Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить будинок № 90, що розташований по вул. Лесі України у с. Красилівка, Броварського району, Київської області. Як зазначає позивач, він перебував із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання [PERSON] у 2005 році зареєструвалася у будинку позивача. Однак, спільне життя у сторін не склалося, тому у жовтні 2013 року відповідач забрала свої речі із будинку та залишила його, а у 2015 році шлюб між подружжям розірвано. На даний час фактичне місце проживання відповідача не відоме. Будь-яких перешкод у користуванні будинком [PERSON] відповідачу не чинив і не чинить. Однак, у звязку із тим, що [PERSON] у будинку з 2013 року не проживає, витрат по утриманню будинку не несе, позивач змушений звернутися із позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування даним будинком. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні до тексту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причину неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, а також свідків по даній справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному їх дослідженні, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок № 90, що розташований по вулиці Лесі Українки у с. Красилівка Броварського району Київської області, про що свідчать наявні у матеріалах справи копія свідоцтва про право на спадщину, виданого 27 вересня 2005 року та копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6-7). Із матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 1984 року Гоголівською сільською радою Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами по даній справі, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК № 352903 (а.с. 9). Відповідно до даних довідки адресно-довідкового відділу ГУ ДМС, УДМС України у Київській області від 02.02.2016 року [PERSON] з 09.11.2005 року зареєстрована за адресою: [INFO]., с. Гоголів, вул. Л.Українки, буд. 90 (а.с. 21). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2015 року шлюб між сторонами по даній справі розірвано. Також, зі змісту вказаного рішення вбачається, що подружжя з жовтня 2013 року не проживає разом та не ведуть спільного господарства. Зі змісту акта обстеження житлових умов, складеного 07 жовтня 2015 року депутатом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], вбачається, що у ході обстеження будинку № 90, що розташований по вулиці Л.Українки у с. Красилівка Броварського району Київської області, встановлено, що у даному будинку не створено умов для проживання, а власник будинку [PERSON] проживає у літній кухні. Також, у акті зазначено, що у спірному будинку разом із [PERSON] зареєстрована, але з 14.10.2013 року не проживає [PERSON] (а.с. 13). Свідок [PERSON], який є сусідом позивача, у судовому засіданні повідомив, що [PERSON] проживав із своєю колишньою дружиною за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Красилівка, по вулиці Лесі Українки, 90. Однак, вони проживали не у будинку, а у літній кухні, так як у будинку не створено умов для проживання. Свідок також зазначив, що останніх 2,5 роки відповідача за вказаною адресою жодного разу не бачив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який є чоловіком племінниці позивача, пояснив, що із сторонами по справі були у дружніх відносинах та часто приїжджали до них погостити. Позивач та відповідач проживали разом у літній кухні за адресою : Київська обл., Броварський р-н., с. Красилівка, по вулиці Лесі Українки, 90.Однак, останніх 2,5 роки відповідач за вказаною адресою не проживає, остання забрала свої речі і залишила місце своєї реєстрації. На даний час не відоме місце її проживання. Будь-яких перешкод у користуванні будинком позивач відповідачу не чинив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивача знає вже близько 25 років, часто приїжджав до нього погостювати. Також, свідок зазначив, що позивач проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою : Київська обл., Броварський р-н., с. Красилівка, по вулиці Лесі Українки, 90. Останні жили між собою дружньо та не конфліктували. Однак, близько 2,5 роки тому відповідач забрала свої речі і покинула місце своєї реєстрації. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин [PERSON] понад один рік у будинку № 90, що розташований по вулиці Лесі Українки у с. Красилівка, Броварського району, Київської області. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved