overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.09.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.07.2017р. має заборгованість 31 666 грн. 72 коп., яка складається з наступного: 2827 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 26 854 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання Банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1484 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 31 666 грн. 72 коп. та судові витрати. У судове засідання, позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на підставі укладеного 02.04.2013 р. Договору про користування електричною енергією №114306799 позивач зобов'язується постачати електричну енергію відповідачу [PERSON], яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя вул. Новокузнецька, 4/99, а відповідач, в свою чергу, зобов'язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені Договором. Так, відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 30.01.2016 р. по 30.05.2017 р. було спожито 3190 кВт.год на загальну суму 2583 грн. 58 коп., проте, останній не виконує належним чином свій обов'язок щодо оплати спожитої електричної енергії, в звязку з чим утворилась заборгованість з боку відповідача перед позивачем у сумі 2583 грн. 58 коп. за спожиту електричну енергію. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України, що діяли на час нарахування. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 2 583 грн. 58 коп. та судові витрати. Представник позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до судового засідання не зявився, до суду надав заяву, у якій просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача, задовольнити позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, шлюбні відносини з липня 2017 р. не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач вважає шлюб є неможливим та таким, що заважає його інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, надавши у судовому засіданні заяву про визнання позову (а.с. 13). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 25.02.2011 зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №204 (а.с. 4) У вказаному шлюбі у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, позивач проти примирення заперечував, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, подружні відносини припинились з червня 2013 року, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 29.05.2018 подав заяву про слухання справи у його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, 29.05.2018 подала заяву про слухання справи у її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 13). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 23.10.1999 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №466 (а.с. 6). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спільних дітей у вказаному шлюбі у сторін немає, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, втрату почуття любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинено з липня 2017. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 28.03.2018 подала заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без її участі (а.с. 18). Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 16.09.2006 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1316 (а.с. 7). У вказаному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та у зв'язку з тим, що відповідач визнає позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне сімейне життя не склалось у зв'язку із взаємним непорозумінням, різницею в характері та втратою взаємної любові та поваги, фактично сімейній відносини припиненні у 2016 році, позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала (а.с. 25). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 12.10.2007 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1507 (а.с. 4). У вказаному шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує та у зв'язку з тим, що відповідач визнала позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини доходів відповідача на її утримання до досягнення трьох років сином [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивач надала до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний розгляд справи та за її відсутності. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: свідоцтва про шлюб; свідоцтва про народження; довідки про реєстрацію місця проживання дитини та позивача (а.с. 4, 5, 6), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина проживає разом з позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 77 ч. ч. 1, 2 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. За ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Після дослідження доказів у справі, надані позивачем, у відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. ст. 75, 77, 80, 84, 88 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини доходів відповідача на її утримання до досягнення трьох років сином [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, але заперечує щодо стягнення з нього судового збору. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про народження; свідоцтва про шлюб; довідки про реєстрацію місця проживання дитини та позивача (а.с. 5, 6, 14, 15), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина проживає разом з позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 77 ч. ч. 1, 2 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. За ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Після дослідження доказів у справі, надані позивачем, у відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про необхідність задоволення позовних вимог, для чого є фактичні та правові підстави. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. ст. 75, 77, 80, 84, 88 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що сімейне життя не склалось, з осені 2012 року проживають окремо, спільного господарства не введуть, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити його інтересам. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у її відсутності не надходило (а.с. 25-26). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 01.08.2009 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №283 (а.с. 9). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved