Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У серпні 2014 року прокурор Арбузинського району Миколаївської області в інтересах Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Державна інспекція сільськогосподарського господарства в Миколаївської області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що проведеною перевіркою був встановлений факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 12.4814 га, розташованої за межами населеного пункту, що відноситься до земель запасу Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. За вказане правопорушення [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 170 грн. та винесено припис про звільнення в місячний термін самовільно зайнятої земельної ділянки. Посилаючись на те, що на теперішній час вказане порушення усунуте, земельну ділянку звільнено, просив стягнути з відповідача 10298 грн. 80 к. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що земельна ділянка оброблялась ним як працівником ТзДВ»Україна», а не як фізичною особою, тому вважає, що позов має бути пред'явлений до ТзДВ»Україна», а не до нього. Також зазначив, що у його присутності складався протокол про адміністративну відповідальність, у якому він власноручно зробив запис про те, що з протоколом не згоден. На розгляд справи 7 травня 2014 року він не з'явився. Постанову про накладення на нього стягнення у розмірі 170 грн. він отримав поштою, оплатив штраф через органи ДВС. Вважає, що урожай ним було скошено завчасно, тому шкоду земельній ділянці не заподіяно. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Розпорядженням голови Арбузинської РДА від 22.06.2011 року № 206 надано дозвіл ЗАТ «Україна» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 12.4814 га в оренду для сінокосіння та випасання худоби в межах території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області за межами населеного пункту. На момент перевірки, проведеної Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області було встановлено, що ЗАТ «Україна» було реорганізовано в ТзДВ » Україна», а тому вказане розпорядження втратило чинність. Також перевіркою було встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно, як фізична особа, зайняв земельну ділянку площею 12.4814 га та засіяв її озимим ячменем з підсіванням люцерни. Викладене підтверджується відповідним актом перевірки вимог земельного законодавства від 28 квітня 2014 року, складеному у присутності [PERSON] 28 квітня 2014 року державним інспектором сільського господарства у Миколаївській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за № 000098, передбачене ст. 53-1 КУпАП по відношенню до відповідача. 7 травня 2014 року державним інспектором сільського господарства у Миколаївській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки у виді штрафу в розмірі 170 грн. та винесено припис, яким відповідача зобов'язано у місячний термін звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 12.4814 га. Копії протоколу, постанови про накладення адміністративного стягнення та вказаного припису були одержані відповідачем особисто. Зазначена постанова відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалась, тому набрала законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншим справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим факт самовільного зайняття відповідачем [PERSON] земельної ділянки площею 12.4814 га, розташованої за межами населеного пункту, що відноситься до земель запасу Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. Крім викладеного вище, вказане порушення відповідачем вимог земельного законодавства підтверджується листом начальника Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 11 липня 2014 року за № 1216/6.1-11, а також листом відділом Держземагенства в Арбузинському районі Миколаївської області від 26 серпня 2014 року за № 1168, згідно якого земельна ділянка площею 12.4814 га, яка знаходиться за межами населеного пункту відноситься до земель запасу державної власності. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10 червня 2014 року урожай на зайнятій відповідачем самовільно земельній ділянці був скошений та залишений без збирання. Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної та юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, діями відповідача заподіяно шкоду, розмір якої, відповідно до п. 7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року складає 10298 грн. 80 к. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved