overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 19 липня 2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що у шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні погляди на життя і сімейні відносини. Через це у них часто виникали різні суперечки та непорозуміння. З вересня 2017 року вони із відповідачем не підтримують жодних подружніх стосунків, вони не ведуть спільного господарства. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому вона вирішила звернутися в суд із позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні 15 березня 2018 року позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та просила його задовольнити. В судовому засіданні 15 березня 2018 року відповідач [PERSON] позов заперечив та просив відмовити в його задоволенні. В судове засідання, яке було призначено на 16 квітня 2018 року о 17.00 год., позивач [PERSON] не з'явилася та подала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 16 квітня 2018 року о 17.00 год., не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 16 квітня 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

у січні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулася у суд із заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. У судовому засіданні заявники підтримали вимоги заяви та просили суд розірвати шлюб. Вислухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 червня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 20, 22) З заяви вбачається, що заявники не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу заявник [PERSON] змінила своє прізвище. З заяви про розірвання шлюбу вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення заяви. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища заявника на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У січні 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06.12.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Крім того, позивач посилається на те, що станом на 24.10.2017 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 106396,08 грн, яка складається з: 6168,66 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 96089,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4138,39 грн. - заборгованість за пенею. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.01.2018 року позовну заяву залишено без руху. 24.01.2018 року до суду надійшла заява про усунення виявлених недоліків. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.01.2018 року відкрито провадження у справі. 29.03.2021 року до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 23194,14 грн., яка складається з 6168,66 грн. - заборгованість за тілом кредита, 15548,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 1476,88 грн. - заборгованість з пені. Позивач разом із позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.42). Відповідач на призначені судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

У січні 2018 року Денега (до шлюбу Простапюк) М.А. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 44). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін є двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 17 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] (до шлюбу Простапюк) М.А., що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 44) від 17 лютого 2007 року. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін є двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У січні 2018 року державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кудрявцев Д.В. за погодженням з начальником відділу звернувся до суду з поданням в порядку ст. 376 ЦПК України про примусове проникнення до квартири [ADDRESS] для опису й арешту майна боржника [PERSON] для примусового виконання зведеного виконавчого провадження №55122553 до складу якого входять 4 виконавчих проваджень: №46845871 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року у справі №2/756/3375/14 про стягнення на користь [PERSON] боргу в розмірі 120 669 грн. 63 коп., №49376291 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року у справі №2/756/3375/14 про стягнення на користь [PERSON] боргу в розмірі 1200 грн., №46148127 з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду м. Києва від 31.01.2014 року по справі №910/1628/14 про стягнення на користь [PERSON] боргу в розмірі 1200 грн. В зв'язку з несплатою боргу в наданий строк для добровільного виконання, державний виконавець розпочав виконувати рішення судів у примусовому порядку. Згідно матеріалів зведеного виконавчого провадження за боржником зареєстровано квартиру [ADDRESS] В поданні державного виконавця вказано, що 23.02.2017 року, 31.08.2017 року виходом державного виконавця за адресою квартири [ADDRESS] провести виконавчі дії не виявилося можливим оскільки двері квартири ніхто не відчинив. У зв'язку із тим, що державному виконавцю не надають доступ до квартири, просить суд дозволити примусове проникнення до житла боржника. В судовому засіданні державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кудрявцев Д.В. підтримав подання, при цьому погодився із неналежним його обґрунтуванням. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання Оболонського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не підлягає до задоволення з наступних підстав. 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року у якому питання примусового проникнення до житла за поданням, крім іншого, державного виконавця врегульовано ст. 439 цього Кодексу. В наданих суду Актах державного виконавця на підтвердження виходу державного виконавця по місцю проживання боржника відсутні відомості та дані про понятих та інших осіб залучених до проведення цих дій. Також, ставлячи вимогу про необхідність примусового проникнення до квартири [ADDRESS] суду не надано доказів на підтвердження проживання та реєстрації боржника за вказаною адресою на час вирішення подання та його паспортних даних. Крім того, належне повідомлення боржника саме за адресою місця реєстрації про вчинення виконавчих дій.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У січні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05.03.2009 року, актовий запис №23. Під час шлюбу у подружжя народився син, [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час мешкає з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Суду позивач надала заяву, відповідно до якої заявлений позов підтримала, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. У зв'язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 05 березня 2009 року зроблено відповідний актовий запис №23. ( а.с. 6) [INFO] у подружжя народився син, [PERSON]. ( а.с. 7) Малолітня дитина постійно мешкає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від утримання своєї дитини ухиляється, про що вказала у позовній заяві позивачка, та що не було спростовано відповідачем. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У січні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2016 року. Під час шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час мешкає з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Суду позивач надала заяву, відповідно до якої заявлений позов підтримала, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. У зв'язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. ( а.с. 7) [INFO] у подружжя народилась донька, [PERSON]. ( а.с. 5) Малолітня дитина постійно мешкає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від утримання своєї дитини ухиляється, про що вказала у позовній заяві позивачка, та що не було спростовано відповідачем. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У січні 2018 року до Оболонського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, а саме арешту на автомобіль «Форд» р/н [NUMBER] здійсненого ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2010 року в цивільній справі №2-659/2010 за позовом [PERSON] до Повного товариства ««Ломбард Моріон», учасники фізична особа-підприємець [PERSON] і компанія», [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заяви вказувала, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року за [PERSON] визнано право власності на автомобіль «Форд» р/н [NUMBER] шасі, кузов [NUMBER] універсал, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за [PERSON] Наявність арешту на автомобіль накладений в межах розгляду цивільної справи №2-659/2010 порушує право [PERSON] як власника щодо гарантованого права на розпорядження своєю власністю на власний розсуд. В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву та наполягав на її задоволенні. Дослідивши матеріали поданої заяви, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У відповідності до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2010 року за заявою [PERSON] в межах розгляду цивільної справи [PERSON] до Повного товариства ««Ломбард Моріон», учасники фізична особа-підприємець [PERSON] і компанія», [PERSON] про стягнення грошових коштів накладено арешт на автомобіль «Форд» р/н [NUMBER]. За правилами ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи. Зі змісту ЦПК України вбачається, що саме учасники справи мають право звертатися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову в межах тієї справи яка перебувала на розгляді в суді за умови виконання рішення суду, або зникнення потреби у забезпеченні. З матеріалів заяви [PERSON] вбачається, що остання не є учасником справи №2-659/2010 за позовом [PERSON] до Повного товариства ««Ломбард Моріон», учасники фізична особа-підприємець [PERSON] і компанія», [PERSON] про стягнення грошових коштів. Більше того, заявником не ініційовано питання про залучення до участі у розгляді даної заяви учасників справи в межах якої та в чиїх інтересах накладався арешт на автомобіль та не надано суду доказів на підтвердження зникнення потреби у забезпеченні у межах вказаної справи. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У січні 2018 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, тому що у кожного із подружжя різні погляди на сімейне життя та обов'язки, що стало основною причиною постійних сімейних конфліктів. На даний час сторони припинили вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини, проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме їх інтересам. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: сина [PERSON] - [INFO] та дочку [PERSON] - [INFO]. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києва, про що зроблений відповідний актовий запис № 238. Позивач у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про можливість розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 28 квітня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис № 238, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] (а.с. 9) та донька [PERSON] - [INFO] (а.с. 10). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У відповідність до вимог ст. 111 СК України судом надавався подружжю строк на примирення, однак сторони не примирилися, що підтверджується заявою позивача, в якій остання позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить про задоволення позовних вимог. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачено, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved