Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У січні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2010 по жовтень 2012 року в розмірі 6 574,98 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та користується житлово-комунальними послугами. 02.09.2008 року сторони уклали договір №187ж/Ч2б-08, відповідно до якого позивач зобов'язаний надавати житлово-комунальні послуги та додаткові послуги, а відповідач в свою чергу зобов'язаний оплачувати спожиті послуги у сумі, зазначеній в рахунку. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за укладеним договором, в період з жовтня 2010 року по жовтень 2012 року, утворилась заборгованість по сплаті комунальних послуг. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що позивач фактично не надавав послуг, за які просить стягнути кошти, а тому його вимоги є необґрунтованими. Представник третьої особи - ОСББ «Чаадаєва - 2» у межах судового засідання проти задоволення позову заперечував. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновків у про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 02.09.2008 року між Фірма «Т.М.М.» - ТОВ в особі генерального директора Толмачева М.Г. та [PERSON] укладено договір №187ж/ Ч2б-08 про участь у витратах на утримання будинку та прилеглої території (ас. 7-8). Предметом договору є - забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту жилого будинку, в якому знаходиться квартира співвласника і прилеглих до нього територій. (п. 1.1 договору). Підприємство здійснює експлуатацію жилого будинку [ADDRESS], зобов'язується надати співвласнику комплекс послуг (п. 1.2 договору): постачання електроенергії, теплоенергії, води (далі по тексту договору - ресурси) за діючими в Україні стандартами; кабельного телебачення; додаткових послуг і т.д. Сума наданих підприємством послуг розраховується щомісячно: постачання ресурсами - на основі показників лічильників по тарифам, приведеним до встановлених в Україні; по іншим послугам - на основі розрахунків, встановлених підприємством; розцінки на тарифи та послуги, які надаються фірмою «Т.М.М.» - ТОВ визначаються розрахунковим шляхом, на основі фактичних затрат на забезпечення та експлуатацію жилого комплексу (п. 3.3. договору). Пунктом 3.4 договору зазначено, додаткові послуги по обслуговуванню житлового приміщення, надаються співвласнику на основі розцінок, встановлених підприємством та узгоджених із співвласником. Спір між сторонами виник у зв'язку із тим, що на думку відповідача фірмою «Т.М.М.» - ТОВ не надавалися відповідні послуги, а тому відсутні підстави для їх оплати, позивач заперечує зазначені твердження. Відповідно до виписки з рахунку споживача (мешканця) за період з січня 2010 по жовтень 2012 року позивачем виставлено до оплати рахунки за надані послуги на суму 26 658,11 грн., відповідачем сплачено за послуги 20 083,13 грн. Заборгованість за надані послуги за вказаний період становить 6 574,98 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ на підтвердження своїх вимог надано договір №187ж/ Ч2б-08 про участь у витратах на утримання будинку та прилеглої території від 02.09.2008 року, рахунки за послуги надані Фірма «Т.М.М.» - ТОВ, договори з підрядними та іншими організаціями на виконання робіт, надання послуг, докази наявності у фірми «Т.М.М.» - ТОВ персоналу для надання послуг, акти виконаних робіт і т.д. Зазначені докази в сукупності підтверджують фактичне надання позивачем послуг і отримання їх споживачем. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своїх заперечень, не спростовано розміру заборгованості. Твердження про ненадання послуг не підтверджені належними доказами. Зокрема, стаття 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Враховуючи наведене, суд вважає доведеними обставини фактичного надання позивачем послуг і отримання їх споживачем в повному обсязі. У відповідності до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу залежить від рівня благоустрою відповідного будинку. Розмір плати за утримання будинків і споруд, прибудинкових територій встановлюється, у відповідності до ч. 3 ст. 32 цього ж закону, залежно від рівня капітального облаштування та благоустрою. Крім того, відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщені, які розташовані у житловому будинку (ст. 382 ЦК України). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 3.3 договору від 02.09.2008 року №187ж/ Ч2б-08 передбачено, що сума наданих підприємством послуг розраховується щомісячно згідно з фактичними витратами на утримання та експлуатацію житлового комплексу. У п. 3.4 вказаного договору передбачено, що додаткові послуги з обслуговування житлового приміщення, надаються співвласнику на підставі розцінок, встановлених підприємством та узгоджених із співвласником. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач отримувала всі житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також додаткові послуги, що надаються мешканцям будинку, проте, не оплачувала їх в повному розмірі, тобто, неналежно виконувала умови договору від 02.09.2008 року № 187ж/ Ч2б-08. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що відповідач неналежним чином виконувала взяті зобов'язання, а тому права позивача підлягають судовому захисту. Аналогічні спірні правовідносини з приводу стягнення Фірмою «ТММ»-ТОВ із споживача, що мешкає у цьому ж будинку № 2-б по вул. Чаадаєва в м.Києві, заборгованості за житлово-комунальні послуги, були предметом розгляду Апеляційного суду м.Києва від 02.04.2015 року у справі № 22-ц/796/5118/2015, за наслідками якого судом було залишено без змін рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 лютого 2015 року справа № 753/3037/14-ц, яким були визнанні правомірні вимоги Фірми «ТММ»-ТОВ і стягнено заборгованість із споживача комунальних послуг. При ухваленні вказаних рішень, судами було встановлено, що відповідно до Акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта, будинку, споруди, зареєстрованого 03 січня 1997 року за №230 в Управлінні держархбудконтролю Головкиївархітектури Київської міської державної адміністрації Фірма «Т.М.М.» є експлуатуючою організацією будинку №2-6 по вул. Чаадаєва в м. Києві. Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 14 березня 2012 року та постанови Вищого господарського суду України від 21 серпня 2012 року будинок №2-6 по вул. Чаадаєва в м. Києві перебуває на балансі Фірми «Т.М.М.» - ТОВ. Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2012 року «Фірма Т.М.М.» - ТОВ передала будинок № 2-6 по вул.Чаадаєва в м.Києві і свого балансу на баланс ОСББ «Чаадаєва-2». Постановами Київського апеляційного господарського суду від 14 березня 2012 року по справі № 59/221 та Вищого господарського суду України від 21 серпня 2012 року встановлено, що при проведенні розрахунків із власниками (наймачами) квартир у будинках, що перебували на балансі у позивача, за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, останній, крім тарифів, які встановлені (погоджені) відповідним органом місцевого самоврядування, застосовував також розцінки за додаткові послуги (призначені для комфортного проживання, проведення додаткового комплексу робіт, направлених на підтримання у належному санітарному стані конструкцій та систем інженерного обладнання будинку і прибудинкової території), які відповідно до укладеного з відповідачем договором встановлюються Фірмою - ТОВ «Т.М.М.».; Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунки заборгованості зроблені позивачем на підставі невірних тарифів, колегія суддів вважає безпідставними, так як тарифи на оплату житлово-комунальних та додаткових послуг сформовані позивачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №560 та постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року,якою було скасовано попередню постанову, Типових норм часу та норм обслуговування, затверджених наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 04 серпня 1997 року №59, розпорядження виконавчого органу Київської мої ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 квітня 2009 року №518 Про встановлення та погодження тарифів на послуги з утримання будинків, і споруд прибудинкових територій» та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 №978. Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що, в порушенні вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд першої інстанції не з»ясував обставини щодо фактичного надання позивачем та отримання відповідачем житлово-комунальних та інших послуг з огляду на наступне. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 року встановлено, що відповідно до договорів, які були укладені між позивачем та власниками житлових квартир, позивач (Фірма Т.М.М.-ТОВ) надавав власникам житлових квартир послуги із обслуговування та поточного ремонту житлових будинків та прибудинкових територій, а не виконував роботи по нарахуванню платежів за житлово-комунальні послуги у місті Києві. Факт надання позивачем відповідачу житлово-комунальних послуг та послуг із обслуговування та поточного ремонту житлового будинку № 2-6 та прибудинкової території по вул. П.Чаадаєва в м.Києві підтверджується також дослідженими в судовому засіданні копіями договору № 352 на вивезення твердих побутових відходів від 01.11.2006 року, актів наданих послуг з технічного обслуговування ліфтового обладнання за період квітень 2011 року - жовтень 2012 року, договорів № 1-01, № 2-01 на послуги по технічному обслуговуванню колективних телевізійних мереж від 01.02.2009 року, договору № 3-01 на послуги по технічному обслуговуванню загальнобудинкових відеопереговорних систем від 01.02.2009 року, договору підряду № 03 з технічного обслуговування ліфтів від 01.01.2010 року, договору № 02-12/2010 на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтового обладнання від 23.12.2010 року, договору на проведення робіт від 06.07.2010 року з капітального ремонту теплової мережі, договору № 152 на виконання підрядних робіт, договорів з технічного обслуговування устаткування з актами виконаних робіт, рахунків- фактури. Викладене вище свідчить про те, що позивач належним чином виконував умови укладеного між сторонами договору № 187ж/ Ч2б-08 від 02.09.2008 року про участь у витратах на утримання жилого будинку та прибудинкової території, своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачу послуги, а відповідач не в повному обсязі виконувала передбачені договором обов'язки по оплаті вказаних послуг, що призвело до виникнення заборгованості за період з жовтня 2010 по жовтень 2012 року включно, в добровільному порядку вказану заборгованість відповідачка не погашає, а тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку у розмірі 6 574,98 грн. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 121,80 грн. сплаченого при поданні позовної заяви судового збору у розмірі 121,80 грн. Водночас, з огляду на сплачений позивачем судовий збору, при поданні позовної заяви у розмірі 121,80 грн., що залишилось поза увагою суду у ході розгляду даної справи, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Outcome: approved