Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 456230,81 грн., посилаючись на невиконання останнім зобов'язань за договором позики грошових коштів. Позивач в судове засідання не з'явився, через свого представника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання повідомлявся належним чином, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що правовідносини виникають з договорів позики, укладених у формі боргових розписок [PERSON] Так, 27.03.2015 позивач надав відповідачу у борг 6000 грн., на строк до 31.12.2015. 31.03.2015 позивач надав відповідачу у борг 17500 доларів США, на строк до 31.12.2015. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем було власноруч написано розписки про отримання у борг грошових коштів в сумі 6000 грн. та 17500 доларів США, проте взяті на себе вищезазначені договірні зобов'язання останній не виконав, а саме не повернув грошові кошти у строк, внаслідок чого у позивача породжується право вимоги на сплату належної йому грошової суми. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме на користь позивача з відповідача слід стягнути суму боргу за договором позики від 27.03.2015 у розмірі 6000 грн. та за договором позики від 31.03.2015 у розмірі 17500 доларів США, що станом на 28.03.2016 за офіційним курсом НБУ становить 456230,81 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved