Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за оренду житла. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить гуртожиток по вул. Святоюріївська, 20 в м. Вишневе. У грудні 2009 року між [PERSON] та КЖКП «Агропромбудіндустрія» укладений договір оренди трьох ліжко-місць. Даним договором була встановлена плата за житло в розмірі 240 грн. У подальшому розмір оренди змінювався з врахуванням фактичної вартості комунальних послуг. За умовами договору відповідач зобовязаний вносити щомісячно плату. У порушення вимог договору, відповідач здійснював оплату не в повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 2\~244 грн. Через звернення до суду позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 487,20 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість по орендній платі в розмірі 2\~244 грн., витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що після набуття товариством право власності на гуртожиток з відповідачем новий договір не укладався, а фактично пролонгувався. З липня 2015 року відповідач вносив плату не в повному розмірі. Про підвищення розміру плати повідомлялось через публічні оголошення в місцях загального користування. Просила задоволити позов. У судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували. Подали суду письмові заперечення. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 19 березня 2013 року між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ТОВ «Конвалія 2012» укладено акт приймання-передачі нежитлової будівлі по вул. Святоюріївська, 20 в м. Вишневе загальною площею 4018,8 кв.м. 08 квітня 2013 року ТОВ «Конвалія 2012» отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме житлова будівля по вулиці Святоюріївська, 20 в м. Вишневе Кєво-Святошинського району Київської області, розмір частки 9723/10000, загальна площа обєкта 4132,8 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2153646 від 08 квітня 2013 року за ТОВ «Конвалія 2012» зареєстровано право власності на 9723/10000 частин нежитлової будівлі. Відповідно до ст. 3 Житлового кодексу України житлові відносини в Україні регулюються житловим кодексом та іншими актами житлового законодавства України Статтями 127-131 Житлового кодексу У PCP та пунктом 3 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, передбачено, що гуртожитки це спеціально споруджені або переобладнанні для цієї мети жилі будинки. Згідно ч. 2 ст. 128 Житлового кодексу УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Ст. 129 Житлового кодексу УРСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, громадяни, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. 01 грудня 2009 року ТОВ «Інвестбуд-2005» надано гарантійний лист директору КЖКП «Агропромбудіндустрія» щодо надання [PERSON] в оренду три ліжко-місця в гуртожитку №1 по вул. Святоюріївська, 20 в м.Вишневе. 01 січня 2010 року між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та [PERSON] укладено договір на оренду ліжко-місць в гуртожитку. П.1 договору передбачено, що в оренду передано кімнату №312 гуртожитку №1 по вул. Святоюріївська, 20, ліжко-місце у кількості 3 л/м. У п.4.4 договору сторонами погоджено, що орендар зобовязаний сплачувати щомісячно по розрахунковим книжкам не пізніше 5-го числа поточного місяця (наперед за 1 місяць) плату за оренду ліжко-місць, яка з 01 січня 2010 року становить 240 грн. Ст. 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. П. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, передбачено, що плата за користування жилою площею в приміщеннях гуртожитків провадиться за встановленими ставками. Згідно розпорядження ТОВ «Конвалія 2012» №15 від 20 травня 2015 року встановлена вартість утримання 1 ліжко\\місця в гуртожитку «Конвалія 2012» з 01 червня 2015 року в сумі 612 грн. без врахування опалення. На підтвердження доводів щодо наявної заборгованості за договором оренди від 01 січня 2010 року з [PERSON] представником позивача подано свідоцтва про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розпорядження про зміну вартості з 01 червня 2015 року, акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2015 року. Разом з тим, дані докази суд оцінює критично. Так, розпорядження стосується гуртожитку «Конвалія 2012», доказів того, що відповідач займає ліжко-місце саме в цьому в гуртожитку, суду не надав. Акт звіряння взаємних розрахунків, хоч і містить печатку товариства, але не містить підпис уповноваженої особи, яка складала даний акт. Також позивачем не надано суду доказів того, що з [PERSON] погоджувалась зміна вартості оплати, в тому числі з врахуванням фактичних витрат на утримання гуртожитку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed