Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харковаз позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» про визнання дій відповідача щодо нарахування заборгованості за спожитий газ з 21 березня 2015 року по 03 червня 2015 року відповідно до норм споживання неправомірними та про спонукання відповідача здійснити перерахування заборгованості за спожитий газ з 21 березня 2015 року по 03 червня 2015 року відповідно до середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період попереднього року. В судове засідання зявились представники сторін. Представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні позовним вимогам. Представники відповідача проти позову заперечували у повному обсязі. Суд, вислухавши думки представників сторін, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. ПАТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» є ліцензіатом з постачання і розподілу природного газу та, зокрема, здійснює газопостачання природного газу населенню міста Харкова. 10 грудня 2012 року між ПАТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» та [PERSON] було укладено Договір №1005020150 про надання населенню послуг з газопостачання. Плата за спожитий природний газ нараховувалась відповідно до показників лічильника газу, який належав споживачеві та був встановлений в 1999 році. 25 листопада 2014 року лічильник був демонтований для проведення повірки лічильника газу, про що 25 листопада 2014 року був складений Акт про демонтаж побутового лічильника газу. 25 травня 2015 року на адресу позивача прийшов лист від відповідача № 13.211448 від 28.04.2015 року, в якому було зазначено, що за результатами проведеної перевірки лічильника газу типу РЛ G6 № 9101578, останній було визнано непридатним та на адресу відповідача було направлено Довідку про непридатність засобу вимірювальної техніки №9825 від 02.12.2014 року, [PERSON] на придбання лічильника від 21.01.2015 року та Акт повернення побутового лічильника газу після повірки від 21.01.2015 року. Також, в листі відповідача № 13.211448 від 28.04.2015 року зазначалось, що починаючи з 21 березня 2015 року нарахування за спожитий газ здійснюються у відповідності до норм споживання, які встановлені Постановою КМ України «Про затвердження норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників» від 08.06.2015 року № 619. А отже загальна сума заборгованості станом на 30.04.2015 року склала 19307,97 грн. (девятнадцять тисяч триста сім грн.. 97 коп.). 26 травня 2015 року не погодившись із здійсненим відповідачем розрахунком за спожитий газ, позивачем було направлено лист із вимогою здійснити перерахунок відповідно до вимог чинного законодавства України, який був отриманий відповідачем відповідно до відмітки про отримання в той же день. 22 червня 2015 року відповідачем було направлено на адресу позивача відповідь, згідно із якою вимоги позивача були залишені без задоволення. У звязку із неможливістю досягти змоги у позасудовому порядку позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом про визнання дій працівників ПАТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» неправомірними та спонукання до вчинення певних дій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неправильне застосування відповідачем норм щодо нарахування та обчислення вартості послуг з газопостачання та порушення строків розгляду скарг та звернень громадян. Відповідач проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що 21 січня 2015 року споживач природного газу отримав на свою адресу [PERSON] на придбання лічильника №4594 та Акт повернення газового лічильника після повірки №4594, а отже на думку відповідача позивач був обізнаний про непридатність лічильника газу до експлуатації з 21 січня 2015 року. Представник позивача заперечував проти твердження щодо отримання позивачем [PERSON] на придбання лічильника №4594 та Акту повернення газового лічильника після повірки №4594 та зазначив, що жоден із перелічених документів не отримував і не мав інформації щодо непридатності до експлуатації належного позивачеві демонтованого лічильнику газу, який також після повірки не було їй повернуто. З метою встановлення якою особою був здійснений підпис у [PERSON] на придбання лічильника №4594 від 21.01.2015 року та Акті (о/р) повернення побутового газового лічильника після повірки №4594 від 21.01.2015 року за клопотанням представника позивача 30 листопада 2015 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова було призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. 12 березня 2016 року до суду з Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи у звязку із недостатністю матеріалів. Ухвалою від 14 березня 2016 року суд ухвалив відновити провадження по справі та призначити судове засідання на 01 квітня 2016 року. 01 квітня 2016 року у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про повторне призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Судом клопотання було задоволено та призначено по справі № 642/6544/2015ц вдруге почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області. Провадження по справі зупинено. Після ознайомлення з матеріалами справи на імя судді експертом було надіслано клопотання №19/121/10-317 від 18.04.2016 про надання додаткових зразків підписів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Супровідними листами №642/6544/15ц/5583/16 від 16.05.2016 та №642/6544/15ц/6159/2016 від 26.05.2016 на адресу НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області були надіслані додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи, що були відібрані у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у присутності працівників Ленінського районного суду м. Харкова. 23 червня 2016 року до суду з Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта від 15.06.2016 №184 за результатами судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підпис від імені [PERSON] в графі «Абонент» в [PERSON] на придбання лічильника №4594 від 21.01.2015 р., виконаний не [PERSON], не [PERSON], не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис абонента» в Акті (о/р) повернення побутового газового лічильника після повірки №4594 від 21.01.2015 року виконаний не [PERSON], не [PERSON], не [PERSON], а іншою особою. Відповідачем було надано до суду заперечення щодо висновків судово-почеркознавчої експертизи, у яких відповідач посилаючись на твердження, що зразки підписів, які були надані експерту, були отримані судом в позасудовому порядку в супереч вимогам ЦПК України просив вважати висновок експертизи недопустимим доказом та не приймати його до уваги під час ухвалення рішення. Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. За ч.1 ст. 144 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Відповідно до абзацу 2 п.3.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) обєкти дослідження надсилаються в експертну установу (експертові) в упаковці, яка забезпечує їх збереження, та засвідчуються особою у передбаченому законодавством порядку. Речові докази і порівняльні зразки упаковуються окремо. За п.1.1 Науково-Методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі Рекомендації), затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Згідно із п.1.3 Рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (буквені та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження в справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов'язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов'язані з обставинами цієї справи, або виконані після відкриття провадження у справі, але не в зв'язку з її обставинами; експериментальні зразки почерку - це такі, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв'язку з призначенням даної експертизи. За п. 1.5 Рекомендацій вільні зразки по змозі повинні відповідати об'єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зауваження відповідача не відповідають дійсності, відібрання зразків підписів було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже висновок експерта є належним та допустимим доказом по справі. Згідно п. 4 «Правил надання населенню послуг з газопостачання» затверджених Постановою КМ України № 2246 від 09 грудня 1999 року (надалі за текстом «Правила») послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Відповідно до абзацу 2 п. 16-1 Правил на період зняття лічильника газу для проведення його експертизи або періодичної/позачергової повірки та ремонту, пов'язаного з такою повіркою, або для проведення ремонту за заявою споживача газорозподільне підприємство встановлює лічильники газу з обмінного фонду (у разі, коли знятий лічильник газу належав газорозподільному підприємству, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду газорозподільного підприємства стає розрахунковим, що оформлюється відповідним актом, та в подальшому розрахунки із споживачем здійснюються згідно з його показаннями). У разі коли замість тимчасово вилученого лічильника неможливо встановити інший, розрахунки із споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців. Абзацом 3 п. 16-1 Правил встановлено, що у разі справності лічильника газу після проведення його повірки або ремонту газорозподільне підприємство зобов'язане встановити його протягом двох місяців з моменту зняття. Згідно абзацом 6 п. 16-1Правил у разі коли лічильник газу, що перебуває у власності споживача, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, розрахунки із споживачем здійснюються протягом двох місяців з дня письмового повідомлення газорозподільним підприємством споживачеві про визнання лічильника газу непридатним до експлуатації та ремонту відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців, а в подальшому - відповідно до встановлених норм споживання та вимог\~Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу. Згідно п. 37 Правил у разі порушення газопостачальним (газорозподільним) підприємством цих Правил та умов договору споживач подає одній із зазначених організацій претензію, складену у довільній формі. Газопостачальне (газорозподільне) підприємство повинне протягом п'яти днів усунути порушення чи надати споживачеві обґрунтовану відмову. Згідно п. 39 Правил, у разі коли між споживачем і газопостачальним (газорозподільним) підприємством не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Суд погоджується з позовними вимогами [PERSON], оскільки вони ґрунтуються на положеннях пункту 16-1Правил надання населенню послуг з газопостачання» затверджених Постановою КМ України № 2246 від 09 грудня 1999 року. При цьому суд зазначає що висновки експертизи не мають для суду заздалегідь вирішального значення та рішення ухвалюється на підставі сукупності досліджених доказів. Вирішальним доказом на підтвердження обґрунтованості позовних вимог суд вважає пояснення допитаної в якості свідка [PERSON] яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює майстром Північного УГГ в ПАТ «ХАРКІВМІСЬКАГ» і саме вона видаючи спірний [PERSON], що був предметом дослідження в ході проведеної експертизи, не переконалась документально щодо особи якій [PERSON] видала. При цьому пояснила що встановлення особи що отримує [PERSON] входить до її посадових обовязків. Згідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів підлягають і судові витрати які документально підтверджені на суму 121,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved