Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом у якому просила визнати неправомірним підвищення процентної ставки починаючи з 1 серпня 2014 року; припинити дію, яка призвела до підвищення процентної ставки за кредитним договором та відновити становище, яке існувала до 1 серпня 2014 року. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 30 вересня 2005 року між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/4038/74/19578 на суму 40 000 доларів США строком на 240 місяців під 12,5 % річних. 16 серпня 2014 року нею було отримано лист від відповідача про необхідність укладання договорів страхування предмета іпотеки та особистого страхування від нещасних випадків, а також про те, що у разі невиконання цих зобов'язань, банк збільшить процентну ставку за кредитом на 5 % річних. 18 серпня 2014 року, звернувшись до банку їй стало відомо про те, що з 1 серпня 2014 року банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку за кредитним договором до 17,5 % річних. Такими неправомірними діями, на думку позивачки, банк порушив становище її права як позичальника. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила про його задоволення із викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові заперечення в яких проти позову заперечував вважаючи їх безпідставними та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що 30 вересня 2005 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4038/74/19578, згідно якого банк надавав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 40 000 доларів США строком на 240 місяців, з 30 вересня 2005 року по 30 вересня 2025 року, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних (а.с. 6). Згідно додатку № 2 до того ж договору відсоткова ставка по кредиту складає 12,50 % (а.с. 10). 30 вересня 2005 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки майнових прав до договору від 30 вересня 2005 року № 014/4038/74/19578, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку банку нерухомість, що стане її власністю в майбутньому за Інвестиційним договором від 28 вересня 2005 року, що укладений між [PERSON] та АТ «Київська пересувна механізована колона № 2» (а.с. 37). 20 квітня 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору від 30 вересня 2005 року № 014/4038/74/19578, у тому числі, щодо порядку обов'язку позичальника укладати договори страхування майна, що перебуває в іпотеці (а.с. 29). Листом-повідомленням , який надійшов до Центру поштового зв'язку № 10 12 серпня 2014 року та отриманий позивачкою 16 серпня 20014 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомлено [PERSON], про збільшення процентної ставки за користування кредитом на 5 % (до 17,5%) у зв'язку із невиконання умов додаткової угоди до кредитного договору щодо укладення договорів страхування (а.с. 2-3, 4, 11). 18 серпня 2014 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування майна, предметом якого є 3-х кімнатна квартира загально площею 69,51 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 34-35). Відповідно до копії квитанції від 18 серпня 2014 року № N17L841026 [PERSON] було сплачено страховий платіж у сумі 435 грн. 80 коп. (а.с. 36). 18 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Шевченківського відділення № 1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з заявою про зниження процентної ставки по кредиту від 30 вересня 2005 року № 014/4038/74/19578 у зв'язку з укладенням нею договору страхування майна. Зниження процентної ставки просила здійснити з 1 серпня 2014 року, оскільки про підвищення процентної ставки їй стало відомо лише 16 серпня 2014 року (а.с. 28). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається із примірнику кредитного договору від 30 вересня 2005 року, укладеного між сторонами по справі, позичальник [PERSON].), повинна була протягом всього періоду дії кредитного договору поновлювати дію договорів страхування та надавати кредитору примірник платіжних документів про сплату страхових внесків (пункт 5.6. Кредитного договору). Крім того, у пункті 3.1. додаткової угоди від 20 квітня 2010 року, укладеної між банком та [PERSON], також йшлося про обов'язок позивачки поновлювати дію договорів страхування протягом усього строку дії кредитного договору та надавати до банку примірники договорів страхування і документів про сплату страхових внесків у повному обсязі. В той же час, у пункті 3.3. додаткової угоди передбачено юридичні наслідки невиконання позичальником зобов'язань, викладених у пункті 3.1. тієї ж угоди, а саме: підвищення розміру процентної ставки на 500 базисних пунктів, із аналізу змісту правочинів можна зробити висновок про те, що 5 % і є еквівалентом 500 базисних пунктів. У статті 626 ЦК України визначено поняття договору. Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В той же час, у статті 627 ЦК України йдеться про те, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно статей 628-629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка несвоєчасно виконала умови зазначених кредитного договору та додаткової угоди щодо своєчасного укладення договорів страхування та інформування про це банку.. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про правомірність дій банку, які полягали у підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором на 5% починаючи із 1 серпня 2014 року. Посилання позивачки про її необізнаність умов за додатковою угодою судом до уваги не беруться, оскільки із примірнику того документу вбачається, що із його змістом [PERSON] ознайомилася під розпис. В той же час, суд не може погодитися про наявність достатніх підстав у відповідача по справі для нараховувати суму по сплаті відсотків за кредитним договором із їх збільшенням на 5% починаючи із 1 вересня 2014 року. Оскільки, 18 серпня 2014 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування предмету іпотеки. Відповідно до пункту 3.5. додаткової угоди, процентна ставка, змінена відповідно до пункту 3.3. цієї додаткової угоди знижується до розміру, що діяв до моменту її підвищення згідно пункту 3.4., в перший робочий день місяця і далі наступного за місяцем, в якому позичальник належним чином виконав зобов'язання, встановлені пунктами 3.1-3.2 цієї додаткової угоди. Таким чином, з урахування виконання позивачкою зобов'язань щодо страхування майна, що перебувало в іпотеці, підстав для нарахування підвищеної відсоткової ставки банк не мав. Тому, судом зазначається про достатність визначених законом підстав для часткового задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання неправомірним підвищення процентної ставки, але починаючи із 1 вересня 2014 року. Що стосується позовних вимог про припинення дії, яка призвела до підвищення процентної ставки за кредитним договором та відновлення становища, яке існувала до 1 серпня 2014 року, то судом не вбачається підстав для їх задоволення, оскільки як вбачається із письмових заперечень банку на позов та й повідомлено у судовому засіданні позивачкою, на час розгляду справи в суді відсоткова ставка за користування кредитними коштами обраховується без підвищення на 5%. Тому, підстав стверджувати про триваючу дію зі сторони банку, яка порушує права позивачки, як позичальника - немає. Як і підстав для відновлення становища, що існувало до 1 серпня 2014 року, так як протягом серпня місяця 2014 року відповідач мав право на нарахування відсотків за кредитним договором у збільшеному розмірі. Отже, із урахуванням фактичних обставин по справі, встановлених у судовому засіданні, досліджених судом доказів та окреслення норм матеріального і процесуального права, що врегульовують правовідносини між сторонами по справі, позов [PERSON], на переконання суду, підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial