Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

\~ У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору \~Головне управління\~Держспоживслужби в\~Дніпропетровській області\~про захист\~прав споживача,\~розірвання договору,\~стягнення матеріальної\~та моральної\~шкоди.\~В обґрунтування своїх вимог позивач вказала на те, що між нею та фізичною\~особою-підприємцем\~ [PERSON] укладено\~договір про\~надання послуг\~за умовами\~якого відповідач\~зобов`язалась\~організувати роботу\~з виготовлення\~і передачі\~у власність\~ПВХ конструкцій\~позивача протягом\~30\~робочих днів\~після повної\~сплати конструкції,\~а позивач\~зобов`язалась\~сплатити їхню\~вартість у\~сумі 26831,00\~грн.\~Вартість товару\~оплачено у\~повному обсязі,\~однак товар так і не було поставлено, у зв`язку з чим позивач звертається до суду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд розірвати договір про надання послуг за №ВZ 00801 від 29 серпня 2018 року укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; стягнути з фізичної\~особи-підприємця\~ [PERSON] на користь\~ [PERSON] суму у\~розмірі 38 895,96 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу місце проживання Фізичної особи-підприємця [ADDRESS] . Згідно супровідного листа та Реєстру відправки рекомендованої кореспонденції відповідачу відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення\~судової повістки\~є: день\~вручення судової\~повістки під\~розписку; день\~отримання судом\~повідомлення про\~доставлення судової\~повістки на\~офіційну електронну\~адресу особи; день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про\~відмову отримати\~судову повістку\~чи відмітки\~про відсутність\~особи за\~адресою місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судова повістка, що була відправлені відповідачу повернута до суду з відміткою поштового відділення «Вибув». Враховуючи вимоги ст.128 ЦПК України, відповідач є такою, що належним чином повідомлена про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 20.05.2019 року відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279, зі згоди позивача та його представника, суд\~ розглядає справу за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, надав пояснення по справі, просив розглядати справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стало порушення відповідачем умов укладеного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Договору про надання послуг за №ВZ 00801 від 29 серпня 2018 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.\~ [PERSON] згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована фізичною особою-підприємцем, тобто є суб`єктом господарювання. Згідно з ч. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач -\~це фізична\~особа,\~яка придбаває,\~замовляє,\~використовує або\~має намір\~придбати чи\~замовити продукцію\~для особистих\~потреб,\~безпосередньо не\~пов`язаних\~з підприємницькою\~діяльністю або\~виконанням обов`язків\~найманого працівника» я є споживачем. [PERSON] за договором з ФОП « [PERSON] » замовлені металево-пластикові вікна в належний [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . За договором про надання послуг за №ВZ 00801 від 29 серпня 2018 року ФОП [PERSON] зобов`язалась організувати роботу з виготовлення і передачі [PERSON] у власність ПВХ конструкцій, ФОП [PERSON] є виконавцем, а [PERSON] - споживачем за ЗУ «Про захист прав споживачів», і відповідно, виниклі поміж сторонами правові відносними регулюються законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про\~захист прав\~споживачів можуть пред`являтися\~також за\~зареєстрованим місцем\~проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Позивач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання громадянина України в паспорті та довідкою з адресно-довідкового підрозділу ДМС УМВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до укладеного між сторонами Договору ФОП [PERSON] зобов`язалась організувати роботу з виготовлення і передачі у власність [PERSON] ПВХ конструкцій протягом 30 робочих днів з дня виконання п. 3.1 Договору, а саме після повної сплати конструкції, а [PERSON] зобов`язалась сплатити вартість у сумі 26831,00 грн. При укладенні зазначеного договору, відповідно до п. 2.2 - Договору [PERSON] 29.08.2018 р. у присутності свідка сплачено ФОП [PERSON] готівкою гроші у сумі 10 000 грн. у якості завдатку, як зазначено в п.2.2 Договору. 10 вересня 2018 р. та 17 вересня 2018 р. [PERSON] додатково сплачено ФОП [PERSON] решту суми за Договором в розмірі 16 831 грн., що підтверджується: товарним чеком ФОП [PERSON] № [NUMBER] від 10.09.2018 р., скріпленим підписом та печаткою відповідача, як оплатою за металопластикову конструкцію на суму 10000,00 грн.; товарним чеком ФОП [PERSON] №008 від 17.09.2018 р., скріпленим підписом та печаткою ФОП, як оплатою за металопластикові вікна на суму 16 831,00 грн. Як пояснила позивач у судовому засіданні, під час укладення Договору 29.08.2018 р. та оплати по ньому суми 10 000 грн. у якості завдатку була присутня її донька [PERSON] . Як вбачається з матеріалі справи, [PERSON] повністю виконала належним чином покладені на неї зобов`язання за вказаним Договором сплативши всю вартість замовлених конструкцій (метало-пластикових вікон), проте, як зазначила позивач у судовому засіданні, товар так і не був поставлений ФОП [PERSON] у строк, встановлений п. 3.2. Договору - протягом 30 робочих днів після повної сплати товару, а саме до 17 жовтня 2018 року. Позивач акцентувала увагу суду, що станом на 20 травня 2019 року товар також не поставлений. Як зазначила позивач в судовому засіданні, вона неодноразово намагалась вирішити питання у позасудовому порядку, однак телефон ФОП [PERSON] не відповідає, за місцем розташування офісу ФОП також не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Згідно з ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Як встановлено в судовому засіданні, ФОП [PERSON] (кредитор) порушила зобов`язання забезпечене завдатком, а саме у встановлений Договором строк не поставила [PERSON] товар - металево-пластикові вікна, тобто не виконав його взагалі, а тому ФОП Скляровою повинно бути сплачено [PERSON] завдаток у подвійному розмірі - 20 000 грн. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положеннями ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи той факт, що ФОП [PERSON] порушила зобов`язання, яке було укладено між сторонами, [PERSON] має право розірвати Договір в односторонньому порядку та відшкодувати решту грошових коштів, які були сплачені нею ФОП [PERSON] за Договором у сумі 16\~831 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Пунктом 4.3 укладеного між сторонами Договору передбачена сплата неустойки в розмірі 0,01% від вартості договору за кожний робочий день прострочки у разі невиконання ФОП [PERSON] умов договору щодо організації передачі у власність [PERSON] ПВХ конструкцій протягом 30 робочих днів дня виконання п. 3.1 Договору, а саме після повної сплати конструкції -17 жовтня 2018 р. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Неустойка може бути у формі: штрафу (обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання), пені (обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання). Відповідно до частини 1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Отже, для отримання неустойки за договором кредиторові не треба доводити наявність збитків, завданих йому невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Водночас відповідно до ст. 552 ЦК України сплата неустойки не позбавляє кредитора можливості вимагати також і відшкодування збитків. За загальними правилами, визначеними ст. 22 та 623 ЦК України, особа, якій завдано збитків унаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так, згідно зі ст. 624 ЦК України договором може бути передбачено: стягнення неустойки\~в повному\~розмірі незалежно\~від відшкодування\~збитків (штрафна\~неустойка); відшкодування збитків лише в частині, у якій вони не покриті неустойкою (залікова неустойка); стягнення неустойки без права на відшкодування збитків (виключна неустойка) або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки або відшкодування збитків (альтернативна неустойка). Водночас п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через 6 місяців з дня, коли зобов`язання має бути виконане, якщо інше не встановлене законом або договором. Так як розмір неустойки встановлений договором і [PERSON] дотримано спеціальну позовну давність ФОП [PERSON] повинна відшкодувати [PERSON] неустойку у повному розмірі. При розрахунку пені потрібно враховувати, що, як зазначав ВГСУ в інформаційному листі від 13.07.2012 р.№01-06/908/2012 (із посиланням на відповідну судову практику Верховного суду), початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконане. Дане зобов`язання повинно мало бути виконане 17 жовтня 2018р., а тому розрахунок за прострочення виконання зобов`язання починається з наступного дня - 18 жовтня 2018 р. та закінчується днем подання даної позовної заяви 21 січня 2018р. Розмір невиконаного грошового зобов`язання становить 26\~831 грн., період прострочення виконання зобов`язання становить з 18 жовтня 2018 року по 21 січня 2019 року = 97 днів. Розрахунок пені здійснюється за формулами: Одноденний розмір пені = [Сума боргу] х [Ставка пені (0,01%)] *100% = 26831,00 грн.х 0,01%= 2,68 грн....... Сума пені за весь період прострочення виконання зобов`язання = [Кіл-ть днів прострочення] х [Одноденний розмір пені]. Враховуючи викладене вище, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань ФОП [PERSON] за вказані періоди складає 259,96 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Окрім того, статті 552 і 625 ЦКУ закріплюють принцип повного відшкодування збитків. Отже, збитки (прямі та упущена вигода) підлягають відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції. До відшкодування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції застосовується позовна давність тривалістю у три роки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України. Відповідні індекси розраховує Державний комітет статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи із серпня 1991 року щомісячно, і вони публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі ст. 19, 21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків (Роз`яснення Вищого арбітражного суду від 12.05.99 № 02-5/223). Для здійснення перерахунку грошових сум потрібно використовувати тільки офіційні показники індексу інфляції. Визначення індексу інфляції за період заборгованості здійснюється шляхом перемноження щомісячних індексів за цей період. (Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Лист Верховного суду України №62-97 від 03.04.1997р., Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань. Постанова Пленуму Вищого господарського суду №14 від 17.12.2013 року). Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції розраховується таким чином: [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х[Індекс інфляції] /100% - [Сума боргу]. Індекси інфляції за період прострочення («УК» газета «Урядовий кур`єр») Індекс інфляції за листопад 2018 року складає 100,40 % (Урядовий кур`єр» №235 від 12.12.2018 року. Індекс інфляції за грудень 2018 року складає 100,80 % (Урядовий кур`єр» №6 від 11.01.2019 року. Враховуючи викладене вище, інфляційні витрати складають суму 593 грн. 29 коп. Крім того, згідно із частиною 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Для зобов`язання сплатити три проценти річних застосовується позовна давність тривалістю у три роки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України. Розмір 3-х відсотків річних розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] /100% / 365 днів* [Кількість днів]. Враховуючи викладене вище, три проценти річних 211 грн. 71 коп. Таким чином, ФОП [PERSON] були порушені істотні умови Договору, а саме: остання не виконала у визначений договором строк своїх зобов`язань, а тому повинна відшкодувати [PERSON] завдаток у подвійному розмірі 20 000 грн, суму боргу 16\~831 грн., пеню 259,96 грн., інфляційні втрати 593,29 грн. та 211,71 грн. 3% річних, а всього 37\~895 грн. 96 коп. Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких Фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.» Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як зазначила позивач у судовому засіданні, невиконанням ФОП [PERSON] зобов`язань згідно Договору, їй завдано моральної шкоди. Моральна шкода, полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із переживанням, що її ввели в оману та не повернуть більше грошові кошти. Вона збирала гроші на вікна протягом декількох років, відмовляючи собі в необхідних потребах, і випадково довірилась ФОП [PERSON] та віддала їх. У зв`язку з цим виникли і фізичні страждання, так як весь цей час вона страждає на високий тиск та сильні головні болі, адже все більше і більше переживає та корить себе за необдуману сплату грошових коштів. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні та фізичні страждання, які їй довелося перенести. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на викладене, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Outcome: partial