Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району м. Києва» (надалі - КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва) про визнання незаконним наказу № 188 від 27.12.2016 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани (т. 1 а.с. 3-7, справа № 757/1704/17-ц). Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2004 року згідно наказу № 46-п позивач працює у відповідача на посаді заступника начальника по виробництву. Згідно з наказом № 50-п від 02.07.2015р. переведений на посаду головного інженера. Відповідно до наказу № 188 КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва від 27.12.2016 р. на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме за порушення порядку та правил ведення, обліку та створення службової документації. Накладене дисциплінарне стягнення позивач вважає безпідставним і незаконним, оскільки його письмове пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яке сталося 17.09.2016 року, секретар підприємства [PERSON] відмовилася зареєструвати у книзі вхідної кореспонденції, мотивуючи закінченням робочого дня. Враховуючи наведене, позивач 15.08.2016 р. в межах наданих повноважень на підставі довіреності на представництво інтересів підприємства від 11.07.2016 р. № 597/20-11 зареєстрував пояснення в книзі реєстрації вхідної кореспонденції підприємства. Тому, позивач вважає наказ № 188 від 27.12.2016 р. незаконним та просить його скасувати. Крім того, у січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва про визнання незаконним наказу про звільнення та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу (т. 1 а.с. 20-28, справа № 757/2389/17-ц). Ці позовні вимоги мотивовані тим, що наказом начальника підприємства [PERSON] № 03-п КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва від 10.01.2017р. позивача звільнено з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зокрема, підставою для звільнення є те, що [PERSON], завдано збитків підприємству внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.09.2016 року за його участю в період самовільного використання службового автомобіля [NUMBER]. Проте, з такими доводами позивач не погоджується, оскільки відповідно до наказу № 128 КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва від 14.09.2016р. «Про роботу у вихідні дні в вересні 2016р.», посадової інструкції головного інженера підприємства на нього було покладено обов'язки контролю виконання підпорядкованої згідно з посадовими обов'язками ремонтно-шляхової служби підприємства робіт з поточного ремонту балансових об'єктів на вулично-дорожній мережі Печерського району м. Києва у вихідний день суботу 17.09.2016 р. Згідно з наказом № 5 підприємства від 19.01.2016 р. позивач призначений відповідальним водієм службового автомобіля [NUMBER], який використовував виключно у службових цілях. Виїзд позивачем у вихідний день 17.09.2016 р. на службовому автомобілі за межі Печерського району 17.09.2016 р. викликаний нагальною виробничою необхідністю, пов'язаною з невідкладною потребою у проведенні спеціалізованих діагностичних, а у разі потреби і ремонтних робіт автомобіля. У зв'язку з цим позивач вважає, що виїзд на службовому автомобілі у вихідний день не порушує трудової дисципліни. Крім того, позивач вказав, що ніяких збитків підприємству пошкодженням автомобіля не було завдано, оскільки постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2016р. у справі № 756/12545/16-п визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді водія тролейбуса, який є працівником КП «Київпастранс», який і повинен відшкодувати відповідачу завдані збитки у розмірі 20 875,45 грн. При винесенні наказу про звільнення відповідачем не взяті до уваги пояснення позивача, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Вказав, що видавши наказ про звільнення позивача, не враховано відсутність систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, порушено місячний строк застосування дисциплінарного стягнення, звільнення позивача проведено без попередньої згоди профспілкового комітету КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва, членом якого він є, не витребувано пояснення позивача. Тому, позивач звернувся з позовом та просив: - визнати незаконним та скасувати наказ № 03-п від 10.01.2017 року, виданий начальником КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва про звільнення його з роботи. - зобов'язати адміністрацію КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва на підставі ст. 367 ЦПК України негайно поновити [PERSON] на посаді головного інженера КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва. - стягнути з КП ШЕУ Печерського району м. Києва середній заробіток за час вимушеного прогулу. - стягнути з КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу незаконного притягнення звільнення з роботи. Ухвалою суду (суддя Гладун Х.А.) від 12 січня 2017 року провадження у справі № 757/1704/17-ц про скасування догани відкрито та призначено до судового розгляду на 13 лютого 2017 року (т. 1 а.с. 12). Ухвалою суду (суддя Гладун Х.А.) від 12 січня 2017 року провадження у справі № 757/2389/17-ц про поновлення на посаді відкрито та призначено до судового розгляду на 13 лютого 2017 року (т. 1 а.с. 57). Вказані справи об'єднані в одне провадження ухвалою суду від 13 лютого 2017 року, занесеною до журналу судового засідання, з присвоєнням спільного номеру № 757/1704/17-ц (т. 1 а.с. 117-120). 13 лютого 2017 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору начальника КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва - [PERSON] (т. 1 а.с. 61). В цей же ждань представником відповідача [PERSON] подане клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Комунальну корпорацію «Київавтодор» (т. 1 а.с. 64-65), Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію (т. 1 а.с. 66-67), начальника КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва - [PERSON] (т. 1 а.с. 96-97), про виклик та допит в якості свідків [PERSON], начальника КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва [PERSON], головного механіка КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва [PERSON], секретаря-друкарки [PERSON], начальника відділу кадрів [PERSON] (т. 1 а.с. 100). Вказані клопотання ухвалою суду від 13 лютого 2017 року, занесеною до журналу судового засідання, задоволені, крім допиту як свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 117-120). 10 квітня 2017 року ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання, залучено в якості третьої особи виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (т. 1 а.с. 141-143). 3 серпня 2017 року представником позивача [PERSON] подане до суду клопотання про притягнення до адміністративної відповідальності начальника КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва - [PERSON] та представника відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності (т. 2 а.с. 5-7), у задоволенні яких ухвалою суду від 3 серпня 2017 року, занесеною до журналу судового засідання, відмовлено (т. 2 а.с. 40-42). У судовому засіданні 3 серпня 2017 року представник відповідача [PERSON] надав клопотання про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 2 а.с. 39), котре ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання, задоволено частково, а саме в частині виклику та допиту свідків [PERSON], [PERSON] (т. 2 а.с. 40-42). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи вказана цивільна справа для розгляду передана судді Москаленко К.О. (т. 2 а.с. 48-53). Під час судового засідання 31 жовтня 2017 року, ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання, залучено в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] (т. 2 а.с. 79-82). 6 березня 2018 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про забезпечення позову (т. 2 а.с. 110-112), у задоволенні якої ухвалою суду від 12 березня 2018 року відмовлено (т. 2 а.с. 121-122). 12 березня 2018 року від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на суму 1 000 грн (т. 2 а.с. 126-127), а 4 квітня 2018 року - розрахунок суми судових витрат (т. 2 а.с. 154-155), розрахунок суми коштів за час вимушеного прогулу (т. 2 а.с. 156-157). 4 квітня 2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про притягнення до відповідальності начальника КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва - [PERSON] та представника відповідача [PERSON] (т. 2 а.с. 149-150), у задоволенні якого ухвалою суду від 18 травня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено (т. 2 а.с. 169-171). 18 травня 2018 року третьої особою [PERSON] подане клопотання про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача головного інженера КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва [PERSON] (т. 1 а.с. 163-164), котре задоволено ухвалою суду від 18 травня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання (т. 2 а.с. 169-171). Також 18 травня 2018 року позивачем подане клопотання про допит [PERSON] як свідка у справі (т. 2 а.с. 168), котре задоволено ухвалою суду від 18 травня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання (т. 2 а.с. 169-171). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи вказана цивільна справа для розгляду передана судді Батрин О.В. (т. 2 а.с. 175-179). Ухвалою суду від 31 травня 2018 року справу прийнято до провадження та з урахуванням положень п. 15 Перехідних положень ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження (т. 2 а.с. 179). 5 червня 2018 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про забезпечення позову (т. 2 а.с. 198-200), у задоволенні якої ухвалою суду від 7 червня 2018 року відмовлено (т. 2 а.с. 233). За клопотанням позивача [PERSON] (т. 2 а.с. 230) ухвалою суду від 8 червня 2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін (т. 2 а.с. 234). Під час судового засідання 31 жовтня 2017 року судом прийнято спільні письмові заперечення відповідача та третьої особи [PERSON] на позов (т. 2 а.с. 75-82), відповідно до яких винесення догани та звільнення позивача відбулось з дотриманням норм трудового законодавства. Підстав для скасування наказу та поновлення позивача на посаді немає 19 червня 2018 року від представника відповідача, який є третьою особою, [PERSON] подано відзив на позов (т. 3 а.с. 1-4), котрий за своїм змістом є аналогічним письмовим поясненням відповідача та третьої особи. 6 березня 2018 року, 25 червня 2018 року, 6 липня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] (т. 3 а.с. 48-73, т. 2 а.с. 91-104), котра є аналогічною за змістом позовним вимогам та раніше поданому відзиву. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Представники відповідач КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва [PERSON], котрий є і представником третіх осіб [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, з підстав, наведених у відзиві. Представник третьої особи 1: Комунальної корпорації «Київавтодор» - [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав, наведених представниками відповідача. Представник третьої особи на стороні відповідача Печерської районної в місті Києві державної адміністрації - [PERSON], надав суду письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 1 а.с. 189-190). Крім того, представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність (т. 2 а.с. 72). 7 вересня 2017 року до суду надійшла заява представника третьої особи на стороні відповідача № 1 Комунальної корпорації «Київавтодор» - [PERSON] про розгляд справи у її відсутність (т. 2 а.с 65). Інші учасники до судового розгляду не з'явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Крім того, ухвалою суду від 2 жовтня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання учасників справи про виклик та допит свідків, крім свідка [PERSON], залишені без розгляду, у зв'язку з їх не підтриманням у судовому засіданні. [PERSON], допитана як свідок, у судовому засіданні вказала, що вона була головою профкому на підприємстві КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва до 28 лютого 2017 року. Згоди на звільнення [PERSON] з посади профком не давав. Вказує, що було подання начальника КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва [PERSON] про надання згоди профкому на звільнення позивача, котре принесла юрисконсульт [PERSON], проте остання його згодом забрала. Отже, профком згоду на звільнення позивача не надавав. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Судом встановлено, що з 2004 року згідно наказу № 46-п позивач [PERSON] працював на посаді заступника начальника по виробництву КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва (т. 1 а.с. 29). Згідно з наказом № 50-п від 02.07.2015р. позивач переведений на посаду головного інженера (т. 1 а.с. 8). Відповідно до наказу № 188 КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва від 27.12.2016 р. на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, несанкціоноване, самочинне та протиправне вскриття службової документації підприємства в приміщенні канцелярії та вчинення самовільних записів в книзі Реєстру вхідної документації (т. 1 а.с. 9). З вказаним наказом позивач ознайомлений 27 грудня 2016 року, про що міститься його підпис на наказі. Щодо вчинення записів у книзі Реєстру вхідної документації позивач не заперечує, мотивуючи це необхідністю виконання доручення начальника підприємства [PERSON], котре він отримав 23.12.2016 р. близько 15 год. 40 хв. щодо надання письмових пояснень з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.09.2016 р. Письмові пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] самостійно зареєстрував, про що також свідчвть дані штампу про проставлення вхідного номеру та дати надходження (т. 3 а.с. 11) Щодо вказаного порушення на підприємстві КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва було створено комісію та проведено службове розслідування, за результатами якого було прийняте рішення про повідомлення цього факту керівництва (т. 1 а.с. 71-72). З акту службового розслідування від 26 грудня 2016 року вбачається, що комісією були взяті до уваги доповідна записка [PERSON], витяг з книги Реєстру вхідної документації, письмових пояснень [PERSON], доповідна записка головного інженера [PERSON], копія посадової інструкції секретаря-друкарки 1 кат. Доводи [PERSON], що він намагався передати до канцелярії підприємства для реєстрації письмові пояснення близько 17 год. 05 хв., проте секретар підприємства [PERSON] відмовилася підніматися в приймальню та реєструвати, у зв'язку із закінченням робочого дня, нічим не підтверджуються та не надають права позивачу самостійно здійснювати не властиві йому як головному інженеру повноваження щодо реєстрації вхідної документації та ще й після робочого дня. При цьому твердження позивача, що на підставі довіреності (т. 1 а.с. 37) він мав право на здійснення такої реєстрації спростовуються самої довіреністю, оскільки нею такі повноваження на [PERSON] не покладались. Враховуючи, що позивач самостійно привласнив функції щодо реєстрації вхідної кореспонденції, що проявилось в реєстрації ним пояснень після закінчення робочого часу, такі функції не входять до його повноважень відповідно до посадової інструкції головного інженера (т. 1 а.с. 45-47), суд дійшов висновку про правомірність накладення на позивача такого дисциплінарного стягнення як догана. При цьому, твердження позивача, що відповідачем при винесенні догани не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника спростовуються самим наказом про застосування дисциплінарного стягнення, оскільки керівником КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва до позивача було застосовано найменше стягнення - догана. Щодо позовних вимог про поновлення позивача на роботі суд дійшов таких висновків. На підставі наказу начальника підприємства [PERSON] № 03-п КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва від 10.01.2017 р. позивача звільнено з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а саме за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на [PERSON] трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (т. 1 а.с. 31). Зокрема, підставою для звільнення є те, що [PERSON], завдано збитків підприємству внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.09.2016 року за його участю в період самовільного використання службового автомобіля [NUMBER], а також наявність нескасованого наказу № 188 КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва від 27.12.2016 р. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, несанкціоноване, самочинне та протиправне розкриття службової документації підприємства в приміщенні канцелярії та вчинення самовільних записів в книзі Реєстру вхідної документації. З наказом про звільнення позивач ознайомлений 10 січня 2017 року, про що свідчить його підпис в наказі та пояснення, викладені ним щодо непогодження з таким наказом. Винесеному наказу № 188 КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва від 27.12.2016 р. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення судом вже надано оцінку. Що стосується порушення [PERSON] трудової дисципліни, що проявилась у самовільному використанні службового автомобіля [NUMBER] та як наслідок завданні збитків підприємству внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.09.2016 року за його участю, то слід вказати на таке. Відповідно до наказу № 128 КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва від 14.09.2016р. «Про роботу у вихідні дні в вересні 2016р.» на позивача, як головного інженера підприємства, покладені обов'язки контролю виконання підпорядкованої згідно з посадовими обов'язками ремонтно-шляхової служби підприємства робіт з поточного ремонту балансових об'єктів на вулично-дорожньої мережі Печерського району м. Києва у вихідний день суботу 17.09.2016 р. (т. 1 а.с. 34). Крім того, відповідно до посадової інструкції головного інженера головний інженер ШЕУ є працівником з ненормованим робочим днем (т. 1 а.с. 45-47). За наказом від № 5 підприємства від 19.01.2016 р. позивач призначений відповідальним водієм службового автомобіля [NUMBER] (т. 1 а.с. 35-36). Отже, користування позивачем закріпленим за ним автомобілем [NUMBER] у вихідні дні, зокрема у суботу - 17.09.2016 р. є правомірним за умови виконання ним своїх службових обов'язків. Разом з тим, судом встановлено, що 17.09.2016 р. сталась дорожньо-транспортна пригода по проспекту Бандери, 8 в м. Києві за участю автомобіля [NUMBER], яким керував позивач, та тролейбуса ЛАЗ В301 ДІ, яким керував [PERSON] (т. 1 а.с. 50). Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась поза межами Печерського району м. Києва. Будь-яких даних щодо необхідності залишення Печерського району м. Києва, що викликано виробничою необхідністю, [PERSON] не надано. Враховуючи наведене, а також наказ № 128 КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва від 14.09.2016р., відповідно до якого на позивача як головного інженера підприємства, покладені обов'язки контролю виконання підпорядкованої згідно з посадовими обов'язками ремонтно-шляхової служби підприємства робіт з поточного ремонту балансових об'єктів на вулично-дорожньої мережі Печерського району м. Києва у вихідний день суботу 17.09.2016 р., суд дійшов висновку, що позивачем самовільно було використано службовий автомобіль у власних цілях, оскільки позивач, користувався ним поза межами Печерського району м. Києва. Тому, суд вбачає у діях позивача склад дисциплінарного правопорушення. Водночас, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2016р. у справі 756/12545/16-п визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді водія тролейбуса [PERSON], який є працівником КП «Київпастранс» (т. 1 а.с. 50) і відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 21 лютого 2017 року у справі № 910/23548/16 стягнуто з КП «Київпастранс» на користь КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва завдані збитки внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди на суму 21 525 грн. 45 коп. (т. 1 а.с. 165-178). Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Тобто, якщо після вчинення працівником дисциплінарного правопорушення минув один місяць (за умови, що роботодавцю або уповноваженому на застосування дисциплінарних стягнень органу було відомо про вчинене дисциплінарне порушення), до працівника не можна застосувати дисциплінарне стягнення. Відповідно до акту службового розслідування на підприємстві КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва від 29 грудня 2016 року, яким рекомендовано керівництву притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності (т. 1 а.с. 73-75) вбачається, що постанова Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2016р. у справі 756/12545/16-п до КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва надійшла 2 грудня 2016 року. Будь-яких даних щодо перебування позивача у відпустці, на лікарняному суду не надано. Отже, з урахуванням наведеного [PERSON] можна було притягнути до дисциплінарної відповідальності до 2 січня 2017 року за самовільне використання службового автомобіля, що завдало шкоди підприємству. Крім того, про наявність вказаного порушення відповідачу було відомо ще у вересня 2016 року, що стверджується обставинами, встановленими рішенням Господарського суду м. Києва від 21 лютого 2017 року у справі № 910/23548/16 (т. 1 а.с. 165-178, зокрема, а.с. 176), відповідно до якого позивач - КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва сплатив кошти за проведення автотоварознавчого дослідження матеріального збитку, завданого пошкодження автомобіля на підставі платіжного доручення від 26 вересня 2016 року. Тому, з урахуванням наведених обставин, за вказане порушення - використання службового автомобіля у власних цілях, КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва міг притягнути до відповідальності [PERSON] до відповідної дати жовтня 2016 року з дати, коли КП ШЕУ Печерського р-ну м. Києва стало відомо (виявлено) про порушення [PERSON] своїх трудових обов'язків. Проте позивача за вказане порушення притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише 10 січня 2017 року у вигляді звільнення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів» за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Враховуючи, що на час винесення наказу про звільнення до позивача (10 січня 2017 року) вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани на підставі наказу № 188 від 27.12.2016 р, а звільнення позивача відбулось 10 січня 2017 року після виявлення факту порушення трудової дисципліни у вересні 2016 року, то суд дійшов висновку про відсутність систематичності невиконання позивачем своїх трудових обов'язків, у зв'язку з чим звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України є неправомірним. Крім того, накладення дисциплінарного стягнення за самовільне використання службового автомобіля відбулось з порушенням строків його застосування (порушення місячного строк з дня його виявлення). При цьому, наявність наказу № 130 від 15 вересня 2016 року про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, при вирішенні питання про поновлення суд не враховує, оскільки це стягнення наказом № 183 від 20 грудня 2016 року знято на підставі ч. 2 ст. 151 КЗпП України, що встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва віл 21 червня 2017 року у справі 757/61904/16-ц. Навпаки, дострокове зняття догани з позивача свідчать про сумлінне виконання [PERSON] покладених на нього обов'язків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді, оскільки його звільнення відбулось з порушенням норм трудового законодавства. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Така згода профспілкового комітету на час винесення наказу про звільнення позивача (10 січня 2017 року) керівником КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва не була отримана, що не заперечується сторонами. Лише після звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України (1 березня 2017 року) надано згоду профспілкового комітету КП ШЕУ Печерського p-ну м. Києва на звільнення [PERSON] із займаної посади (т. 1 а.с. 191-193). Разом з тим, відсутність такої згоди на час звільнення позивача не є підставою для його поновлення, оскільки КЗпП України (ч. 9 ст. 43 КЗпП України) передбачає, навість під час судового розгляду можливість зупинити провадження у справі та запитати згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглянути спір по суті. Оскільки звільнення позивача відбулось з порушенням трудової дисципліни (пропущено строк накладення дисциплінарного стягнення за самовільне використання [PERSON] службового автомобіля, відсутність систематичності невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором), то він підлягає поновленню на посаді. Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому, суд, як і будь-який інший орган з розгляду трудових спорів, не має адміністративних повноважень, тому він не може скасовувати накази, змінювати підстави розірвання трудового договору. Якщо звільнення з роботи проведено з порушенням закону, суд, не скасовуючи наказу і не змінюючи підстав припинення трудового договору, зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі. Тому позовні вимоги про визнання незаконним наказу № 03-П від 10 січня 2017 року та його скасування задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи, що заява про поновлення на роботі судом розглядається більше одного року не з вини працівника (справа перебувала на розгляді у трьох судів, представниками відповідача постійно заявлялись клопотання про залучення третіх осі, виклик свідків, про відкладення розгляду справи), то суд дійшов висновку про виплату позивачу середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідачем не надано довідки про середньоденну/середньомісячну заробітну плату позивача, розраховану відповідно до наведених положень. Позивач для розрахунку середньоденної заробітної плати надав розрахункові листи за жовтень, листопад 2016 року та січень 2017 року (т. 2 а.с. 158-159). Оскільки у січні позивач був звільнений, пропрацювавши неповний місяць, то розрахунковий лист по його заробітній платі за січень 2017 року суд до уваги не бере. Враховуючи, що більше інших даних щодо заробітної плати позивача немає, то суд вважає за необхідне для розрахунку середньоденної заробітної плати взяти дані за жовтень, листопад 2016 року (т. 2 а.с. 158). Заробітна плата за жовтень 2016 року становить 13 860 грн. 23 коп., за листопад 2016 року - 13 795 грн. 88 коп., що разом складає 27 656 грн. 11 коп. Робочі дні за період жовтень-листопад 2016 року - 43 Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 27 656 грн. 11 коп. / 43 = 643 грн. 17 коп. Тому, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 січня 2017 року по 7 грудня 2018 року становить 351 813 грн. 99 коп. (643 грн. 17 коп. х 547 робочих днів). З 7 листопада 2018 року по 7 грудня 2018 року пройшло 23 робочих дні, у зв'язку з чим заробітна плата позивача за один місяць становить 643 грн. 17 коп. х 23 робочі дні = 14 792 грн. 91 коп., що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню, як і поновлення на роботі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, під час судового розгляду встановив незаконність проведеного звільнення, й дійшов до висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді, що свідчить про поновлення трудового права позивача за захистом якого було спрямовано звернення до суду. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода, завдана незаконним звільненням в розмірі 2 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмов у задоволенні позовних вимог про скасування наказу № 188 від 27.12.2016 про застосування до [PERSON] догани, то судовий збір у розмірі 660 грн. (т. 1 а.с. 2-3) йому не відшкодовується. Судовий збір щодо позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди покладається на відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір». Так, підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір за вимоги про поновлення на роботі у розмірі 640 грн., за вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 3 518 грн. 14 коп. (1% від ціни позову 351 813 грн. 99 коп.) та за вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 256 грн. (40% від суми задоволених вимог про стягнення моральної шкоди при ставці судового збору за вимоги немайнового характеру у розмірі 640 грн.), а всього 4 414 грн. 14 коп. Позивач поніс витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 000 грн. (т. 2 а.с. 128-129, т. 3 а.с. 101-102). Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України суд дійшов висновку про стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивача, оскільки вони документально підтверджені та надано їх розрахунок (витрати на підготовку до розгляду справи, збір доказів, участь у судових засіданнях). Крім того, вказані витрати співмірні зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. На підставі викладеного та

Outcome: partial