Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У серпні 2016 року виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про зобовязання поновити права дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за зверненням співвідповідачів рішенням від 31 жовтня 2013 року за № 416 п.1 останнім було надано дозвіл на відчуження від імені малолітньої дочки [PERSON], [INFO], частини нерухомого майна за адресою пров. Першотравневий, 28 м. Старокостянтинова з одночасним зобовязанням співвідповідачів протягом трьох місяців від дати прийняття рішення придбати на імя малолітньої співвідповідне житло. Співвідповідачі відчужили майно малолітньої, проте взяті на себе зобовязання про поновлення прав своєї дитини не виконали, на неодноразові звернення з цього приводу не реагують. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та обставини, на їх обґрунтування. Аналогічну позицію висловив представник органу опіки та піклування, при цьому вказавши, що співвідповідачі вчинили недобросовісно, як відносно позивача, так і щодо своєї дитини, так як отриманні від відчуження майна малолітньої кошти не були використані в інтересах дитини. Представник співвідповідачів адвокат [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимоги, мотивуючи тим, що останні в силу важких життєвих обставин, неспроможні придбати для своєї дитини нерухомість, тому вбачають можливим для позивача звернутися з позовом про оспорювання укладеного, на підставі їхнього рішення, договору купівлі продажу нерухомого майна за адресою пров. Першотравневий, 28 м. Старокостянтинова. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 16 жовтня 2013 року співвідповідач [PERSON], за погодженням із дружиною співвідповідачкою [PERSON], звернувся до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради з заявою про надання дозволу здійснити продаж 18/25 частини житлового будинку № 22 по вул. І.Сірка м. Старокостянтинова від імені малолітньої дочки [PERSON], [INFO], власницею якої вона являється. У заяві батько взяв на себе зобовязання, забезпечити малолітню дочку житловий будинком № 28 по пров. Першотравневий м. Старокостянтинова. Заявниками були надані документи, що підтверджували можливість рівноцінного забезпечення дитини правом власності на житло. Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 31 жовтня 2013 року за № 416 п. 1 «Про дозвіл на укладення та підписання правочинів щодо нерухомого майна за участю малолітніх дітей» заявникам було надано дозвіл на вчинення вказаних правочинів, з умовою протягом трьох місяців з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради укласти та підписати договір купівлі продажу житлового будинку № 28 по пров. Першотравневій м. Старокостянтинові, власницею якої буде малолітня [PERSON], [INFO]. Згідно матеріалів інвентарної справи та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкту нерухомого майна від 02 квітня 2015 року, власником будинку по вул. І.Сірка, 22 м. Старокостянтинова являється не співвідповідач [PERSON], а [PERSON] Відповідно до матеріалів інвентарної справи та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10 грудня 2015 року власником будинку є співвідповідач [PERSON] Зобовязання по забезпеченню малолітньої [PERSON] житлом співвідповідачі не виконали. Ці обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Згідно ч. 4 ст. 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» визначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і інтересів дітей під час вчинення будь яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. У відповідності до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобовязанні здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуження жилих приміщень та купівлі нового житла. За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 177 СК України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків; зобовязанні відшкодувати дитині, завдану матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном. Законом гарантується захист прав дитини від зловживань з боку батьків з метою, щоб батьки діяли виключно в інтересах дитини. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved