Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» в особі в.о. генерального директора С.Л. Воронцової звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.06.2015 між Акціонерним товариством «Національні інвестиції», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції», та громадянином [PERSON] був укладений Кредитний договір №151-15. 12.10.2018 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» був укладений Договір № 102018/ПУЛ про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Банк свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором, виконав належним чином, однак, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором, та не сплачував проценти за користування кредитом у визначені Кредитним договором терміни, внаслідок чого утворилась заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. Станом на 28.12.2018 заборгованість за Кредитним договором не погашена та складає суму в розмірі 111877,13 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №151-15 від 17.06.2015 в розмірі 111877,13 грн та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 14.01.2019 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 23.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Згідно розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 403 від 10.06.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. У червні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, свого представника до суду не направив. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2015 між Акціонерним товариством «Національні інвестиції», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції», та громадянином [PERSON] був укладений Кредитний договір №151-15. 12.10.2018 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», відповідно до вимог чинного законодавства України за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-08-29-000130-b від 19.09.2018, був укладений Договір № 102018/ПУЛ про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким 12.10.2018 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком прав вимоги за Кредитним договором, укладеним між Банком та Відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Отже, враховуючи вищевикладене, новим кредитором за вказаним Кредитним договором стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Згідно з приписами ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Про заміну кредитора у вказаному Кредитному договорі було повідомлено Відповідача належним чином, що підтверджується повідомленням Банку (вих. № 05/653 від 17 жовтня 2018) та поштовими документами - фіскальним чеком та списком №3454 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 19 жовтня 2018. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац перший частини другої статті 207 ЦК України). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). П.п. 2.1.- 2.5., 3.1- 3.4. 5.1. 5.3., 8.1.2 Кредитного договору передбачено, що Банк у порядку та на умовах, визначених Кредитним договором надав Відповідачу відновлювальну кредитну лінію з сумою ліміту заборгованості 111000,00 грн., зі сплатою 12% річних, а Відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати Банку проценти та повернути кредит в строк не пізніше 17.06.2019. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Банк свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором, виконав належним чином, що підтверджується заявою Відповідача на видачу кредитних коштів від 17.04.2013 та виписками Банку по особовим рахункам Відповідача. Однак, Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором, та не сплачував проценти за користування кредитом у визначені Кредитним договором терміни, внаслідок чого утворилась заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. Відповідно до п.9.1 та п.п.9.1.1 Кредитного договору Банк вправі вимагати дострокового повернення наданого кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів передбачених цим Договором у випадку, якщо позичальник протягом дії Договору порушив будь-які умови цього Договору, в тому числі несвоєчасно або не в повному обсязі здійснив погашення заборгованості за кредитним договором або процентами. Згідно з п.10.7 Кредитного договору сторони погодилися з тим, що у випадках передбачених цим Договором вимога Банку про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій не є розірванням Договору в односторонньому порядку з боку Банку. Позичальник погодився з тим, що, оскільки, такі підстави передбачені самим Договором, відповідна вимога Банку не являє собою зміну або розірвання Договору в односторонньому порядку. Нормами ст. 16 ЦК України передбачено основні положення досудового врегулювання спору. Так, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Позивач надіслав на адресу Відповідача вимогу (вих. № 259 від 31.10.2018), в якій надав останньому строк 10 днів для добровільної сплати заборгованості по Кредитному договору. 22.11.2018 вимога було доставлено на адресу Відповідача. Факт отримання даної вимоги підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. Станом на 28.12.2018 заборгованість за Кредитним договором не погашена та складає суму в розмірі 111 877 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 13 коп., з яких: 102066 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 9810 грн. 93 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, які нараховані станом на 11.10.2018 та не сплачені станом на 28.12.2018. Дана сума заборгованості підтверджується виписками по особовим рахункам Відповідача та розрахунком заборгованості по Кредитному договору від 28.12.2018, які наявні в матеріалах справи. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений договором строк, а за умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором № 151-15 від 17.06.2015, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, що підтверджується представленими суду письмовими доказами. Згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved