Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого останній зазначив, що відносно [PERSON] відкрито виконавче провадження №64835861 щодо примусового виконання виконавчого напису, виданого 17 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК» Кредит-Капітал») заборгованості в сумі 11 794 гривні. Про існування виконавчого напису та виконавчого провадження позивач дізналася після того, як за місцем її проживання надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 18 травня 2021 року. Представник позивача вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, так як останній вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріусу було надано нотаріально не посвідчений кредитний договір №871735 від 04 листопада 2018 року, без підписів сторін та печатки кредитодавця, крім того нотаріусом не перевірено безспірність боргу, зважаючи на те, що згідно виконавчого напису №13178 від 17 лютого 2020 року відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») за договором відступлення права вимоги №23-МЛ від 11 лютого 2019 року. Як зазначено у позові, позивач, як боржник, не була повідомлена про вчинення названого правочину, про зміну у зв`язку із цим кредитора та про можливо змінений порядок та рахунки для погашення боргу, на її адресу з даного приводу нічого не надходило. За вказаних обставин, представник позивача вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за №296/5, у зв`язку з чим просить визнати виконавчий напис, вчинений 17 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрований в реєстрі за №13178, таким, що не підлягає виконанню. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив, а треті особи пояснень на позовну заяву не надали. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивач [PERSON] та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, у якій зазначено, що позовні вимоги останні підтримують повністю. Представники відповідача та Гощанського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. у судове засідання також не з`явився, судом були вжиті заходи щодо належного повідомлення останнього про час, дату та місце розгляду справи. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом з матеріалів справи установлено, що 17 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №13178, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №871735 від 04 листопада 2018 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», на користь ТОВ «ФК» Кредит-Капітал», яке за Договором відступлення права вимоги №23-МЛ від 11 лютого 2019 року є правонаступником всіх прав і обов`язків ТОВ «МІЛОАН». Згідно означеного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 11 лютого 2019 року по 23 листопада 2020 року, та сума заборгованості складає 10 864 гривні 00 копійок, в тому числі: построчена заборгованість за сумою кредиту - 4000 гривень 00 копійок, прострочена заборгованість за комісією - 644 гривні 00 копійок, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту - 4220 гривень 00 копійок, строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 20 листопада 2018 року по 11 лютого 2019 року) - 2000 гривень 00 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 930 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача, складає 11 794 гривні 00 копійок. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 травня 2021 року, державним виконавцем Гощанського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Антонюк О.О. відкрито виконавче провадження №64835861 з виконання виконавчого напису нотаріуса №13178 від 17 грудня 2020 року. В межах виконавчого провадження №64835861 накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] , про що свідчить постанова державного виконавця Гощанського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Антонюк О.О. від 18 травня 2021 року про арешт коштів боржника. Представник позивача, вказуючи на те, що означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. незаконно, без належних на те правових підстав, звернувся до суду за захистом порушеного права [PERSON] . Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1. вказаної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2. пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як передбачено підпунктами 3.1., 3.2. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (ст. 42 Закону України «Про нотаріат»). Крім того, вчиняючи виконавчий напис нотаріус повинен враховувати Постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в якій не передбачається вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік). При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі №6-887цс17. Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі №320/8269/15-ц, зазначивши, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, відповідач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з доданими документами 20 серпня 2021 року, водночас своїм правом на подання відзиву на позовну заяву із доказами, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався. А тому, будь-яким чином перевірити правомірність вчинення оспореного виконавчого напису та безспірність заборгованості за договором №871735 від 04 листопада 2018 року по наданих ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» для приватного нотаріуса Баршацького І.В. документах суд позбавлений можливості. Суд зауважує також на тому, що з матеріалів справи не можливо достовірно встановити, що право вимоги за названим вище кредитним договором, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Вердикт Капітал». З урахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідачем не надано суду доказів повідомлення боржника [PERSON] про направлення їй вимоги про погашення заборгованості, документів, на підставі яких нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис, в тому числі на підтвердження безспірності заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд, виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved