Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON], яка діє у свої інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], і [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просили визнати за кожним із них у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 18 квітня 2015 року, право власності на 1/3 частку спадкового нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, площею 0,192 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Нова, 27, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд; гаражного боксу №\~1729 у двох рівнях побудови (підвал, гараж), загальною площею 43,2 м2, який знаходиться в Автомобільному гаражному комплексі Радосинь, розташованому у місті Києві по вулиці Радунській, 3. В обґрунтування позову зазначали, що 18 квітня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому нерухоме майно, до складу якого входять також вказані вище земельна ділянка та гаражний бокс. Заповіту [PERSON] не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], та діти померлого: повнолітня дочка [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] У визначений законом шестимісячний строк позивачі звернулися до Пятнадцятої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю спірне спадкове майно нотаріальною конторою їм відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на це нерухоме майно. Факт належності [PERSON] спірного спадкового майна, а саме: земельної ділянки та гаражного боксу, підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22 грудня 1999 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №\~7910; довідкою [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області про присвоєння цій земельній ділянці нової юридичної адреси та довідкою Автомобільного гаражного комплексу Радосинь про повну сплату [PERSON] пайового внеску. Відсутність правовстановлюючих документів на це нерухоме майно унеможливлює реалізацію позивачами своїх прав на спадкування спірного майна після смерті [PERSON] Позивачі та їхній представник адвокат [PERSON] до суду не зявилися, останній подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримують, просять суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути без їхньої участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] міська рада, будучи повідомленою про час і місце розгляду до суду не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Треті особи: Пятнадцята київська державна нотаріальна контора та Автомобільний гаражний комплекс Радосинь у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 18 квітня 2015 року у віці 52 років помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-БК №\~330674. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі у справі: дружина померлого [PERSON] та їхні діти: повнолітня дочка [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. У ч. 3 ст. 1268 , ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із копії спадкової справи №\~1143/2015 до майна померлого 18 квітня 2015 року [PERSON] видно, що 04 вересня 2015 року в установлений законом шестимісячний строк до Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися троє позивачів, що свідчить про прийняття ними спадщини. Судом встановлено, що на день смерті спадкодавцю [PERSON], крім успадкованих позивачами у рівних частках кожним по 1/3 частки грошових коштів, належало ще й інше спадкове нерухоме майно, зокрема: земельна ділянка, загальною площею 0,192 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Нова, 27, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд; гаражний бокс №\~1729 у двох рівнях побудови (підвал, гараж), загальною площею 43,2 м2, що знаходиться в Автомобільному гаражному комплексі Радосинь, розташованому у місті Києві по вулиці Радунській, 3. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане вище, спірне спадкове майно постановами нотаріуса від 25 січня 2016 року позивачам було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на це майно відсутні. Факт належності померлому 18 квітня 2015 року [PERSON] зазначеної земельної ділянки підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22 грудня 1999 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 7910, за умовами якого він купив земельну ділянку площею 0,192 га, розташовану за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Нова, 48, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд. Із листа Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області за вих. №\~Л-1815/0-1684/6-16 від 11 жовтня 2016 року видно за життя [PERSON] не встиг виготовити на своє імя правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яку він придбав у 1999 році. Згідно із довідкою [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 01 квітня 2016 року спірній спадковій земельній ділянці присвоєно іншу юридичну адресу: село Княжичі Броварського району Київської області, вулиця Нова, 27. Факт належності померлому18 квітня 2015 року [PERSON] гаражного боксу №\~1729 підтверджується довідкою про повну сплату ним пайових внесків за № 85 від 23 листопада 2016 року, виданою Автогаражним кооперативом по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів Радосинь, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] побудував цей гаражний бокс за власні кошти, господарчим способом, 28 січня 1999 року він сплатив вступний пайовий внесок у розмірі 2570 грн. 25 коп. та [PERSON] визнано асоційованим членом даного кооперативу. У ч. 1 ст. 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. г). Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України ч астки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови №\~7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (п. а). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі як спадкоємці першої черги за законом у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті 18 квітня 2015 року [PERSON], якому на день смерті фактично належали спірне нерухоме майно: придбана ним земельна ділянка і побудований ним гаражний бокс, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved