Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований 22.12.2015 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2124 від 22.12.2015року. В обґрунтування позову вказував, що 22.12.2015 року зареєстрував шлюб з відповідачем - [PERSON] , і проживав з нею до лютого 2020 року. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, зникла довіра, виникли непорозуміння, які призводять до конфліктних ситуацій і мають негативний вплив на дітей, з лютого 2020 року не проживають разом, спільне господарство не ведуть. 12.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 29.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 01.12.2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримв в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без його участі. 01.12.2020 року від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала у повному обсязі, просить проводити розгляд справи без її участі, поновити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 22.12.2015 року сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2124. Від спільного проживання подружжя мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, в поданій до суду заяві просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Отже, суд вважає за можливе при розірванні шлюбу відновити дошлюбне прізвище відповідача - « [PERSON] ». На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду даної позовної заяви, тобто в розмірі 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved