Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

у серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини. Ухвалою від 07.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.02.2021 року (а.с. 29). 24.02.2021 року справа не розглядалась, розгляд відкладено на 24.06.2021 року (а.с. 39). Ухвалою від 24.06.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 30.11.2021 року (а.с. 57). Позивач в судове засідання не з`явилась, від представника останньої надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, з зазначенням того, що позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про повне визнання позовних вимог. Третя особа, котра в установленому порядку повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, явку представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки не повідомила, надала висновок № 105/01-1204/В-140 від 07.07.2021 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню сина - [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та догляду своєї дитини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.2014 року (а.с. 10). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] станом на 30.06.2020 року має заборгованість по аліментах у розмірі 99 391,75 грн. (а.с. 12, 13). Згідно висновків лікарів від 09.10.2019 року, 02.07.2020 року, 28.07.2020 року та [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз: затримка психо-мовного розвитку церебрально-органічного походження з елементами емоційно-вольової незрілості першого ступеню (а.с. 14, 16-17). З матеріалів справи також вбачається, що у зв`язку із станом здоров`я, дитина потребує спеціального догляду, занять та харчування (а.с. 15, 18, 19-23). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/01-1204/В-140 від 07.07.2021 року адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та догляду своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 18 вказаної постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 цієї ж Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому, звернув увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував рішення про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд погоджується з позицією позивача про те, що відповідач є особою, яка без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. За твердженнями позивача, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання сина, який є дитиною з особливими потребами від народження. Відповідач не відвідує дитину, не ходить на прогулянки, до лікаря, на день народження дитини, не спілкується, не цікавиться її життям і негайним потребам. Відповідач вказаного не заперечив та повністю визнав. За таких обставин суд надходить до висновку про те, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням наведеного, суд, з урахуванням висновку органу опіки та піклування № 105/01-1204/В-140 від 07.07.2021 року, дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved