Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2015 року померла її донька [PERSON], якій на праві приватної власності належав будинок № 37 по вул. Південній в м. Фастові Київської області на підставі договору дарування від 07 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1115. Крім того покійній на праві приватної власності на підставі договору дарування належала земельна ділянка розміром 0,0946 га розташована в м. Фастові по вул. Південній, 37, Київської області. Вказаний договір не був поданий померлою на реєстрацію до Держкомзему у Фастівському районі, тому акт який є на земельну ділянку на імя [PERSON]. Позивач вважає, що право на спадкування за законом одержала вона як спадкоємиця першої черги після смерті доньки [PERSON], яка померла 31 липня 2015 року, та відповідачка по справі [PERSON] яка є донькою померлої та спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON]. Відповідачка, [PERSON] не заперечує щоб за позивачкою було визнано право власності на спадкове майно після померлої [PERSON]. Інших спадкоємців не має. Позивач також вказує, що з померлою донькою проживали однією сімю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. На даний час позивач проживає в спадковому будинку, прописана в ньому, сплачує комунальні платежі і протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від спадщини, тому вважає себе такою, що прийняла спадщину. Разом з цим, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок № 37 по вул. Південній в м. Фастові та земельну ділянку розміром 0,0946 га розташована в м. Фастові по вул. Південній, 37 Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті дочки [PERSON] їй відмовлено, поскільки договір дарування земельної ділянки не зареєстрований в Держкомземі в Фастівському районі. Позивач, в судове засідання не зявилася надіслала заяву в які позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач, в судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розглядати справу у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 31 липня 2015 року померла [PERSON] (а.с.16). [PERSON] на праві приватної власності належав будинок № 37 по вул. Південній в м. Фастові, Київської області на підставі договору дарування від 07 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1115 (а.с.13). Крім того, покійній на праві приватної власності на підставі договору дарування належала земельна ділянка розміром 0,0946 га розташована в м. Фастові по вул. Південній, 37, Київської області (а.с.12). Вказаний договір не був поданий померлою на реєстрацію до Держкомзему у Фастівському районі, тому є акт на земельну ділянку на імя [PERSON] (а.с.14). Як вбачається із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 31 липня 2015 року, право на спадкування за законом одержали її мати, [PERSON] та донька, [PERSON]. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок № 37 по вул. Південній в м. Фастові та земельну ділянку розміром 0,0946 га розташована в м. Фастові по вул. Південній, 37 Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті дочки [PERSON] їй відмовлено, поскільки договір дарування земельної ділянки не зареєстрований в Держкомземі в Фастівському районі. Відмова нотаріуса є обґрунтованою, оскільки викладені обставини відповідно до п.п.3.21,4.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 Закону України « Про нотаріат» дійсно є підставою для відмови у вчинення нотаріальної дії. Проте, згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належиш спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На час відкриття спадщини, [PERSON] з померлою донькою проживали однією сімю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Позивач проживає в спадковому будинку, прописана в ньому, сплачує комунальні платежі і протягом встановленого ст.1270 Цивільного кодексу України шестимісячного строку не заявила про відмову від спадщини, тому в силу ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вважаться такою, що прийняла спадщину. Враховуючи, що в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважаться такою, що прийняла спадщину, відповідач не заперечує проти позовних вимог, з метою забезпечення права на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved