Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 08 лютого 2005 року між кредитною спілкою «Хімзавод» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 00129 із змінами та доповненнями, відповідно до яких [PERSON] отримала кредит в сумі 250 000 грн. зі сплатою відсотків розмірі 36 % річних на строк до 13 серпня 2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, між кредитною спілкою та відповідачами був укладений договір іпотеки від 08.02.2005 р., зі змінами та доповненнями, предметом якого є домоволодіння загальною площею 43,2 м.кв., в тому числі житловою прощею 26,3 м.кв., що знаходиться у [ADDRESS]. Вказував на те, що боржник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала та належним чином не реагувала на вимоги кредитної спілки погасити заборгованість. 25.07.2014 року між ним та кредитною спілкою «Хімзавод» було укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за кредитом, а також договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до яких до нього перейшло право вимоги заборгованості [PERSON] по договору № 00129 від 08.02.2005 року, яка станом на 25.07.2014 року становила 712801,50 грн., з яких 250000 грн. - основна сума кредиту, та 462801,50 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також право задовольнити вимоги щодо стягнення такої заборгованості за рахунок предмету іпотеки. Про відступлення права вимоги за вище вказаними договорами відповідачі були повідомленні належним чином шляхом направлення відповідних повідомлень. Зазначав, що 01.08.2014 року він звернувся до відповідачів з письмовою вимогою про необхідність погашення заборгованості, проте вказана вимога ними не виконана, а тому звернувся до суду з даним позовом та вважає належним способом захисту свого права - звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитною угодою №00129 від 08.02.2005 року в розмірі 712801,50 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,2 кв.м., що належить [PERSON] та [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на існуючу домовленість між ним та кредитною спілкою «Хімзавод» щодо відступлення на його користь права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки та передбачену можливість задоволення вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказував на те, що розмір заборгованості [PERSON] підтверджений додатком №1 до договору про відступлення прав вимоги, при цьому грошові кошти за деякими квитанціями про погашення заборгованості на рахунки кредитної спілки зараховані не були. Таким чином, вважає борг в сумі 712801,50 грн. підтвердженим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №00129 від 08.02.2005 року вона належним чином не виконувала та за нею дійсно рахується заборгованість перед кредитною спілкою, а не перед позивачем, проте не в тій сумі, яка вказана у позовній заяві, оскільки при розрахунку заборгованості не були враховані здійснені нею платежі у квітні 2009 року та січні 2010 року. Вважає, що у [PERSON] відсутнє право вимоги за укладеними між нею та кредитною спілкою договорами. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та вказала, що [PERSON] є неналежним позивачем у даному спорі, оскільки за характером своєї діяльності кредитна спілка «Хімзавод» не наділена правом відступлення вимоги на користь фізичних осіб за укладеними нею кредитними договорами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зі змісту ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 08.02.2005 року між кредитною спілкою «Хімзавод» та [PERSON] було укладено кредитну угоду №00129 з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до якої остання отримала кредит в сумі 250000 грн. на строк до 13.08.2011 року зі сплатою 36 % річних за користування кредитними коштами (а/с 16-19 Том1). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним вище кредитним договором між кредитною спілкою «Хімзавод» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки, з подальшими змінами та доповненнями, згідно якого відповідачі передали в іпотеку кредитній спілці квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,2 кв.м. в тому числі житловою 26,3 кв.м. (а/с 21 Том 1). В подальшому 05.07.2014 року між позивачем та Кредитною спілкою «Хімзавод» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитом, відповідно до якого кредитна спілка «Хімзавод» відступила позивачу право вимоги за вказаним вище кредитним договором (а/с 10 Том 1). Згідно додатку № 1 до вказаного договору, залишок заборгованості за кредитом становив 250000 грн. та за відсотками - 462801,50 грн. Крім того, цього ж дня між кредитною спілкою «Хімзавод» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно якого до нового іпотекодержателя переходять усі права та зобов'язання первісного іпотекодержателя. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі були повідомлені про заміну кредитора та іпотекодержателя, а також відступлення права вимоги за договором іпотеки зареєстровано у встановленому законом порядку (а/с 13, 29, 30, 31 Том1). Разом з тим, за змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов'язанні не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України). За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21 цього Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається. Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, сформованою у постановах №6-59цс15 від 15.04.2015 року та №6-667цс15 від 02.09.2015 року. У відповідності п. 21.1 Статуту Кредитної спілки «Хімзавод» затвердженого 02.07.2004 року, кредитна спілка надає кредити лише своїм членам на умовах та на строк, визначені відповідним положенням кредитної спілки, яке затверджене спостережною радою на підставі заяви члена спілки за рішенням кредитного комітету (а/с 102, Том 3). Отже, спірні правовідносини випливають з кредитного договору укладеного кредитною спілкою з фізичною особою, надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів кредитної спілки, а договір іпотеки є похідним від основного зобов'язання та нерозривно пов'язаний з ним, у зв'язку з чим такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відступлення права вимоги в даному випадку не спричиняє правових наслідків. За змістом ст.ст.30-33 ЦПК України, належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин, а підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на укладені між ним та кредитною спілкою «Хімзавод» договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, які не породжують правових наслідків, а тому між ним та відповідачами не виникає будь-яких правовідносин, у зв'язку з чим розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №00129 від 08.02.2005 року не досліджується судом в рамках судового розгляду даної справи. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed