Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Княжицьке», третя особа Броварський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Київській області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрат частини доходів у звязку з порушення термінів їх виплат. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що наказом №2-к від 25 лютого 2003 року його призначено на посаду головного зоотехніка СТОВ «Княжицьке». З 30 квітня 2008 року за сумісництвом він обіймав посаду інженера з охорони праці. Однак, 14 грудня 2013 року позивача звільнено із вищевказаної займаної посади. При звільненні відповідачем не проведено із [PERSON] повного розрахунку по заробітній платі, заборгованість якої становила 35\~881 грн. На підставі судового рішення від 09 грудня 2015 року стягнуто із відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за період з 16 грудня 2013 року по 19 серпня 2015 р. за час затримки розрахунку та компенсацію втрати частини доходів, у звязку із порушенням термінів їх виплати. Однак, відповідач так і не провів з позивачем повного розрахунку по заробітній платі при звільненні й до цього моменту включно. За таких обставин, та у відповідність до положень ст. 117 КЗпП позивач просить стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки з 20 серпня 2015 р. по 10 серпня 2016 р. у розмірі 33\~392 (тридцять три тисячі триста девяносто дві) грн. 80 коп. Також, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь компенсацію втрати доходів, у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 130 (сто тридцять) грн. 50 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з підстав, викладених у позові, підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на наступне. СТОВ «Княжицьке» дійсно має заборгованість перед позивачем по невиплаченій заробітній платі, розмір якої з 16 грудня 2013 року становить 35\~881 грн. Однак, така заборгованість перед [PERSON] не була погашена з причин відсутності в касі підприємства і на розрахункових рахунках грошових коштів. Комісія з припинення СТОВ «Княжицьке» запропонувала [PERSON] в рахунок погашення боргу по заробітній платі отримати на його вибір техніку, однак останній відмовився. Крім того, у ході виконання судових рішень, які ухвалені на користь позивача, Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області накладено заборону на відчуження всього рухомого майна СТОВ «Княжицьке». Також, накладено арешт на розрахункові рахунки комісії з припинення СТОВ «Княжицьке», у звязку із чим товариство не може погасити суму заборгованості перед [PERSON] З огляду на викладені заперечення, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які\~вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що з 25 лютого 2003 року [PERSON] працював на посаді головного зоотехніка у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Княжицьке», а з 30 квітня 2008 року за сумісництвом обіймав посаду інженера з охорони праці. Із копій сторінок трудової книжки [PERSON] вбачається, що 14 грудня 2013 року [PERSON] наказом № 85 звільнено із посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 13-14). Згідно довідки № 42, виданої 01 квітня 2014 року Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Княжицьке», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.04.2014 р. становить 40\~823 (сорок тисяч вісімсот двадцять три) грн. Як зазначено у позовній заяві, 27 листопада 2014 року відповідач оплатив [PERSON] заробітну плату у розмірі 4942 грн., тому остаточний розмір заборгованості по заробітній платі становить 35\~881 грн. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року стягнуто із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Княжицьке» на користь [PERSON] 57311,8 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 25494,13 грн. компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати. Також, вищевказаним рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 93,80 грн. Відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку, з яким також погоджується суд, середній заробіток за час затримки з 20 серпня 2015 року й по 10 серпня 2016 рік становить: 356 (днів затримки)х93,80 грн. = 33\~392 (тридцять три тисячі триста девяносто дві) грн. 80 коп. Згідно з ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як передбачено ч. 1\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки\~по день фактичного розрахунку. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем не проведено остаточний розрахунок із позивачем по заробітній платі у вказаному розмірі. Про наявність такої заборгованості також не заперечував у судовому засіданні і представник відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягненні зі СТОВ «Княжицьке» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 33\~392 (тридцять три тисячі триста девяносто дві) грн. Також, задоволенню підлягає вимога щодо стягнення із відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів, у звязку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 130,50 грн., з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»\~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Доводи заперечення сторони відповідача є необґрунтованими та не доведеними, оскільки положеннями статті 117 КЗпП України, яка регулює дані правовідносини, встановлено, що обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівників сум при звільненні є наявність вини підприємства. При цьому, посилання сторони відповідача на порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, значна заборгованість роботодавця перед [PERSON] та іншими працівниками не можуть свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів, а тому і не є підставою для звільнення роботодавця від обовязку сплатити зазначені кошти. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved