Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 9 по вул. Пролетарска (Гімназична), 10 в м. Мена Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона та її син [PERSON] є власниками квартири № 9 по вул. Пролетарська (Гімназична), 10 в м. Мена Чернігівської області. В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2010 року за вказаною адресою не проживає, а тому позивачка вважає, що він втратив право користування цим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа управління державної міграційної служби в Чернігівській області, з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення, а також із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої зустрічні вимоги відповідач позивач мотивував тим, що з осені 2001 року він став спільно проживати однією сімєю з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Вони разом вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет. При цьому з 2009 року по 2015 рік вони періодично перебували на заробітках в Республіці [PERSON], де також проживали разом, вели спільне господарство, оплачували оренду житла, купували продукти харчування, зароблені кошти витрачали, в тому числі, і на утримання квартири [ADDRESS]. Проте, в січні 2015 року (перебуваючи в [PERSON]) [PERSON] пішла проживати до іншого чоловіка, громадянина [PERSON]. В серпні 2015 року відповідач позивач [PERSON], повернувшись в Україну, виявив, що замки до вхідних дверей в квартирі [ADDRESS] змінені, а тому до квартири він потрапити не зміг, у звязку з чим змушений був звернутись до дільничного інспектора з відповідною заявою. Враховуючи, що факт спільного проживання відповідача позивача [PERSON] із позивачкою відповідачкою [PERSON] у встановленому законодавством порядку не підтверджений, тому для встановлення даного факту [PERSON] змушений звернутись до суду, і крім цього, просить суд зобовязати власників квартири [ADDRESS] усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення [PERSON] до вказаної квартири. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовлено; позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено; встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (Гімназійна) м. Мена Чернігівської області з 01 березня 2006 року по 01 січня 2015 року; зобовязано усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] (Гімназійна) в м. Мена Чернігівської області; сплачені відповідачем позивачем [PERSON] судові витрати в розмірі 974 грн. 40 коп. стягнуто на його користь з позивачки відповідачки [PERSON] В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], вирішити питання про судові витрати. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду не ґрунтується на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності і є незаконним та необгрунтованим. Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує, що у період з 1998 року по жовтень 2005 року сторони не могли жити разом та вважатися чоловіком і дружиною, вести спільне господарство, про що стверджував відповідач, оскільки позивачкою шлюб з колишнім чоловіком було розірвано у жовтні 2005 року. [PERSON] вважає необгрунтованим висновок суду про те, що підтвердженням проживання сторін однією сімєю є те, що сторони святкували день народження відповідача, оскільки позивач була в одному кафе з відповідачем за збігом обставин, святкуючи день народження сина [PERSON] в один день з відповідачем. Позивач вказує, що судом не зроблено жодного запиту для встановлення факту наявності іншого житлового приміщення за відповідачем; не зясовано, чим саме були повязані між собою сторони, якщо вони дійсно були повязані між собою; не встановлено реально факт проживання чи не проживання однією родиною як членів сімї, оскільки, як в письмових поясненнях, так і в усному порядку відповідачем надавалася неправдива інформація; не встановлено причину реєстрації відповідача у позивача; не взято до уваги пояснення свідків зі сторони позивачки; не взято до уваги пояснення позивача про те, що в 2011 році вона зустріла іншого чоловіка та з 2012 року з ним почали орендувати житлове приміщення і жити разом і з яким приїжджала додому. Таким чином, за доводами позивача, в матеріалах справи не міститься жодного документу, який би підтвердив факт, що сторони проживали як одна сімя, що вони вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет, робився ремонт, сплачувалися комунальні послуги, їздили разом на відпочинок, турбувалися один про одного. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 27 грудня 2007 року №655, належить квартира [ADDRESS] в рівних частках (а.с.5-7 т.1). В зазначеній квартирі з серпня 2008 року зареєстрований [PERSON]Ф, що підтверджується довідкою Менського районного сектору управління державної міграційної служби України в Чернігівській області (а.с.21 т.1). Задовольняючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту його проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склались відносини, які притаманні подружжю. Проте, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність заявлених позивачем за зустрічним позовом підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту його проживання та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Заявляючи позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, [PERSON] посилався на положення статті 74 СК України, відповідно до якої якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. В силу положень статті 74 СК України проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу може бути підставою для виникнення у них права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання. Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що він звернувся до суду з вимогами про встановлення факту, не заявляючи при цьому вимог щодо спору про право, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження, і посилаючись, зокрема, на ст.74 СК України, не заявляючи вимог про поділ набутого за час спільного проживання майна, а також на ст.ст.256-259 ЦПК України, які регулюють питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в окремому провадженні. Таким чином, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу не можуть бути задоволені з підстав, зазначених в позовній заяві, в звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з відмовою в задоволенні вказаних позовних вимог. Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання [PERSON]Ф таким, що втратив право на користування житлом, оскільки в користуванні житлом йому були перешкоди з боку власників квартири. Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону. Як вбачається, [PERSON] був зареєстрований у [INFO] (Гімназійна) м. Мена Чернігівської області з дозволу її власників, отже на законних підставах набув право користування зазначеною квартирою. Враховуючи, що [PERSON] був відсутній за місцем своєї реєстрації в звязку з перебуванням на заробітках в [PERSON], відсутні підстави стверджувати про його відсутність за місцем реєстрації без поважних причин. Крім того, судом встановлено, що відповідачу за первісним позовом чиняться перешкоди в користуванні зазначеним житлом з боку власників житла. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки право на користування спірним житлом [PERSON] порушується, суд першої інстанції обгрунтовано захистив таке право шляхом вселення і відмовив в задоволенні вимог [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Доводи апеляційної скарги, що судом не зроблено жодного запиту для встановлення факту наявності іншого житлового приміщення за відповідачем, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки наявність такого житла не позбавляє відповідача права на користування житлом, в якому він зареєстрований. Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи [PERSON], що при реєстрації відповідача в спірну квартиру між ними було обумовлено, що самостійного права користування спірною квартирою відповідач не набуває, а реєструється лише для того, щоб виїхати на заробітки до [PERSON], оскільки жодними доказами не підтверджено таку домовленість. Крім того, реєстрація місця проживання [PERSON] в квартирі, що належить [PERSON], була здійснена не тимчасово на певний період часу, а постійно. Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення первісного позову та наявності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, в звязку з чим рішення суду в зазначених частинах підлягає залишенню без змін. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме лише про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, то відповідно з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., в звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутих судових витрат шляхом зменшення їх розміру з 974 грн. 40 коп. до 487 грн. 20 коп. Крім того, в звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги [PERSON], а саме скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 535 грн. 92 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: partial