Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19 квітня 2013 року за № 850 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда Іриною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № 354/фк-07 від 28 грудня 2007 року в сумі 285629, 34 грн. Позов мотивувала тим, що 28 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (заміна кредитора на ПАТ «Дельта банк» 01.07.2010 р.) та [PERSON] укладено кредитний договір № 354/фк-07, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 190000 гривень з кінцевим терміном повернення до 23 грудня 2022 року включно. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 354/фк-07, 28 грудня 2007 року укладений договір іпотеки №354/Zфкін-07, за умовами якого позивач передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру № [ADDRESS] загальною площею - 86,4 кв.м., житловою - 49,1 кв.м. 01 липня 2010 року було здійснено заміну кредитора у зобов'язаннях, що діють на підставі Кредитного договору № 354/фк-07 від 28.12.2007 р. Позивач зазначає, що 19 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 850, про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № 354/фк-07 від 28 грудня 2007 року в сумі 285629, 34 грн. 18 вересня 2017 року, на підставі виконавчого напису нотаріуса, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, постановлено описати та накласти арешт на майно: чотирикімнатну квартиру № 13 загальною площею - 86,4 кв.м., житловою - 49,1 кв.м., за адресою [ADDRESS]. Позивач вказувала, що вона не була повідомлена про вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань у 2013 році, не отримувала від відповідача жодних повідомлень про усунення порушень та існуючу суму заборгованості. Просила суд постановити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19 квітня 20123 року за № 850, вчинений приватним нотаріусом Київського міського тнотаріального округу Паракуда І. В. про стягнення з позивача боргу за кредитним договором. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином судовою повісткою. За нормою ч. 4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду направила письмові заперечення та одночасно клопотання про розгляд справи у її відсутності. В запереченнях вказала, що нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність вимог, а тому виконавчий напис за № 850 відповідає чинному законодавству. Представник третьої особи ДП «СЕТАМ» в судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення у яких вказав, що ДП «СЕТАМ» є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів. Зі свого боку ДП «СЕТАМ» здійснило необхідні дії для реалізації предмета іпотеки, передбачені відповідним законодавством, однак у зв'язку з винесенням постанови про зупинення вчинення виконавчих дій торги було зупинено. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши позиції учасників справи, дійшов наступних висновків. 28 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (заміна кредитора на ПАТ «Дельта банк» 01.07.2010 р.) та [PERSON] укладено кредитний договір № 354/фк-07, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 190 000 гривень з кінцевим терміном повернення до 23 грудня 2022 року включно. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 354/фк-07, 28 грудня 2007 року укладений договір іпотеки №354/Zфкін-07, за умовами якого позивач передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру №13 по вул. Польовій в будинку № 60-в загальною площею - 86,4 кв.м., житловою - 49,1 кв.м. 01 липня 2010 року було здійснено заміну кредитора у зобов'язаннях, що діють на підставі Кредитного договору № 354/фк-07 від 28.12.2007 р. Досудової вимоги ПАТ «Дельта банк» позивач не отримувала. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом встановлено, що 19 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 850, про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № 354/фк-07 від 28 грудня 2007 року в сумі 285 629, 34 грн. Вказаний виконавчий напис було вчинено з метою задоволення вимог відповідача в сумі 285 629, 34 грн., з яких - сума заборгованості за кредитом - 177 340, 00 грн., - сума заборгованості за відсотками - 108 289, 00 грн. за період стягнення з 01дипня 2010 року по 15 березня 2013 року. Оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі наданого Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» копії договору від 28 грудня 2007 року, розрахунку заборгованості за договором станом на 15 березня 2013 року, письмової вимоги банку від 28 грудня 2012 року про усунення порушень за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Нотаріусом не здійснено перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту такої реєстрації. Стягувачем норми спеціального Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, не дотримано. Згідно п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису нотаріусу надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як вбачається із досудової вимоги, Позивачу повідомлено Відповідачем досудову вимогу про наявність загальної заборгованості по кредиту в розмірі 279 945,75 грн., тоді як у виконавчому написі зазначений інший період та загальна сума заборгованості становить 285 629, 34 грн., що перевищує суму, яка зазначена Відповідачем у досудовій вимозі. Отже, безспірність вимог Відповідача є безпідставною, оскільки виходячи із положень діючого законодавства, Відповідач мав би проінформувати позивача про збільшення розміру заборгованості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник Відповідача в ході розгляду справи не довів та не надав доказів на підтвердження того, що сума заборгованості, яка зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі була безспірною, також не надав доказів письмового повідомлення боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, та реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Крім того, статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено види позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». При цьому ч.1, 3 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується із ч.1 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов'язує можливість звернення стягнення на предмет застави не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й встановлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов'язує початок спливу вказаного строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (наказ Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р.) вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту такої реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його не скасовано виданим пізніше загальним актом. (Постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №320/8269/15-ц (провадження №14-83цс18) від 16.05.2018р.). За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим, та підлягає задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв'язку із тим, що суд задовольняє позов, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви в сумі 2856 грн. 30 коп. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 352 грн. 40 коп., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3208 грн. 70 коп.

Outcome: approved