Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У січні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позивачка зазначає, що з січня 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від цих стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею та знаходиться на її повному забезпечення та утриманні. Після народження дитини вони з відповідачем почали мешкати окремо, та відповідач взагалі самовідсторонився від виховання та матеріального забезпечення спільного сина. Вона самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхньої дитини. На виховання та матеріальне забезпечення сина, який має проблеми із здоров`ям, вона витрачає значні кошти. Так, за два роки у дитячому садку ТОВ ПНВК «ЕДХАУС» з поглибленим доглядом та навчанням, нею витрачено більш ніж 135\~000 грн. На скільки їй відомо, відповідач працює, має великий, але нестабільний дохід, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 16 березня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню в повному обсязі, до того ж він не відповідає вимогам чинного законодавства. Він повістю забезпечує свого сина [PERSON] , оскільки на ім`я сина було відкрито рахунок та кожного місяця цей рахунок відповідач [PERSON] надсилає кошти, про що відомо і позивачці. Також, відповідач забезпечує свого сина одягом та дарує подарунки, які позивач [PERSON] сама відмовляється приймати від нього. На спростування викладених у позовній заяві обставин, зазначає, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У разі стягнення з нього аліментів у розмірі 10\~000 грн., його матеріальне становище буде значно погіршене та він буде не в змозі виконувати покладені на нього фінансові зобов`язання, що буде призводити лише до накопичення заборгованості, а не надання допомоги на утримання сина [PERSON] . Також це призведе до неможливості відповідачем [PERSON] фінансово утримувати себе та позбавить можливості в подальшому надавати матеріальну допомогу іншим дітям відповідача. На підтвердження своїх позовних вимог не долучено жодного документа, який би підтверджував розмір аліментів, зазначений в її позовній заяві. Тому, просить позовні вимоги задовольнити частково у вигляді рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 75. Крім того, згідно наданих до відзиву копій свідоцтв про народження, відповідач має ще двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Також, як вбачається з роздруківок з АТ КБ «Приватбанк», наданих до відзиву, відповідач, допомогу на утримання малолітнього сина надає, проте не регулярно. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, яких він забезпечує, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання спільної дитини. У позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 10 000 грн. щомісячно. При цьому, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем 10 000 грн. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України від 14.11.2019 року № 294-ІХ «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року 1 779 гривень та для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року 2218 грн. З матеріалів справи вбачається, що малолітньому [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 7 років. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, які необхідно стягнути з відповідача, буде 1 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial