Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з названими позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 200,55 грн., мотивуючи її тим, що відповідач не виконав свої зобовязання по оплаті наданих послуг за період з 25.09.2012 р. по 28.10.2014 р., передбачені укладеними договорами та чинним законодавством. Судові повістки двічі надсилалися на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача рекомендованими листами з повідомленнями і були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про те, що насправді відповідач там не проживає. У такому випадку згідно правила ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено належним чином. Враховуючи наявність умов для ухвалення заочного рішення згідно правил ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. Представники позивача у судовому засіданні просили про задоволення позову, пояснивши суду, що після скасування судового наказу за заявою відповідача він добровільно сплатив суму боргу за вказаний період, однак не в повному обсязі і різниця становить 200 грн. 55 коп.. Встановлено, що рішенням Славутицької міської ради Київської області від 13.07.2007 р. № 286-14-V визначено комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» виконавцем житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 1 вересня 2007 року. Згідно договору дарування від 4 грудня 2007 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, реєстр. № 5311, витягу про реєстрацію права власності від 04.12.2007 р., [PERSON] є власником ? частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки ф. 3 від 11 серпня 2015 року відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі з 18.12.2007 р. постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 17 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно цих договорів споживач зобовязаний оплачувати послуги у повному обсязі в установлені ними строки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону на споживача покладено, зокрема, обовязок оплачувати житлово комунальні послуги. За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 23 липня 2015 року (справа № 377/610/15-ц) задоволено заяву [PERSON] та скасовано судовий наказ від 24 червня 2015 року про стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 4500 грн. 55 коп. та судові витрати на суму 121 грн. 80 коп.. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за період з 25.09.2012 р. по 28.10.2014 р. всього заборгованість складає 4500,55 грн.. Копією службового чека від 29.07.2015 р. [PERSON] зроблено платіж на суму 4300,00 грн.. Виходячи з цього несплачена сума боргу становить 200 грн. 55 коп. з розрахунку: 4500,55 4300,00 = 200,55 грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю. За правилом ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору на суму 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved