Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся в суд до відповідача із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав грошову позику в сумі 3000 доларів США, про що відповідачем було складено розписку. Строк повернення грошових коштів за вищевказаним договором позики був встановлений до 31.08.2013. Зазначено, що відповідач зобов'язання не виконав у встановлений строк, станом на дату звернення позивача з позовом до суду, відповідачем зобов'язання виконане не було. У зв'язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 3000 дол. США, а також 3 % річних від простроченої суми за час прострочення 1069 днів - 264 дол. США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання 10.11.2016 та 23.01.2017 не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 29.06.2013 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав грошову позику в сумі 3000 доларів США, що підтверджується розпискою. Строк повернення грошових коштів за вищевказаним договором позики був встановлений до 31.08.2013. Проте, [PERSON] відмовився в добровільному порядку повертати позивачу позику, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, що підтверджується розпискою, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату звернення позивача до суду становить 74 400,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми за час прострочення 1069 днів - 264 дол. США., що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату звернення позивача до суду становить 6547,20 грн. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 80 947, 20 грн. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 809,47 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved