Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 17 серпня 1991 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем життя не склалось у звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, що ставало причинами суперечок між ними та робить подальше сумісне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з жовтня 2013 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Зазначила, що спір про поділ майна між сторонами відсутній. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Також зазначила, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2000 року. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 1991 року Відділом РАЦС виконкому Бабушкінського району м. Дніпропетровська між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 984, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-КИ № 426986, виданим 17 серпня 1991 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-КИ № 471936, виданим 16 червня 1992 року Відділом РАЦС виконкому Бабушкінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 872 (а.с. 8). Причиною розпаду сім'ї стала відсутність між сторонами взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, що ставало причинами суперечок між ними та робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved