Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У серпні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 квітня 2002 року помер її батько - [PERSON], якому на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0535га, кадастровий номер 1212400000:02:029:0240, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: м.Павлоград, вул.Донецька,73. Після смерті батька зазначену земельну ділянку успадкували позивач та її матір, яка доводилася померлому дружиною - [PERSON], вони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. 01 лютого 2015 року матір позивача [PERSON] померла, на випадок своєї смерті все своє майно вона заповідала позивачу. Після смерті матері, позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. [PERSON] була власником земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину, проте належним чином своє право власності не оформила та не отримала державний акт на землю, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після померлої матері. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 квітня 2002 року помер [PERSON], якому на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0535га, кадастровий номер 1212400000:02:029:0240, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Донецька,73 /а.с.16а,18/. Після смерті [PERSON] спірну земельну ділянку успадкували в рівних частках позивач та її матір [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 09 грудня 2003 нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори /а.с.15/. 01 лютого 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На випадок своєї смерті [PERSON] заповідала все належне їй майно позивачу /а.с.6,13/. Після померлої [PERSON] заведено спадкову справу, з заявою про прийняття спадщини за заповітом зверталась [PERSON] Також з заявою про відмову від прийняття спадщини звертався син померлої [PERSON]. /а.с.33-42/. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини житлового будинку, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Донецька,73 /а.с.40/. У зв'язку з тим, що [PERSON] не зареєструвала належним чином у відповідних органах державної реєстрації право власності на земельну ділянку та не отримала державний акт на право приватної власності, листом нотаріуса від 25 листопада 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку /а.с.17/. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на отримання спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п.10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, спадкодавець успадкував земельну ділянку, проте у встановленому порядку не зареєстрував право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved