Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] , яка діє також і в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначають, що є співвласниками квартири [ADDRESS] . Крім неї, у цій квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , дієздатність якого обмежена у зв`язку із інвалідністю та колишній чоловік [PERSON] , який в даній квартирі не проживає протягом тривалого часу та місце перебування якого не відомо. Оскільки [PERSON] виїхав зі спірної квартири, в ній не проживає без поважних причин понад рік, але залишається зареєстрованим в цій квартирі, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У судове засідання [PERSON] не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] до суду не з`явилися, в поданій позовній заяві просила розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за місцем реєстрації, тому відповідно ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2005 року квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях (а.с. 15). Відповідно до договору дарування 24/100 часток приміщення у квартирі спільного заселення від 17.07.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-211, [PERSON] подарував [PERSON] 24/400 частки приміщення у квартирі спільного заселення [ADDRESS] (а.с. 18), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 19). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 24). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 442107, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 28). Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Зі змісту письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] адресою: [ADDRESS] , не проживає з 2014 року (а.с. 22-23). Статею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає без поважних причин понад рік, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням в указаній квартирі. За таких обставин позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Outcome: approved