Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з даним позовом, в обґрунтування якоговказує, що 27 лютого 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» яке в подальшому було перейменовано в ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11306481000, згідно умов якого [PERSON] отримувала кредитні кошти у сумі 193 000,00 доларів США, що на день укладання договору складало974659,00 грн., та зобовязалася повернути кошти в строк до 26 лютого 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 27 лютого 2008 року між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки №11306481000/3-1, відповідно до умов якого Іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47, загальною площею 95,2 кв.м., реєстраційний номер обєкту 12805221, що належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності, [PERSON] - 11/25 частини, а [PERSON] - 14/25 частини, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 809223, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 16.11.2005р. За домовленістю сторін ринкова вартість на момент укладення договору визначена сторонами в сумі 912 842,00 грн. Зазначений договір іпотеки посвідчено 27.02.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу за №582, та накладено заборону на відчуження нерухомого майна за №12. Крім зазначеного договору іпотеки, 27 лютого 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки №11306481000/3-2, майновим поручителем по якому також є [PERSON], відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення № 3, загальною площею 38,7 кв.м. реєстраційний номер обєкту 20262223, що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 570209, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 13.09.2007р. За домовленістю сторін ринкова вартість на момент укладення договору визначена сторонами в сумі 387 841,00 грн. Зазначений договір іпотеки посвідчено 27.02.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу за №584, та накладено заборону на відчуження нерухомого майна за №13. На теперішній час ні позичальником, ні майновим поручителем взяті на себе зобовязання по кредитному договорущодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконано, в наслідок чого Банком вживаються заходи щодо погашення суми боргу по кредитному договору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Під час здійснення відповідних заходів, визначених Законом України «Про іпотеку» та Цивільним кодексом України, стало відомо про існування арештів накладених на предмети іпотеки, які перешкоджають Банку реалізувати своє право на задоволення своїх вимог щодо погашення заборгованості по кредитному договору №11306481000 від 27 лютого 2008 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 травня 2015 року № 37446358 вбачається наявність арештів на все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], в тому числі і на: 11/25 частини нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47, реєстраційний номер обєкту 12805221; нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення № З, загальною площею 38,7 кв.м. реєстраційний номер обєкту 20262223. Підставою виникнення арешту є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер41464955, видана 13.01.2014року, відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер42445079, видана 04.03.2015року [PERSON] відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Наклавши арешт на все нерухоме майно, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не пересвідчились в тому, що нерухоме майно, а саме: 11/25 частини нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47, реєстраційний номер обєкту 12805221;нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №3, загальною площею 38,7 кв.м. реєстраційний номер обєкту 20262223,перебуває в іпотеці ПАТ «УкрСиббанк», і порушили вимоги ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», не повідомивши заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Також державними виконавцями проігноровано вимоги ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у двох випадках: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Договори іпотеки між Банком та [PERSON] укладено 27 лютого 2008 року,постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 13 січня 2014 року, а постанова про арешт майна боржника [PERSON] відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесена ще пізніше 04 березня 2015 року, тобто набагато пізнішепісля укладення договорів іпотеки, тому право звернення стягнення на предмет іпотеки у банку виникло раніше, ніж державними виконавцями винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Підстави, передбачені ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, відсутні. Загальна заставна вартість предметів іпотеки погоджена сторонами в сумі 283 940,80 грн. за 11/25 частки нерухомого майна в м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47 та 387841,0 грн. за нерухоме майно в м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11 приміщення 3, і на сьогоднішній день вартість нерухомого майна не може перевищувати існуючу заборгованість за Кредитним договором як становить 140008,54 доларів США (2206588,07 грн.) заборгованість по тілу кредиту та відсоткам та 1803769,03 грн. заборгованість по пені. Посилаючись на положення ст. 572 ЦК України, ст.3 Закону України «Про іпотеку», ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просить звільнити заставлене майно, а саме: 11/25 частини нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47, реєстраційний номер обєкту 12805221 та нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №3, загальною площею 38,7 кв.м. реєстраційний номер обєкту 20262223, що належить [PERSON] з-під арешту. Судові витрати покласти на відповідача [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив задовольнити його у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання позову і про розгляд справи за його відсутності. Представник Державної виконавчої служби України проти задоволення позову заперечує, вказуючи державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України правомірно накладено арешт на все майно боржника [PERSON], а оскільки на даний час державний виконавець не звертає стягнення на майно боржника, тому державний виконавець не повинен був повідомляти заставодержателя про накладення арешту на заставлене майно. Крім того, державному виконавцю не відома вартість майна [PERSON] Крім того, вважає, що згідно з положенням ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» ПАТ «УкрСиббанк» не має права звертатися з таким позовом до суду, а Державна виконавча служба України не може бути відповідачем у даній справі, оскільки вона була лише посередником між особою, в інтересах якої накладається арешт, та особою, на майно якої накладається арешт. Представник [PERSON] відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції надав пояснення по справі, пояснивши що після надходження за належністю постанови про стягнення з [PERSON] виконавчого збору було відкрито виконавче провадження та одночасно накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і на спірне, на яке може бути звернуто стягнення з метою виконання виконавчого документу. Оскільки боржник самостійно зобовязання не виконав, тому буде звернуто стягнення на майно боржника. Третя особа [PERSON] заперечень проти позову не надала, у судове засідання не зявилася. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між [PERSON]. та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке в подальшому було перейменовано в публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 11306481000, згідно умов якого [PERSON] отримала кредитні кошти у сумі 193000,00 доларів США, що на день укладання договору складало 974659,00 грн., та зобовязалася повернути кошти в строк до 26 лютого 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору27 лютого 2008 року між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки №11306481000/3-1, відповідно до умов якого Іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47, загальною площею 95,2 кв.м., реєстраційний номер обєкту 12805221, що належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності, [PERSON] - 11/25 частин, а [PERSON] - 14/25 частин, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №809223, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 16.11.2005р. За домовленістю сторін ринкова вартість на момент укладення договору визначена сторонами в сумі 912842,00 грн. Зазначений договір іпотеки посвідчено 27.02.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу за №582, та накладено заборону на відчуження нерухомого майна за №12. Крім цього, 27 лютого 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки №11306481000/3-2, майновим поручителем по якому також є [PERSON], відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення № 3, загальною площею 38,7 кв.м. реєстраційний номер обєкту 20262223, що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №570209, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 13.09.2007р. За домовленістю сторін ринкова вартість на момент укладення договору визначена сторонами в сумі 387841,00 грн. Зазначений договір іпотеки посвідчено 27.02.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу за №584, та накладено заборону на відчуження нерухомого майна за №13. На час звернення до суду з даним позов зобовязання по кредитному договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються належним чином, у звязку з чим банком вживаються заходи щодо погашення суми боргу по кредитному договору, яка становить 140008,54 доларів США (2206588,07 грн.) заборгованість по тілу кредиту та відсоткам, 1803769,03 грн. заборгованість по пені за порушення зобовязань по кредитному договору, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому стало відомо, що на вказані вище предмети іпотеки накладено арешти, які перешкоджають Банку реалізувати своє право на задоволення своїх вимог щодо погашення заборгованості по кредитному договору №11306481000 від 27 лютого 2008 року за рахунок іпотечного майна. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 травня 2015 року № 37446358 вбачається наявність арештів на все нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], в тому числі на 11/25 частин нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47, реєстраційний номер обєкту 12805221; на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №3, загальною площею 38,7 кв.м. реєстраційний номер обєкту 20262223. Щодо підстав накладення арешту встановлено, що 09.04.2013р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України [PERSON] відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-170/11 від 12.03.2013р., виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] і розташований за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна, 228, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» і [PERSON] у сумі 25780724,03 грн. (а.с.37). У звязку з повним виконанням боржником основного зобовязання АКБСР «Укрсоцбанк» звернулося до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про повернення виконавчого листа (а.с.40). Разом з тим, у звязку з невиконанням боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного його виконання, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України [PERSON] винесла постанову від 13.05.2013р. про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору у сумі 2578072,40 грн. (а.с.58-59). Згідно матеріалів виконавчого провадження №222/15, за вказаною постановою про стягнення виконавчого збору державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України [PERSON] відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову від 13.01.2014р. (а.с.60). Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець постановою від 13.01.2014р. наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та заборонив його відчуження (а.с.62-63). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про реєстрацію обтяження: підстава виникнення обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 41464955, видана 13.01.2014 року, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексовий номер: 9890593 від 14.01.2014 року, відомості про предмет обтяження: все нерухоме майно. Особа, майно/права якої обтяжується (власник) [PERSON]. Номер запису про обтяження 4237500 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: 14.01.2014р. о 10:22:53. (а.с.95). Згідно постанови державного виконавця від 15.01.2014р. виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору закінчене, а постанова про стягнення виконавчого збору з [PERSON] направлена за належністю за місцем знаходження боржника (а.с.71-72). [PERSON] відділом державної виконавчої служби ЗМУЮ 13.03.2014р. відкрито виконавче провадження 42445079 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору у сумі 2578072,40 грн. Під час примусового виконання цього виконавчого провадження постановою від 04.03.2015р. повторно накладено арешт на все майно [PERSON] Згідно пояснень представника [PERSON] відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ, боржник самостійно зобовязання не виконав, тому буде звернуто стягнення на майно боржника. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про реєстрацію обтяження: підстава виникнення обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42445079, видана 04.03.2015року, видавник: [PERSON] відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, підстава внесення запису рішенняпро державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексовий номер: 19789939 від 04.03.2015 року о 15:51:08, відомості про предмет обтяження: все нерухоме майно. Особа, майно/права якої обтяжується (власник) [PERSON]. Номер запису про обтяження 8942759 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: 04.03.2015р. о 15:48:08. (а.с.96). Як встановлено судом, [PERSON] на праві власності належить, зокрема, 11/25 частин нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47, реєстраційний номер обєкту 12805221, та нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення № 3, загальною площею 38,7 кв.м. реєстраційний номер обєкту 20262223, яке перебуває в іпотеці ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору іпотеки від 27 лютого 2008 року №11306481000/3-1 та договору іпотеки від 27 лютого 2008 року №11306481000/3-2 відповідно. Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст. 572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Судом встановлено, що відомості про обтяження внесені 27.02.2008р. до Державного реєстру іпотек, відомості про реєстрацію заборони на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер: 6676050 від 27.02.2008р. Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить актуальну інформацію про державну реєстрацію зазначених обтяжень, вилучення записів про обтяження не було (а.с.52, 95). Відповідно до чч. 1 та 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предметазастави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 13 січня 2014 року, [PERSON] відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції постанова про арешт майна боржника винесена 04 березня 2015 року, тобто після укладення договорів іпотеки. Згідно договорів іпотеки заставна вартість предметів іпотеки погоджена сторонами в сумі 283940,80 грн. за 11/25 частки нерухомого майна в м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11, приміщення №47 та 387841,0 грн. за нерухоме майно в м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 11 приміщення 3. При цьому, згідно розрахунку заборгованості, непогашена заборгованість за Кредитним договором становить 4010357,10 грн. Таким чином, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки у нього є переважне право перед наступними стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, накладення арешту на спірне нерухоме майно унеможливлює виконання умов кредитного договору та договору іпотеки шляхом звернення стягнення на заставлене майно і позбавляє права іпотекодержателя на продаж іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що позивач має переважне право на задоволення своїх вимог, забезпечених іпотекою, суд дійшов висновку про недотримання державнимивиконавцями зазначених вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження» та обґрунтованість позовних вимог, предявлених до боржника [PERSON] і Державної виконавчої служби України, в особі якої виступає держава за виконавчим документом постановою про стягнення з [PERSON] виконавчого збору. При цьому суд виходить з роз'яснень, викладених у п.п.. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів (статті 28 і 29 ЦПК України). Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. З урахуванням викладеного, вимоги позову до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції задоволенню не підлягають, оскільки за виконавчим документом відділ не представляє особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved