Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комп Мюзік» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідач на свою користь збитки в розмірі 24 606,60 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № А 34 на створення творів. Згідно з Додатковою угодою № 1 до Договору Артист передає Компанії права на Твори і Фонограми з Альбому «[INFO]», зокрема музичний Твір під назвою «[INFO]». В Додатковій угоді вказано, що Твір «[INFO]» є народною піснею. Рішеннями судів по справі 2-3609/11 встановлено, що авторами Твору «[INFO]» є [PERSON] та [PERSON] та зобов'язано TOB «Комп Мюзік» здійснити платежі на їх користь по 12 180 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав та по 121,80 грн. судового збору кожному. Таким чином, [PERSON] порушила умови Договору № А34, зокрема, пункти 2.3.-2.4. щодо гарантій. 03 липня 2015 року та 17 серпня 2015 року в межах виконавчого провадження рішення суду було виконано позивачем в повному обсязі. Отже, внаслідок порушення [PERSON] своїх зобов'язань, передбачених Договором, TOB «Комп Мюзік» завдано збитків на суму 24603,60 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 02.04.2018 у справі відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.10.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2014 року у справі №2-3609/11 позов [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Комп Мюзік», [PERSON] про захист авторського права, виплату компенсації та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Зокрема, стягнуто з ТОВ «Комп Мюзік» на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 24360 гривень, 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, 1827 гривень у відшкодування судових витрат та на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 24360 гривень та 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с. 6-10). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23.12.2014 року у вказаній справі рішення Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2014 року змінено, зокрема, стягнуто з ТОВ «Комп Мюзік» на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 12180 грн., та судові витрати в розмірі 121, 80 грн. та на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 12180 грн., та судові витрати в розмірі 121, 80 грн. (а.с. 11-17). Ухвалою Вищого спеціалізовано суду м. Києва від 17.06.2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2014 року залишено без змін (а.с. 19-20). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Судом першої інстанції встановлено, що «позивачі [PERSON] та [PERSON] є авторами пісні «[INFO]». Авторству [PERSON] належить текст пісні, а [PERSON] - музика. Разом з цим, в 2007 році «Комп мюзік» було випущено декілька видань диску співачки Росави «[INFO]». Диск містить пісню «[INFO]», яка є копією пісні «Сонько-Дрімко», як за текстом, так і за музикою. Диск був випущений на підставі договору №А 34 від 10.02.2006 укладеного між відповідачами та, згідно якого [PERSON], як артист, що володіє всіма авторськими та суміжними правами, зокрема, на фонограму «[INFO]», передала ТОВ «Комп Мюзік» ці права, які включають, але не обмежуються, право на включення фонограм у збірки музичних фонограм, а також оптову торгівлю дисками для лазерних систем зчитування та касетами, які містять фонограми; репрографічне відтворення (репродукування) переробку, адаптацію, створення похідних творів та здійснення інших подібних відозмін щодо виконання твору (в тому числі караоке тощо); дозволяти або забороняти третім особам використання фонограм шляхом публічного виконання, публічного показу, публічної демонстрації, публічного та збір винагороди за таке використання; збирання і отримання будь-якої за будь-яке використання виконання фонограми виконання твору В той же час, у додатковій угоді №1 до вказаного договору визначено, що спірні композиції є народними піснями, а тому належність їх авторству відповідача не було підтверджено. За умовами цього договору [PERSON] несе відповідальність за перший звукозапис фонограм, та володіє всіма виключними авторськими та суміжними правами, що передбачені діючим законодавством України.». В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач вказував, що відповідач своїх зобов'язань за договором не виконала та умисно порушила вимоги п. 2.3 - 2.4 укладеного договору, а виконуючи рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2014 року, позивачем були перераховані кошти в межах виконавчого провадження №47874420. Таким чином, ТОВ «Комп Мюзік» завдано збитки в сумі 24 603,60 грн. Як вбачається із Договору №А 34 від 10.02.2006 року, артист гарантує, що компанія не зобов'язана здійснювати будь-яких інших платежів на користь будь-яких третіх осіб крім тих, що компанія здійснила за умовами цього договору за використання прав та фонограми, передбачених цим договором. За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина відповідача, що є визначальними складовими для відшкодування шкоди. Зокрема, наданими рішеннями судів не було встановлено виключної вини [PERSON] в діях, що призвели до порушення авторських прав, та як наслідок відшкодування шкоди [PERSON] та [PERSON] за рахунок, в тому числі і ТОВ «Комп Мюзік». Не було надано також доказів і під час розгляду даної справи позивачем. Навпаки, рішенням судів встановлена вина як ТОВ «Комп Мюзік», так і [PERSON] в порушенні авторських прав, що стало наслідком для стягнення з них коштів. Отже, витрати, понесені ТОВ «Комп Мюзік», не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи справу на підставі наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed