Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому, уточнивши 13.06.2017 року свої позовні вимоги, просила визнати за нею право на приватизацію в квартирі [ADDRESS] (далі Квартира) в порядку визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон). В обґрунтування позову зазначила, що Квартира, яка відноситься до державного житлового фонду, була спочатку надана у 1970 році її бабусі - [PERSON], яка надалі у 1990 році була передана її батьку [PERSON], а в 2009 році особовий рахунок Квартири переоформлено на імя її матері [PERSON], у звязку зі смертю батька. Сама ж позивачка зареєстрована та проживає у Квартирі з самого народження, починаючи з 1994 року. Рішенням Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради (далі УЖКГ) від 2016 року їй було відмовлено у приватизації займаної Квартири, у звязку з ненаданням повного переліку документів, а саме ордеру. Вважає зазначене рішення таким, що порушує її право на безоплатне одержання у приватну власність займаного житла. Ухвалою суду від 03.11.2017 року, за заявою представника позивача, вимогу до Новоград-Волинської міської ради Жтомирської області про визнання права на приватизацію квартири залишено без розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позов до Управління ЖКГ підтримали та просили задовольнити. В письмовій заяві до суду представник Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області просив справу розглянути без його участі, не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Згідно зі ст. 1 Закону приватизації підлягає Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. В розумінні ч. 2 ст. 8 Закону право на одержання у приватну власність житла повинні набувати громадяни, які на законних підставах мешкали у цих квартирах. До обєктів приватизації, крім іншого, належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (ст. 2 Закону). Судом встановлено, що Квартира, в якій з 1994 року зареєстрована та безперервно проживає позивачка, а з 2016 року також проживає та зареєстрований її малолітній син [PERSON], [INFO], відноситься до державного житлового фонду і перебуває на балансі ОСББ «Новий дім». (а.с.11,18,25). В січні 1994 року рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області «Про квартирно-житлові питання» було переоформлено особовий рахунок з бабусі позивачки [PERSON] на її батька [PERSON], у звязку з отриманням бабусею квартири по вул. Кисельова, 14. (а.с.12, 19). [PERSON] проводив приватизацію квартири, на що ним були внесені кошти 23.11.1993 року в сумі 24\~192 карбованці та 04.01.1994 року в сумі 4\~000 карбованців. (а.с. 13). Проте у 2008 році батько позивачки помер, після чого рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 11.02.2009 року, особовий рахунок на Квартиру був переоформлений на імя його дружини матері позивачки [PERSON]М.(а.с. 17) Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. При зверненні у вересні 2016 року позивачки до УЖКГ з заявою про безоплатну передачу її сімї Квартири, їй було відмовлено з формальних підстав у звязку з відсутністю в переліку документів, необхідних для розгляду питання про приватизацію квартири, копії ордера.(а.с. 9) Пунктом 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом № 396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року (далі Порядок), передбачено надання громадянами до органу приватизації, крім іншого, копії ордера про надання жилої площі, який є єдиним документом, що дає право на вселення в жиле приміщення і видається за формою, встановленою Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою № 470 [PERSON] Міністрів Української РСР і Української [PERSON] професійних спілок від 11 грудня 1984 року. Відомості щодо видачі ордера на Квартиру чи вселення колишнього працівника Новоград-Волинського РЕМ, [PERSON] бабусі позивачки, у ПАТ «Енергопостачальна компанія Житомиробленерго» та КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс», відсутні. (а.с. 8, 18). Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя баби позивача [PERSON] та батька - [PERSON], законодавство не передбачало оформлення та видачу ордерів наймачам житлового приміщення. Разом з тим, померлий [PERSON] був поселений в Квартирі та проживав в ній разом зі своєю сімєю, починаючи з 1994 року, переоформивши на своє імя особовий рахунок та здійснивши відповідні платежі, використавши житлові чеки, а позивач проживає в Квартирі від свого народження та була зареєстрована в ній, як член сімї покійного батька, а з утворенням у 2015 році власної сім`ї потребує поліпшення житлових умов, тому вирішила скористатись наданим їй, відповідно до чинного законодавства, правом на безоплатну приватизацію займаного житлового приміщення Квартири. Оскільки позивач постійно на законних підставах проживала та була зареєстрована в Квартирі протягом останніх 23 років, то набула право на отримання житла у приватну власність. (а.с.11,25). Факт правомірності її проживання в Квартирі відповідачами не заперечувався. Тому враховуючи усе вищевикладене слід зазначити наступне, що наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права на приватизацію Квартири без ордеру. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved