Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

у серпні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток час затримки розрахунку при звільненні в сумі 427 098 грн.74 коп., компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 7 697 грн. 41 коп. та судовий збір в сумі 4 270 грн. 98 коп.. Ухвалою суду від 27.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно наказу ПрАТ «ЧеЗаРа» №164/К від 11.10.2018 [PERSON] звільнено з роботи за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 74 150 грн. 79 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2018 стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 74 150 грн. 79 коп. з ПрАТ «ЧеЗаРа» на користь позивача. Фактично дану заборгованість позивачу було виплачено 17.08.2020. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи, за час затримки розрахунку при звільненні минуло 458 робочих днів (з жовтня 2018 по серпень 2020), а тому з урахуванням середньоденного заробітку позивача в розмірі 932 грн. 53 коп. сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 427 098 грн. 74 коп. (з даної суми не утримані податки і обов`язкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена сума після відрахування податків і обов`язкових платежів. Вказаний розрахунок відповідачем спростовано не було. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року №692, компенсація провадиться у разі затримки на один або більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата з коефіцієнтом 1. Таким чином, позивачу належить до виплати компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її випалити в сумі 7697 грн. 41 коп. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач належить стягнути судовий збір в сумі 4270 грн. 98 коп.

Outcome: approved