Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У серпні 2014 року заявниця звернулась до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, в якій зазначила, що 05 липня 2003 року вона уклала з [PERSON] зареєстрований шлюб, від якого народилася дитина [PERSON], [INFO]. У 2007 році шлюб було розірвано. З 2007 року заявниця та [PERSON] разом не мешкають. Аліменти на утримання дитини він сплачував з рук. У зв'язку з труднощами з наявністю роботи в місті у вересні 2013 року [PERSON] виїхав у м.Київ на заробітки і до теперішнього часу він в м.Дзержинську не з'являвся. За весь час [PERSON] жодного разу не з'являвся за місцем реєстрації: [ADDRESS] і де він мешкає зараз заявниці не відомо. Своїм батькам він не дзвонив, доньці також листи не писав не приїжджав. Самостійні пошуки колишнього чоловіка також результатів також не принесли. Заявниця вказує, що на теперішній час вона змушена самостійно утримувати доньку,піклуватися про її здоров'я. У зв'язку зі складною ситуацією в Донецькій області у неї з'явилася потреба виїхати разом з дитиною на деякий час за межі України в РФ. Але [PERSON] не може цього зробити без дозволу батька дитини, місцезнаходження якого не відоме. Тому вона просить визнати його безвісно відсутнім. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник зацікавленої особи - служби у справах дітей Дзержинської міської ради заяву не визнав. Представник зацікавленої особи - сектора громадянства імміграції та реєстрації Дзержинського МВ УМВС України в Донецькій області в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю [PERSON], до 2006 року її син проживав зі дружиною та донькою окремо. Після розлучення він став мешкати з нею, але у січні 2014 року він виїхав на заробітки до м.Київ. Свідок [PERSON] суду пояснила, що жила з [PERSON] поруч в одному під'їзді, останній раз вона бачила його в грудні 2013 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її колишній зять. Вона підтверджує той факт, що у грудні 2013 року перед святом Нового Року він приходив до своєї доньки [PERSON] з подарунками. На той час дитина проживала разом із матір'ю у неї. Суд, вислухавши пояснення свідків, думку зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до висновку про наступне. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання особи безвісно відсутньою. Згідно зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. У зв'язку з труднощами з наявністю роботи в місті він виїхав у м.Київ на заробітки і до теперішнього часу він в м.Дзержинську не з'являвся. Разом з тим, заявником суду не надано будь-яких доказів, що підтверджують відсутність [PERSON] в місці останнього постійного проживання більш року. Навпаки, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтверджений той факт, що [PERSON] виїхав до м.Київа у січні 2014 року. Таким чином, вимоги ст.43 ЦК України щодо відсутності особи за місцем її постійного проживання протягом одного року не виконані, тому суд не має підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі ст.43 ЦК Украины,

Outcome: dismissed