Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Трикратівської сільської ради Вознесенського району про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування в якому вказував, що 02 липня 2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна житлового будинку №32 по вул. Садовій в с. Трикрати Вознесенського району, а також земельної ділянки площею 0,1097 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки загальною площею 5,63 га. (що складається з двох окремих ділянок площами 5,40 га. та 0,23 га.), розташованої в межах території Трикратівської сільської ради Вознесенського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON], як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняв спадщину, проте не може її оформити в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, які є втраченими. Враховуючи вказані обставини [PERSON] просив визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 22 серпня 2017 року первісного відповідача по справі Трикратівську сільську раду замінено на належного [PERSON] В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивача, його представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 02 липня 2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна житлового будинку №32 по вул. Садовій в с. Трикрати Вознесенського району, а також земельної ділянки площею 0,1097 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки загальною площею 5,63 га. (що складається з двох окремих ділянок площами 5,40 га. та 0,23 га.), розташованої в межах території Трикратівської сільської ради Вознесенського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON], як спадкоємець за заповітом (на все спадкове майно), належним чином прийняв спадщину, проте не може її оформити в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, які є втраченими. Проте факт належності спадкодавцю спірного майна повністю підтверджується: в частині ділянок - копіями Державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 4-5); довідкою відділу у Вознесенському районі ГУ Держгеокадастру від 13 квітня 2017 року (а.с. 6); в частині будинку копією довідки КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19 квітня 2017 року (а.с. 7); довідкою виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району від 08 червня 2017 року (а.с. 8); в цілому - копією рішення Вознесенського міськрайонного суду від 16 грудня 2013 року по справі №473/5287/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню (а.с. 44-45); іншими доказами в сукупності. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Позивач належним чином прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Інших спадкоємців за заповітом або тих, що мають право на обовязкову частку спадщини, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з неможливості поновлення (отримання дублікатів) правовстановлюючих документів в адміністративному порядку та як наслідок того, що позивач не має іншої можливості захистити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved