Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У серпні 2020 р. управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району - (надалі - управління) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми компенсації фізичній особі, яка надавала соціальні послуги у розмірі 9995,32 коп. В обґрунтування заявленої вимоги зазначено, що [PERSON] надавалась компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги, передбачена Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 р. № 558 (далі - порядок № 558). Соціальні послуги [PERSON] надавались його батьку гр. [PERSON] , [INFO] . До заяви [PERSON] додав заяву [PERSON] від 14.04.2015 р., постанову лікарсько-консультативної комісії КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 10.04.2015 р. №292, копію аркушів трудової книжки, де зазначено, що на час звернення до управління із заявою від 14.04.2015 року записи щодо працевлаштування [PERSON] відсутні, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та аркуші з паспорту. В березні 2020 управлінням отримано лист управління соціального захисту населення Запорізької міської ради від 17.03.2020 №01-18/71, до якого надало списки осіб, яким виплачується компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги, звірені з Реєстром застрахованих осіб. Згідно цих списків зазначено, що [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] є фізичною особою - підприємцем у 2019 році. Але [PERSON] не повідомив управління про те, що на момент звернення із заявою від 14.04.2015 р. про призначеня компенсаційних виплат, він був зареєстрований фізичною особою - підприємцем, що впливає на їх призначення. Листом від 15.04.2020 р. №08-01/1014 управління повідомило [PERSON] про обставини зупинення виплати компенсації. Актом державного соціального інспектора управління від 20.05.2020 р. вирішено виставити переплату з призначеної компенсації фізичним особам з 14.04.2015 р. по 31.03.2020 р. Довідкою від 21.05.2020 р. управлінням визначено період переплати [PERSON] державних коштів з 14.04.2015 р. по 31.03.2020 р. у розмірі 9 995,32 грн. Оскільки [PERSON] не було повернено переплачені кошти, з метою повернення надміру виплачених бюджетних коштів, листом від 17.06.2020 р. №08-01/1401 йому направлено лист - повідомлення про повернення коштів до 10 липня 2020 року (лист повернувся за закінченням встановленого строку зберігання). До теперішнього часу [PERSON] не зателефонував державному соціальному інспектору управління, не подав заяву про добровільне повернення переплачених коштів та не повернув суму переплачених комтів у розмірі 9 995,32 грн. у добровільному порядку управлінню. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь управління надміру виплачену суму компенсації фізичній особі, яка надавала соціальні послуги у сумі 9 995 грн. 32 коп., за період з 14.04.2015 р. по 31.03.2020 р. та судовий збір. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справі поштові відправлення № 69063 0235771 5, № 69063 0240976 6 та оголошення про виклик через сайт суду. Причину неявки суду не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою їх місцем проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, взявши до уваги заяву представника позивача та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 28-29) Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року відкладено розгляд справи на 21 жовтня 2020 року. (а.с. 38-39) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 14.04.2015 р. [PERSON] звернувся до управління із заявою про призначення йому компенсації, як особі яка надає соціальні послуги своєму батькові - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). До заяви [PERSON] додав постанови лікарсько-консультативної комісії КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 10.04.2015 р. № 292 № 283, заяву [PERSON] , копію трудової книжки, згідно якої на час звернення до управління із заявою від 14.04.2015 року записи щодо працевлаштування [PERSON] відсутні, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та аркуші з паспорту (а.с. 9-12). Відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 р. № 558 (далі - порядок № 558), рішенням управління від 30.04.2015 р. призначело [PERSON] компенсацію за надання соціальних послуг за [PERSON] , на період з 14.04.2015 р. по 26.09.2046 р. у розмірі 121,80 грн., щомісячно (а.с. 12 зв.). У зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму, розпорядженням управління від 24.09.2015 установлено розмір допомоги з 01.09.2015 р. по 26.09.2046 р. в сумі 137,80 грн., щомісячно; розпорядженням від 24.11.2016 р. установлено розмір допомоги з 01.12.2016 р. по 26.09.2046 р. в сумі 160,00 грн., щомісячно; розпорядженням від 24.04.2017 р. установлено розмір допомоги з 01.05.2017 р. по 26.09.2046 р. в сумі 168,40 грн., щомісячно; розпорядженням від 23.11.2017 р. установлено розмір допомоги з 01.12.2017 р. по 26.09.2046 р. в сумі 176,20 грн.; щомісячно, розпорядженням від 25.06.2018 р. установлено розмір допомоги з 01.07.2018 р. по 26.09.2046 р. в сумі 184,10 грн., щомісячно; розпорядженням від 23.11.2018 установлено розмір допомоги з 01.12.2018 по 26.09.2046 в сумі 192,10 грн., щомісячно; розпорядженням від 24.06.2019 установлено розмір допомоги з 01.07.2019 по 26.09.2046 в сумі 200,70 грн., щомісячно; розпорядженням від 21.11.2019 установлено розмір допомоги з 01.12.2019 по 26.09.2046 в сумі 210,20 грн., щомісячно (а.с. 13-14). Рішенням управління від 31.03.2020 здійснено перерахунок допомоги заявнику на період з 01.01.2020 по 31.03.2020 у сумі 210,20 грн., щомісячно (а.с. 15). В березні 2020 р. позивачем отримано лист управління соціального захисту населення Запорізької міської ради від 17.03.2020 №01-18/71, до якого надало списки осіб, яким виплачується компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги, звірені з Реєстром застрахованих осіб. Згідно цих списків зазначено, що [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] є фізичною особою - підприємцем у 2019 році(а.с. 16). Згідно акту державного соціального інспектора управління від 27.03.2020 р., мобільний телефон, зазначений заявником в заяві від 14.04.2015 р., не належить [PERSON] (а.с. 17) Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] є фізичною особою - підприємцем з 18.08.2009 року (а.с. 18-19). Відповідно до п. 1 Порядку №558, щомісячна компенсаційна виплата призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами). Бланк заяви про призначення компенсаційних виплат передбачає, що особа повідомляє про відсутність обставин, що впливають на право отримання допомоги, та усвідомлює, що наведені нею відомості можуть вплинути на прийняття рішення щодо надання допомоги, та будуть перевірені згідно з чинним законодавством України. Також, особу поінформовано про необхідність повідомлення управління про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги з дня настання таких обставин (а.с. 7 зв.). Отже, [PERSON] , звертаючись до позивача із заявою на призначення йому даного виду соціальної допомоги, був ознайомлений під підпис із умовами отримання допомоги, тому він міг і повинен був передбачити ту обставину, що допущення ним даного виду порушення (навмисно приховано відомості, що вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру) призведе до виникнення переплати державних коштів. Листом від 15.04.2020 р. №08-01/1014 управління повідомило [PERSON] про обставини зупинення виплати компенсації (а.с. 20). 19.05.2020 р. державним соціальним інспектором управління, з метою зв`язатися з [PERSON] щодо вирішення питання повернення переплачених коштів, з бази даних отримувачів допомог знайдено осіб, що також зареєстровані за такою ж адресою, що й [PERSON] та передано прохання для [PERSON] з контактним телефоном державного соціального інспектора управління, про що складено акт від 19.05.2020 р. (а.с. 20 зв.) Актом державного соціального інспектора управління від 20.05.2020 р. вирішено виставити переплату компенсації з 14.04.2015 р. по 31.03.2020 р. (а.с. 21) Згідно із довідкою управління від 21.05.2020 р. визначено період переплати [PERSON] державних коштів з 14.04.2015 р. по 31.03.2020 р. у розмірі 9 995,32 грн. (а.с. 22-23). Листом від 17.06.2020 р. № 08-01/1401 [PERSON] повідомлено про необхідність повернення коштів до 10 липня 2020 року (а.с. 24). Згідно п. 15 Порядку № 558, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. Якщо одержувачем компенсації приховано або подано недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на призначення компенсації та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради: визначає обсяг надміру виплачених коштів та встановлює строки їх повернення; повідомляє отримувачу компенсаційної виплати про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати компенсації у наступних періодах проводить щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч. 2. ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Дослідивши письмові докази, надані позивачем по справі, та перевіривши їх відповідність вимогам ЦК, ЦПК України, суд приходить до висновку, що відповідач набув право власності на кошти у сумі 9 995,32 грн. неправомірно, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги, яка надавала соціальні послуги у розмірі 9 995,32 грн. грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved