Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] через свого представника адвоката Севостьянову І.Г., звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , та на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.04,2012 року з позивача на користь відповідача [PERSON] (на час винесення рішення прізвище було [PERSON] ) стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, починаючи з 20.03.2012 року і до повноліття дитини. 03.06.2013 року старшим державним виконавцем Стариковською О.М. Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 38252176). Також позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . 04 жовтня 2018 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 18.09.2018 року і до його повноліття. 05.12.2018 року Тернівським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання вищевказаного судового наказу було відкрито виконавче провадження ВП № 57847396. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано. Таким чином, після стягнення з позивача аліментів судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходів платника аліментів, у позивача змінився матеріальний стан, оскільки за рішенням суду з нього вже стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. На даний час позивач офіційно не працює, постійного заробітку не має, а тому змушений перебиватися випадковими, періодичними заробітками. При цьому, розмір аліментів стягнутих на утримання двох дітей, в даному випадку, обчислюється державним виконавцем виходячи з розміру середньої заробітної плати по місту Кривому Розі і дорівнює 1/2 частині її розміру (в гривнях). У зв`язку з цим, після сплати аліментів, у позивача не вистачає\~коштів на харчування та основні соціальні і культурні потреби хоча б на мінімальному рівні. У зв`язку з вищезазначеним позивач вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів має бути зменшений до 1/6 частини на кожну дитину, що забезпечить пріоритетність прав обох дітей та буде відповідати матеріальному становищу платника аліментів. Ухвалою судді від 09.09.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.10.2020 року. 05.10.2020 року в підготовче засідання сторони не з`явилися. Підготовче засідання було відкладено на 26.10.2020 року. 26.10.2020 року в підготовче засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Відповідачі жодних заяв та клопотань до суду не надали, судові повістки [PERSON] отримала, а [PERSON] судові повістки не отримала, та вони повернулися до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній». Ухвалою суду від 26.10.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 26.11.2020 року. В судове засідання відповідачі не з`явилися, повідомлялися судом належним чином, судові повістки повернулися до суду без вручення із відміткою «адресат відсутній». У зв`язку з першою неявкою відповідачів розгляд справи було відкладено на 21.12.2020 року для повторного виклику відповідачів. В судове засідання, призначене на 21.12.2020 року, відповідачі повторно не з`явилися, повідомлялися судом належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення до суду. Будь-яких заяв та клопотань від них до суду не надходило, відзиви на позов не подано. Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. Просила задовольнити позов з наведених у ньому підстав. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (копії на а.с. 9, 13). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.04.2012 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] (яка змінила прізвище на [PERSON] ) у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дочки [PERSON] , щомісячно, починаючи з 20.03.2012 р. до її повноліття. На виконання вказаного рішення 03.06.2013 року старшим державним виконавцем Стариковською О.М. Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 38252176 (а.с. 10, 11, 12). 04 жовтня 2018 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 18.09.2018 року і до його повноліття (а.с. 14). 05.12.2018 року Тернівським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання вищевказаного судового наказу було відкрито виконавче провадження ВП № 57847396 (а.с. 17). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 15-16). Частиною 7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення\~матеріального становища\~батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно положень ч. 8-9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. З урахуванням засад змагальності та диспозитивності, суд вирішує спір на підставі наявних у\~справі доказів та відповідно до приписів ст. 264 ЦПК України, даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачем, як учасниками судового процесу. Разом з тим, позивачем при поданні позову про зменшення розміру аліментів не надано жодних належних та допустимих доказів погіршення його\~матеріального стану внаслідок стягнення з нього аліментів на сина. Доводи позивача, викладені у позовній заяві про те, що він офіційно не працює, постійного заробітку не має, а тому змушений перебиватися випадковими, періодичними заробітками, не підтверджені жодними доказами. Так, в матеріалах справи відсутня довідка з податкової служби про відсутність доходів, відсутні дані щодо перебування позивача на обліку у службі зайнятості як безробітного, відсутні будь-які розрахунки сум, які стягуються з відповідача в рахунок виплати аліментів на виконання судових рішень. З наданих суду матеріалів справи взагалі неможливо встановити яким був матеріальний стан позивача до винесення судового наказу від 04 жовтня 2018 року, та яким чином його матеріальний стан погіршився після винесення вказаного судового наказу. Сам лише факт наявності двох виконавчих документів про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини його доходів на кожного не може безумовно свідчити про автоматичне погіршення матеріального стану позивача. Окрім того, суду також не надано доказів, що загальний розмір стягуваних аліментів перевищує максимально допустимий розмір аліментів 50% від заробітної плати. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed