Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що із відповідача на її користь на підставі судового рішення від 25 травня 2012 року стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Разом із тим, відповідач [PERSON] не своєчасно сплачував аліменти. Періодично утворювалася заборгованість по сплаті аліментів. Із урахуванням уточнень позовних вимог [PERSON] остаточно просить суд стягнути із [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 73\~803 грн. 67 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлена у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. У позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи у відсутність позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися. До суду від представника відповідача надано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти позову відповідач заперечує, просить зменшити розмір неустойки через незадовільне матеріальне становище, а також про застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON] Дослідивши зібрані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Броварського міського суду Київської області від 25 травня 2012 року стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, починаючи із 28 березня 2012 року й до досягнення нею повноліття 22 грудня 2029 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2013 року зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], із 1/3 частини доходу до 400 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи із 10 липня 2013 року й до досягнення дитиною повноліття 22 грудня 2029 року. Як вбачається із копії довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 01 липня 2015 року № 23045, станом на 01 липня 2015 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 13\~305 грн. 76 коп. Згідно із копіями довідок-розрахунків відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 16 вересня 2015 року № 31476, від 25 вересня 2015 року № 32449, від 13 жовтня 2015 року № 33529 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів відсутня. За довідками-розрахунками визначені щомісячні зобовязання та платежі із 2012 по 2015 рік. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами першою, третьою статті 181, статтею 183 того ж СК України способи виконання обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. За змістом статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. За змістом статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом предявлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (стаття 258 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про стягнення неустойки із відповідача [PERSON] за прострочення сплати аліментів із березня 2012 року по липень 2014 року задоволенню не підлягають через пропуск строку позовної давності. Клопотання про поновлення строку позовної давності як у позові, так і під час розгляду справи не заявлялися. Що стосується вимог позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів із липня 2014 року по липень 2015 року, то вони є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Із відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів у розмірі 856 грн. 00 коп. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial