Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

У січні 2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що 26.03.2018 року [PERSON] взяв у неї в борг 150 000 грн. для купівлі автомобіля «КІА ОПТІМА» та зобов'язався повернути кошти до 01.06.2018 року. У випадку неможливості повернути кошти відповідач зобов'язався передати їй у власність вищезазначений автомобіль. На даний час кошти відповідачем не було повернуто, а тому позивач просила суд зобов'язати відповідача передати їй у власність автомобіль[NUMBER], номер кузова [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав поданий позов, просив суд його задовольнити, пославшись на обставини викладені в ньому. Відповідач на адресу суду надіслав заяву в якій позовні вимоги визнав, просив справу слухати у його відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.03.2018 року [PERSON] взяв в борг 150 000 грн. у [PERSON] для купівлі автомобіля «КІА ОПТІМА» та зобов'язався повернути їх до 01.06.2018 року. У випадку неповернення цих коштів він зобов'язався в рахунок боргу передати автомобіль «КІА ОПТІМА». Дана обставина підтверджується, копією розписки від 26.03.2018 року (а.с.16). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що автомобіль «КІА OPTIMA» номер кузова [NUMBER] належить [PERSON].(а.с15). За ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції, яка діяла станом на 01 листопада 2007 року) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, рішення суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову тому, що чинним законодавством не передбачено визнання права власності за позивачем у заявлений ним спосіб, оскільки між сторонами виникли відносини, які регулюються статтею 1046 ЦК України. Договори застави чи іпотеки, якими сторони забезпечили б виконання зобов'язання за договором позики, між сторонами не укладалися. Крім того, суд також враховує те, що позивач не просив стягнути заборгованість за договором позики, а просив визнати за ним право власності на автомобіль, що регулюється іншими нормами законодавства. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed