якою підтверджено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки загальною площею 4,191 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 427518) і при жеребкуванні була отримана нею земельна ділянка під № 245 згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Любарецьке», а також викопіюванням із схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Любарецьке» на території Любарецької сільської ради Встановлення фактів належності правовстановлюючих документів, мають юридичне значення для заявника, оскільки від них залежить виникнення у заявника права на спадкування та одержання ним свідоцтва про право на спадщину, яке не може бути видане нотаріусом без підтвердження таких юридичних фактів і встановлення якого не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право. Згідно ч.1. ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що у справах окремого провадження щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, відсутній спір та позовні вимоги, а заявник встановлює факт, що для нього має юридичне значення, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved