Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 03.12.2004 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя в них з відповідачем склалось невдало по причині різності характерів та поглядів на життя. Після народження дитини відношення відповідача до неї дуже змінилося. Вона відчула його зневажливе ставлення до неї та її батьків. Він став дуже прискіпливим. Без його дозволу вона не мала права провідати своїх родичів, не мала права прийняти самостійного рішення. За кожну використану копійку вона повинна була звітувати чоловікові. Відповідач через любу дрібницю починав кричати на неї, ображав нецензурними словами в присутності їхньої дочки. Намагаючись зберегти сім'ю так, як любила відповідача, вона не придавала цьому значення, старалась залагодити всі конфлікти. Вона разом з відповідачем їздила в село до його батьків, допомагала садити і обробляти город, закривала консервацію, але все це ним зовсім не враховувалось, а приймалось як належне. Їй по господарству відповідач не допомагає. Він не цінить її як жінку, дружину, вона не чує ні доброго, ласкавого слова, ні підтримки чоловіка. Його грубе відношення до неї не скріплює їхніх відносин, кожне образливе, нецензурне слово на її адресу дає тріщину в їхніх відносинах. Коли вона завела розмову з відповідачем, щоб той змінив своє відношення до неї, він відповів, що якщо їй щось не подобається, то щоб вона подавала на розлучення. З такої його поведінки вона зрозуміла, що відповідач розлюбив її і в результаті вона розчарувалась у ньому. Далі миритись з такими умовами сімейного життя вона не бажає так, як у відносинах між ними втрачено почуття взаєморозуміння та поваги. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, щодо надання строку для примирення заперечує. Відповідач у судове засідання надіслав заяву про те, що справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний, строк для примирення просить не давати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у тому числі права та інтереси дитини, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved