Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У січні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 червня 2014 року між сторонами укладено договір № 016-28685-100614 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів з випуском платіжної карти, а також укладено договір про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA». Відповідно до умов вказаних договорів позивачем 11 квітня 2014 року було розміщено вклад на суму 124 000 грн. строком на 1 рік, та відсотковою ставкою 24,5% річних. Оскільки по закінченні строку дії договору суму вкладу та нараховані проценти позивачу не повернуті, згодом в банк введено тимчасову адміністрацію та виплачено тільки суму вкладу, то позивач звернувся з цим позовом до суду просив стягнути з відповідача на його користь 24 054 грн. 30 коп. відсотків за період з 3 березня 2015 року по 16 грудня 2015 року, 3% річних в розмірі 1 875 грн. 29 коп., інфляційних в розмірі 3 572 грн. 07 коп. за період з 16 червня 2015 року по 16 грудня 2015 року, а всього 29 501 грн. 66 коп. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача до судового засідання не з'явилася, надала письмові заперечення, позовні вимоги не визнала. Зазначила, що з введенням на даний час в банку тимчасової адміністрації, призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку. Крім того, у виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено 18 грудня 2015 року суму вкладу в розмірі 124 130 грн. 68 коп. Оскільки на час введення тимчасової адміністрації в банку договір вкладу не закінчився, то відповідачем було нараховані відсотки на суму вкладу за період з 3 березня 2015 року по 16 червня 2015 року, що становить 6 860 грн. 47 коп. Оскільки позивач у встановлений строк відповідно до ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (з 8 жовтня 2015 року по 9 листопада 2015 року) не скористався своїм правом та не звернувся до відповідача із заявою про включення його до реєстру кредиторів, то позовні вимоги задоволенню не підлягають. Тому, суд розглянув справу у відсутність представника відповідача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що 10 червня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 016-28685-100614 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів з випуском платіжної карти, а також укладено договір про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» (а.с. 6-7). Відповідно до умов вказаних договорів позивачем 11 квітня 2014 року було розміщено вклад на суму 124 000 грн. строком на 1 рік, та відсотковою ставкою 24,5% річних. Крім того, судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання своїх зобов'язань щодо виплату відсотків та суми вкладу позивачу. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. У виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено 18 грудня 2015 року суму вкладу в розмірі 124 130 грн. 68 коп. Оскільки на час введення тимчасової адміністрації в банку договір вкладу не закінчився, то відповідачем було нараховані відсотки на суму вкладу за період з 3 березня 2015 року по 16 червня 2015 року, що становить 6 860 грн. 47 коп. Оскільки позивач у встановлений строк відповідно до ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (з 8 жовтня 2015 року по 9 листопада 2015 року) не скористався своїм правом та не звернувся до відповідача із заявою про включення його до реєстру кредиторів, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed