Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в розмірі 16 в умовних кадастрових гектарах, який знаходиться в урочищах «Підмонастир» та «Верболаз» у с. Сваричів, Рожнятівського району, Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивачки, яка була власником зазначеного земельного паю, і після її смерті відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно. Позивачка та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом, остання на спадкове майно не претендує. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Для оформлення спадщини [PERSON] від імені позивачки звернулася до Першої Ржнятівської державної нотаріальної контори, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з невідповідністю сертифікату на земельну частку (пай) вимогам закону. У зазначеному сертифікаті зроблено виправлення, які не затверджені посадовою особою Рожнятівської РДА при його видачі, тому такий документ не може бути прийнятий до уваги нотаріусом при вчинення нотаріальних дій. При таких обставинах, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили суду заяви про розгляд у їх відсутності, представник позивачки позов підтримує, а відповідачка визнає у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно змісту ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що є всі законні підстави розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та прийняти рішення про задоволення позову з таких підстав. В урочищах «Підмонастир» та «Верболаз» у с. Сваричів, Рожнятівського району, Івано-Франківської області знаходиться земельна частка (пай) розміром 16 в умовних кадастрових гектарах, вартість якої на даний час становить 11480 гривень, що підтверджується довідкою № 03-25/7, виданою Відділом Держгекокадастру у Рожнятівському районі 04 травня 2018 року (а. с. 20) та Сертифікатом [NUMBER] САП «Нова Україна» (а. с. 12). Власником зазначеного нерухомого майна була [PERSON], однак при складанні списку громадян - власників земельних часток (паїв) було допущено помилку, а саме під номером 341 зазначено [PERSON], а фактично повинно бути [PERSON], що підтверджується копією довідки № 659 виданої Виконавчим комітетом Сваричівської сільської ради 12 квітня 2018 року (а. с. 14). [PERSON] доводилася матір'ю позивачки та померла [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про смерть (а. с. 11, 13), а також Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 15). Позивачка є дочкою [PERSON] і від дня її смерті по даний час користується земельною ділянкою (земельний пай, розміром 16 в умовних кадастрових гектарах, який знаходиться в урочищах «Підмонастир» та «Верболаз»), що підтверджується довідкою № 716 від 02 травня 2018 року, виданою Сваричівською сільською радою (а. с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла до вступу у дію ЦК України, то щодо спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом ст. ст. 525, 526 названого кодексу, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 529 цього кодексу, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття, а за змістом статті 549 цього ж кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналізуючи надані позивачкою письмові докази судом встановлено, що [PERSON] була власником спірного спадкового земельного паю. Позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки після смерті спадкодавця вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном. У видачі свідоцтв про право на спадщину позивачці відмовлено у зв'язку з тим, що сертифікат не земельну частку (пай) САП «Нова Україна», серії ІФ № 0099341, виданий 10 січня 2000 року з порушенням Глави 8 п. п. 1-2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що підтверджується копією листа нотаріуса Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори № 396/02-14 від 02 травня 2018 року (а. с. 18). Отже у позасудовому порядку свої спадкові права позивачка захистити не може, а тому право власності на спадкове майно за нею необхідно визнати рішенням суду.

Outcome: approved