Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У своїй уточненій позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь 228632 гривні 58 копійок, що є еквівалентом 10000 доларів США, безпідставно набутих коштів, та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив що у провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] та її сина [PERSON] до нього та його матері [PERSON], треті особи: виконавчий комітет Моршинської міської ради, Стрийська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус [PERSON], Стрийське МБТІ, про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом і договору дарування, визнання права власності на спадкове майно. Впродовж судового розгляду справи місцевим судом за клопотаннями сторін їм неодноразово надавався час для примирення та узгодження умов мирової угоди. Останню редакцію мирової угоди та спільної заяви сторін про визнання мирової угоди між ним та відповідачкою було погоджено 25 червня 2012 року. За умовами цієї мирової угоди шляхом взаємних поступок [PERSON] відмовлялася від власних позовних вимог щодо визнання за нею права на відповідну частку у спірному спадковому майні та погоджувалася на закриття провадження у справі, а він та [PERSON] визнавали за [PERSON] - сином відповідачки, право на частку в спадщині (без визначення її розміру), вартість якої становить 10 000 доларів США. З метою виконання умов цієї мирової угоди він передав зазначену суму іноземної валюти [PERSON] при наступних обставинах. 25 червня 2012 року, за попередньою домовленістю з відповідачкою, він приїхав до Рожнятова, де зустрівся з нею та її адвокатом. Всі разом вони пішли до відділення банку «Аваль». Вони домовились, що він вручає [PERSON] гроші для її сина, а вона натомість підписує мирову угоду для наступної передачі її до суду. На виконання досягнутої домовленості він передав [PERSON] у приміщенні банку 10000 доларів США. Вона ці кошти поставила на депозитний рахунок, який відкрила у цьому банку на своє ім'я, а не на ім'я сина, якому ці кошти фактично мали б належати. Після цього вони разом із відповідачкою пішли до офісу її адвоката, що знаходиться на протилежній стороні тієї ж вулиці. Однак у кабінеті адвоката [PERSON] відмовилася підписати текст мирової угоди, мотивуючи тим, що їй треба ще подумати. У суді [PERSON] підтвердила факт отримання грошей, однак поставила додаткові умови для підписання мирової угоди, зокрема хотіла отримати ще додатково 5 тисяч доларів. При цьому [PERSON] дозволяла собі некоректні та цинічно образливі висловлювання на його адресу та на адресу його матері і членів сім'ї, якими свавільно втручалась у їх сімейне життя, ображала людську його гідність та ділову репутацію, як лікаря. Стрийський суд прийняв рішення у справі за позовом відповідачки та її сина, а кошти, які відповідачка отримала від нього з метою укладення мирової угоди, вона йому не повернула. Вважає, що отримані відповідачкою кошти є безпідставно набутими, оскільки між ними не було договірних відносин. На даний час відповідачка відмовляється повернути кошти, ігнорує його дзвінки, уникає зустрічей, що змушує його звертатись до суду з даним позовом. Оскільки він передав відповідачці кошти у іноземній валюті, то просить стягнути з неї еквівлент у національній валюті, на час уточнення позовних вимог становить ціну позову. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги спочатку визнавала частково, у послідуючому не визнала зовсім та пояснила, що мирова угода, на яку посилається позивач, не була укладена у зв'язку з тим, що останній мав доплатити їй ще суму, еквівалентну 10000 доларів США. 10000 доларів США - це частка її сина, який доводиться його племінником. Позивач дав їй не долари, а гривні. На той час по курсу НБУ один долар США був еквівалентний 7 гривням 99 копійкам. Позивач привіз у Рожнятів і передав їй 80000 гривень, які вона обміняла у валютчика на долари США та поставила в банк на свій депозитний рахунок, що підтверджується квитанцією від 25 червня 2012 року. Пізніше гроші вона зняла з рахунку та використала на потреби неповнолітнього сина: на оплату за його навчання у вищому навчальному закладі, навчання на військові кафедрі, оплату житла та одягу, оскільки позивач не забороняв їй використовувати надані кошти, а навпаки казав, що ці кошти для цього і призначені. Стрийський міськрайсуд визнав за нею та її сином частки на спадкове майно в розмірі 28/100, що у грошовому виразі від вартості спадкового майна становить 817702 гривень. Позивач з метою укладення мирової угоди дав їй 80000 гривень, тобто ця сума значно менша від вартості частки майна, яку суд присудив її синові. Категорично заперечує, що позивач передав їй кошти в іноземній валюті у кількості 10 000 доларів США та стверджує, що він дав їй 80 000 гривень, за які вона купила 10 000 доларів США та поклала в банк на свій депозитний рахунок. У квитанції банку від 25 червня 2012 року чітко зазначено, що вкладником коштів на депозитний рахунок, відкритий на її ім'я була вона, а не позивач. Вважає, що позивач не має будь-якого відношення до коштів на її депозитному рахунку в банку, оскільки він не був власником цього рахунку і не укладав з нею будь-якої угоди з цього приводу. У звязку з цим, позовні вимоги про стягнення з неї в користь позивача 10000 доларів США в гривневому еквіваленті, що дорівнює 228\~632 гривень вважає безпідставними, оскільки отримала від позивача 80000 гривень та за його згодою витратила їх на навчання і утримання свого сина, який доводиться позивачу племінником. Крім того, вона терпіла моральні страждання у зв»язку з тим, що позивач судився з нею за належне їй та синові спадкове майно, а тому вважає, що має право на ці кошти, як на відшкодування моральної шкоди. У тексті заяви про затвердження мирової угоди, автором якої був позивач, зазначено вартість частки її сина не в доларах США, а вказано: «частка спадщини, грошовий вираз якої становить суму, еквівалентну 10 000 доларів США». Також у тексті заяви про затвердження мирової угоди, яку готував позивач у пункті З він зазначив: «відповідач [PERSON] провів 25 червня 2012 року позивачеві [PERSON] грошове відшкодування вартості його частки в спадковому майні в сумі еквівалентній 10000 доларів США, шляхом внесення зазначеної суми на валютний рахунок [PERSON] в банку». Позивач у червні 2012 року передав їй 80000 гривень, на які вона самостійно купила долари та поклала на свій депозитний рахунок. Отже 10000 доларів США, які знаходились на депозитному рахунку були її власністю та зняті з рахунку в липні 2012 року. Позивач не пред'явив будь-яких доказів, які б підтверджували його право на кошти у валюті, що знаходились на її депозитному рахунку. Кошти він їй надав добровільно, вона їх потратила на навчання сина за його згодою, а тому він безпідставно хоче з неї їх стягнути. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до статей 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Між сторонами існував судовий спір з приводу спадкового майна, що підтверджується копією рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2014 року (а. с. 5-12) та копією рішення Апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року (а. с. 39-43). На стадії розгляду вказаної цивільної справи Стрийським міськрайонним судом, сторони намагалися дійти згоди шляхом укладення мирової угоди, що встановлено з наданих у судовому засіданні пояснень сторін та підтверджується копією проекту спільної заяви сторін про визнання мирової угоди від 25 червня 2012 року (а. с. 180-182). З метою врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди позивач передав відповідачці кошти, еквівалентні 10000 доларів США, що підтверджується п. 3 вказаного проекту заяви. 25 червня 2012 року відповідачка [PERSON] уклала з ПАТ «[PERSON] Аваль» договір про вклад «Класичний» № 263011515816 та договір № 262002468766 на відкриття та введення поточного рахунку «Для виплат», що підтверджується копіями вказаних договорів (а. с. 193-196). У той же день саме відповідачка [PERSON] внесла на депозитний рахунок № 0615USD/1002/0001 готівку в розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно у гривнях 79925, що підтверджується копією квитанції № 13JU27655 від 25 червня 2012 року (а. с. 112). Аналізуючи наявні у справі надані сторонами письмові докази у їх сукупності та пояснення учасників процесу судом встановлено, що з метою укладення мирової угоди у цивільній справі з приводу спору про право власності на спадкове майно, 25 червня 2012 року позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі, еквівалентній 10000 доларів США. Оскільки грошовою одиницею в Україні є гривня, позивач не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів про передачу відповідачці коштів у іноземній валюті, відповідачка категорично заперечує отримання коштів у доларах США та настоює, що отримала 80000 гривень, то суд приходить до висновку, що позивач передав відповідачці саме кошти в національній валюті, еквівалентні на час передачі 10000 доларів США, що становить 80000 гривень. Доводи позивача про те, що відповідачка під час розгляду цивільної справи Стрийським міськрайонним судом у судовому засіданні визнавала факт отримання коштів саме у доларах США (що підтверджується журналом судового засідання а. с. 201) суд не може прийняти до уваги, як неспростовний доказ того, що позивач передав відповідачці саме долари, а не гривні, оскільки предметом спору у тому судовому процесі було спадкове майно, а не кошти, передані з метою укладення мирової угоди. Як вбачається з даного журналу, суд не досліджував даного факту передачі коштів і в якій валюті вони передавалися, такий факт не встановлений судовим рішенням. Судом встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] 80000 гривень з метою укладення мирової угоди, мирова угода між сторонами не була укладена, а отримані кошти відповідачка позивачу не повернула. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Обєктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідачка отримала від позивача (тобто набула кошти за рахунок їх зменшення у позивача) за відсутності правової підстави для зміни майнового стану сторін. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі, еквівалентній 10000 доларів США та перевела їх на власний депозитний рахунок. Позивач передав їй зазначені кошти з метою виконання умов мирової угоди, яка не була укладена. За таких обставин суд приходить до висновку що відповідачка [PERSON] отримала грошові кошти від відповідача без достатньої правової підстави. Згідно ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. З урахуванням вищенаведених правових норм, позивачку слід зобовязати повернути відповідачу безпідставно набуті грошові кошти. Оскільки відповідачка безпідставно набула від відповідача 80 тисяч гривень, то її слід зобов»язати повернути позивачу саме зазначену суму, а не суму, що у гривнях еквівалентна 10000 доларів США, оскільки позивач не довів перед судом належними та допустимими доказами передачу відповідачці саме доларів, а не гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору у розмірі 1295 гривень, які підлягають до стягнення на його користь з відповідачки.

Outcome: partial