Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 09.07.1988 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них з відповідачем не склалося, в зв'язку з чим протягом останнього часу шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Причиною припинення шлюбних відносин є несумісність їхніх характерів, відсутність спільних поглядів на сімейне життя, неможливість дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідач проживає за власними інтересами, зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого постійно вчиняв сімейні сварки в присутності дітей, а також своєю протиправною поведінкою принижував її як свою дружину, що не давало їй підтримувати нормальні сімейні стосунки як подружжя, та не дає можливості на подальше їхнє спільне проживання як чоловіка та дружини, в зв'язку з чим вона змушена винаймати інше житло та проживати разом з дітьми окремо від відповідача. Зусилля, які докладались нею для збереження сім'ї та шлюбу, виявились марними. Відповідач, нехтуючи її намаганнями зберегти сім'ю, на її зауваження та прохання не реагує. За таких обставин спільне проживання та примирення між ними неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала вимоги свого позову, щодо винесення заочного рішення в справі не заперечила. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи з'ясовано, що 09 липня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії ІV-АН № 335638, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 296201, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 015940, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 157810. Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розірвання шлюбу подружжя [PERSON] не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, у тому числі права та інтереси дітей, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками, гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved