Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить усунути йому перешкоди володіти та користуватися 3/4 нежитлового приміщення (магазину) 142,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 30; зобовязати відповідачів не чинити йому перешкод в користуванні 3/4 нежитлового приміщення (магазину) 142,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 30 та надати доступ до зазначеного магазину. На обґрунтування позову послався на те, що згідно договору дарування від 17.05.2013 року набув право власності на 3/4 нежитлового приміщення (магазину) 142,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 30. Зазначає, що між ним та відповідачами була усна домовленість, що останні користуються зазначеним вище нежитловим приміщенням протягом часу, необхідного для перевезення товару та іншого майна, належного відповідачам. Усупереч такої домовленості відповідачі продовжили використовувати магазин у власних цілях. Вказує, що звертався у липні 2015 року до відповідача [PERSON] із письмовим повідомленням, в якому просив не чинити йому перешкоди в користуванні майном та негайно звільнити належну позивачу частину вказаного вище нежитлового приміщення, однак останнім таке звернення було проігнороване, внаслідок чого змушений був звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів. Стверджує, що через перешкоди, які відповідачі йому чинять, позбавлений права користування, володіння та розпорядження своїм майном. У грудні 2015 року відповідач [PERSON] подав заперечення на позовну заяву, у якому, посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій знаходиться спірне нежитлове приміщення (магазин), належить йому, просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позові, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. У судовому засіданні 09.02.2016 року, будучи присутнім при розгляді даної справи, не дочекавшись закінчення судового засідання, покинув зал судового засідання, не пояснивши причину такого. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що позивач являється власником 3/4 частин нежитлового приміщення (магазину) 142,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 30 на підставі договору дарування, посвідченого 17.05.2013 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 4-5, 6). З пояснень позивача у позовній заяві, представника позивача та відповідача [PERSON] у судових засіданнях слідує, що між сторонами існувала усна домовленість, що відповідачі користуються зазначеним вище нежитловим приміщенням протягом часу, необхідного для перевезення товару та іншого майна, належного їм, однак по даний час приміщення магазину останні не звільнили, що перешкоджає позивачу вільно користуватися своїм майном. Чинення перешкод позивачу у користуванні магазином, що знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, 30 відповідач [PERSON] визнав у судовому засіданні. З приводу наведеного, позивач звертався до відповідачів з письмовим листом-вимогою про звільнення належної йому на праві власності частини нежитлового приміщення (магазину), однак такий лист останніми був проігнорований, тому позивач звернувся до суду із цим позовом. При цьому суд виходить з наступних правових положень, у яких закріплені засади регулювання відносин власності, що містяться у розділі І «Право власності» ЦК України (далі - ЦК). Так, згідно з частиною 1 статті 316 цього Кодексу під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК). Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ураховуючи, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які би свідчили про наявність правових підстав для зайняття відповідачами спірного нежитлового приміщення, беручи до уваги пояснення представника позивача про незаконність зайняття відповідачами частки позивача спірного магазину, чинення відповідачами перешкод у користуванні позивачем своєю часткою зазначеного нежитлового приміщення, чим порушуються його права, суд вважає доведеним, що відповідачі займають спірну частку зазначеного вище нежитлового приміщення без законних підстав, чинять перешкоди позивачеві у володінні та користуванні його майном, чим порушують його право власності, а тому позивач на підставі ч. 1 ст. 391 ЦК вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позов задовольняється. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved