Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 серпня 2014 року між нею та ПП «Фармакосметик» укладено договір купівлі-продажу косметичних засобів «Decheli» № R0004706 та договір про надання послуг по естетичній косметології. На виконання умов договору № R0004706 нею того ж дня було сплачено 600,00 грн., а згодом, а саме: 15 вересня 2014 року, ще 3 627,27 грн. Однак, надані косметичні засоби«Decheli» викликали в нею алергічну реакцію, а згодом нею було з'ясовано, що останні не мають сертифікату якості, не є натуральними. 12 листопада вона 2014 року направила претензію на адресу ПП «Фармакосметик» з наміром розірвати договір, однак, відповіді не отримала й на момент звернення до суду. Тому, вважаючи, що її права як споживача були порушені ПП «Фармакосметик», оскільки її було введено в оману щодо істотних умов договору, а саме: якості товару, просила суд розірвати договір купівлі-продажу косметичних засобів «Decheli» № R0004706 від 14 серпня 2014 року, стягнути з ПП «Фармакосметик» завдану їй майнову шкоду в розмірі 4 227,27 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначенням того, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, при цьому не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. ПП «Фармакосметик», яке повідомлялось в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило. Клопотань про відкладення розгляду справи від останнього до суду не надходило. Суд, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини. Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 673 передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року між [PERSON] та ПП «Фармакосметик» укладено договір купівлі-продажу косметичних засобів «Decheli» № R0004706, а відтак на виниклі правовідносини розповсюджуються норми, які регулюють договір купівлі-продажу, та договір про надання послуг по естетичній косметології (а.с. 10-16). Згідно розділу 3 вказаного договору якість проданих товарів повинна відповідати узгодженим покупцем та продавцем стандартам і технічним умовам. Вартість товару за договором № R0004706 від 14 серпня 2014 року становить 13 900,00 грн. (п. 4.1 договору). Судом встановлено, що на виконання умов договору № R0004706 [PERSON] 14 серпня 2014 року було сплачено 600,00 грн., а згодом, а саме: 15 вересня 2014 року, ще 3 627,27 грн. (а.с. 10, 17). Статтею 526 ЦК України встановлена презумпція належного виконання зобов'язань, відповідно до якої зобов'язання вважається виконаним належним чином, поки сторона не доведе протилежного. Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилалась на неналежну якість товару, а саме: наявність у неї алергічної реакції, що вважає істотним недоліком товару. Відповідно до ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої та товар грошової суми, вимагати заміни товару. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З наданого позивачем висновку лікаря-дерматовенеролога від 20 вересня 2014 року [PERSON] встановлено діагноз: контактний алергічний дерматит волосистої частини голови. Появу висипань пов'язує з застосуванням косметологічних засобів «Дешели» (а.с. 18). Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантується право споживача на належну якість продукції шляхом зобов'язання виконавця передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров'я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища, встановлюються нормативними документами. Щодо окремих груп продукції зазначені вимоги встановлюються законами та іншими нормативно-правовими актами. На товари, що ввозяться на територію України, повинен бути передбачений законодавством документ, який підтверджує їх належну якість. За ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови. Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Відповідно до встановлених вимог державними стандартами ДСТУ 5010:2008 на кожній одиниці тари з парфумерно-косметичного засобу виробу має міститись інформація, в тому числі особливі застережні заходи. Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника - розірвання договору. 12 листопада 2014 року [PERSON] направила претензію ПП «Фармакосметик» щодо розірвання договору про надання послуг. Проте, останній отриманий відповідачем не був (а.с. 19-27). За таких обставин, суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, тому вимоги про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення 4 227,27 грн. підлягають задоволенню. До того ж, на думку суду, задоволенню підлягає й вимога позивача щодо відшкодування на її користь моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. До вказаного висновку суд надійшов, виходячи з того, що згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки, саме неправомірними діями відповідача порушені права позивача. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити повністю, стягнувши з ПП «Фармакосметик» на її користь 5 000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справах позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті. Тому, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження необґрунтованості та безпідставності вимог позивача [PERSON], суд вбачає законні підстави для задоволення позову. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved