Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилався на те, що відповідно до кредитного договору №BLаЖГА00069210 від 01 вересня 2011 року, який був укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON], останньому було видано кредит на поточні потреби в сумі 17000,00 гривень строком до 01 вересня 2014 року зі сплатою 15 % річних. Відповідно до п. 4.3. зазначеного Кредитного договору у випадку прострочення позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Станом на 06 серпня 2015 року заборгованість відповідача складає 81533 гривні 45 копійок, з яких: -10222 гривні 17 копійок - прострочена сума кредиту; -2957 гривень 89 копійок - прострочені проценти за користування кредитом; - 6417 гривень 98 копійок - прострочена комісія за управління кредитом; -61935 гривень 41 копійка - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. У судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого у своїй заяві не заперечувала представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] 01 вересня 2011 року уклали кредитний договір в сумі 17000,00 гривень строком до 01 вересня 2014 року зі сплатою 15% річних, що підтверджується наданою суду копією кредитного договору №BLаЖГА00069210. Відповідно до п. 4.2. зазначеного Кредитного договору у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини - 25 % від суми кредиту. Відповідач свої зобов'язання за умовами укладеного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, комісії та пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 4.3. кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Станом на 06 серпня 2015 року заборгованість відповідача складає 61935 гривень 41 копійка, з яких: -10222 гривні 17 копійок - прострочена сума кредиту; -2957 гривень 89 копійок - прострочені проценти за користування кредитом; - 6417 гривень 98 копійок - прострочена комісія за управління кредитом; -61935 гривень 41 копійка - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 06 серпня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки, зазначений позивачем розмір пені за прострочення повернення кредиту значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає доцільним зменшити розмір пені до 10222,17 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки судом зменшено розмір пені з 61935,41 грн. до 10222,17 грн., розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача задоволено в сумі 29820,21 грн., яка складається з наступного: -10222 гривні 17 копійок - прострочена сума кредиту; -2957 гривень 89 копійок - прострочені проценти за користування кредитом; - 6417 гривень 98 копійок - прострочена комісія за управління кредитом; -10222 гривень 17 копійок - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням задоволення позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 298,20 грн.

Outcome: partial