Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в останній редакції позовної заяви (том 2 а.с.174-175) просив ухвалити рішення, яким: - звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 06 серпня 2008 року на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру №95 у житловому будинку літ.А-9, яка складається з: 1-коридор, 2,3,4 - житлові, 5 - кухня, 6 - санвузол, I - лоджія, загальною площею - 63,5 кв. м., житловою площею - 43,9 кв. м., яка знаходиться на [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №884/1 від 06 серпня 2008 року в сумі 334149,11 доларів США, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 157114,00 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 96993,22 долари США; пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 39313,37 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 29525,76 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу (згідно ст.625 ЦК України) - 6050,36 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (згідно ст.625 ЦК України) - 5152,40 доларів США; - визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу Банком, як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною (вартістю) для його подальшої реалізації визначеною суб'єктом оціночної діяльності, відповідно до умов п.1.3 Іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є. Є. 06 серпня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1769 за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти в порядку, передбаченому чинним на момент реалізації законодавством; - надати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст.34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь - яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки), необхідних для продажу нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири №95 у житловому будинку літ.А-9, яка складається з: 1-коридор, 2, 3, 4 - житлові, 5 - кухня, 6 - санвузол, I - лоджія, загальною площею - 63,5 кв. м., житловою площею - 43,9 кв. м., яка знаходиться на [ADDRESS]; - на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст.34 Закону України «Про іпотеку»; - виселити з житлової квартири [ADDRESS]: [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), [PERSON], [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]) зі зняттям з реєстраційного обліку в Головному управлінні Державної міграційної служби в Дніпропетровській області; - стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати за проведення оцінки майна в розмірі 2000,00 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654, 00 грн., 243,60 грн., 121,80 грн., а всього 6019,40 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Судом вірно було визначено прізвище відповідача [PERSON] як [PERSON], у зв'язку з розірванням шлюбу останньою (том 1 а.с. 208). В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії - Правобережне відділення №6719 та фізичною особою - [PERSON] 06 серпня 2008 року було укладено Договір про іпотечний кредит №884/1 згідно якого, Позивач зобов'язався надати Відповідачу кредит в сумі 157114 доларів США на придбання домоволодіння за договором купівлі - продажу від 06 липня 2008 року, строком на 204 місяці з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 05 серпня 2025 року, а Відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 157114 доларів США, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 14 % річних в порядку, на умовах та в строки передбачені Кредитним договором (п. 1.1-1.2 Кредитного договору). Кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору (п. 8.1 Кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є. Є. 06 серпня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №1769, згідно якого, в іпотеку банку було надано нерухоме майно - трикімнатна квартира №95 у житловому будинку літ.А-9, яка складається з: 1-коридору, 2,3,4 - житлові, 5 - кухня, 6 - санвузол, I - лоджія, загальною площею - 63,5 кв. м., житловою площею - 43,9 кв. м., яка знаходиться на [ADDRESS], що належить на праві власності Відповідачу згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 06 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. в реєстрі за №1764, на укладання якого чоловіком [PERSON] надано нотаріально посвідчену згоду від 06.08.2008 року. Також, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] 06 серпня 2008 року було укладено договір поруки. Відповідно до якого, сторони договору встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов Договору про іпотечний кредит №884/1 від 06 серпня 2008 року, в повному обсязі цих зобов'язань. У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 21.07.2014 року має заборгованість у сумі 334149,11 доларів США, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 157114,00 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 96993,22 долари США; пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 39313,37 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 29525,76 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу (згідно ст.625 ЦК України) - 6050,36 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (згідно ст.625 ЦК України) - 5152,40 доларів США, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розглянути справу відповідно до поданого позову та заперечень. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства (том 2 а.с.217). 26 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», третя особа - [PERSON] про визнання недійсним договору про іпотечний кредит. В обґрунтування зустрічної позовної заяви, відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилався на те, що дійсно між ними та банком було укладено ряд договорів - Договір про іпотечний кредит №884/1 на суму 157114 доларів США, Іпотечний договір від 06.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. та Договір поруки від 06.08.2008 року. Проте, позивач вважає, що укладаючи дані договори Банком було порушено ряд вимог, передбачених цивільним законодавством. Так, нарахована відповідно до умов кредитного договору, сума ануїтетного платежу не відповідає реальним умовам договору і є суттєво завищеною; в кредитному договорі не міститься інформація щодо використання банком будь-якої формули розрахунку достовірної суми щомісячного платежу, процентної ставки по кредиту. Таким чином, вважає, що під час укладення кредитного договору, банк скористався необізнаністю позичальника, чим порушено ст.203 ЦК України, що забезпечує вільне волевиявлення учасника правочину, яке відповідає його внутрішній волі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розглянути справу відповідно до поданого позову та заперечень. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» за зустрічною позовною заявою, у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив в задоволенні зустрічного позову відмовити. Третя особа - [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають частковому задоволенню, а зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», третя особа - [PERSON] про визнання недійсним договору про іпотечний кредит, задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії - Правобережне відділення №6719 та фізичною особою - [PERSON] 06 серпня 2008 року було укладено Договір про іпотечний кредит №884/1 згідно якого, Позивач зобов'язався надати Відповідачу кредит в сумі 157114 доларів США на придбання домоволодіння за договором купівлі - продажу від 06 липня 2008 року, строком на 204 місяці з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 05 серпня 2025 року, а Відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 157114 доларів США, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 14 % річних в порядку, на умовах та в строки передбачені Кредитним договором (п. 1.1-1.2 Кредитного договору) (том 1 а.с.17-20). Кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору (п. 8.1 Кредитного договору) (том 1 а.с.17-20). Постановою Кабінету Міністрів України №502 від 06.04.2011 року було внесено зміни до Постанови КМУ від 25.02.2003 року №261 «Деякі питання діяльності відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», які стосуються, в тому числі, найменування банку. У вказаній постанові зазначено, що Банк утворений відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року №106, Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року №876 шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на Публічне акціонерне товариство. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого, утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором, яка станом на 21.07.2014 року складає суму 334149,11 доларів США, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 157114,00 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 96993,22 долари США; пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 39313,37 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 29525,76 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу (згідно ст.625 ЦК України) - 6050,36 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (згідно ст.625 ЦК України) - 5152,40 доларів США. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1054 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст.610 ЦК України. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є. Є. 06 серпня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №1769, згідно якого, в іпотеку банку було надано нерухоме майно - трикімнатна квартира №95 у житловому будинку літ.А-9, яка складається з: 1-коридору, 2,3,4 - житлові, 5 - кухня, 6 - санвузол, I - лоджія, загальною площею - 63,5 кв. м., житловою площею - 43,9 кв. м., яка знаходиться на [ADDRESS], що належить на праві власності Відповідачу згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 06 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. в реєстрі за №1764, на укладання якого чоловіком [PERSON] надано нотаріально посвідчену згоду від 06.08.2008 року (том 1 а.с.10-13). Також, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] 06 серпня 2008 року було укладено договір поруки. Відповідно до якого, сторони договору встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов Договору про іпотечний кредит №884/1 від 06 серпня 2008 року, в повному обсязі цих зобов'язань (том 1 а.с.24-25). Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель - обов'язками; у разі невиконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов'язується виконати борг боржника замість останнього; обов'язок поручителя полягає не лише у виконанні обов'язку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обов'язку боржником. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору в частині погашення кредиту та сплати відсотків, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором, на адресу Відповідачів була направлена вимога щодо погашення заборгованості за договором кредиту, але Відповідачі проігнорували її та не виконали (том 1 а.с.37,38). Згідно статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.1.2. іпотечного договору предметом договору виступає трикімнатна квартира [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Відповідачу [PERSON] згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 06 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. в реєстрі за №1764, на укладання якого чоловіком [PERSON] надано нотаріально посвідчену згоду від 06.08.2008 року (том 1 а.с.10-13). Вiдповiдно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно договору іпотеки, у разі невиконання позичальником зобов'язань за основним зобов'язанням, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами; у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п.6 договору іпотеки). Матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку із чим утворилася заборгованість. Виходячи з викладеного, та враховуючи положення діючого законодавства, суд вважає, що позивач має набути право щодо погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Отже, саме в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №884/1 від 06 серпня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії - Правобережне відділення №6719 та фізичною особою - [PERSON], яка станом на 21.07.2014 року складає суму 334149,11 доларів США, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 157114,00 доларів США; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 96993,22 долари США; пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 39313,37 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу (згідно Договору про іпотечний кредит) - 29525,76 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу (згідно ст.625 ЦК України) - 6050,36 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (згідно ст.625 ЦК України) - 5152,40 доларів США, повинно бути звернуто стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. За змістом ст.38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу. Зміст ч.1 ст.11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст.11 цього Кодексу). При цьому згідно зі ст.119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу Банком, як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною (вартістю) для його подальшої реалізації визначеною суб'єктом оціночної діяльності, відповідно до умов п. 1.3 Іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є. Є. 06 серпня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1769 за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти в порядку, передбаченому чинним на момент реалізації законодавством. Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» права продажу трикімнатної квартири №95 у житловому будинку літ.А-9, яка складається з: 1-коридор, 2,3,4 - житлові, 5 - кухня, 6 - санвузол, I - лоджія, загальною площею - 63,5 кв. м., житловою площею - 43,9 кв. м., яка знаходиться на [ADDRESS] від свого імені будь-якій особі - покупцеві за початковою ціною продажу предмету іпотеки не нижче 894643,00 грн. Вимога позивача про надання Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст.34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь - яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки), необхідних для продажу нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири №95 у житловому будинку літ.А-9, яка складається з: 1-коридор, 2, 3, 4 - житлові, 5 - кухня, 6 - санвузол, I - лоджія, загальною площею - 63,5 кв. м., житловою площею - 43,9 кв. м., яка знаходиться на [ADDRESS] та на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст.34 Закону України «Про іпотеку» - задоволенню не підлягає як незаконна та необґрунтована. Що стосується вимоги позивача про виселення зі зняттям з реєстрації відповідачів, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.109 ЖК України, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Крім того, згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи нежитлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Так, в матеріалах справи наявна вимога позивача до відповідачів про їх добровільне виселення та зняття з реєстрації із спірної квартири, проте, відсутні докази належного вручення вимоги всім особам, які зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] (том 1 а.с.178,179). А отже, зазначена вимога задоволенню не підлягає. Вимога позивача про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати за проведення оцінки майна в розмірі 2000,00 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654, 00 грн., 243,60 грн., 121,80 грн., а всього 6019,40 грн. та стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. - підлягає частковому задоволенню на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України та стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» судового збору у сумі 1827,00 грн., з кожного. Інші вимоги задоволенню не підлягають як такі, що не ґрунтуються на законі. Зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», третя особа - [PERSON] про визнання недійсним договору про іпотечний кредит, задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Законодавством України врегульовані питання щодо недійсності угод (ст.ст.215-216 Цивільного кодексу України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст.215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При посиланні на недійсність укладеного договору про іпотечний кредит №884/1 від 06.08.2008 р., чим конкретно порушено права позивача [PERSON], він не зазначив, доказів суду не надав. Також суд враховує, що сторони вказаного правочину - договору про іпотечний кредит №884/1 від 06.08.2008 р., а саме [PERSON] та Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» підписали спірний договір про іпотечний кредит №884/1 від 06.08.2008 р., тобто волевиявлення цих учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, то застосовувати ч.3 ст.203 ЦК України до цих правовідносин і визнавати спірний договір в цілому недійсним - не має правових підстав. Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний їх зв'язок у сукупності та в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що протягом всього часу розгляду справи в суді позивач за зустрічним позовом не надав жодного доказу на підтвердження обставин щодо недійсності договору про іпотечний кредит №884/1 від 06.08.2008 р., а тому правові підстави для задоволення вимог - відсутні. Інші посилання позивача [PERSON], правового значення для вирішення зазначеного матеріально-правового спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають, його вимоги є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній не ґрунтуються на законі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial