Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У серпні 2015 року заявниця, [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивувала тим, що заявниця зверталася до відділу Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про видачу їй посвідчення громадянина, який постійно проживали або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю за наслідками аварії на ЧАЕС (категорії 4). Однак останній було відмовлено в прийнятті документів мотивуючи тим, що вона не має довідки (додатку 7) про постійне місце проживання в зоні радіоекологічного контролю (м. Боярка) за період з 1986р. по 1993р., а до компетенції відділу не входять повноваження по прийняттю додаткових документів, ніж ті, що передбачено Законом України « «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядну видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 20.01.1997 № 51. Заявниця зазначила, що вона, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) , народилася 22 березня 1962р. в м. Києві. 10 жовтня 1975 р. померла її мати [PERSON], на час смерті якої заявниці було 13 років, у звязку з чим змушена була переїхати до дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON], що мешкали в м. Боярка, Київської області по вул. Бульварній, 39. В жовтні 1975 року її було зараховано до Боярської середньої школи № 4 в. м. Боярка Київської області, де вона навчалася та отримала атестат про середню освіту в 1979 році. 9 червня 1979 р між завницею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, наслідком чого заявниця змінила прізвище обравши прізвище чоловіка. Вона та її чоловік почали проживати у будинку батьків чоловіка в м.Боярка по вул. Гоголя, 81. Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO], але їхня дитина померла 01.10.1981 року. 14.02.1983р. народилася донька [PERSON]. На цей час відносини між мною та чоловіком погіршилися, а тому заявниця з донькою повернулася на постійне місце проживання до дідуся [PERSON], що мешкав в м. Боярка, вул. Бульварна, 39 та за якою її дитина була поставлена на облік до Боярської дитячої поліклініки. В період з 27.01.1979р. по 19.02.1985р. заявниця була працевлаштована в Боярській центральній районній лікарні, а також там же перебувала та по теперішній час перебуває на обліку. Її донька з 08.07.1985р. по 31.08.1989р. відвідувала дитячий садочок «Спадкоємець» та по закінченню якого навчалася в Боярській загальноосвітній школі № 5 в період з 01.09.1989 по 1999 рік. 09.08.1992р. помер дідусь заявниці - [PERSON] За браком часу та неможливістю дідуся самостійно дістатися до Боярського виконкому, а також за відсутності надзвичайної необхідності заявниця проживала в м. Боярка, але зареєстрованою не була. Лише 02 червня 1995 року, будучи власником будинку [PERSON] не лише фактично проживає, але й була зареєстрована за адресою [INFO]. Заявниця наголосила, що встановлення факту її проживання в м. Боярка , необхідне для отримання довідки постійного проживання (Додатку № 7 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки наявність додатку за даною формою є необхідною умовою отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, віднесеного до категорії 4, відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») в Боярській міській раді. Тому, [PERSON], просила суд встановити факт її постійного проживання в [INFO] в період з 26.12.1986 року по 01.01.1993 року. Заявниця в судове засідання зявилась. Заявлені вимоги підтримала, просила суд заяву про встановлення факту задовольнити повному обсязі. Представник виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним. Причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця народилася 22.03.1962 року. З 1975 р. 1979 р. заявниця навчалася в Боярській середній школі № 4 та 22.06.1979 року отримала атестат про середню освіту серії Л № 288806. 09.06.1979 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON], згідно копії свідоцтва про одруження серії ІІ-БК № 309157, видане відділом РАЦС Московського району м. Києва, актовий запис 193. Вказаний шлюб було розірвано 13.10.1987 року, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ-БК № 405287, актовий запис № 438. Від шлюбу у заявниці народилася донька, [PERSON], яка з 08.07.1985 р.- 31.08.1989 р. відвідувала ДНЗ «Спадкоємець» м. Боярка та з 01.09.1989 р. 1999 р. навчалася в Боярській ЗОШ № 5, що стверджується довідкою Боярської [PERSON] ступенів № 377 від 11.09.2014 р. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106, м. Боярка відносилась до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) до 31.12.2014 року. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно акту депутата Боярської міської ради [PERSON] від 11.09.2014 року, заявниця з 05.10.1975 року мешкала за адресою: м. Боярка, вул. Бульварна, 39, до 02.06.1995 року без реєстрації. Місце проживання не змінювала з 05.10.1975 року по теперішній час. При цьому, з наданих пояснень [PERSON], наданих в судовому засіданні, а також викладених в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця вбачається, що остання в періоді з 1979 змінювала своє місце проживання. Відповідно до п.6 Положення про паспортну систему в СРСР , затверджену Постановою РМ СРСР 28 серпня 1974 року за №677 , яке було чинним до 1991 року, громадяни підлягали в установленому порядку прописці по місцю проживання, а також прописці чи реєстрації по місцю тимчасового проживання і виписці при виїзді з місця проживання. Заявниця не була прописана за адресою: Боярка, вул. Бульварна, 39, з 26.12.1986 року по 01.01.1993 року За вказаною адресою заявниця була зареєстрована лише з 02.06.1995 року. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в заяві, не знаходять свого підтвердження, оскільки протирічать документально посвідченим фактам, а тому суд визнає їх недопустимими. Інших допустимих та достовірних доказів, які б та підтверджували факт проживання заявниці за адресою: Боярка, вул. Бульварна, 39, в періоді з 26.12.1986 року по 01.01.1993 року заявницею надано не було. На підставі п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106, Положення про паспортну систему в СРСР , затверджену Постановою РМ СРСР 28 серпня 1974 року за №677, та

Outcome: dismissed