Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], третя особа ТОВ «Новобудова» про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] в якому просив виділити в користування позивачу житлову кімнату площею 17,1 кв.м., виділити в користування відповідачу [PERSON] житлову кімнату площею 18,9 кв.м., а житлову кімнату площею 24,6 кв.м. виділити в користування відповідачу [PERSON], місця загального користування залишити в спільному користуванні. Також просив зобов'язати відповідачів не порушувати визначений порядок користування квартирою та зобов'язати ТОВ «Новобудова» поділити особовий рахунок та укласти окремі договори з користувачами. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2013 р. позивачу та відповідачу [PERSON] на праві власності належить по 1/4 частині спірної квартири, а відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини спірної квартири на підставі договору дарування від 07.06.2005 року. У квартирі на даний час проживають відповідачі, а позивач з липня 2010 року не може користуватися належним йому на праві власності майном, оскільки між ними склалися неприязні стосунки. Прохання позивача про розділ квартири відповідачі ігнорують, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Під час розгляду справи представником позивача було надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив визнати право власності позивача на кімнату площею 17,1 кв.м., визнати право власності відповідача [PERSON] на кімнату площею 18,9 кв.м., визнати право власності відповідача [PERSON] на кімнату площею 24,6 кв.м.; визнати право спільного користування місцями загального користування; зобов'язати відповідачів звільнити кімнати та не чинити перешкод у користуванні квартирою та зобов'язати ТОВ «Новобудова» поділити особовий рахунок та укласти окремі договори з користувачами. Під час розгяду справи 27 липня 2016 року представник позивача надала заяву, в якій просила залишити без розгяду позовні вимоги про визнання права власності на окремі кімнати квартири, зобов'язання відповідачів звільнити кімнати та не чинити перешкод у користуванні квартирою та зобов'язання ТОВ «Новобудова» поділити особовий рахунок та укласти окремі договори з користувачами та визначити порядок користування квартирою за вимогами первісного позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні квартирою, про визнання права власності на окремі кімнати квартири, зобов'язання відповідачів звільнити кімнати та зобов'язання ТОВ «Новобудова» поділити особовий рахунок та укласти окремі договори з користувачами - залишені без розгяду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засіданні не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заперечень на позов не надали. Третя особа ТОВ «Новобудова» просили розглядати справу за відсутності їх представника та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] належить на праві власності по 1/4 частині спірної квартири [ADDRESS] кожному на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2013 р.(а.с. 5-9), а відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини спірної квартири на підставі договору дарування від 07.06.2005 року (а.с. 14). Згідно з технічним паспортом загальна площа квартири складає 104,8 кв.м., жила - 60,6 кв.м., складається з трьох ізольованих кімнат, з яких перша кімната площею 24,6 кв.м, друга - 17,1 кв.м., третя - 18,9 кв.м. (а.с. 11-13). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 ст. 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежених у його здійсненні. Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями частини другої статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Нормою частини третьої статті 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Звертаючись до суду з позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням, позивач вказував на те, що сторонни, які мають право на користування квартирою відповідно до своїх часток, не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою. З висновку експерта КНДІСЕ № 12266/15-42 від 25.04.2016 року за результатами проведеної по справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи вбачається, що поділ спірної квартири з виділом 1/2 та 1/4 частини від загальної площі квартири з метою влаштування ізольованої квартири у відповідності до ідеальної частки співвласника, не вбачається можливим (а.с. 110-122). У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що у випадку неможливості виділити сторонам у натурі ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири. Виходячи з цих положень, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі. Житлова площа спірної квартири згідно наданих суду документів становить 60,6 кв.м, отже 1/4 частка становить 15,15 кв.м. жилої площі. Звертаючись до суду, позивач просив встановити порядок користування, за яким кімнату площею 17,1 кв.м виділити в його користування, кімнату площею 18,9 кв.м. виділити в користування відповідачу [PERSON], кімнату площею 24,6 кв.м. виділити в користування відповідачу [PERSON], місця загального користування (кухня, коридор, ванна, вбиральня, передпокій та балкон) залишити в загальному користуванні. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідачі запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою не спростували, а обставин, які б унеможливлювали встановлення такого порядку в ході розгляду справи не встановлено. За таких обставин, суд вважає допустимим запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки кімната площею 17,1 кв.м., яку позивач просить виділити йому у користування, максимально відповідає розміру його частки у праві спільної власності. Враховуючи, що спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, встановлення такого порядку користування квартирою є доцільним для вирішенням існуючого між сторонами спору та не порушує права власності кожного з власників.

Outcome: approved