Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У серпні 2014 р. позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 14.02.1987 року по 21.09.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час спільного життя у них народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. За час перебування в шлюбі з [PERSON] за спільні кошти ними було придбано земельну ділянку площею 0,21 га, яка розташована по [ADDRESS] та житловий будинок по [ADDRESS], який складається з: кухні розміром 11,2 кв.м. - (літера «а»), кімнати розміром 12,9 кв.м. - (літера «А»), кімнати розміром 8,2 кв.м. Також маються при цьому будинку і господарські споруди, а саме: житловий будинок (літера «А»), службова будівля (літера «а»), літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «б»), гараж (літера «Е»), сарай (літера «В», сарай (літера «Д»), туалет (літера «У»), свердловина (літера «К»), ворота (літера «№1», паркан (літера «№2»). При цьому, власником земельної ділянки зазначений [PERSON] У технічному паспорті на вказаний житловий будинок його власником також зазначено [PERSON] Подружнє життя з [PERSON] не склалося і в 2010 році шлюб між ними було розірвано в судовому порядку. Під час розірвання шлюбу спір щодо поділу майна був відсутній, оскільки колишній чоловік ніколи не заперечував того, що це майно є спільно нажитим майном. Між ними не було домовленості щодо розподілу часток спільного майна та відповідного шлюбного договору. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті виникли непорозуміння щодо житлового будинку та земельної ділянки. Позивач вважає, що оскільки майно було набуто ними у шлюбі за їх спільні кошти, то воно є об'єктом права спільної сумісної власності. Також вважає, що частки в праві спільної сумісної власності є рівними. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 45). В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та визнає позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 46). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та визнає позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 47). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та визнає позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 49). В судове засідання представник Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 41). В судове засідання представник головного управління Держземагенства у Запорізькій області в особі відділу держземагенства у м. Енергодар не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 43-44). В судове засідання третя особа Державна реєстраційна служба України в особі реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. [PERSON] та [PERSON] з лютого 1987 року по 21.09.2010 року перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про їх одруження ( а.с. 7) та рішенням Енергодарського міського суду від 09.09.2010 року ( а.с. 15 ). Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області. Від 26.08.2005 року по справі №2-948 було встановлено, що 20.06.1998 року [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] будинок і земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Тобто, договір купівлі-продажу було вчинено в період існування вищезазначеного шлюбу. Правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку оформлені на ім'я [PERSON], що не виключає права спільної сумісної власності іншого з подружжя на це майно Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; на виконання ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть ( а.с. 16 ). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька - [PERSON].(а.с. 20-21). Наведені обставини ніким з учасників судового розгляду не оспорюються і відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Спільною сумісною власністю також згідно зі ст. 60 СК України є майно, набуте подружжям за час шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, виходячи з того, що в Україні діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте в шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у зв'язку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя. Аналізуючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, тому задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved