Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Шаргородської міської ради Вінницької області(далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування. Зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована у [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку. Спадкоємцем зазначеного майна по закону є позивач як дочка спадкодавця. Під час підготовки документів для оформлення спадкових прав було виявлено відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок і на цій підставі нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, про що винесено постанову. Посилаючись на те, що житловий будинок належав спадкодавцю, а вона бажає успадкувати його, позивач просить визнати за собоюправо власності на житловий будинок літера «А» загальною площею 58,2 м кв., житловою площею 27,9 м кв., веранду літера «а»; ганок літера «а1»; погріб літера «В»; літню кухню, гараж літера «Б»; огорожу 1, розташовані у [ADDRESS]у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері - [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, зазначивши, що [PERSON] дійсно належав на праві власності житловий будинок, розташований у [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого. [INFO] м. Шаргород Вінницької області померла [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого у [ADDRESS]. Спадкоємцем зазначеного спадкового майна після смерті [PERSON] є позивач, оскільки є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження Серія [NUMBER] Серія [NUMBER] (а.с. 8, 9). З метою оформлення своїх спадкових прав на житловий будинок, розташований у [ADDRESS], позивач звернулась до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 9 вересня 2015 року №1677/02-31 (а.с. 7). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі зазначеного вище свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на житловий будинок. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які з огляду на те, що спадщина відкрилась та була прийнята до 01 січня 2004 року регулюються нормамиЦивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Зазначене відповідає пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) та узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою у пункті 1 інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Так, згідно з частиною першої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК УРСР, суд вважає, що позивач, будучи дочкою спадкодавця, дійсно є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Водночас, оформити у спадщину житловий будинок, розташований у [ADDRESS], позивач не може, через відсутність у неї правовстановлюючого документа. Проте, у матеріалах справи є докази того, що зазначений вище житловий будинок належав на праві власності [PERSON] Так із технічного паспорта, виготовленого 6 липня 2015 року, вбачається, що домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] складається: із житлового будинку літера «А» загальною площею 58,2 м кв., житловою площею 27,9 м кв., веранди літера «а»; ганку літера «а1»; погрібу літера «В»; огорожі 1, які побудовані у продовж 1965-1970 років та літньої кухні, гаражу літера «Б», побудованих у 1988 році (а.с. 19-21). Згідно з довідкою КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 15 липня 2015 року № 142, на ім'я [PERSON] житловий будинок у [ADDRESS], не зареєстрований (а.с. 16). Відповідно до довідки виконкому Шаргородської міської ради від 15 червня 2016 року № 2360 власником житлового будинку у [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення Шаргородської селищної ради народних депутатів від 19 вересня 1984 року № 89 (а.с. 15). Рішенням виконавчого комітету Шаргородської селищної ради народних депутатів від 19 вересня 1984 року № 89 визнано право особистої власності на домоволодіння, які раніше знаходились у с. Шостаківка та Гибалівка і включені до складу Шаргородської селищної ради народних депутатів (а.с. 11). Рішенням Шаргородської міської ради Вінницької області від 4 листопада 2015 року № 14, [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 13). Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, указує на належність [PERSON] на праві власності житлового будинку літера «А» загальною площею 58,2 м кв., житловою площею 27,9 м кв., веранди літера «а»; ганку літера «а1»; погрібу літера «В»; огорожі 1, розташованих у [ADDRESS]. Водночас, суд вважає, що літня кухня та гараж літера «Б» не були у власності [PERSON], а отже до складу спадщини не увійшли, оскільки побудовані у 1988 році, тобто після відкриття спадщини (а.с. 21). Таким чином, позов слід задовольнити лише частково. Тому,

Outcome: partial