Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Управління державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області (далі - УДСО при ГУ МВС України у Львівській області, відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в його користь 1 351,60 грн. у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди та 3 000,00 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду. В обгрунтування позовних вимог зазначив про те, що 22 серпня 2012 року він звернувся до відповідача з заявою щодо підключення його квартири під охорону пультом централізованого спостереження УДСО при ГУ МВС України у Львівській області. 02 вересня 2012 року працівник УДСО при ГУ МВС України у Львівській області [PERSON], оглянувши прилади ОС його квартири сказав, що для здійснення пусконалагоджувальних робіт з ПЦС УДСО у Львівській області йому необхідно купити комунікатор КУ-ОІ та блок підключення (фільтр), які використовуються лише для ПЦС УДСО при ГУ МВС України у Львівській області. Та 05 вересня 2012 року він, [PERSON] купив комунікатор КУ-ОІ та блок підключення (фільтр) за 776,00 гривень. 13 вересня 2012 року працівник УДСО при ГУ МВС України у Львівській області [PERSON] привіз йому у квартиру договір №48-08 на пуско-налагоджувальні роботи в сумі 471,60грн., який він, позивач, 14 вересня 2012 року оплатив. 30 жовтня 2012 року він надав працівнику УДСО при ГУ МВС України у Львівській області [PERSON] копії технічного паспорту та свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] та паспорт громадянина України, та він 31 жовтня 2012 року здійснив оплату за кросувальні роботи в сумі 84 ,00 грн. Під час слухання справи №466/1071/13-ц, представник відповідача неодноразово стверджував, що після підписання типового договору на охорону квартири, така буде охоронятись. 11 грудня 2013 року він, [PERSON], втретє подав заяву про надання типового договору на охорону його квартири для підписання. Однак, 17 грудня 2013 року відповідач надав йому письмову відповідь про те, що договір на охорону його квартири укладатись не буде. Враховуючи викладене, він 08 червня 2015 року звернувся з письмовою заявою до відповідача щодо повернення коштів, а саме: 471,60грн. - згідно договору Ц-М-48-08; 84,00грн. - за кросування телефонної лінії; 776,00грн. - за комунікатор КУ-ОІ та блок підключення (фільтр), та копії документів, поданих працівнику УДСО у Львівській області [PERSON] Однак 17 червня 2015 року отримав відповідь №12/1-ОП-97, з якої вбачається, що відповідач коштів йому не поверне. З вищевикладеного вбачається, що починаючи з вересня 2012 року ним було сплачено відповідачу - УДСО при ГУ МВС України у Львівській області кошти в сумі 555,60грн., надано копії документів, які він оцінює в 20,00грн., куплено комунікатор КУ-ОІ та блок підключення за 776,00 грн., натомість жодних послуг відповідач не надав по сьогоднішній день, в результаті чого він поніс матеріальні збитки в сумі 1 351,60грн. Крім цього, своїми діями відповідач змусив його на протязі трьох років звертатись із заявами у різні інстанції, хвилюватись за своє майно, яке вже третій рік не охороняється, хоч всі квитанції, надані відповідачем, він, [PERSON] оплачував та всі вимоги по купівлі приладів виконував. Вказаним діями відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в суму 3 000,00 грн. З огляду на такі обставини він змушений звернутись в суд та просить позов задовольнити. У ході судового розгляду за клопотанням позивача [PERSON] судом до участі в справі в якості другого відповідача було залучено Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, зіславшись на викладені в ній обставини, просить позов задовольнити. Представник Управління державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області та Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України Бондар В.В. в судовому засіданні проти позову заперечив, зіславшись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем УДСО при ГУ МВС України у Львівській області 23 серпня 2012 року укладено Договір Ц-М-4808, предметом якого є налагодження виконавцем договору засобів охоронної сигналізації в приміщенні за адресою: [ADDRESS]. Вартість робіт було визначено на суму 471,60грн. Для здійснення пусконалагоджувальних робіт з ПЦС УДСО при ГУ МВС України у Львівській області він придбав комунікатор КУ-ОІ та блок підключення (фільтр) за 776,00грн. Крім цього, 31 жовтня 2012 року позивач [PERSON] сплатив 84,00грн. за проведення кросувальних робіт. У відповідності до акту №4808 приймання виконаних підрядних робіт згідно Договору Ц-М-48-08 від 23 серпня 2012 року встановлено, що стороною замовника - позивачем [PERSON] прийнято виконані УДСО при ГУ МВС України у Львівській області монтаж, налагодження засобів тривожної сигналізації, згідно умов Договору. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2014 року у справі №466/5120/14-ц за позовом [PERSON] до УДСО при ГУ МВС України у Львівській області про зобов'язання до вчинення дій, яке ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року - залишено без змін, відмовлено у позові [PERSON] про зобов'язання відповідача укласти з ним типовий договір на охорону пультом центрального спостереження УДСО у Львівській області квартири [ADDRESS] та стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 10 000,00грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року у справі №466/1071/13-ц за позовом [PERSON] до УДСО при ГУ МВС України у Львівській області про захист прав споживачів, визнання договору нікчемним, зобов'язання до вчинення дій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яке ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 03 грудня 2013 року - залишено без змін, у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищевказані обставини підтверджуються фактами, які викладені в позовній заяві, та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що він, укладав договір Ц-М-4808 від 23 серпня 2012 року з Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області та витрачав зазначені вище кошти, оскільки в подальшому мав намір укласти типовий договір на охорону пультом центрального спостереження УДСО при ГУ МВС України у Львівській області своєї квартири, який відповідач відмовився з ним укладати. Судом також встановлено, що 08 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до УДСО при ГУ МВС України у Львівській області з заявою про повернення вказаних коштів, сплачених ним під час укладення Договору Ц-М-4808 від 23 серпня 2012 року та отримав письмову відмову. У відповідності до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідачів на те, що відповідач не має зобов'язань перед позивачем стосовно відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивачем понесені витрати, на виконання договору Ц-М-4808, предметом якого є налагодження виконавцем договору засобів охоронної сигналізації в приміщенні за адресою: [ADDRESS], та з подальшим укладенням типового договору на охорону пультом центрального спостереження УДСО при ГУ МВС України у Львівській області вказаної квартири, який укладений так і не був. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Постановою Кабінету Міністрів України №834 від 13 жовтня 2015 року «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (з наступними змінами і доповненнями) установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку. Відтак, суд вважає, в користь позивача, слід стягнути понесені ним витрати по укладенню Договору Ц-М-4808 від 23 серпня 2012 року на загальну суму 1 351,60грн. з відповідача - Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України, як фактичного правонаступника Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області. Крім цього, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3 000грн. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Однак позивачем не доведено тих обставин, що своїми діями відповідач заподіяв йому моральну шкоду. За таких обставин суд вважає, в цій частині позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial