Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування свої вимог зазначала, що їй на праві власності належить квартира за адресою [ADDRESS]. Станом на 20.07.2012 р. в квартирі прийшли в непридатність система центрального опалення та радіатори. Позивач звернулась до постійно діючої комісії при Костянтинівській міській раді з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, яка прийняла рішення щодо відключення її квартири від мережі центрального теплопостачання і вона встановила у квартирі автономне газове опалення. Однак, відповідач по справі відмовився направити комісію для складання акту щодо демонтажу системи центрального теплопостачання у квартирі та продовжує нараховувати борг за послуги теплопостачання , чим порушує її права як споживача, якій послугу фактично цих послуг не отримує. Уточнив позовні вимоги, просила суд зобов'язати відповідача припинити нарахування за послуги теплопостачання, які вона не отримує, направити на її адресу комісію для фіксації факту відсутності централізованого опалення у квартирі та визнати борг, утворений за послуги теплопостачання до придбання нею квартири за попереднім власником. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю. В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду , оскільки вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що фактично позивач не користувалась послугами відповідача, за законом вона має право на відмову від отримання послуг з централізованого опалення та скористалася цим правом, встановивши у квартирі автономне опалення. Актом про відключення кв. [ADDRESS] від внутрішньобудинкових мереж центрального теплопостачання було виконано рішення міжвідомчої комісії по розгляду цього питання, затверджене протоколом № 5 від 02.08.2013 року, який в свою чергу відповідачем оскаржений не був. Звертає увагу, що трубопроводи, які з'єднують мережу центрального теплопостачання та квартиру позивача, у квартирі відсутні, але це не враховано судом першої інстанції. Також суд не врахував, що відповідачем не надано доказів того, що позивач порушує права інших мешканців будинку. В засідання апеляційного суду сторони не з'явились , про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Апеляційний суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відповідно до частини 2 ст.309 ЦПК України норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2011 року на праві власності належить квартира [ADDRESS].(а.с.11) 23.04.2015 року позивач встановила у належній їй квартирі систему автономного опалення.(а.с.10.18.19.22) З копій квитанцій , долучених до матеріалів справи вбачається , що відповідач продовжує нараховувати оплату за послуги центрального теплопостачання з 01.10.2015 року (а.с25-31). Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідальність за відсутність системи центрального опалення та радіаторів в квартирі несе власник квартири, влаштування автономного опалення, яке було розпочато у 2012 року було здійснено позивачем з порушенням встановленого законом порядку, відключення квартири від системи центрального теплопостачання можливо лише за згодою всіх власників будинку, а тому відповідач правомірно продовжує нарахування оплати за послуги з централізованого опалення. Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України , кожна особа має право у порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України суд цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивача , які вона уточнила 16 січня 2017 року , вона просила зобов'язати відповідача припинити нарахування за послуги теплопостачання , направити комісію для фіксації факту відсутності системи центрального опалення та гарячого водопостачання у її квартирі та визнати борг, утворений під час користування послугами до придбання нею квартири за попередніми власниками (а.с.36-37). Суд, відмовляючи у задоволенні позову, фактично надав правову оцінку правомірності встановлення системи автономного опалення у квартирі позивача, хоча такі вимоги заявлені не були. Проте, посилання позивача у позові на ті обставини , що відповідач з 2015 року продовжує неправомірно надсилати на її адресу квитанції про нарахування оплати за послуги теплопостачання , які виписані на ім'я попереднього власника, апеляційний суд також прийняти до уваги не може, оскільки продовження надіслання повідомлень на адресу позивача про наявність заборгованості за надані послуги, яка значиться на особистому рахунку по квартирі, якій відкритий на ім'я попереднього власника квартири, на думку суду, не порушує права позивача. Складання вказаних документів не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, ці квитанції є різновидом претензії і діючим цивільно - процесуальним законодавством не передбачений такий спосіб захисту прав. Вимоги позивача про зобов'язання направити комісію на її адресу для фіксації факту відсутності системи центрального опалення та гарячого водопостачання також є необґрунтованими, оскільки діючим законодавством, а саме Правилами надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 , передбачено інший порядок вирішення цього питання. Позовні вимоги позивача про визнання боргу за послуги теплопостачання за попередніми власниками також не ґрунтуються на законі, оскільки попередній співвласник квартири до участі у справі судом першої інстанції залучений не був, апеляційний суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки особи яка не брала участи у справі, а процесуальні повноваження залучити цю особу до участі у справі на стадії апеляційного провадження у апеляційного суду відсутні.

Outcome: partial