Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У серпні 2016 року позивач КВП КМР «Тепломережі» звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання», просив суд стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 17615,36 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] має заборгованість за період з листопада 2007 року по грудень 2017 року на суму 17615,36 грн. за послуги з централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яку в позасудовому порядку сплачувати відмовляється. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов такий позов визнав частково, а саме: наявність у нього заборгованості перед позивачем у розмірі 3360,05 грн., пояснив, що 27.05.2017 року придбав квартиру за адресою: [ADDRESS], при цьому заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 14255,31 грн. утворилась у попередніх власників квартири - [PERSON] та [PERSON] Крім того, позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення боргу в розмірі 14255,31 грн. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам'янського міського нотаріального округу Киряк С.А., позивач [PERSON] став власником квартири за адресою: [ADDRESS], придбавши її у [PERSON] та [PERSON] (а. с .27). Після набуття права власності на вищевказану квартиру, позивачем переоформлений на себе особовий рахунок на таку квартиру, що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї, виданою ТОВ «ЄРЦ КП» № 3/36792 від 25.10.2017 року (а. с .30). Згідно відповіді відповідача КП КМР «Тепломережі» від 27.10.2017 року № Д-1216 на заяву [PERSON] про переоформлення особового рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS], на ім'я [PERSON], не обліковувати заборгованість, яка існує по вищезазначеному особовому рахунку в сумі 14255,31 грн., немає жодних законних підстав (а. с. 29). Суд приймає визнання відповідачем заборгованості, яка виникла у нього з моменту придбання квартири, 27.05.2017 року, у розмірі 3360,05 грн. та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову КВП КМР «Тепломережі» в іншій частині. Так, відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачання організації за фактично отриману теплову енергію. Як вбачається з матеріалів справи, позивач прохає стягнути з відповідача, в тому числі і заборгованість, яка утворилась у попередніх власників і наймачів квартири за адресою: [ADDRESS], - [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, у [PERSON] зобов'язань перед позивачем по сплаті боргу попередніх власників такої квартири не має. Що стосується клопотання відповідача про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з нього боргу у сумі 14255,31 грн. через пропуск позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Позивач звернувся до суду із позовом 06.02.2018 року, тож строк позовної давності про стягнення заборгованості за період з 06.02.2015 року у КПВ КМР «Тепломережі» не сплинув, однак, оскільки визнана відповідачем заборгованість знаходиться в межах такого строку, а в іншій частині позов задоволенню не підлягає з інших підстав, суд заяву відповідача про застосування строків позовної давності до уваги не бере. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням № [NUMBER] «Креді Агріколь банак» від 29.01.2018 року (а. с. 1). Таким чином, судовий збір в розмірі 1762 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial