Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 25 травня 2012 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що вчинено відповідний актовий запис № 560. Від вказаного шлюбу у них із відповідачкою народився син: [PERSON], [INFO]. Разом з тим, сімейне життя у них з відповідачкою не склалося й відповідно шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, у зв'язку з чим вважає, що збереження сім`ї та досягнення примирення з відповідачкою є неможливе та суперечить його інтересам й відповідно наміру продовжувати подружні відносини з відповідачкою він не має. Посилаючись на вказане, просив шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій зазначив, що поданий позов підтримує у повному обсязі, просив про його задоволення. Крім того, також у поданій заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явився. Від неї через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому вона просила провести розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, сторони з 25 травня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що вчинено відповідний актовий запис № 560 (а.с.7). Від вказаного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Крім того, як встановлено судом, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім'я сторін розпалась й відповідно існує формально, сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. При цьому, відповідачем, в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду доказів на спростування вказаного. За таких обставин, ураховуючи те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи вищевказані положення закону, а також подані сторонами заяви, суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що збереження укладеного між сторонами шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам, на даний час шлюб носить виключно формальний характер, сторони проживають окремо, у зв'язку із чим приходить до висновку про наявність підстав для його розірвання.

Outcome: approved