Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

У січні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУПФУ) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2-а-8357/2011 Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, зобов`язано здійснити позивачеві перерахунок та виплату додаткової пенсії з 28.09.2010, з урахуванням раніше виплачених сум. Постанова суду набрала законної сили 13.02.2014. На виконання цієї постанови відповідач провів перерахунок та нарахував до виплати позивачеві суму розміром 2\~567,28 грн., яка до теперішнього часу не виплачена. Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 у справі № 334/9498/14-а Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії з 02.04.2014 по 15.08.2014 включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Постанова суду набрала законної сили 05.02.2015. На виконання цієї постанови відповідач провів перерахунок та нарахував до виплати позивачеві суму розміром 11\~712,65 грн., яка до теперішнього часу не виплачена. Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачеві вказані суми пенсії, позивач, посилаючись на положення ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив стягнути з відповідача інфляційні втрати розміром 4\~134,89 грн. та 3% річних розміром 453,00 грн. за період з 14.02.2014 по 31.12.2019 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2-а-8357/2011, а також інфляційні втрати розміром 12\~086,81 грн. та 3% річних розміром 1\~722,00 грн. за період з 06.02.2015 по 31.12.2019 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 у справі № 334/9498/14-а, що у загальній сумі складає 18\~396,70 грн. (а.с. 15). Ухвалою судді від 04.02.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Відповідач ГУПФУ в особі представника Сіпака С.І. із позовними вимогами [PERSON] не погодився, 19.02.2020 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2-а-8357/2011 відповідачем проведено перерахунок додаткової пенсії за період з 28.09.2010, внаслідок якого нараховано 2\~567,28 грн. Однак, вказані грошові кошти не були виплачені позивачеві, оскільки не були профінансовані з Державного бюджету України. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» (далі Порядок № 440), рішення суду подають до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Крім того, зазначив, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.06.2015 у справі № К/800/6173/15 постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 у справі № 334/9498/14-а та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 у цій справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2015 виконавчий лист № 334/9498/14-а, виданий у вказаній справі, на виконання якого позивачеві було нараховано 11\~712,65 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. 28.10.2015 у вказаній справі судом першої інстанції було ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , на виконання якої відповідачем проведено перерахунок додаткової пенсії за період з 02.04.2014 по 15.08.2014, в результаті якого нараховано 844,71 грн., яка і підлягає сплаті на користь позивача. Вказана постанова суду включена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 (далі Порядок № 649). Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі Закон № 1058) саме на органи Пенсійного фонду покладено обов`язок із визначення розміру пенсій та інших виплат, а тому розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, не підлягає врахуванню. Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу невиконання постанов суду, а тому на них не розповсюджуються норми ст. 625 ЦК України. У постановах судом не визначено конкретної суми до стягнення, а тому зобов`язання в даному випадку не можуть вважатися грошовими. Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України. Просив в задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 3537). Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011, яка набрала законної сили 21.01.2014, у справі № 2а-8357/11 адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо своєчасного перерахунку та виплату [PERSON] додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону № 1058, з 28.09.2010; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] суму недоплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону № 1058, з 28.09.2010, з урахуванням раніше виплачених сум; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 6, 7). На виконання постанови суду відповідним органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії [PERSON] та нарахована доплата у розмірі 2\~567,28 грн. за період з 28.09.2010 по 22.07.2011, що підтверджується листом Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 18.10.2018 № 383/Ж-9 (а.с. 9). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (попередня назва Ленінському) районі м.\~Запоріжжя реорганізоване шляхом злиття з 31.03.2017 у Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Отже, відповідач ГУПФУ є правонаступником прав і обов`язків Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя у спірних правовідносинах. На момент звернення [PERSON] до суду з цим позовом вказані кошти йому не виплачені, що не заперечується відповідачем у відзиві на позов, у зв`язку із чим позивач у позові, серед іншого, просить на підставі статті 625 ЦК України стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати, нараховані за період з 14.02.2014 по 31.12.2019 за невиконання грошового зобов`язання у вигляді несплати грошових коштів розміром 2\~567,28 грн., нарахованих на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2а-8357/11. Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Згідно з наданим позивачем розрахунком 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості 2\~567,28 грн. та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання за період з 14.02.2014 по 31.12.2019, інфляційні втрати за вказаний період становлять 4\~134,89 грн., а 3% річних складають 453,00 грн. (а.с. 1720). Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, сумнівів у його обґрунтованості у відзиві на позов не наведено. Позиція відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього вказаних коштів ґрунтується на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058 саме на органи Пенсійного фонду покладено обов`язок із визначення розміру пенсій та інших виплат, а тому розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, не підлягає врахуванню. Разом із тим, у даному випадку позивачем не порушується питання про стягнення пенсійних чи інших виплат з відповідача, а предметом спору є саме застосування наслідків неналежного виконання грошового зобов`язання, що регулюється ст. 625 ЦК України, а не Законом № 1058. Крім того, відповідач у відзиві посилався на те, що грошові кошти не були виплачені позивачеві, оскільки не були профінансовані з Державного бюджету України. Разом із тим, відсутність бюджетного фінансування не може вважатися законною підставою для не виплати позивачеві належних йому сум грошових коштів. До того ж, ст. 625 ЦК України не пов`язує підстави для застосування встановленої неї відповідальності із наявністю чи відсутністю бюджетного фінансування боржника. Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на Порядок № 440, оскільки цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених\~пунктом 3\~розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Відповідно до частин 12 статті 3 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Отже, вказаним Законом передбачається виконання саме рішень про стягнення коштів з державного органу. Натомість, постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 стосувалась зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову пенсію позивачеві за певний період. Також, суд вважає помилковим посилання відповідача у відзиві на позов на те, що спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу невиконання постанови суду, а також, що постановою суду не визначено конкретної суми до стягнення, а тому приписи ст. 625 ЦК України застосуванню не підлягають, оскільки така позиція суперечить вищенаведеним положенням законодавства та правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду. Зазначаючи про те, що Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України, відповідач у відзиві не вказує, хто саме є розпорядником державних коштів та має нести таку відповідальність. З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат розміром 4\~134,89 грн. та 3% річних розміром 453,00 грн. за період з 14.02.2014 по 31.12.2019, нарахованих на суму заборгованості у зв`язку з невиконанням постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2-а-8357/2011. В цей же час, інша частина позовних вимог [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Так, [PERSON] у позові просив також стягнути з відповідача інфляційні втрати розміром 12\~086,81 грн. та 3% річних розміром 1\~722,00 грн. за період з 06.02.2015 по 31.12.2019 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 у справі № 334/9498/14. Вказаною постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 у справі № 334/9498/14-а адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, задоволено частково, внаслідок чого: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати\~ [PERSON] як інваліду 3 групи державної та додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату [PERSON] державної пенсії (по інвалідності) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~у розмірі шести \~\~мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1\~ст. 28 Закону № 1058\~з 02.04.2014 по 15.08.2014 включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити нарахування і виплату [PERSON] додаткової пенсії\~\~відповідно до ст. ст.\~49,\~50,\~53,\~67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1\~ст. 28\~Закону № 1058\~з 02.04.2014 по 15.08.2014 включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період; у задоволенні іншої частини\~позовних\~вимог відмовлено (а.с. 1011). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя залишено без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 у цій справі без змін (а.с. 12). На виконання постанови суду від 24.11.2014 відповідним органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії [PERSON] та нарахована доплата у розмірі 11\~712,65 грн., що підтверджується постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Морар М.В. від 03.09.2015 ВП № 46518665 (а.с. 14). Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.06.2015 задоволено частково касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, внаслідок чого постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 у цій справі скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 4650). Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2015 виконавчий лист № 334/9498/14-а, виданий судом на виконання постанови від 24.11.2014, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 5153). У подальшому, за наслідками нового розгляду вказаної справи постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2015 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, внаслідок чого визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Ленінському\~\~районі м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати [PERSON] як інваліду 3 групи додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та зобов`язано вказане Управління здійснити перерахунок та виплату [PERSON] додаткової пенсії відповідно до ст.ст.\~49,\~50,\~53,\~67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~у розмірі\~\~50\~\~відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1\~ст. 28 Закону № 1058\~з 02.04.2014 по 15.08.2014 включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В\~\~задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 5456). Ця постанова суду набрала законної сили 10.05.2016 (а.с. 5758). Разом із тим, предметом позовних вимог [PERSON] у цій частині є саме стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних розміром 1\~722,00 грн. за період з 06.02.2015 по 31.12.2019 на суму заборгованості розміром 11\~712,65 грн., нараховану на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 у справі № 334/9498/14. Оскільки постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 скасована Вищим адміністративним судом України 04.06.2015, виконавчий лист, виданий на її підставі, визнано Ленінським районним судом м. Запоріжжя 28.10.2015 таким, що не підлягає виконанню, та сума розміром 11\~712,65 грн. була нарахована [PERSON] саме в порядку виконання цієї постанови, тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у цій частині. Відповідно до\~чч.\~1,\~3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що позивач [PERSON] самостійно визначив предмет спору у вигляді стягнення на його користь інфляційних втрат та 3% річних саме у зв`язку з невиконанням постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014, здійснивши відповідний розрахунок, та після отримання відзиву відповідача не скористався своїм правом та не змінив позовні вимоги, не зазначив, чи була відповідачем виконана постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2015, та у разі її невиконання, не здійснив відповідний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, і суд, своєю чергою, під час розгляду справи не вправі виходити за межі позовних вимог [PERSON] , тому суд доходить висновку, що у задоволенні позову [PERSON] у цій частині необхідно відмовити. Підсумовуючи викладене, позов [PERSON] задовольняється судом частково, а саме в частині стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат розміром 4\~134,89 грн. та 3% річних розміром 453,00 грн. за період з 14.02.2014 по 31.12.2019, нарахованих на суму заборгованості у зв`язку з невиконанням постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2-а-8357/2011. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє. Крім того, оскільки на підставі п. 10 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~ позивача звільнено від сплати судового збору як громадянина, віднесеного до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому\~ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за ставкою пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону).

Outcome: partial