Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) пред'явило у суд позов до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ними 22 грудня 2003 року був укладений договір № КАМ0R000290871 про надання кредиту у розмірі 1420 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 11 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 76349 грн. 31 коп., яка складається з 1420 грн. заборгованості за кредитом; 16493 грн. 53 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 58435 грн. 78 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. З урахуванням заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року, яким зі [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 46413 грн. 54 коп., ПриватБанк просив стягнута з позичальника заборгованість 29935 грн. 77 коп. та сплачений судовий збір. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 13 січня 2016 року залучено правонаступника [PERSON], який помер [INFO], - [PERSON] У зв'язку з цим ПриватБанк уточнив позовні вимоги і просив на підставі ст. 1282 ЦК України стягнути зі спадкоємця [PERSON] на його користь заборгованість у сумі 1527 грн. 42 коп., яка утворилась на день смерті позичальника і складається із заборгованості за кредитом 1420 грн. і заборгованості за відсотками 107 грн. 42 коп. Заочним рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. Не погодившись з таким рішенням, ПриватБанк подав апеляційну скаргу, у якій порушує питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначає, що при вирішенні спору суд не взяв до уваги, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року про стягнення з позичальника заборгованості було скасовано ухвалою того ж суду від 22 лютого 2016 року. [PERSON] не повідомила ПриватБанк про смерть позичальника [PERSON], позивач про цей факт дізнався під час розгляду даної справи, пред'явивши до спадкоємця кредиторську вимогу шляхом пред'явлення позову. У судове засідання сторони не з'явились, про час і місце розгляду повідомлені в установленому порядку. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування або порушення норм матеріального або процесуального права. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що розрахована ПриватБанком на дату смерті [INFO] позичальника [PERSON] заборгованість у сумі 1527 грн. 42 коп., яка складається із 1420 грн. заборгованості за кредитом і 107 грн. 42 коп. заборгованості за відсотками, стягнута з позичальника заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року, яке набрало законної сили. Діючим законодавством передбачений певний порядок заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником. Отже, позивач звернувся за захистом порушеного права у спосіб, непередбачений законом. Однак погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України належним чином не визначився з характером спірних правовідносин і правовою нормою, що підлягає застосуванню до них. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини. У справі, яка переглядається, встановлено, що [PERSON] був позичальником за укладеним 22 грудня 2003 року із закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», кредитним договором № КАМ0R000290871, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 1420 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк користування кредитом встановлений терміном 12 місяців по 22 грудня 2004 року включно (ас. 6). У зв'язку з його смертю [INFO] відкрилася спадщина, яку відповідно до вимог частини першої ст. 1269 ЦК України прийняла [PERSON] (ас. 40-41, 47). Унаслідок невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за спірним кредитним договором на дату його смерті [INFO] утворилась заборгованість у сумі 1527 грн. 42 коп., яка складається із 1420 грн. заборгованості за кредитом і 107 грн. 42 коп. заборгованості за відсотками. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором. Оскільки спадкоємець померлого [PERSON] не повідомила кредитора про смерть [PERSON] і відкриття спадщини відповідно до вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України, на правовідносини сторін поширюються норми ч. 3 ст. 1281 ЦК України. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, відповідно до яких з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зобов'язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту смерті спадкодавця-боржника. Разом з тим ч. 3 ст. 1281 ЦК України передбачає обчислення річного строку, протягом якого кредитор має право пред'явити вимоги до спадкоємців не з дня відкриття спадщини, а з моменту настання строку вимоги. Установлено, що строк вимоги за кредитним договором № КАМ0R000290871, укладеним 22 грудня 2003 року [PERSON] із закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», з урахуванням положень ст. ст. 11, 509, 530 ЦК України настав 23 грудня 2004 року. Ураховуючи, що кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право висунути свої вимоги до спадкоємців протягом одного року з моменту настання строку вимоги. Оскільки позов до [PERSON] пред'явлений у лютому 2016 року, а визначений ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк є преклюзивним, сплив якого згідно із законом позбавляє права вимоги кредитора, позовні вимоги ПриватБанку про стягнення з [PERSON] боргу спадкодавця у сумі 1527 грн. 42 коп. не підлягають задоволенню. З огляду на те, що суд належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, неправильно застосував до них норму матеріального права і при вирішенні спору порушив норми процесуального права, колегія суддів скасовує оскаржене рішення і ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав спливу установленого ч. 3 ст. 1281 ЦК України строку.

Outcome: partial