Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалось, рішенням суду шлюб між ними розірвано, дитина залишена проживати разом з нею. Вона самостійно не може на достатньому рівні забезпечувати й утримувати сина. Відповідач у добровільному порядку коштів на його утримання не надає хоч має таку можливість, оскільки здійснює перевезення пасажирів на своєму власному мікроавтобусі та отримує значні доходи. Їй достовірно відомо, що на місяць він заробляв від 20 до 40 тисяч гривень. Він часто міняє машини. На даний час він продав червоний мікроавтобус та купив білий, який оформив на свого брата. Однак він продовжує здійснювати перевезення пасажирів цим транспортним засобом. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що з часу розірвання шлюбу інколи спілкується з сином, та по можливості допомагає йому матеріально у добровільному порядку, зокрема придбав для нього велосипед, компютер та інші необхідні речі. На даний час він підприємницькою діяльністю не займається, і жодних транспортних засобів у власності не має, офіційно він ніде не працює. Його брат дійсно має у власності мікроавтобус, яким здійснює перевезення пасажирів у Російську Федерацію. Інколи він здійснює такі перевезення замість брата, за що останній платить йому 800-1000 гривень за один рейс. В залежності від кількості здійснених рейсів, його дохід може становити 5, 7 або 10 тисяч гривень на місяць. Зважаючи на такі обставини, він не може сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, згідний сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітків щомісячно до досягнення сином повноліття. Свідок [PERSON] тітка позиваки, у судовому засіданні дала показання про те, що відповідач здійснює пасажирські перевезення до Російської Федерації, а також по території України. ЇЇ син, який виїжджає на заробітки до Росії, користувався послугами його перевезень. Крім того у її сусідів працювала бригада майстрів, і їх відповідач привозив на роботу та відвозив додому. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а. с. 4). Дитина на даний час проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки від 14 вересня 2016 року (а. с. 6). Відповідач проживає в будинку, кий належить його матері, умови проживання задовільні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10 листопада 2016 року (а. с. 18 ). Відповідач займається перевезенням пасажирів за кордон, зокрема до Російської Федерації, що підтверджується наданими позивачкою фотографіями з соціальних мереж (а. с. 19-24), показаннями допитаного судом свідка та його ж поясненнями. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 зазначеного кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивачки, дитина на даний час проживає разом з позивачкою, відповідач працює та має мінливий нерегулярний дохід. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~ Відповідач не згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачкою розмірі, позивачка ж довела, що за своїм матеріальним становищем він здатний сплачувати аліменти у достатньому для утримання дитини розмірі. При визначені розміру аліментів суд враховує надані відповідачем у судовому засіданні пояснення, що його середньомісячний дохід становить 7300 гривень (5000+7000+10000):3, та вважає з доцільне стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини вказаного доходу, тобто 1800 гривень на місяць. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial