Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У серпні 2016 року\~ позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська\~ з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: Шоста дніпропетровська держана нотаріальна контора, [PERSON] про скасування рішення рішення про державну реєстрацію, визнання права власності на частку земельної ділянки. В обгрунтуванння позову зазначила, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 25 жовтня 2001 року за №2410 земельна ділянка площею 0,0915 га по вул. Іркутській, 31 у м. Дніпропетровську була передана у спільну часткову власність бабусі позивача [PERSON] в розмірі 0,0576 га та батьку позивача [PERSON] в розмірі 0,0338 га. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04 січня 2002 року земельна ділянка за вищезазначеною адресою в розмірі 37/100 частки належала [PERSON], що дорівнює 0,0338 га від її загальної площі у 0,0915 га. Відповідно до дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою від 13 жовтня 2004 року земельна ділянка в розмірі 63/100 частки належала [PERSON], що дорівнює 0,0576 га від її загальної площі у розмірі 0,0915 га. Дана земельна ділянка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, її кадастровий номер 1210100000:04:044:0008. 12 лютого 2002 року батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті частку домоволодіння по вул. Іркутській, 31 у м. Дніпро на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВАС №619086 від 27 лютого 2002 року у розмірі 37/100 частки набула у власність дружина померлого мати позивачки [PERSON], а право власності на 63/100 частки домоволодіння на підставі дублікату Дарування серії ВВК №885993 від 30 серпня 2004 року і дублікату свідоцтва про право власності серії САА №543573 від 12 жовтня 2004 року було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 травня 2005 року за №7343454. 27 листопада 2003 року померла [PERSON], яка залишила на імя [PERSON] та [PERSON] заповіт, яким заповідала\~ належну їй частину домоволодіння\~ [PERSON] 21/100 частин та [PERSON] 42/100 частин. Після її смерті відкрилась спадщина на 63/100 частки домоволодіння та 63/100 частки земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння. 20 січня 2004 року позивачка своєчасно подала до Шостої дніпропетровської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10 липня 2013 року\~ позивачці було відмовлено через те, що 25.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою\~ було видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на 42/100 частин домоволодіння, а 21/100 частка залишилася відкритою для спадкоємця [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON])\~ І.С., однак згідно\~ запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на [PERSON] 09 жовтня 2006 року КП ДМБТІ\~ було зареєстровано право власності на 63/100 часток цього домоволодіння. Позивачці також було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на земельну ділянку у звязку з тим, що вона не надала Державний акт на право власності на неї заповідача [PERSON]Однак, у позивача копії вищезазначеного акту на той час не було, а в оригіналі немає і наразі. 06 березня 2014 року позивач звернулася до КП ДМБТІ із заявою про усунення розбіжностей в реєстрі прав власності на нерухоме майно стосовно належної частки у домоволодінні на підставі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] Листом КП ДМБТІ № 2666 від 14.03.2014 року позивача було повідомлено, що під час проведення державної реєстрації прав власності за [PERSON] на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.06.2005 року, виданого на 42/100 частки домоволодіння було допущено описку та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме в графі частки власника було зазначено «63/100» замість «42/100» та у звязку із невідповідністю інформації щодо права власності на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та документі, що підтверджує проведення державної реєстрації права власності, з метою уникнення\~ в подальшому перешкод в розпорядженні набутим в порядку спадкування майном, [PERSON] було надіслано листа з проханням звернутися до КП ДМБТІ для внесення необхідних виправлень. Відповідачка [PERSON] до КП ДМБТІ та до [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції для внесення виправлень не зверталась. 05 червня 2014 року позивач звернулася до [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції з приводу внесення виправлень. [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 3065/10-11-19/650 від 23.06.2014 року\~ відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно\~ повідомив позивачку про те, що здійснити виправлення у звязку з технічною помилкою частки права власності у Державному реєстрі речових прав можливо, якщо право у реєстрі зареєстровано з 01.01.2013 року, а за [PERSON] право зареєстровано до 31.12.2012 року. 29 липня 2016 року позивач повторно звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 21/100 частку домоволодіння і отримала постанову державного нотаріуса від 29 липня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки земельна ділянка не охоплена заповітом і спадкується за законом. З цих підстав просила позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідачів в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином шляхом направлення судового доручення про вручення судових документів відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Російської Федерації, однак причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. На адресу суду надійшло повідомлення Обінського міського суду Калужської області від 14.07.2017 року №Н034/17 про неможливість виконання доручення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у звязку з неявкою громадянки [PERSON] в судові засідання. Відповідачі [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції, КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до\~ст.ст. 224 - 225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. Представник третьої особи\~ Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: Шоста дніпропетровська держана нотаріальна контора, [PERSON] про скасування рішення рішення про державну реєстрацію, визнання права власності на частку земельної ділянки підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~ відповідно до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 25 жовтня 2001 року за №2410 земельна ділянка площею 0,0915 га по вул. Іркутській, 31 у м. Дніпропетровську була передана у спільну часткову власність бабусі позивача [PERSON] в розмірі 0,0576 га та батьку позивача [PERSON] в розмірі 0,0338 га. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04 січня 2002 року земельна ділянка за вищезазначеною адресою в розмірі 37/100 частки належала [PERSON], що дорівнює 0,0338 га від її загальної площі у 0,0915 га. Відповідно до дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою від 13 жовтня 2004 року земельна ділянка в розмірі 63/100 частки належала [PERSON], що дорівнює 0,0576 га від її загальної площі у розмірі 0,0915 га. Дана земельна ділянка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, її кадастровий номер 1210100000:04:044:0008. Батьками позивача [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про народження позивача. 12 лютого 2002 року батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті частку домоволодіння по вул. Іркутській, 31 у м. Дніпро на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВАС №619086 від 27 лютого 2002 року у розмірі 37/100 частки набула у власність дружина померлого мати позивачки [PERSON], а право власності на 63/100 частки домоволодіння на підставі дублікату договору дарування серії ВВК №885993 від 30 серпня 2004 року і дублікату свідоцтва про право власності серії САА №543573 від 12 жовтня 2004 року було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 травня 2005 року за №7343454. 27 листопада 2003 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську\~ та 63/100 частини земельної ділянки, на якій розташоване вищезазначене домоволодіння. За життя [PERSON] було складено заповіт від 27 грудня 2002 року, яким вона заповідала належні їй 63/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31 [PERSON] у розмірі 21/100 частини та [PERSON] у розмірі 42/100 частини. 20 січня 2004 року позивачка подала до Шостої дніпропетровської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10 липня 2013 року\~ позивачці було відмовлено через те, що 25.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою\~ було видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на 42/100 частин домоволодіння, а 21/100 частка залишилася відкритою для спадкоємця [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON])\~ І.С., однак згідно\~ запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на [PERSON] 09 жовтня 2006 року КП ДМБТІ\~ було зареєстровано право власності на 63/100 часток цього домоволодіння. Позивачці також було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на земельну ділянку у звязку з тим, що вона не надала Державний акт на право власності на неї заповідача [PERSON] 06 березня 2014 року позивач звернулася до КП ДМБТІ із заявою про усунення розбіжностей в реєстрі прав власності на нерухоме майно стосовно належної частки у домоволодінні на підставі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] Листом КП ДМБТІ № 2666 від 14.03.2014 року позивача було повідомлено, що під час проведення державної реєстрації прав власності за [PERSON] на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.06.2005 року, виданого на 42/100 частки домоволодіння було допущено описку та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме в графі частки власника було зазначено «63/100» замість «42/100» та у звязку із невідповідністю інформації щодо права власності на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та документі, що підтверджує проведення державної реєстрації права власності, з метою уникнення\~ в подальшому перешкод в розпорядженні набутим в порядку спадкування майном, [PERSON] було надіслано листа з проханням звернутися до КП ДМБТІ для внесення необхідних виправлень. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] до КП ДМБТІ та до [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції для внесення виправлень не зверталась. [PERSON] служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 3065/10-11-19/650 від 23.06.2014 року у відповідь на заяву позивача про внесення виправлень від 05 червня 2014 року\~повідомлено, що здійснити виправлення у звязку з технічною помилкою частки права власності у Державному реєстрі речових прав можливо, якщо право у реєстрі зареєстровано з 01.01.2013 року, а за [PERSON] право зареєстровано до 31.12.2012 року. 29 липня 2016 року позивач повторно звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 21/100 частку домоволодіння і отримала постанову державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 29 липня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки земельна ділянка не охоплена заповітом і спадкується за законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомість та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є зокрема рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Враховуючи, що при реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] було допущена описка, [PERSON] до державного реєстратора із заявою про усунення помилки, допущеної при реєстрації права власності на відповідну їй на підставі свідоцтв про право на спадщину частку у домоволодінні № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, так і не звернулась, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за [PERSON] права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року. Щодо вимог позивача в частині визнання права власності на 21/100 частку земельної ділянки площею 0,0915 га, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: м. Дніпро, вул. Іркутська, 31 (кадастровий номер 1210100000:04:044:0008), спадщина на яку відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 27 листопада 2003 року, про що складено актовий запис за №1620, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені та до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Дніпропетровською міською радою 13 жовтня 2004 року, розмір земельної ділянки складає у цілому 0,0915 га, співвласниками якої є [PERSON] 63/100 частки та [PERSON] 37/100 частки. Земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:046044:0008. Судом встановлено, що за життя [PERSON] було складено заповіт від 27 грудня 2002 року, яким вона заповідала належні їй 63/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31 [PERSON] (наразі [PERSON]) [PERSON] у розмірі 21/100 частини та [PERSON] у розмірі 42/100 частини. Отже, позивач є спадкоємицею після смерті [PERSON] та отримала в порядку спадкування за заповітом право власності на 21/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 21/100 частки земельної ділянки для обслуговування даного домоволодіння нотаріусом було відмовлено, тому позовна вимога є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved