Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У січні 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначивши що 31 січня 2014 року між КС «Можливість» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 55, відповідно до якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 5000 грн. строком користування на 12 місяців, тобто з 31 січня 2014 року по 31 січня 2015 року зі сплатою 45,6% річних за користування кредитом. Того ж дня, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №55. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачі взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконали. У звязку з цим станом на 18 січня 2018 року заборгованість відповідача за договором кредиту складає 11343,70 грн., з яких 910,96 грн. - основного боргу(з 01 листопада 2014 року по 18 січня 2018 року), 66,91 грн. відсотків (з 01 листопада 2014 року 04 грудня 2014 року), 10394,05 грн. - додаткових процентів (05 грудня 2014 року по 18 січня 2018 року). На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 11343,70 грн., а також судовий збір у розмірі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив відповідачі не надали. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідачі не подали відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31 січня 2014 року між КС «Можливість» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 92, відповідно до якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 5000 грн. строком користування на 12 місяців з 31 січня 2014 року по 31січня 2015 року зі сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. Того ж дня було укладено договір поруки з [PERSON], відповідно до якого остання відповідає в солідарному порядку за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором №55 від 31 січня 2014 року. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) становить 45,6% річних (що складає 0,1249315068 % (відсотків) за кожний день користування кредитом) від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Згідно п. 3.3 договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку розрахунків, що є невідємною частиною цього договору. З п. 3.5 кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається у такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу сума кредиту. Пунктом 3.7 кредитного договору передбачено, що за будь яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 18 січня 20018 року заборгованість відповідача за договором кредиту складає 11343,70 грн., з яких 910,96 грн. - основного боргу, 66,91 грн. - відсотків, 10394,05 грн. - додаткових процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідачами протягом тривалого часу порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved