Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно розпорядження № 157 від 27.10.2017 року керівника апарату Ленінського районного суду м. Полтави щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ дану цивільну справу повторно автоматизовано розподілено судді Новаку Ю.Д., в звязку з відстороненням судді Кононенка С.Д. від здійснення правосуддя. З 15 грудня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України діє в редакції, затвердженій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Згідно з п.9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13.03.2018 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався. Надав суду відзив, у якому повідомив суду, що з вказаним позовом не погоджується, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У позовній заяві ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на кредитний договір б/н від 21.10.2014 року, «Правила надання банківських послуг», «Умови надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», «Тарифи банку». Жодного з вказаних документів відповідач не підписував. Копію кредитного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позову не надав. Жодного доказу який би спростовував вказане, позивачем не надано суду. У свою чергу, надані позивачем копії внутрішніх документів банку без підпису [PERSON] не можливо розцінювати як додатки до договору, та не можуть бути належним та допустимим доказом по справі. Позовна давність для даних правовідносин встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви. Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Згідно висновків Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладених у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. 21.10.2014 року відповідач уклав з позивачем [PERSON] угоду про реструктуризацію боргу до 31 жовтня 2016 року. Останнє внесення коштів 15.12.2014 року у розмірі 429,08 грн. Відповідно до п. 1 ст.258 ЦК України до позовних вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в 1 рік. Отже, позовні вимоги про стягнення неустойки подані також з пропуском строку позовної давності. Тому відповідач просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2014 року відповідач уклав з банком [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н та отримав кредит у розмірі 8397 грн. 60 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом, строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю (ч.1 ст. 259 ЦК України). Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно умов генеральної угоди від 21.10.2014 року строк виконання зобовязання спливає 31.10.2016 року. Згідно виписки Клієнт здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 24.11.2014 року, підтвердженням чого є виписка з розрахунку. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 13.08.2016 року тобто в межах строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, позивачем не порушені строки звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Також, у відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплати неустойки. Згідно ст. 627 ЦК України свобода договору включає вільне визначення сторонами умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Укладаючи Договір Позичальник не ставив під сумнів розумність і справедливість умов, навпаки, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких вони повинні виконуватися, зокрема, зважувати відповідальність, яка настає, згідно з умовами Договору при його невиконанні чи неналежному виконанні. При укладанні Договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст.638 ЦК України. Таким чином, розумною вважається сума неустойки (штрафу та пені), які сторони визначили та погодили при укладенні Договору. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з п. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватися до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом. Чинне законодавство не містить заборон щодо застосування такого виду правових наслідків у разі порушення зобов'язання як неустойка. Отже, пеня за неналежне виконання зобов'язань за Договором в частині погашення сум кредиту та відсотків кредиту підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про ухилення від виконання зобов'язання за кредитним договором. Відповідач не надав суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. [PERSON] угода підписана з боку відповідача, тобто повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою Тарифами. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише приєднанням другої сторони до запропонованого договору в цілому, сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua ) ПАТ [PERSON] банк «ПриватБанк»,

Outcome: approved