overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 29.12.2006 року вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка з відповідачем з літа 2011 року не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи наявна заява її представника про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 29.12.2006 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка з відповідачем з літа 2011 року не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Відповідач кошти на утримання дитини в добровільному порядку не надає, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на наступне. 08.05.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу в них є народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Дитина проживає разом з нею. За таких обставин вона просить суд прийняти рішення про розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 08.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 751 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції видане свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД № 206735. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище чоловіка [PERSON]. Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 396657, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 392. [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] в с. Новомиколаївка Комінтернівського району Одеської області, по вул. Космонавтів, 19. Сімейне життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 11.10.2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 424. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що не зійшлись характерами, на грунті чого постійно виникають сварки, що негативно вливає на виховання сина. Просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 16.09.2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 237. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З 2009 року однією сім'єю не проживають, у зв'язку з тим, що кожен зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Після розірвання просила залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу16.09.2004 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис актовий запис № 237 (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 09.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис актовий запис № 16, позивач та відповідачка, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 18.09.2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі актів цивільного стану Маріупольскього міського управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 504. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З 2015 року однією сім'єю не проживають, у зв'язку з несумісністю характерів. Просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Після розірвання просила залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу [NUMBER], виданого 18.09.2010 року, сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі актів цивільного стану Маріупольскього міського управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 504 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 30.11.2011 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис актовий запис № 934, позивач та відповідачка, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 22 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 53. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Фактично позивачка не мешкає разом з відповідачем з січня 2014 року, сумісне господарство з ним не ведеться, сумісного кошторису не має. Між сторонами досягнута домовленість про те, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з матірю. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має. Між сторонами досягнута домовленість про те, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з матірю. Судом також зясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір відновити дошлюбне прізвище «Ульянкіна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 23 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 534. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Не дивлячись на те, що сторони мешкають за однією адресою, будь-яких шлюбних відносин з відповідачкою позивач не підтримує з червня 2015 року, сумісного господарства з нею не веде, сумісного кошторису не має. Син проживає разом з батьками. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи був належним чином повідомлений через розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сторінці Дзержинського міського суду.Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, спору з приводу проживання неповнолітньої дитини також. Судом також зясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити прізвище «Гнатенко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася. Сторони перестали підтримувати подружні відносини та з 24 січня 2015 року проживають окремо. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб із позивачкою є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2014 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася. Сторони перестали підтримувати подружні відносини та з червня 2015 року проживають окремо. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб із позивачкою є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2011 року. Шлюб для позивачки перший, для відповідача другий. Від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], яка перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1032 гривні. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісяця в розмірі 600 гривень. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що згідний сплатити аліменти на утримання дитини в розмірі 600 гривень щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки, що сторонами не оспорюється. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в лікарні. Сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини нарівні із матір'ю та позов визнав, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений його дохід, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 20 серпня 2015 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] померла її тітка [PERSON], яка була рідною сестрою її матері [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3,28 га, розташованої на території Чорбівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на праві власності згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Кобеляцьким райвідділом земельних ресурсів від 03.08.2005р. Вона є спадкоємицею за законом. Однак, в передбачений законом термін позивачка не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки працювала та доглядала за своїми пристарілими батьками. Прохала суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю. Представник відповідача сільський голова Чорбівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.12). Позивачка є спадкоємицею за законом, що підтверджується свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження (а.с.6,8,9,10,11). Згідно довідки Чорбівської сільської ради [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті в с. Червоне Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 16). В зв'язку з хворобою батьків та їх похованням, що підтверджується довідкою та свідоцтвами про смерть, позивачка пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори (а.с.13-14, 17-18). Згідно з ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки, позивачка з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини, необхідно визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved