Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що вона народилася [INFO] у м.Маріуполі, що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому також зазначено, що мати заявниці за національністю «гречанка». Проте у свідоцтві про укладення шлюбу заявниці та про народження її дочки зазначено, що [PERSON] за національністю «росіянка». Даний факт не відповідає дійсності, оскільки заявниця та вся її родина по жіночій лінії були греками за походженням і вони по сьогоднішній день шанують грецькі традиції, володіють грецькою мовою. На даний час [PERSON] прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду, у зв'язку з чим звернулась до суду та просить встановити факт приналежності її до грецької національності та внести відповідні зміни щодо її національності до актових записів про шлюб та про народження дитини [PERSON]. Представник заявниці [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що вирішення справи по суті залишає на розгляд суду, проти заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12 листопада 1999 року Іллічівським ВРАГС м.Маріуполя Донецької області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в місті Маріуполі Донецької області, про що в книзі реєстрації був зроблений актовий запис про народження за № 1298. Батьком є [PERSON], де в графі «національність» вказано «українець», матір'ю є [PERSON], де в графі «національність» вказано «гречанка». Згідно із актовим записом про народження матері заявниці [PERSON], [INFO], її матір'ю є [PERSON], де в графі «національність» вказано «гречанка». Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 07серпня 1966 року Палацом одруження м.Жданова Донецької області, 07 серпня 1966 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації було зроблено відповідний актовий запис за №2856. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». В графі національність нареченої вказано «росіянка». Актовим записом про укладення шлюбу №4315 від 26 грудня 1986 року, встановлено, що між [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO] народження, укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище «[PERSON]», де в графі «національність» дружини вказано «росіянка». Як вбачається зі свідоцтва про народження дочки заявниці [PERSON], [INFO], а також актового запису про народження №534, у графі «національність матері» зазначено «росіянка». Відповідно до заяви [PERSON], направленої на адресу суду, вона не має заперечень проти внесення до її актового запису про народження змін щодо національності матері. Заявниця звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питанням щодо зміни національності, однак їй було відмолено листом №2018.15.3.30 від 03 серпня 2016 року та запропоновано звернутися до суду. Згідно із ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними пере законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.ст.1,3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено та таких актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. При вирішення факту щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків. Питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. За змістом статті 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву свої індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, суд вбачає достатньо умов для задоволення заявлених вимог [PERSON], оскільки встановлення факту приналежності до національності для заявниці має юридичне значення.

Outcome: approved