Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У січні 2014 року представник позивача за довіреністю звернувся до суду з вище зазначеним позовом, у якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою без відома позивача, близько двох років не проживають у даній квартирі та не підтримують жодних стосунків . Всі витрати по сплаті за комунальні послуги, утримання квартири в належному стані змушена нести позивач. Справу просить вирішити на підставі ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 2 ст. 386, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 3, 119, 120 ЦК України. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що з [PERSON], яка є її онукою, була усна домовленість про те, що позивач зареєструє її у спірній квартирі, а та в свою чергу ніколи не буде там проживати. Про те, що [PERSON] зареєстрована у даній квартирі з 2012 р. позивачу стало відомо з інших джерел та вказує, що реєстрація малолітньої була зроблена без її відому та згоди. Крім того пояснила, що у квартирі зареєстровані її син, [PERSON], та дружина сина [PERSON] за її згодою після того, як останніми внаслідок їх аморального способу життя ними були продані дві квартири. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що не дивлячись на факт реєстрації відповідачів у даній квартирі, [PERSON] ніколи не проживала у даній квартирі, а [PERSON] з народження постійно мешкає з батьками за іншою адресою. [PERSON], яка є також законним представником малолітньої [PERSON], проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. У своїх запереченнях посилається на усну домовленість про те, що [PERSON] зареєструє її у даній квартирі, а та в свою чергу не проживатиме у ній. Також зазначила, що вона зрідка приходила до квартири позивача, але там не проживала. На даний час вона проживає зі своєю донькою у квартирі, яку орендує. Реєстрація їй потрібна для безкоштовного медичного обслуговування та отримання державної дороги на дитину, як для матері одиначки. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.02.1995 р. (а.с.4). Відповідно до довідки форми № 3 від 17.05.2013 р. № 13193, виданої ЄРРЦ філія № 801 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: з 21.08.1981 року [PERSON], з 11.11.2008 року [PERSON] та [PERSON], з 07.04.2009 року [PERSON], з 18.12.2012 року [PERSON] (а.с.5). Відповідно до акту від 14.10.2013 р., складеного та затвердженого майстром технічної ділянки № 5 Руленком О.Ю. та засвідченого сусідами: [PERSON], мешканки квартири [NUMBER] та [PERSON], мешканки квартири [ADDRESS], про те, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] не було виявлено (а.с.6). У судовому засіданні 08.04.2014 року свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони давно знають позивача та товаришують з нею, часто бувають в неї вдома, однак відповідачів там ніколи не бачили. Суд приймає ці свідчення, оскільки вони узгоджуються із іншими встановленими судом фактами та поясненнями сторін. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем у користуванні відповідачами квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. [PERSON] скористалась таким правом і зареєструвала у квартирі, яка належить їй на праві приватної власності свого сина [PERSON], невістку [PERSON] та онуку [PERSON] Про те, що остання була зареєстрована без згоди позивача, доказів суду не надано. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що дана норма закону до обставин, встановлених судом не підлягає до застосуванню, оскільки стосується лише членів сім'ї власника, а [PERSON] не є членом родини [PERSON] і не була такою при її реєстрації у квартирі, у розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України. Таким чином, відносини [PERSON] та [PERSON] слід розглядати як відносини власника майна (житла) з іншою особою з приводу найму житла, оскільки реєстрація фізичної особи у житловому приміщенні призводить до обов'язків по сплаті за комунальні послуги і такі відносини повинні розглядатись за ст. 150, ч. 2 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. У разі ж відсутності такої особи (наймача) понад встановлені строки у найманому приміщенні (його частині), настають наслідки передбачені ст. 71 ЖК України, а тому суд вважає, що така особа може бути визнана такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням на підставі ст. 72 ЖК України. Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що [PERSON] понад шість місяців не проживає в квартирі [ADDRESS], а її реєстрація ускладнює здійснення [PERSON] повноважень користування даною квартирою, оскільки вона вимушена сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, а тому є підстави для визнання останньої такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позовна вимога про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] не підлягає задоволенню, оскільки захист її прав та інтересів щодо права користування нерухомим майном встановлений ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства». Слід зазначити, що реєстрація малолітньої або неповнолітньої особи у приватному житлі іншої особи зобов'язує її батьків брати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території та сплату комунальних послуг у частині. Ухвалюючи рішення суд не може погодитись із позивачем щодо застосування у даних правовідносинах ст. 391 ЦК України, оскільки негаторний позов може бути пред'явлений, а його вимоги задоволені судом за відсутністю між позивачем та відповідачем будь-яких (укладених в письмовому або усному порядку) договірних відносин.

Outcome: partial