Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2614,81 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (далі за текстом - ПАТ «Маріупольгаз») та відповідачем було укладено договір розподілу природного газу на об`єкт за адресою [ADDRESS] шляхом приєднання відповідача до публічного договору (сплата рахунка Оператора ГРМ), який за своїми умовами повністю відповідає Типовому договору №2498 та регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи; умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу ГРС; договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. За період з 01.01.2021 року по 01.08.2021 року відповідачу були надані\~ послуги з розподілу природного газу на суму 2614.81 грн., проте за вказаний період не було здійснено жодної оплати наданих послуг. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 2614,81 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн. Представник позивача Сорокін О.Є., який діє на підставі довіреності від 10.08.2021 року, у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, за якою позов підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його відсутність, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився з невідомих причин, відзиву на пред`явлений позов, заяв чи клопотань про суті справи не надав. Ухвалою суду від 09.12.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Згідно з статтею 40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Для проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу оператори газорозподільних систем відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу. Судом встановлено, що факт приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498 з розподілу природного газу, підтверджено споживанням і оплатою [PERSON] рахунків за спожитий природний газ. Вказаний Типовий договір №2498 з розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи; умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу ГРС; договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з довідкою від 13.10.2021 року з Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 20.02.2021 року по теперішній час. Також, позивачем виконано умови приєднання відповідача [PERSON] до договору з розподілу природного газу, отже останній має статус споживача (о/рахунок № 1198, об`єкт споживання [ADDRESS] ). В матеріалах справи також міститься копія повідомлення\~ від 05.01.2021 року, яке надсилалось відповідачу рекомендованим поштовим відправленням, про заборгованість за послуги з розподілу природного газу з вимогою сплатити заборгованість. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу, за період з 01.01.2020 року по 01.08.2021 року заборгованість споживача [PERSON] складає 2614.81грн. Пунктом 1 та 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. За пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 гл.3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідач не спростував факт сплати рахунків та/або споживання природного газу, а тому суд вважає його таким, що фактично приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу. Згідно з п.2.1.Типового договору №2498 Оператор ГМР зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Відповідно до п.6.1 Типового договору №2498 оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. У п.6.4 Типового договору №2498 вказано, що розрахунковим період за цим Договором є календарний місяць. Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з п. 1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд погоджується із розрахунком позивача, відповідно до якого у відповідача станом на 01.08.2021\~ року утворилася заборгованість перед ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» за послуги з розподілу газу у розмірі 2614,81 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, оскільки відповідачем не було спростовано заявлені позовні вимоги та не доведено сплату отриманих від позивача послуг з розподілу природного газу. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved