Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви, 10.01.2017 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №17. Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що починаючи з 23.08.2017 року спільне проживання однією сім'єю було фактично припинено у зв'язку з наявністю у подружжя різних поглядів на сімейне життя та ведення господарства, а також постійними непорозуміннями і сварками, які систематично призводили до розладу стосунків. Вважає, що подальше спільне подружнє життя з відповідачкою є неможливим, так як протягом останніх чотирьох місяців він проживає з іншою жінкою і має намір одружитися з нею та створити іншу сім'ю, а тому збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам. Також [PERSON] зазначив, що будь-які суперечки з відповідачкою щодо подальшого місця проживання їхньої спільної дитини та спільного набутого майна подружжя - відсутні. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в поданій заяві свої позовні вимоги підтримав, а відповідачка такі вимоги визнала та погоджується на розірвання шлюбу. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 17.09.2018 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони по справі зареєстрували шлюб 10.01.2017 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №17. Від шлюбу останні мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.2017 року. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, інваліди 2 групи. У зв'язку з наведеним, та враховуючи прийняття судом визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки 50% судового збору в розмірі 352,40 грн. в дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати такого (довідка МСЕК серії АВ №0820646).

Outcome: approved