Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 13.04.2012 року у розмірі 135689,66 грн. та судового збору у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» з 14.06.2018 року, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету - заяву №б/н від 13.04.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та кредитну картку. Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 26.04.2020 року має заборгованість у розмірі 300161,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом -11477,54 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом -288683,53 грн. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 135689,66 грн., яка складається: заборгованість за кредитом -11477,54грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом з 13.04.2012 року по 01.04.2019 року в розмірі 124212,12 грн.. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі за заявленими підставами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] 18.11.2020 року надав до суду заяву про застосування позовної давності до вимог банку, позовна давність по яким вже минула (а.с. 70-71). Крім того, [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк», в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що банком пропущений строк позовної давності, оскільки заборгованість почалась з 13.04.2012 року, а позовну заяву передано до суду 21.08.2020 року. Зазначає також, що банк не мав права нараховувати відсотки за межами дії договору- карткового рахунку, дія якого була припинена з березня 2017 року, виходячи з терміну дії картки № [NUMBER] , виданої йому 13.01.2014. Крім того, посилається й на те, що в підписаній ним заяві-анкеті відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки, нарахування процентів, а витяги з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, на які посилається позивач, не містять його підпису, тому відсутні підстави для стягнення з нього процентів. Вказує також, що він з 27.08.2019 року по теперішній час перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] і тому відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Штрафні санкції, пеня, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Оскільки в Україні з 17 березня 2014 року по даний час настав і діє особливий період відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», нарахування процентів з цього часу є протиправним (а.с. 72-78 ). 28 квітня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № б/н від 13.04.2012 року в розмірі 20889,81 грн., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту 11477,54 грн., заборгованість за простроченими відсотками 9412,27 грн., а також понесені банком судові витрати (а.с.100). Учасники справи до судового засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи, про що свідчить їх розписи у явочному листі (а.с. 98), заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.04.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору [PERSON] отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який неодноразово змінювався (зменшувався до 11480 грн.) та кредитн картку № [NUMBER] , видану йому 13.01.2014 строком дії до 03/17 (а.с. 9, 9 зворот). У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Між тим ця анкета-заява не містить відмітки, яку саме карту «Універсальна» отримав відповідач, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» , «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contrakt», «Універсальна gold», витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256 , розрахунок заборгованості та виписку за рахунком, однак вони не містять підпису [PERSON] . Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 26.04.2020 року становить 135689,66 грн., яка складається: заборгованість за кредитом -11477,54грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом з 13.04.2012 року по 01.04.2019 року в розмірі 124212,12 грн. Подалі, уточнюючи свої позовні вимоги шляхом зменшення суми стягнення, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 20889,81 грн., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту 11477,54 грн., заборгованість за простроченими відсотками 9412,27 грн., не зазначаючи період нарахування прострочених відсотків. Суд не може у повному обсязі погодитися з такими розрахунками позивача, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним\~договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір,\~в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цій справі - \~\~АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги до [PERSON] про погашення заборгованості за\~договором,\~просив стягнути\~тіло кредиту,\~ та\~проценти за\~його користування.\~ Як\~на підставу\~своїх позовних\~вимог про\~погашення заборгованості\~за договором\~банк \~посилається на\~витяг з\~тарифів обслуговування\~кредитних карт\~«Універсальна» та\~витяг з\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~у АТ\~КБ «ПриватБанк»,\~які не\~підписані[PERSON] .\~ При цьому позивачем не надано достовірних доказів про те, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» розумів [PERSON] , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Зазначені за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з наданої позивачем довідки при підписанні кредитного договору з [PERSON] останньому були видані кредитні картки: в тому числі й картка № [NUMBER] , яка видана 13.01.2014 строком дії до 03/17. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу II Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Між тим як вбачається з деталізації виписки по рахунку [PERSON] позивачем проведені операції по списанню відсотків за прострочений кредит за вказаними кредитними картками після спливу строку дії цієї карти. (а.с. 44-55). Тому суд вважає, що й виписка по рахунку також не є належним та допустимим доказом розміру процентів за кредитним договором. Згідно частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Але,\~враховуючи,\~що фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~АТ КБ\~«ПриватБанк» не\~повернуті,\~а також\~вимоги частини\~другої статті\~530\~ЦК України\~за змістом\~якої,\~якщо строк(\~термін)\~виконання боржником\~обов`язку\~не встановлений\~або визначений\~моментом пред`явлення\~вимоги,\~кредитор має\~право вимагати\~його виконання\~у будь-який\~час. Відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, періодично здійснював їх погашення. За таких обставин та відповідно до вимог ст.ст. 257, 261ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11477,54 грн. В іншій частині позовні вимоги не доведені, тому не можуть бути задоволені. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1154,91 грн (2102 х 11477,54 : 20889,81 = 1154, 91).

Outcome: partial