Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У серпні 2016 року до Василівського районного суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. У позовній заяві зазначено, що в період часу з 23 вересня 2015 року по 15 грудня 2015 року між позикодавцем [PERSON], з однієї сторони, та позичальником [PERSON], з другої сторони, було укладено договори позики. Відповідно до яких [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 56 000 долларів США, і був зобов'язаний повернути всю суму боргу за першою вимогою на протязі 60 днів з моменту вимоги. Грошові кошти надавалися позивачем частинами, а саме: 23 вересня 2015 року він передав [PERSON] - 2000 доларів США; 26 вересня 2015 року він передав [PERSON] - 12000 доларів США; 05 жовтня 2015 року він передав [PERSON] - 4000 доларів США; 16 жовтня 2015 року він передав [PERSON] - 20000 доларів США; 17 жовтня 2015 року він передав [PERSON] - 10000 доларів США; 15 грудня 2015 року він передав [PERSON] - 8000 доларів США. 24 січня 2016 року на підтвердження отриманих від позивача коштів [PERSON] власноруч написав розписку в присутності [PERSON] та [PERSON], про те що в період часу з 23 вересня 2015 року по 15 грудня 2015 року він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 56 000 долларів США. Станом на 25 серпня 2016 року, відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» офіційний курс гривні щодо іноземних валют становить 25.30553 грн. за 1 долар США. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконані, і станом на 30 серпня 2016 року гроші не повернуті, незважаючи на неодноразові вимоги про повернення боргу у домовлений строк. Намагання позивача вирішити спір у досудовому порядку позитивного результату не дали, а навпаки відповідач почав ховатися. Позивач прохав повернення йому боргу. Кожного разу при зустрічі відповідач обіцяв повернення грошових коштів, але робив грошові перекази лише на незначні суми на один раз на 1000 грн. інший раз на 500 грн. Отже, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму позики згідно розписки в розмірі 1417109,68 грн., та 3% річних від суми боргу, за шість місяців, що складає 21256,64 грн. Загальна сума боргу відповідача станом на 25 серпня 2015 року за відрахуванням погашених ним 1500 грн. - становить 1 436 866,32 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 1 415 609,68 грн. та 3% річних від суми боргу за шість місяців у розмірі 21256,64 грн., а всього стягнути 1 436 866,32 грн. Крім того, стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 6890 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить задовольнити їх на підставах викладених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить задовольнити їх на підставах викладених у позові. Відповідач [PERSON], який належним чином, у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, у жодне із судових засідань не з`явився. Представник відповідача [PERSON] також повторно в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Згідно вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З викладеного виходить, що підставою для предявлення вимоги позикодавцем до позичальників про повернення грошових коштів та сплати грошової суми відповідно до ст. 625 ЦК України є невиконання або несвоєчасне виконання позичальником свого зобовязання. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Договір позики є укладений з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що в період часу з 23 вересня 2015 року по 15 грудня 2015 року між позикодавцем [PERSON], з однієї сторони, та позичальником [PERSON], з другої сторони, було укладено договори позики. Відповідно до яких [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 56 000 долларів США, і був зобов'язаний повернути всю суму боргу за першою вимогою на протязі 60 днів з моменту вимоги. Грошові кошти надавалися позивачем частинами, а саме: 23 вересня 2015 року він передав [PERSON] - 2000 доларів США; 26 вересня 2015 року він передав [PERSON] - 12000 доларів США; 05 жовтня 2015 року він передав [PERSON] - 4000 доларів США; 16 жовтня 2015 року він передав [PERSON] - 20000 доларів США; 17 жовтня 2015 року він передав [PERSON] - 10000 доларів США; 15 грудня 2015 року він передав [PERSON] - 8000 доларів США. Суду надана розписка написана власноруч відповідачем [PERSON] від 24 січня 2016 року, у якій останній зазначає, що отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 56000 доларів США та зобовязується їх повернути за першою вимогою протягом 60 днів з моменту вимоги (а.с.12). Для огляду суду надано оригінал розписки. Відповідач [PERSON] не сплатив позивачеві суму боргу. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу і 30 квітня 2016 року [PERSON] повернув [PERSON] 500 грн., шляхом зарахування на платіжну карту, крім того, 04 травня 2016 року [PERSON] повернув [PERSON] 1000 грн., що підтверджується довідкою з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 31 серпня 2016 року. Станом на 25 серпня 2016 року, відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» офіційний курс гривні щодо іноземних валют становить 25.30553 грн. за 1 долар США. Отже, сума боргу за договором позики згідно розписки складає 1417109,68 грн. (56000*25.30553=1417109,68), та 3% річних від суми боргу, за шість місяців, складає 21256,64 грн. Загальна сума боргу відповідача за відрахуванням погашених ним 1500 грн. - становить 1 436 866,32 грн. Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики, позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Приймаючи до уваги, що розписка, що підтверджує боргові зобовязання відповідача [PERSON] знаходиться у позивача [PERSON], доказів повернення грошових коштів в ході судового розгляду справи не добуто, до теперішнього часу сума боргу відповідачем не повернута, на неодноразові звернення позивача відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється, тому суд приходить до висновку, що боргові зобовязання, визначені у розписці від 24 січня 2016 року відповідачем [PERSON] не припинені, сума грошових зобовязань відповідачем не сплачена, до теперішнього часу сума боргу за договором позики позивачу [PERSON] не повернута, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договором позики у розмірі 1 415\~609 грн. 68 коп. та 3% річних від суми боргу за шість місяців у розмірі 21256 грн. 64 коп., а всього 1 436\~866 грн. 32 коп. Витрати позивача по оплаті судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 6890 грн. необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved