Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

у серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Позов обгрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка постійно мешкала в с. Забари Саратського району Одеської області, де і померла. Після її смерті відкрилась спадщина на майно покійної, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. При зверненні до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив у його видачі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], який належав покійній матері. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та зазначила, що після смерті матері вона фактично прийняла спадщину, вступила у володіння спадковим майном, користувалась будинком та предметами звичайної домашньої обстановки. Нотаріусом була відкрита спадкова справа, де вона подала заяву про прийняття спадщини, однак оформити спадщину у нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину не є можливим через відсутність документів, тому просила позов задовольнити. У дане судове засідання позивачка не з'явилася. Представник позивачки, який дії в її інтересах на підставі довіреності подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Забарівської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому при розв'язанні спору слід керуватись ЦК України в редакції від 18 липня 1963 року. Статтями 524, 525, 526 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статею 529 ЦК України визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок, виписки з книги погосподарського обліку Забарівської сільської ради Саратського району Одеської області, довідки сільської ради, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 11,25-31,32). Спадкова справа щодо майна [PERSON] відкрита нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті матері (а.с.48-57, 62-63). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 34). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Довідками сільської ради, випискою з книги погосподарського обліку підтверджено, що будинок, розташований по [ADDRESS] належав матері позивачки [PERSON] (а.с. 11,32). Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за законом не відмовлялася від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, фактично прийняла спадщину. Не оформила спадщину у нотаріуса з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON].

Outcome: approved