Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

У січні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В належному йому житловому будинку зареєстрований його брат [PERSON] , який не проживає у зазначеному будинку з 2005 р. У зв`язку з реєстрацією відповідача він позбавлений можливості оформити субсидію, тому вимушений був звернутись до суду. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] до суду не з`явився. Через канцелярію надав до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] з`явився в підготовче судове засідання в подальшому участі в розгляді справи не брав. Відзив на позов не надано. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до Договору купівлі-продажу №5931.К . від 07.03.1998 р., [PERSON] на праві приватної власності володіє житловим будинком [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106278377 від 05.12.2017 р. [PERSON] зареєстрував право власності на будинок [ADDRESS] 01.12.2017 р. Відповідно довідки № 1779 від 29.12.18 р. наданої Виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] , 1981 року народження зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до акту про встановлення факту реєстрації та проживання від 19.12.2018 р. складеного комісійно, [PERSON] , [INFO] прописаний та не проживає з 2005 р. р.н. за адресою: [ADDRESS] . Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок (ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім`ї власника. Як було встановлено судом відповідач [PERSON] є братом позивача [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved