Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою про стягнення боргу за договором позики. Вказував, що він позичив [PERSON] 04.05.2014 року 600 доларів США, 11.05.2014 року 700 доларів США та 31.05.2014 року 19 000 грн. на строк до 31.01.2015 року, про що відповідачем було складено розписку. Восени 2015 року відповідач повернула 4 000 грн., однак решту боргу [PERSON] не повернула. Зазначав, що 1 300 доларів США по курсу НБУ станом на 13.01.2015 року становить 30 238 грн. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань в частині повернення боргу, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 45 238 грн. суми боргу по розписці, а також 551,20 грн. сплаченого судового збору. В поданій до суду 29.03.2016 року заяві позивач просив приєднати до справи копію газети «Час Київщини» з оголошенням про виклик відповідача в судове засідання та квитанцію про оплату вказаної публікації, а також просив стягнути з [PERSON] на свою користь 400 грн. судових витрат. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] взяла в борг у [PERSON]: 04.05.2014 року - 600 у.о., 11.05.2014 року - 700 у.о. та 31.05.2014 року - 19 000 грн., терміном на сім місяців по 31.05.2014 року, про що відповідачем було складено розписку від 31.05.2014 року, оригінал якої наявний в матеріалах справи (а.с.17). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ч.1 ст.509 ЦК України). За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума боргу 1 300 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 13.01.2015 року (1 долар США дорівнює 23,26 грн.), становить 30 238 грн., а загальний розмір боргу згідно розписки від 31.05.2014 року, за виключенням повернутих 4 000 грн. становить 45 238 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надала. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. сплаченого судового збору, а також 400 грн. витрат за оплату публікації оголошення в газеті «Час Київщини».

Outcome: approved