Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з неї на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 37\~614,56 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору від 07.04.2014 року між ним та відповідачем, остання своїх договірних зобовязань належним чином не виконує, у звязку з чим у неї перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав до суду заяву, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві її місцем проживання та реєстрації 15.02.2016 року та 07.04.2016 року, про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 07.04.2014 року Банк, з однієї сторони, та відповідач, з другої, уклали кредитний договір № 500933801 (далі Договір), за умовами якого останній надаються кредитні кошти в сумі 20\~496, 54 грн. шляхом їх безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним договором №500372285 від 17.05.2013 року на строк до 08.04.2019 року з фіксованою процентною ставкою 15,99 % річних. Відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки від 07.04.2014 року (Додаток №1 до Договору), а також виписки по особовим рахункам відповідача з 07.04.204 року по 08.12.2015 рік, Банк свої зобовязання за Договором виконав та надав відповідачу 07.04.2014 року обумовлену суму кредиту. Відповідач зобовязалася повернути Банку суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 2,52 % від суми кредиту щомісячно; а за порушення кредитної дисципліни штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від 1 до 4 календарних днів, та 150 грн. якщо прострочення триває 5 і більше календарних днів (п.4 Договору). Перед укладенням Договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в Банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту (графіком) вона була ознайомлена та погодилась з ними, про що свідчать її підписи. Незважаючи на вимогу банку від 16.12.2015 року про дострокове повернення кредиту, відповідач суму заборгованості не погасила. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за Договором станом на 08.12.2015 року склала 37\~614, 56 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом 20\~271, 33 грн., відсотки за користування кредитом 5\~129,54 грн., комісію 9\~813, 69 грн. та штраф 3\~798,59 грн. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування нею не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибула, заперечень проти позову не подала та не надала суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved