Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У січні\~ 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та, уточнивши позовні вимоги просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] в період з 26 вересня 2005 року до часу відкриття спадщини 15 листопада 2013 року за адресою: [ADDRESS],\~ визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 18 вересня 2012 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою 25 грудня 2014 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Пояснила суду, що позивач є онукою [PERSON] та проживала з дідом з 2008 року, але була зареєстрована за іншою адресою. [PERSON] близько року хворів на онкозахворювання та не розумів значення своїх дій. За життя [PERSON] про складений заповіт позивачу нічого відомо не було. Заповіт спочатку було складено на користь [PERSON] Похованням [PERSON] займалась позивач. [PERSON] лише приїжджала на похорон, погрожувала позивачу, що виселить її з квартири. Позивач зверталась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, бо свідоцтво вже видано та в 2006 році був складений новий заповіт. Позивач не відмовлялась від спадщини. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в задоволенні. Пояснив суду, що [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON] 04.06.2012 року склав заповіт та заповів усе своє майно відповідачу. [PERSON] до та після одруження жила окремо, по вул. Кошового в м. Чернігові. З [PERSON] позивач ніколи не проживав. [PERSON] приїжджав на складання заповіту. Дочка [PERSON] проживала у Росії, за 3 місяці до смерті приїжджала в м. Чернігів у відпустку для догляду за [PERSON] Зазначив, що доступ до квартири [ADDRESS] мала лише [PERSON] та змінила в ній замки, нікого туди не впускала. Вказав, що онкологічне захворювання не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На обліку у психоневрологічному диспансері [PERSON] не перебував. Представник приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що нотаріус здійснює правочини за паспортом особи, встановлює особу та її наміри, розяснює їй права, обовязки та наслідки дій. В даному випадку [PERSON] звернувся для посвідчення заповіту та особисто його підписав. Заповіт посвідчився в день звернення особи. Про заповіт 2006 року [PERSON] нічого не відомо, але вказав що це можна перевірити за реєстром. Представник Першої Чернігівської нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 15.11.2013 року помер [PERSON]. Згідно інформаційної довідки КП Чернігівське МБТІ від 14.11.2014 року № 24972 станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS] в цілому належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.2004 року (а.с. 54). У вказаній квартирі [PERSON] на час смерті був зареєстрований один. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 18.09.2012 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с. 8). У посвідчувальному написі нотаріуса вказано, що заповіт до підписання прочитаний вголос [PERSON] і власноруч підписаний ним у присутності нотаріуса. Відповідач у відповідності до вимог ст. 1268 1270 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори. Відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом. [PERSON] під час складання заповіту дотримані загальні вимоги до форми заповіту, що підтверджується його особистим підписом, який сторони не заперечували та посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно зі ст. 1254 ЦК України, заповіт може бути зроблено, змінено або скасовано лише особисто самим громадянином-заповідувачем. Заповіт не був змінений [PERSON] за час життя, що свідчить про наявність саме такої волі спадкодавця. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що йому відомо що [PERSON] помер в кінці осені. У спірній квартирі проживали [PERSON] та [PERSON], яка доглядала за дідом останні 1,5 року. В 2004 році померла її мати і вона почала там проживати на постійній основі. Повідомив, що іноді допомагав [PERSON] переносити з ліжка на ліжко хворого діда. [PERSON] не ходив самостійно без допомоги онуки. [PERSON] за власний кошт возила діда до лікарні. Дід був опікуном [PERSON] Про заповіт розмов не велося. Померлий не усвідомлював з ким розмовляв, допоки йому не пояснювали. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою [PERSON] Зазначила, що [PERSON] після смерті матері з 2004 року почала жити з дідом. [PERSON] доглядала за дідом, вони вели спільне господарство. З 2012 року [PERSON] вже нікого не впізнавав, постійно лежав та ні на що не реагував. Онука возила його до лікарні. [PERSON] сам повідомив свідку, що [PERSON] є його онучкою. Про її шлюб свідку нічого не відомо. [PERSON]Є знає поверхово, бачила кілька разів. Щодо [PERSON] нічого не знає, бачила близько 2 разів. За заповіт нічого повідомити не може, знає лише, що [PERSON] до [PERSON] ніяких претензій не має. Свідок [PERSON] показала, що була сусідкою покійного. [PERSON] доглядала за дідом, готувала, прибирала. За рік до смерті [PERSON] тяжко захворів. [PERSON] з 2003 року приїжджала до діда, з якого саме часу онука жила з дідом свідку не відомо. Про опікунство свідок дізналась нещодавно. [PERSON] за пів року до смерті перестав вітатись. [PERSON] свідок бачила кілька разів. Про заповіт свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] останні 5 років проживав сам, його дочка виїхала до Росії. [PERSON] раз в місяць приїжджала до діда. Квартира [PERSON] була в жахливому стані, тому що він приймав алкоголь та лежав в лікарні. Свідок повідомила, що [PERSON] впізнавав свідка. В його квартирі жіночих речей не було. [PERSON] знає, остання приїжджала на 2 місяці з Росії та доглядала батька. [PERSON] в спірній квартирі бачила не часто, вона там не проживала, про заповіт свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] показав, що проживав в одному будинку з [PERSON] Дочка померлого була його однокласницею. В гості до [PERSON] ходив 1-2 рази в місяць, [PERSON] там бачив рідко, в квартирі був безлад. [PERSON] все розумів, про хворобу останнього свідок дізнався за місяць до смерті. Повідомити, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] свідок не може, а про заповіт йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] показав, що коли переїхав до будинку, [PERSON] вже жила з дідом. Повідомив, що останнім часом [PERSON] не виходив на вулицю, дуже схуднув. [PERSON] прибирала в квартирі, готувала, доглядала за дідом. Окрім його онуки, в квартирі нікого не бачив, про заповіт нічого не знає. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] бачив у квартирі [PERSON], спілкувався з нею, в нього була слабкість та за рік до смерті бачив [PERSON] лише у вікні, він не вітався, бо не впізнавав. [PERSON] свідок не знає, тому що не бачив в квартирі нікого окрім [PERSON]. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано та підтверджено доказами факт постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, вимога встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] в період з 26 вересня 2005 року до часу відкриття спадщини 15 листопада 2013 року за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Частина 3 цієї статті передбачає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст. 56 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси \~або \~посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують \~заповіти \~дієздатних громадян, складені відповідно до вимог \~законодавства \~України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій \~особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну \~реєстрацію \~заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, \~затвердженого Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~ \~\~\~На час посвідчення заповіту [PERSON] діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Відповідно до п. 157 цієї Інструкції заповіт \~має \~бути \~складений \~у \~письмовій \~формі, \~із зазначенням \~місця \~і \~часу \~складення \~заповіту, \~дати та \~місця народження \~заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує \~\~заповіт, \~\~який \~\~написаний \~заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт \~з \~її \~слів власноручно \~або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має \~бути \~вголос \~прочитаний \~заповідачем \~і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2015 року призначено по справі\~ судову психіатричну експертизу, проведення якої доручено Українському науково-дослідному інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 32 (а.с.157-163)встановлено, що [PERSON] психічними захворюваннями станом на 18 вересня 2012 року не страждав. [PERSON] міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент укладання заповіту 18 вересня 2012 року. Згідно зі ст.ст.\~10, 11 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів\~статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1\~статті 60 ЦПК України\~вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу, якою визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частинами 3,4\~статті 212 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Достовірність та правильність відповідей експертів наданих на питання, що поставлені судом,\~сумніву не викликає. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відстутність пістав в частині задоволення позову щодо визнання недійсним заповіту [PERSON] на користь [PERSON], посвідченого 18 вересня 2012 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину видане Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою 25 грудня 2014 року [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON].

Outcome: partial