Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: секретар Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області Садова Ірина Анатоліївна про визнання заповіту недійсним. Позовна заява мотивована тим, що батьком її сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року, проживаючи в [ADDRESS] . З різною періодичністю з ними проживав і батько [PERSON] [PERSON] . Таке спільне проживання було викликано тим, що дідусь її сина [PERSON] зловживав спиртними напоями, у зв`язку із чим у нього погіршувалося здоровя, він потроху втрачав зір, а в стані сп`яніння міг втрачати контроль над своїми діями. [INFO] [PERSON] помер. Однак і після смерті останнього вона із сином продовжувала спілкуватися з батьком чоловіка, оскільки інших родичів у нього не було, постійно навідували [PERSON] за місцем його реєстрації в с. Волхів Яр Чугуївського району Харківської області, привозили продукти харчування, допомогали по господарству , а під час погіршення стану його здоров`я забирали до себе в село Семенівка, де надавали належний догляд та піклування. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Її малолітній син [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] за правом представлення (після смерті батька, який помер [INFO] ). Звернувшись в установлений законом термін до Чугуївської державної нотаріальної контори в інтересах малолітнього сина із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вона дізналася, що останній за життя склав заповіт на користь сторонньої особи - [PERSON] , який був посвідчений 29 листопада 2016 року секретарем Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області Садовою І.А. Про існування цього заповіту вона не знала, хоча і спілкувалася із [PERSON] майже до його смерті. Позивач (законний представник малолітнього [PERSON] ) зазначала, що заповіт є недійсним, оскільки був складений на користь відповідача не з власної волі, а під впливом порушення свідомості у [PERSON] в зв`язку з довготривалим алкогольним сп`янінням, оскільки на протязі семи днів до часу складання заповіту вживав алкогольні напої разом із [PERSON] . На час посвідчення заповіту стан [PERSON] був нестабільним, він не все розумів, а тому бажання розпорядитися належним майном таким чином не відповідало його внутрішній волі, оскільки [PERSON] як до складання заповіту, так і після цього наголошував їй, що після його смерті все, що в нього є, дістанеться його єдиному онуку [PERSON] . Вважала, що відповідач, маніпулюючи залежністю [PERSON] від алкоголю, використавши його безпорадний стан, ввівши його в оману. Змусив останнього проти його волі скласти заповіт на свою користь. Просила визнати цей заповіт недійсним на підставі статті \~225 ЦК України. Подалі позивач [PERSON] надала заяіу про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у зв`язку з недоведеністю. Подалі відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особа - секретар Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області Садова І.А. просила розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 2017 року Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився [INFO] , місце народження: Україна, Харківська область, Шевченківський район, село Семенівка, про що 15 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 04. Батьки: батько [PERSON] ,громадянин України; мати [PERSON] . громадянка України(а.с.7). Останні перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 29 років, про що 01 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис № 23. Місце смерті: Україна, Харківська область, Шевченківський район, село Семенівка(а.с.9). Батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 травня 1986 року Семенівською сільською радою Шевченківського району(а.с.8). Як вбачається з копії дублікату заповіту, виданого 11 травня 2017 року секретарем Волхово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області Данашовському С.М., за життя [PERSON] , який народився [INFO] в селі Волхів Яр, Чугуївського району Харківської області, проживає в [ADDRESS] , 29 листопада 2016 року склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження: -земельну ділянку розміром 6,2133 га, яка належить йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 787119; - земельну ділянку розміром 6,2122 га, яка належить йому згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19076338, заповів у власність [PERSON] в цілому. В заповіті зазначено, що заповіт записаний секретарем Волхово-Ярської сільської ради [PERSON] , зі слів заповідача [PERSON] , якому роз`яснені зміст ст.ст. 1241,1254,1307 Цивільного кодексу України. Заповіт прочитано заповідачем особисто вголос до його підписання і власноручно підписаний ним в присутності секретаря Волхово-Ярської сільської ради. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Цей заповіт складено і підписано в двох примірниках. Перший із яких зберігається в справах виконавчого комітету Волхово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, а другий видається заповідачу. Зареєстровано в реєстрі за № 190 (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2017 року виконавчим комітетом Волхово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Харківська область, Чугуївський район, село Волхів Яр, помер [INFO] у віці 54 років, про що 22 березня 2017 року складено відповідний актовий запис № 07. Місце смерті: Україна, Харківська область, Чугуївський район, село (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у зв`язку із чим [PERSON] (як законний представник свого малолітнього сина спадкоємця першої черги за законом за представленням) звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 12 грудня 2017 року [PERSON] отримала від Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області відповідь за № 6644/02-14 про те, що до нотаріальної контори звернувся [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом від 29.11.2016 року після смерті [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( спадкова справа № 483/2017 р.,зареєстровано в реєстрі за № 12630), посвідченого та виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлер О.Б., [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] від 29.11.2016 року, посвідченого Волхово-Ярською сільською радою Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 190. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права власності на земельну ділянку площею 6,2133 га, кадастровий номер 6325482500:01:000:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої на території Волхово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Це право власності на земельну ділянку належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 787119, виданого 03 січня 2003 року Чугуївською райдержадміністрацією на підставі розпорядження голови Чугуївської райдержадміністрації від 17.12.2002 року № 348 тиа зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №81 (а.с.28). Відповідно до статей\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1234 ЦК України\~встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. Відповідно до\~статті 1257 ЦК України\~заповіт,\~складений особою,\~яка не\~мала на\~це права,\~а також\~заповіт,\~складений з\~порушенням вимог\~щодо його\~форми та\~посвідчення,\~є нікчемним.\~За позовом\~заінтересованої особи\~суд визнає\~заповіт недійсним,\~якщо буде\~встановлено,\~що волевиявлення\~заповідача не\~було вільним\~і не\~відповідало його\~волі.Згідно з частиною другою\~статті 1267 ЦК України\~за позовом\~заінтересованої особи\~суд визнає\~заповіт недійсним,\~якщо буде\~встановлено,\~що волевиявлення\~заповідача не\~було вільним\~і не\~відповідало його\~волі. Таке ж положення міститься і у частині третій\~статті 203 ЦК України. Згідно із\~статтею 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. За правилами частини першої\~статті 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Тлумачення\~статті 225 ЦК України\~свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою\~статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Заповіт оспорюється позивачем [PERSON] з підстав, передбачених частиною першою статті 225 ЦК України, в обґрунтування позову вона зазначила, що на момент складання оспорюваного заповіту спадкодавець [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій, оскільки був складений на користь відповідача не з власної волі, а під впливом порушення свідомості у [PERSON] в зв`язку з довготривалим алкогольним сп`янінням , а тому заповіт є недійсним. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складення заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п. 16 роз`яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України, суд відповідно до ст. 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї із сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Судом відповідно до вимог п.3 ч.5 ст. 12 ЦПК України роз`яснені сторонам їх процесуальні права та обоаязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Між тим позивач [PERSON] відмовилася від проведення судової посмертної психіатричної експертизи з метою встановлення психічного стану спадкодавця у момент складення оспорюваного заповіту. Відповідач такого клопотання не заявляв(а.с. 32,42-43). Як вбачається з відповіді Комунального підприємства «Чугуївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської районної ради Харківської області від 24.10.2018 № 01-14/1094 на запит адвоката Чугуївської юридичної консультації [PERSON] за медичною допомогою у амбулаторію с.Волхів Яр не звертався. З інформації працівників сільської ради (зі\~слів) був особою з інвалідністю по зору.Вів асоціальний образ життя : зловживав спиртними напоями і т.п. Працівниками сільської ради був оформлений у інтернат. Який самовільно залишив, Амбулаторна карта пацієнта була передана з усіма документами представникам сільської ради. Інших медичних документів у амбулаторії с. Волхів Яр немає(а.с.14). Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд зазначає, що наявність підстав для визнання заповіту [PERSON] недійсним залежить від встановлення факту про те, що спадкодавець на час його укладення не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Між тим судом не встановлено обставин, які безспірно свідчать про те, що на час складання оспорюваного заповіту [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Під час складання заповіту порушень вимог закону щодо форми та порядку його посвідчення не встановлено, доказів невідповідності змісту заповіту волі спадкодавця позивачем [PERSON] не надано, а тому підстави для визнання заповіту недійсним відсутні. Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов`язкова\~частка). Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений\~ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує, онуки спадкодавця, до цього переліку не входять, а відтак право на спадкування за обов`язковою часткою не мають. На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed