Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана справа за позовною заявою в якій позивач посилається на те, що 17.12.2016 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис, за яким з нього [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Приватбанк» грошові кошти на підставі боргу за Генеральною угодою №б/н від 16.11.2012 р. про стягнення заборгованості в розмірі 51911,35 грн. Позивач уважає, що нотаріус не дотримався вимог законодавства, яким врегульовано порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати виконавчий напис вчинений 17.12.2016 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №11313 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати пов'язані з розглядом справи. 20.07.2018 р. від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. - третьої особи по справі надійшли пояснення в яких вона зазначила, що позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки виконавчий напис був вчинений за наявністю всіх передбачених документів, з суворим дотриманням вимог ст.88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а посилання позивача в позовній заяві на необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, не заслуговують на увагу. У зв'язку з чим, приватний нотаріус просить відмовити в задоволенні позовної заяви (а.с.48-79). У судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить застосувати до них наслідки спливу позовної давності виконавчого документу та наявність спору про стягнення грошової суми (а.с.100,133), представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, відповідач про дату та час слухання справи повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 116,117,132). Третя особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. направила заяву про розгляд справи без її участі (а.с.111, 127), Красноградський районний ВДВС ГТУЮ у Харківській області про дату та час слухання справи повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки представника не повідомив (а.с.114,126). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третіх осіб і дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 17.12.2016 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №11313 було видано виконавчий напис відповідно до якого запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 51911,35 грн., які є боргом за Генеральною угодою №б/н від 16.11.2012 р. та запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 50211,35 грн. та витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн., а всього 51911,35 грн. та зазначено, що виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 17.12.2016 р. (а.с.8). 04.12.2017 р. відповідно до постанови головного державного виконавця Красноградського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Косенко О.Є. винесено постанову про прийняття виконавчого за виконавчим написом №11313 від 17.12.2016 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 51911,35 грн. (а.с.9). Як убачається з виклику державного виконавця від 19.04.2018 р., [PERSON] зобов'язано з'явитися до виконавця для сплати боргу за виконавчим написом або надання підтверджуючих документів про сплату (а.с.10). Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, становлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Як убачається з документів, наданих приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (а.с.43-46), для вчинення виконавчого напису на підтвердження наявності заборгованості [PERSON] було засвідчена копія кредитного договору, засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, слід зазначити, що згідно статтей 257 та 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ураховуючи вищенаведене та оскільки при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено період з 16.11.2012 року по 27.09.2016 року, розмір відсотків та пені за указаний період, тобто зазначену у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а тому суд уважає що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141,142 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved