Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У січні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду вказаним позовом та,після остаточного уточнення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини станом на14.12.2018 року в сумі 60 920 грн. 35 коп. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з 12.04.2008 року перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.11.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітньогосина [PERSON] , [INFO] , який після припинення подружніх відносин сторін залишився проживати з позивачкою. На утримання синаухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2012 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2012 року і до повноліття дитини. Відповідач з жовтня 2014 року почав ухилятися від виконання судового рішення, аліменти сплачував не в повному розмірі, в зв`язку з чим станом на 30.11.2018 року мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 56 472 грн. 84 коп., а станом на 14.12.2018 року заборгованість становила 60 920 грн. 35 коп.Розрахунок заборгованості по аліментам виконувався державним виконавцем. 14.12.2018 року відповідач частково сплатив заборгованість по аліментам. Оскількивідповідач бувобізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, але виконував його неналежним чином,чим допустив утворення заборгованості по аліментам, то у позивача виникло право на застосування наслідків у вигляді стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідно до статті 196 СК України. Згідно розрахунку позивача загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.10.2014 року по 14.12.2018 року становить 399 742 грн.10 коп.Оскільки розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, то просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі заборгованості по аліментам, а саме 60 920 грн. 35 коп. 08.02.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.03.2019 року від відповідача [PERSON] , в особі його представника - адвоката Величко О.Г ., надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідачпозов не визнає, проти задоволення заперечує з огляду на те, що 14.12.2018 року відповідачем [PERSON] було сплачено у повному розмірі всю суму заборгованості по аліментам в сумі 56 472 грн. 84 коп., тому підстави для нарахування та стягнення з нього пені відсутні. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, представник позивача - адвокат Борисенков В.С. подав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, представник позивача - адвокат Величко О.Г. подав суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та представника, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить в їх задоволені відмовити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі документів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2008 року, який розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.11.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітньогосина [PERSON] , [INFO] , який після припинення подружніх відносин сторін залишився проживати з позивачкою. Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2012 року про закриття провадження у зв`язку з визнанням мирової угоди, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2012 року. На підставі вказаної ухвалисудомвидано виконавчий лист №0827/2506/2012,який на даний час перебуває на примусовому виконанні в Хортицькому відділі ДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Відповідно до розрахунку державного виконавця Хортицького відділу ДВС за №41341 від 04.12.2018 року,заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №0827/2506/2012 станом на 30.11.2018 року становить 56 472 грн. 84 коп. 14.12.2018 року [PERSON] шляхом переказу готівки на рахунок [PERSON] сплатив в рахунок погашення заборгованості по аліментам за 2014-2018 роки суму в розмірі 56 472 грн. 84 коп. Відповідно до розрахунку державного виконавця Хортицького відділу ДВС за №2526 від 18.01.2019 року, заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №0827/2506/2012 станом на 31.12.2018 року становить 3120 грн.02 коп. (аліменти нараховані за грудень 2018 року). Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1 ст.196СКУкраїни у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196СКУкраїни відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам з вини відповідача. Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач не належним чином та не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина, що призвело до виникнення заборгованості станом на 30.11.2018 року в сумі 56472 грн. 84 коп. При цьому, суд вважає, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача, оскільки останній, достовірно знаючи про обов`язок утримання неповнолітньої дитини та відповідне судове рішення, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України суду не надав, позовні вимоги в цій частині не спростував. Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд враховує, що у ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яка узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду України по справі № 572/1762/15-ц. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіряючи розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що наданий позивачем, суд приходить до висновку, що до уваги має бути прийнятий розрахунок, зроблений позивачем на підставі суми заборгованості по аліментам. Визначений державним виконавцем станом на 30.11.2018 року. Суд вважає, що розрахунок наданий позивачкою разом з первісним позовом, по своїй суті, відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року, і за період 01.10.2014 року по01.12.2018 року складає суму 399 742 грн. 10 коп. Оскільки відповідно до положення ст.196 СК України, сума неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків суми заборгованості, яка відповідно до розрахунку заборгованості Хортицького ВДВС станом на 30.11.2018 року становить 56 472 грн. 84 коп., то розмір пені не може перевищувати дану суму. Суд не погоджується знаведеним позивачем розрахунком заборгованості по аліментам станом на 14.12.2018 року в розмірі 60920 грн. 35 коп., оскільки відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно наданих сторонами розрахунків державного виконавця, розмір несплачених аліментів за період з 01.10.2014 року по 01.12.2018 року становив 56472 грн. 84 коп. і ця заборгованість повністю погашена протягом грудня 2018 року. За грудень 2018 року було нараховано аліменти в розмірі 3120 грн.02 коп., які повинні бути сплачені до останнього числа поточного місяця (тобто до 31.12.2018 року). Отже доводи позивача, що станом на 14.12.2018 року відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 60 920 грн. 35 коп. є безпідставними та необґрунтованими. Доводи відповідача [PERSON] про відсутність підстав для нарахування неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в зв`язку з тим, що він 14.12.2018 року сплатив всю суму заборгованості, є безпідставними, суперечать вимогам ст.196 СК України та інтересам дитини, оскільки неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. При ухваленні рішення у даній справі, суд також враховує, що відповідачШевченко В .В. не надав доказів, які можуть свідчити про його тяжкий матеріальний чи сімейний стан, а за таких обставин підстав для зменшення пені не вбачається. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved