Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням поданої 02 березня 2016 року заяви про збільшення позовних вимог, просить постановити рішення стягнення з відповідача 3000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 02 березня 2016 року становить 81255,69 грн., три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1829,92 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 27 листопада 2013 року між ним, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідачем [PERSON] 27 листопада 2013 року було написано відповідну розписку. Згідно досягнутих домовленостей, а також відповідно до розписки від 27 листопада 2013 року, [PERSON] зобовязався повернути отримані кошти в термін до 01 червня 2015 року. Оскільки відповідач [PERSON] у встановлений строк позичені грошові кошти не повернув, а тому він, позивач, змушений звернутись в суд. Станом на 02 березня 2016 року сума заборгованості згідно договору позики складає 3000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 81255,69 грн. та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1829,92 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 12 травня 2016 року о 16.30 год., не зявились та від представника [PERSON] надійшла заява, в якій вона, у звязку з постійними неявками відповідача, просить проводи розгляд справи у її відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився вшосте, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення в газеті «Високий замок» №45(5445) від 19 квітня 2016 року. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 12 травня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, шо 27 листопада 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідачем [PERSON] 27 листопада 2013 року було написано відповідну розписку. Згідно досягнутих домовленостей, а також відповідно до розписки від 27 листопада 2013 року, [PERSON] зобовязався повернути отримані кошти в термін до 01 червня 2015 року. Однак свої зобовязання відповідач [PERSON] не виконав та борг не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ст. 1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. З наданого суду розрахунку вбачається, що загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 3000 доларів США (три тисячі доларів США), що за офіційним курсом Національного банку України станом на 02 березня 2016 року становить 81 255,69 грн., та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 1 829,92 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволенню. У звязку із задоволенням позову з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 831,49 грн.

Outcome: approved