Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 25 квітня 2007 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір №014/0034/82/313557,згідно з умовами якого відповідач надав позивачці кредит в іноземній валюті в сумі 310 000 доларів США. Позивачка стверджує, що у неї відсутній будь-який документ (меморіальний ордер, заява про видачу готівки, платіжного доручення, тощо), які б вказували на перехід права власності на 310 000 доларів США від банку до неї. Серед іншого позивачка зазначає, що права власності на зазначену суму від відповідача до неї не перейшло, валютний рахунок на який би поступали кошти не відкривався, заявки на конвертацію валюти в грошову одиницю України позивачка не подавала, заяви про перерахування цих коштів в оплату нерухомості також не подавалось. Враховуючи вказані вище обставини, 09 липня 2014 року позивачка та її представник звернулись до відповідача з письмовим запитом, в якому просили повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валют, біржі доларів США в сумі 310 000,00 доларів США від позичальника через в Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США вказати по якому курсу була проведена продажа валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 310 000,00 до США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень на оплату 310 000,00 дол. США - на купівлю нерухомості та підтвердити повноваження заступника директора Тернопільської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON], та заступника директора Тернопільської обласної філії «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] які підписали даний кредитний договір від імені Банку. Разом з тим, зазначає позивачка, відповідач надав відповідь якою відмовив у наданні вищевказаної інформації. Посилаючись на вищевказані обставини, позивачка просила суд задовольнити пред'явлені вимоги. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, подав свої письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні вимог, вказуючи на їх необгрунтованість. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав свої письмові пояснення, в яких підтримав позицію відповідача у даному спорі . Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року між позивачкою та відповідачем був укладений кредитний договір №014/0034/82/313557, згідно з умовами якого відповідач надав позивачці кредит в іноземній валюті в сумі 310 000 доларів США. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги позивачка посилається на те, що у неї відсутній будь-який документ (меморіальний ордер, заява про видачу готівки, платіжного доручення, тощо), які б вказували на перехід права власності на 310 000 доларів США від банку до неї. Серед іншого позивачка зазначає, що права власності на зазначену суму від відповідача до неї не перейшло, валютний рахунок на який би поступали кошти не відкривався, заявки на конвертацію валюти в грошову одиницю України позивачка не подавала, заяви про перерахування цих коштів в оплату нерухомості також не подавалось. Як вбачається з матеріалів справи, 09 липня 2014 року представник позивачки звернувся до відповідача з письмовим запитом, в якому просив повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валют, біржі доларів США в сумі 310 000,00 доларів США від позичальника через в Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США вказати по якому курсу була проведена продажа валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 310 000,00 до США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень на оплату 310 000,00 дол. США - на купівлю нерухомості та підтвердити повноваження заступника директора Тернопільської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON], та заступника директора Тернопільської обласної філії «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] які підписали даний кредитний договір від імені Банку. Листом від 23 липня 2014 року №97-2-7-00/6126 за підписом заступника начальника відділу якості, контролю та обробки скарг Управління інформаційного обслуговування клієнтів Департаменту каналів продажу та дистрибуції АТ «Райффайзен Банк Аваль» Ванденко А.В. представнику позивачки надана відповідь на згаданий запит, якою відмовлено у наданні інформації. Представник відповідача свою відмову мотивував тим, що у представника позиваки у наданій довіреності від її імені відсутні повноваження на отримання інформації, яка містить банківську таємницю. Відповідно ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. З аналізу наведеної норми вбачається, що наявність у представника повноважень є обов'язковою умовою будь - якого представництва. Для того, щоб дії представника створили юридичні права і обов'язки для особи, яку представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження, котрими визначаються зміст і межі дій, які представник може вчиняти від імені особи, котру він представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (стаття 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Згідно ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III, інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація, яка містить банківську таємницю, може бути розкрита банками лише власнику такої інформації, суду, прокуратурі та іншим органам державної влади, які перелічені у цій статті Закону. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі, за плату, згідно з тарифами банку та у строк, встановлений Законом України «Про інформацію» та Законом України «Про звернення громадян». Законодавством на банківські установи імперативно покладено обов'язок забезпечити, перш за все, збереження інформації про клієнта банку, яка є банківською таємницею. Враховуючи відсутність повноважень на розкриття банківської таємниці [PERSON] у наданій її представником довіреності, яка видана приватним нотаріусом Мартюк Н.М. від 08 липня 2014 року, банк правомірно відмовив у наданні такої інформації. Оскільки в ході розгляду даної справи не знайшов підтвердження факт порушення відповідачем прав позивачки, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed