Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувсяв суд з позовом до [PERSON] про відшкодування завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та просив стягнути з останнього на свою користь 45 490 грн. та судовий збір. Свій позов обґрунтовує тим, що 16.08.2015 о 23 год. 40 хв. на вул. Матикіна у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля Mercedes Benz CLA200, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Посилався на те, що постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2015 відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначено, що відповідальність [PERSON], як водія, який на момент настання ДТП керував автомобілем ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», згідно полісу №АІ/7930199 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач вказав, що внаслідок ДТП автомобілю Mercedes\~Benz\~CLA200,\~д/н\~[NUMBER], завдано технічних пошкоджень. Розмір шкоди, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, підтверджується актом огляду, звітом про оцінку вартості матеріального збитку, складеного суб'єктом оціночної діяльності, та становить 73 127,69 грн. Пояснено, що оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mercedes\~Benz\~CLA200,\~д.н.\~ [NUMBER], був застрахований ПрАТ «СК «Універсальна» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, то ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в зазначеному вище розмірі, після чого звернулась до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в порядку суброгації на підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування» з заявою про здійснення страхового відшкодування за полісом № АІ/7930199 в межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми). За вказаною ДТП, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», згідно страхового акту ГО-2039/КВ6, було здійснено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля, відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхове відшкодування в сумі 45 490,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №93 від 30.03.2016 і цим самим відшкодувало завдану [PERSON] шкоду. Позивач пояснив, що відповідач, в порушення п. 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не надав позивачу протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП, встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Таким чином, позивач вважає, що в нього в межах фактично виплаченого страхового відшкодування перейшло право вимоги до відповідача, згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.09.2016 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 01.03.2017 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на позов. Вказав, що не погоджується із позовними вимогами, посилаючись на те, що починаючи з ранку 17.08.2015 по 21.08.2015 він був у незадовільному фізичному стані після ДТП та не мав фізичної можливості протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна. Посилався на те, що надасть докази у судовому засіданні про свій фізичний стан на протязі трьох днів після ДТП починаючи з 16.08.2015, та вважає, що суд має врахувати правову позицію у справі №6-1253цс16, якою встановлено відсутність правових підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, що відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу фізично не зміг прибути до страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та повідомити про ДТП, оскільки перебував на лікуванні. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України. В матеріалах справи наявні: заяви відповідача про перенесення судових засідань 07.12.2016 о 12.30, 02.03.2017 о 10:00 у зв'язку із зайнятістю його представника в іншому судовому процесі, заява представника відповідача про перенесення судового засідання 12.06.2017 у зв'язку з необхідністю укладення мирової угоди, заява представника відповідача про перенесення судового засідання, призначеного на 01.11.2017 на 12:30 у зв'язку перебуванням [PERSON] на роботі за межами м. Києва та терміновим відрядженням його представника до Херсонської області за сімейними обставинами, вважає участь представника та відповідача обов'язковою, у зв'язку з можливістю вирішення спору укладанням мирової угоди, заява представника відповідача про перенесення судового засідання, призначеного на 05.04.2018, у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку сторони позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.08.2015 о 23 год. 40 хв. на вул. Матикіна у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля Mercedes Benz CLA200, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2015 відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], [PERSON], була застрахована у позивача, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», згідно полісу №АІ/7930199 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes Benz CLA200, д.н.з. [NUMBER], [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна», згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/256/000678, у зв'язку з чим ПАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в розмірі 50 000 грн., після чого звернулось до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в порядку суброгації з заявою про здійснення страхового відшкодування за полісом № АІ/7930199 в межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми), а розмірі 49 490 грн. Встановлено, що ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійнило виплату страхового відшкодування ПАТ «СК «Універсальна» у розмірі 45 490,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №93 від 30.03.2016 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», звертаючись до суду із вказаним позовом, посилався на те, що відповідачем в порушення п. 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не надав позивачу протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП, встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, а тому в нього в межах фактично виплаченого страхового відшкодування перейшло право вимоги до відповідача, згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на що суд зазначає наступне. Відповідно до п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. З матеріалів справи вбачається, та не заперечувалось сторонами, що відповідач, як страхувальник, не повідомив позивача, страховика, у встановлений законом термін про настання дорожньо - транспортної пригоди. Відповідно до пп. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України про неможливість повідомити страховика про ДТП, та надати відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень, а саме: що починаючи з ранку 17.08.2015 по 21.08.2015 він був у незадовільному фізичному стані після ДТП та не мав фізичної можливості протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, нічим не підтвердив, доказів на підтвердження вищенаведеного суду не надав, тому суд не приймає їх до уваги. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1378 грн.судового збору.

Outcome: approved