Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку з 08 липня 2017 року зареєстрована, але не проживає [PERSON] , яка не є членом її (позивача) сім`ї. Реєстрація місця проживання відповідача у належному їй (позивачу) будинку здійснена тимчасово та носила формальний характер, без мети вселення до будинку та фактичного проживання у ньому. З моменту реєстрації [PERSON] в будинку не проживала, її особисті речі та інше майно в будинку відсутні. Фактичне місце проживання відповідача їй (позивачу) не відоме, засоби зв`язку з нею втрачені. Реєстраційний облік відповідача в належному їй (позивачу) будинку створює перешкоди в отриманні субсидії, тому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи, та просили його задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному\~ЦПК України, від неї не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, вказане дає підстави вирішити справу з огляду на наявні у ній дані (постановити заочне рішення) у відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, проти чого й не заперечує позивач. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 серпня 2001 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 15-16). Як убачається з матеріалів справи (а.с. 8-12, 13, 14) у вказаному будинку з 08 липня 2017 року зареєстрована, але не проживає [PERSON] , яка фактично в будинок не вселялася, жодного дня за період з 08 липня 2017 року по даний час у будинку не проживала, її особисті речі та інше майно в будинку відсутні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що є сусідкою позивачки, у належному позивачці будинку жодного разу відповідача не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що є старостою села Мигалки, у належному позивачці будинку жодного разу відповідача не бачила. Згідно положень ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними у справі доказами, відповідач, яка не є членом сім`ї позивача, з моменту реєстрації, а саме з 08 липня 2017 року, фактично без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати її (відповідача) такою, що втратила право користування вищевказаним будинком.

Outcome: approved