Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У січні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконувала належним чином і станом на 25 грудня 2018 року у неї перед АТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість у сумі 26 269 грн. 64 коп. А тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Представник позивача Гребенюк О. С. у судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неприбуття суд не повідомила, відзив не подала. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, 29 грудня 2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У матеріалах справи також наявна довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по укладеному між сторонами договору, яка підписана відповідачем [PERSON] , що свідчить про її обізнаність з умовами кредитного договору. Відповідач на порушення умов договору створила заборгованість по сумі кредиту та відсотках за користування кредитом. Згідно з договором відшкодуванню підлягає 4491,08 грн. заборгованості за тілом кредиту та 12\~120,74 грн. заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Позивачем заявлено до стягнення 7930,69 пеня за прострочене зобов`язання; 500,00 грн. - штраф (фіксована часина), 1227,13 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача лише заявлену позивачем суму заборгованості за пенею - 7930,69 грн. У частині стягнення штрафів слід відмовити. Судовий збір підлягає стягненню пропорційно сумі задоволених вимог. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial