overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 04 липня 1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року, у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], відповідач є його батько. Дитина проживає з нею і дитина потребує коштів на утримання, але відповідач коштів на утримання сина не платить. Зазначеними діями відповідач порушив її права і просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини щомісячно на утримання сина до його повноліття (а.с. 1). Позивачка в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги і просить |||суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав|||. |Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини.|правостосунки| Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року, у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], відповідач є його батько (а.с. 5-7). У відповідності до|із| ст. 180 СК| України батьки зобов'язані утримувати|утримувати| дитину|дитяти| до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України та роз'ясненням п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. По матеріальному стану|становищу| відповідач має надавати матеріальну допомогу своїй дитині|дитяті|. Відповідач не працює, коштів на утримання дитини не надає, інші стягнення на аліменти у відповідача відсутні. Зазначеними діями відповідач порушує права дитини. Таким чином, з урахуванням|з врахуванням| інтересів дитини, матеріального становища відповідача, суд задовольняє позовну заяву. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір суд компенсує за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 07 серпня 1994 року в Побірській сільській раді Теплицького району Вінницької області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №5. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у стосунках взагалі відсутнє порозуміння та повага, шлюб носить формальний характер, особисті відносини з відповідачем уже тривалий час мають негативний характер. Відповідач її постійно принижує, застосовує фізичну силу. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2013 року. Миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення, про причину своєї неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї, сторони миритися не бажають. Позивачка після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі «[PERSON]». Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 18 серпня 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Син мешкає разом з позивачем. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з 24.09.2012 року. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 серпня 2007 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.20). Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Син мешкає разом з позивачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з 24.09.2012 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 20 липня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з квітня 2013 року. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 липня 2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з квітня 2013 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 04 квітня 1994 року, від даного шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Шлюб існує лише формально. Відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має, а тому вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Білогородською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 04 квітня 1994 року за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків подружжя не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 28.01.1977 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Шлюб існує лише формально. Відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має, а тому вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Білівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 28 січня 1977 року за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків подружжя не має. Відповідач заходи щодо збереження шлюбу не вживає, в судові засідання не з'являється. Враховуючи наведені обставини, а також те, що сторонам надавався строк на примирення, примирення не досягнуто, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 15 липня 2005 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через те, що незабаром після одруження від виїхав до Ізраїлю і більше вони не бачились. Спілкування між [PERSON] та [PERSON] припинилося у 2006 році. Спільне господарство не ведуть. Примирення з відповідачем та подальше спільне життя позивачка вважає неможливим. Вказує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2005 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1110 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 2005 року). Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 06 березня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 43. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені з квітня 2009 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Також пояснила, що спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дітей визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 06 березня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 43. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу, вважала, що примирення є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 07.06.2008 року виконкомом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини немає. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 07.06.2008 року виконкомом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 2 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач .Дитина проживає разом з позивачем. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 13.03.2013 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 10. Від шлюбу сторони дітей не мають. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 13.03.2013 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 10 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved