Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У серпні 2019 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з позовом до [PERSON] про захист права власності шляхом звільнення майна з під арешту. На обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що на виконанні в Автозаводському ВДВС м. Кременчука перебувало виконавче провадження відносно боржника [PERSON] , в рамках якого державним виконавцем Гоголєвою А.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія і номер: 18673410 від 08.09.2010 року, якою накладено арешт на все майно, в тому числі на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належать [PERSON] на праві власності. Банк не є стороною вказаного виконавчого провадження, а тому не має можливості звернутись до відділу ДВС із заявою про зняття арешту із спірної квартири. Наявність вказаного арешту на нерухоме майно порушує право АТ «Дельта Банк» на розпорядження вказаною квартирою. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов суду не направив. Представник третьої особи Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин. Ч. 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступне. 09.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11249950000. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру: [ADDRESS] , загальною площею 87,2 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., що підтверджується Договором іпотеки (житлове приміщення) № б/н від 09.11.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу право вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, укладеними з [PERSON] 10.11.2014 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука зодоволено: -в рахунок виконання основного зобов`язання оплати заборгованості у розмірі 379 863 грн. 66 коп. за договором про надання споживчого кредиту № 11249950000 від 09.11.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 87,2 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м. шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно; -визнано за ПАТ «Дельта банк» право власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] ; -припинено право власності Іпотекодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; -виселено з квартири [ADDRESS] , Іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; -витребувано від [PERSON] та передано ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення державним реєстратором зареєстровано право приватної власності АТ «Дельта Банк» на вказану квартиру (номер запису про право власності: 30361105 від 13.02.2019 року. 08.09.2010 року постановою державного виконавця Гоголєвої А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія і номер: 18673410, накладено арешт на все майно, в тому числі на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належать [PERSON] на праві власності (номер запису обтяження 30363583 від 08.09.2010 року). Вирішуючи позов, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно, порушує права позивача. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що слід зняти арешт з майна АТ «Дельта Банк», а саме: з квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved