Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 06 квітня 2011 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням «Прибуткової картки з кредитом», довідки про умови кредитування з використанням картки, заяви на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк». За договором був отриманий кредит у розмірі 34 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів, строком на два роки. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим [PERSON] станом на 09 грудня 2015 року має загальну заборгованість за кредитом 51\~344,49 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 13\~019,46 грн., про строчка по тілу 29\~980,89 грн., заборгованість по відсотках 4,24 грн.. Через неналежне виконання умов кредитного договору відповідачу також нарахована пеня в розмірі 8\~339,90 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 51\~344,49 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та просив суд зменшити нараховану пеню. Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задовоенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що 06 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» і [PERSON] був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Даний договір складається з анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачою та обслуговуванням картки, заяви на відкриття поточних рахунків в ПАТ\~«Альфа-Банк». За умовами вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на два роки з моменту її випуску та 28% на торгові операції та 36% на операції зняття коштів, 0,01% річних від суми операцій з розрахунків за товари (роботи, послуги, в торгово-сервісних підприємствах) у пільговий період. Відповідно до п. п. 2.1 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 19 900 грн.. Згідно умов п. 2.2. додатку до договору процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36 % річних на торгові операції та 36% на операції зняття коштів. Відповідно до п. 2.3. додатку до договору розмір обовязкового мінімального платежу складає 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати обовязкового мінімального платежу за кредитом до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 20 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Відповідно до умов договору позичальник [PERSON] зобовязувався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Згідно наявної в матеріалах справи анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговування кредитної картки вбачається, що позичальник [PERSON], підписанням цієї заяви підтвердив, що він погоджується з публічною пропозиціє. ПАТ «Альфа-банк». Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит. У порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09 грудня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом: заборгованості по тілу кредиту 13\~019,46 грн., про строчка по тілу 29\~980,89 грн., заборгованість по відсотках 4,24 грн.. Позивач ПАТ «Альфа-Банк» у грудні 2015 року звертався до відповідача [PERSON] з досудовою вимогою за вих. № 105726-102 б/б від 16 грудня 2015 року про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 344,49 грн., однак відповідач свої зобовязання про повернення коштів належним чином не виконала. Позивач виконав свої зобовязання по договору, надавши кредит, проте відповідач у відповідності до умов кредитного договору не повертає та не сплачує відсотки за користування кредитом. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе за договором зобовязань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 43\~004,59 грн.. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. За ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи встановлено, що загальна сума пені в розмірі 8339,90 грн. нарахована позивачем за період з жовтня 2014 року по грудень 2015 року. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. У судовому засіданні відповідач просив суд зменшити розмір стягуваної неустойки. Посилаючись на скрутне матеріальне становище, поступове часткове погашення заборгованості, незначний проміжок часу виниклої заборгованості, сплачені ним кошти в цілому. Відповідно до розяснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобовязань). За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи пояснення [PERSON], дослідивши подані суду докази, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 2\~000 грн.. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved