Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що з 01.06.2012 року по 13.11.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 29.09.2015 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей. Позивач вказує, що діти проживають разом з ним та перебувають на його повному утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку відмовляється надавати, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, враховуючи, що [PERSON] зобов`язана брати участь в утриманні дітей. Ухвалою суду від 04.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.25-26). 14.05.2020 року позивач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася. До суду повернулися поштові повідомлення від 17.03.2020 року, 26.05.2020 року з відміткою «адресат за вказаною адресою відсутній». Повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази, надані позивачем, відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.02.2015 року (а.с.5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.02.2015 року (а.с.6) Відповідно до довідки від 28.01.2020 року №167, виданої Бобринецькою міською радою до складу сім`ї [PERSON] , 1989 року народження входять - [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2013 року народження. (а.с.10). В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку відмовляється надавати, тому вимушений звернутися до суду для забезпечення належного рівня життя та покращення матеріального становища дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 ч.2 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин і відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, розмір яких з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин і розміру заявлених позовних вимог суд визначає у розмірі в 1/3 частки від заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, далі - 1/4 частку заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття молодшою дитиною. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved