Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.11.1996 року. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони мешкають окремо, діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі в забезпеченні дітей, хоча зобов'язаний та має таку можливість. З огляду на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньок [PERSON] та [PERSON], аліменти у розмірі твердої грошової суми по 1455 гривень на кожну дитину щомісяця з подальшою індексацією відповідно до законодавства України, починаючи з дня подання позову та до досягнення дітей повноліття. До судового засідання позивачка не з'явилась, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивачки про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, за загальним правилом аліменти стягуються у частці заробітку (доходу) матері або батька дитини, та лише у виключних випадках можуть бути стягнуті у твердій грошовій сумі, у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, або одержує частину доходу в натурі. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 року, утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15.11.1996 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON], видане Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис №1798 (а.с. 8).Шлюб між сторонами не розірвано, однак шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис №1708, №1709, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). На теперішній час вони проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 3). З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов'язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі твердої грошової суми по 1455 гривень на кожну дитину щомісяця, , тобто з 05.01.2016 року, і до досягнення дітьми повноліття. Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що згідно з нормами ст. 184 СК України,розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, у випадку стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, забезпечення прожиткового мінімуму дитини забезпечується державою не шляхом встановлення тридцяти відсоткового обмеження мінімального розміру аліментів, а шляхом виплати різниці між визначеним розміром та даним мінімумом. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved