Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (надалі за текстом - відповідач), про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він працював на посаді керуючого ТВБВ №10026/045 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Наказом від 28.02.2019 року №860-к йому було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків. Наказом від 31.07.2019 року №2838-к позивача звільнено з посади за систематичне неналежне виконання своїх посадових обов`язків без поважних причин, п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України (надалі за текстом - КЗпП України). Однак, вказав, що в його діях відсутнє порушення трудового договору та невиконання службових обов`язків, тобто, ознаки дисциплінарного проступку, що виключає можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності і є підставою для визнання наказу незаконним та його скасування. Посилаючись на те, що його безпідставно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, просив визнати незаконним та скасувати наказ від 31.07.2019 року №2838-к про звільнення; поновити на посаді керуючого ТВБВ №10026/045 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2019 року по день ухвалення судом рішення. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16.08.2019 року вищезазначений позов було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. 30.09.2019 року позивачем усунуто виявлені судом недоліки. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 27.02.2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що порушення трудової дисципліни позивачем було виражено у неналежному виконанні трудових обов`язків. Так, позивач не вперше допустив порушення трудової дисципліни, а АТ «Ощадбанк» дотримано процедуру накладення дисциплінарного стягнення згідно вимог статей 147- 149 КЗпП України, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок; а також наказ №860-к від 28.02.2019 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Протокольною Ухвалою суду від 04.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом із тим, його представником подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із оголошеним на території України карантином. Суд, розглянувши дане клопотання протокольною Ухвалою суду відмовив у його задоволенні. Так, ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В той же час, згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. При цьому, за ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З огляду на викладене мотивування, суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, суд зазначає, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки суд відкладає розгляд справи лише через першу неявку учасника справи, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, а в разі повторної неявки такого учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності незалежно від причин його неявки. Суд зауважує, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки учасника процесу до суду. Такі положення пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у Постанові від 22 травня 2019 року по справі № 310/12817/13. Таким чином, з огляду на викладене обґрунтування, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи за клопотанням представника відповідача внаслідок його повторної неявки до суду відсутні. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним у справі доказам, судом встановлено, що наказом №385-ОС від 20.04.2012 року «Про призначення працівників ТВБВ №10026/045» позивач призначений на посаду керуючого ТВБВ №10026/045 з 21.04.2012 року за переведенням з філії - Дарницького відділення №5397 АТ «Ощадбанк» (а.с. 89). 05.06.2018 року начальником філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» затверджено посадову інструкцію позивача (а.с. 89-93). Наказом від 28.02.2019 року № 860-к публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області позивачу за неналежне виконання посадових обов`язків керуючого ТВБВ відповідно до посадової інструкції від 05.06.2019 року, а саме: а саме: п. 2.3. інструкції - в частині незабезпечення належного виконання покладених завдань та функцій на ТВБВ та установи, віднесені до зони відповідальності; п. 2.24 - незабезпечення у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів банку при здійснення банківських, фінансових послуг та інших видів діяльності, з організації операційної діяльності та бухгалтерського обліку; п. 2.25. - незабезпечення у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів банку, дотримання вимог з порядку оформлення та подання до обліку первинних документів; п. 2.47 - незабезпечення збереження грошових коштів, цінностей та майна ТВБВ; п. 2.54 - незабезпечення заходів щодо усунення недоліків, виявлених структурним підрозділом бек-офісу (при перевірці документів дня), ревізіями та перевірками в ТВБВ, нездійснення контролю за усуненням таких недоліків; п. 4.1.1 - невиконання або неналежне виконання функцій та обов`язків, встановлених цією Посадовою інструкцією; п. 4.1.2 - недотримання положень, інструкцій та інших розпорядчих документів банку; п. 4.1.4 - несвоєчасне недостовірне та некоректне подання звітів та іншої інформації на вимогу керівництва Управління та Банку; п. 4.1.7 - невиконання умов щодо збереження матеріальних та грошових цінностей, розкрадання, знищення або пошкодження основних фондів та інвентарю; п. 4.1.11 - недотримання вимог нормативно-правових актів з питань інформаційної безпеки - оголошено догану (а.с. 94-95). 07.03.2019 року складено аудиторський звіт за результатами проведеного аудиту ТВБВ №10026/045 І-А типу, керівником якого був позивач. Так, за результатами висновків пост аудиту ТВБВ №10026/045 виявлено наступні грубі порушення: рекомендації щодо усунення недоліків виявлених під час проведення аудиторської перевірки з питань фінансового моніторингу не виконані або виконані частково, що в свою чергу може наразити банк в майбутньому на застосування з боку регулятора штрафних санкцій або інших заходів впливу; відсутність справи з юридичного оформлення рахунку, що являється грубим порушенням законодавства України з питань щодо ідентифікації і верифікації та вивчення клієнтів та відповідно до п. 1.25 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492 зі змінами та доповненнями, справа вважається не сформованою якщо будь який документ є відсутнім; відсутність документів, на підставі яких здійснено ідентифікацію та верифікацію клієнта (порушення ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; несвоєчасне уточнення інформації по клієнтах (п.п.62, 63 Положення 417 Про здійснення банками фінансового моніторингу); ведення неналежним чином електронних анкет клієнтів, що являється порушенням законодавства України з питань щодо ідентифікації і верифікації та вивчення клієнтів, внутрішніх нормативних документів Банку з питань фінансового моніторингу, що може призвести до штрафних санкцій з боку НБУ на суму 0,01% зареєстрованого статутного капіталу Банку; несвоєчасне встановлення кінцевих бенефіціарних власників клієнта, несвоєчасне виявлення клієнтів національних публічних діячів та осіб пов`язаних з національними публічними діячами відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», що може призвести до штрафних санкцій з боку НБУ (за кожне окреме порушення штраф від 400 000,00 грн.) (а.с.129-142). 15.03.2019 року начальником відділу фінансового моніторингу [PERSON] службовою запискою №100.28-18/129 повідомлено про доцільність вжиття заходів дисциплінарного впливу до керівництва ТВБВ (а.с. 143). 19.03.2019 року позивачем надано письмові пояснення за результатами постаудиту (а.с.146-149). 31.07.2019 року відбулось засідання первинної профспілкової організації Дарницького району філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на якому надано згоду на звільнення позивача відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.144-145). Наказом №2838-к від 31.07.2019 року на підставі службової записки начальника відділу фінансового моніторингу [PERSON] від 15.03.2019 року №100.28-18/129, якою зафіксовано недостатність дій керуючого ТВБВ №10026/045 [PERSON] , направлених на усунення недоліків, виявлених під час проведення аудиторської перевірки з питань фінансового моніторингу в ТВБВ №10026/045, та враховуючи догану, оголошену наказом від 28.02.2019 року №860-к [PERSON] за неналежне виконання посадових обов`язків керуючого ТВБВ відповідно до посадової інструкції від 05.06.2018 року, позивача звільнено за систематичне неналежне виконання своїх посадових обов`язків без поважних причин, п. 3 ст. 40 КЗпП України. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частини шостої ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення. З передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України). У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. п. 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. При притягненні працівника до такого виду відповідальності роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Судом встановлено, що до позивача за період роботи до звільнення застосовувався захід дисциплінарного стягнення, а саме, наказом від 28.02.2019 року № 860-к за неналежне виконання - посадових обов`язків керуючого ТВБВ відповідно до посадової інструкції від 05.06.2018 року позивачу оголошено догану. Разом із тим, зазначений наказ позивачем оскаржений у передбаченому законом порядку. Так, Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року у справі № 758/7055/19, залишеним без змін Постановою від 03.11.2021 року Київського апеляційного суду, наказ від 28.02.2019 року № 860-к про оголошення догани позивачу -скасований. Перевіряючи доводи відповідача про систематичне невиконання позивачем своїх трудових обов`язків, судом не встановлено обставин притягнення його до дисциплінарної відповідальності у передбаченому законом порядку у зв`язку порушенням покладених на нього трудових обов`язків, а тому висновок про недоведеність відповідачем систематичності невиконанням обов`язків позивачем є обґрунтованим. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. За таких обставин, суд зазначає про відсутність систематичності невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку та відсутність підстав для його звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Тому, суд доходить висновку, що наказ відповідача від 31.07.2019 року №2838-к «Про звільнення [PERSON] » є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відтак, суд доходить висновку про поновлення позивача на посаді керуючого ТВБВ №10026/045 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» з 01 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Так, вимушений прогул позивача тривав з 01 серпня 2019 року до 18 листопада 2021 року, що становить 578 робочих днів. Обраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд бере за основу отриманий позивачем дохід за останні два календарні місяці, роботи, що передували звільненню та доходить висновку, що середньомісячна заробітна плата позивача становила 858,82 грн. ((заробітна плата за лютий 2019 року - 16958,91 грн. + заробітна плата за березень 2019 року - 17393,75 грн.) / 40 робочих днів). Отже, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 394634,77 грн. (858,82 грн. * 578 робочих днів = 496395,94 грн., а за вирахуванням податків і обов`язкових платежів в розмірі: податок на доходи фізичних осіб - 18 %, військовий збір - 1,5 %, профспілкові внески - 1 %). Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved