Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 29 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на даний час фактично шлюбні стосунки між ними припинено. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що спільне життя збереження сім`ї є неможливим. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити, прізвище залишити « [PERSON] ». Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без його участі. Зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 186, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 29 листопада 2011 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] виданим 15 травня 2013 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Між тим, позовна вимога в частині залишення проживати малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, щодо місця проживання малолітньої доньки. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial