Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 15 серпня 1997 року, він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох доньок повнолітню Ксенію, [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на дійсність та несумісність характерів. Позивач вважає, що родина не існує, а носить формальний характер, тому він вимушений подати до суду даний позов. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позов підтримує повністю, зазначив, що примирення неможливе. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду клопотання в якому просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що примирення неможливе, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «Глушняк». Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 20 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 1997 року у Тростянецькій сільській раді Ічнянського району Чернігівської області, актовий запис № 09, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія І-БЛ № 000208, від 15 серпня 1997 року. (а.с.10) Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження Серія 1-БК № 011187 від [INFO]. (а.с.13). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Глушняк». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved