Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку 30 липня 2014 року уточнив, та остаточно просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 1 498 грн. 18 коп., а також судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що він здійснює постачання природного газу відповідачці за адресою: [ADDRESS]. По особовому рахунку № 279840 відповідачі були зобов'язані щомісячно погашати певні суми за використаний газ. Однак, в порушення зазначених вимог, зобов'язання відповідачі виконують не належними чином - оплата отриманих послуг здійснюється несвоєчасно та не в повному обсязі, про що свідчить наявність заборгованості, яка станом на 29 липня 2014 року складає 1 498 грн. 18 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій проти позовних вимог заперечує повністю, просить у їх задоволенні відмовити та розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заперечення проти позову, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Дніпрогаз» здійснює постачання природного газу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. По особовому рахунку № 279840 відповідачі були зобов'язані щомісячно погашати певні суми за використаний газ у відповідності до п.п. 11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року. Згідно даних Правил плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Для здійснення розрахунків їй було видано розрахункову книжку. Як зазначає у своєму позові позивач, відповідачі не здійснювали належним чином оплату за спожитий природний газ, у зв'язку з чим станом на 29.07.2014 року виникла заборгованість в сумі 1 498 грн. 18 коп., яку добровільно відповідачі не сплачують. Дана заборгованість нарахована позивачем за період з 13.09.2007 року по 29.07.2014 року. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і належними сторонами. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачі у своїх запереченнях просили суд застосувати строки позовної давності. Позивачем подано позов 08.01.2014 року. Але до матеріалів справи долучено судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідачів, який було скасовано. Як встановлено в судовому засіданні заява про видачу судового наказу була подана 23.10.2012 року. Тому суд прийшов до висновку, що період за який підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності становить з 01.11.2009 року по 29.07.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, у [ADDRESS] до 10 жовтня 2011 року проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] 10 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] був знятий з реєстрації за вищезазначеною адресою. Заборгованість за спожитий газ за період з 01 листопада 2009 року по 31 жовтня 2011 року складає 790 грн. 86 коп. Однак, відповідачами в рахунок погашення заборгованості було сплачено 25 грудня 2009 року - 100 грн., 18 січня 2010 року - 100 грн. та 02 червня 2010 року - 50 грн. Отже, станом на 31 жовтня 2011 року заборгованість за спожитий газ складає 540 грн. 86 коп., які необхідно стягнути з відповідачів у рівних частках по 270 грн. 43 коп. з кожного, оскільки норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників визначені постоновою КМУ від 08.06.1996 року № 619 складають куб.метрів людино-місяць, тобто нарахування оплати за газопостачання здійснюється на кожну зареєстровану особу, а тому заборгованість не може стягуватися у солідарному порядку. Також, позивачем нараховано оплату за спожитий газ за період з 01.11.2011 року по 29.07.2014 року за двох зареєстрованих осіб [PERSON] та [PERSON], на підставі довідки № 8 від 21 листопада 2011 року. Проте, згідно копії паспорта [PERSON], серії [NUMBER], виданого Бабушкінським РВДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 30 жовтня 1997 року, останній проживав за адресою: [ADDRESS], але 10 жовтня 2011 року був знятий з реєстрації місця проживання. Отже, з 01 листопада 2011 року відповідачка [PERSON] за вищезазначеною адресою проживала та була зареєстрована сама, а тому нарахування оплати за спожитий газ за період з 01 листопада 2011 року по 29 липня 2014 року повинно здійснюватися із врахування на одну людину. Тому позовні вимоги в частині стягненя заборгованості за спожитий газ за цей період з [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно розрахунків суми заборгованості за спожитий газ станом на 29 липня 2014 року за період з 01 листопада 2011 року по 29 липня 2014, заборгованість відповідачки [PERSON] складає 635 грн. 85 коп., а за період з 01 листопада 2009 року по 31 жовтня 2011 року її заборгованість становить 270 грн. 43 коп., а всього заборгованість складає 906 грн. 28 коп. Проте, відповідачкою в рахунок погашення заборгованості було внесено оплату 02 лютого 2012 року у розмірі 500 грн., 13 квітня 2012 року у розмірі 300 грн. Таким чином, залишок заборгованості відповідачки складає 106 грн. 28 коп. Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за надані послуги з газопостачання за період з 01 листопада 2009 року по 29 липня 2014 року в розмірі 106 грн. 28 коп., з відповідача [PERSON] за період з 01 листопада 2009 року по 31 жовтня 2011 року - 270 грн. 43 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача у рівних частках необхідно стягнути судовий збір за подачу позову в сумі по 114 грн. 70 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial