Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

у серпні 2017 року позивач ТОВ «Ліко-житлосервіс» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив зобов?язати відповідача [PERSON] власними силами і за власний рахунок демонтувати самочинно улаштоване парапетне огородження на 1,5 м. тераси квартири [ADDRESS] та привести терасу квартири [ADDRESS] , до попереднього проектного стану; стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «Ліко-житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг № 46/1/1001 від 11.04.2017 року. Відповідно до п. 2.2.8 вказаного договору відповідач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення ремонту, реконструкції та переобладнання приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з п.2.2.12. договору відповідач зобов`язаний утримуватися від перебудови (перепланування) квартири не погодженого з Виконавцем, проектною організацією та іншими передбаченими законодавством державними органами та органами місцевого самоврядування. А у разі невиконання вказаного зобов`язання Замовник, зобов`язаний за власний рахунок, здійснити відновлення квартири до передбаченого проектом стану або відшкодувати Виконавцю вартість робіт по вказаному відновленню квартири. З моменту виявлення факту самочинної перебудови (перепланування) квартири та до моменту її відновлення до передбаченого проектом стану, всю відповідальність за технічний стан квартири, шкоду, що може бути завдана життю, здоров`ю чи майну мешканців будинку чи іншим особам, внаслідок її , руйнування несе Замовник. Позивач вказує, що всупереч дотримання умов договору відповідачем, без будь-яких дозвільних та погоджувальних документів, було улаштовано парапетне огородження тераси на 1,5 м., що не передбачено проектом багатоквартирного будинку. Внаслідок вказаних дій відповідача, відбулось попадання в зону вітрової підпори вентиляційного каналу, і як наслідок у квартирах 18 поверхів 11 секції житлового будинку [ADDRESS] відсутня послуга обслуговування вентиляційного каналу. Факт самочинного облаштування парапетного огородження тераси засвідчено актом комісійного обстеження. Позивач вказує, що внаслідок вказаних дій відповідача, спричинено перешкоди у здійсненні належної експлуатації та утримання житлового будинку, внаслідок чого обмежено права співвласників будинку та позивача, як експлуатуючої організації. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року відкрито провадження у справі. 19 жовтня 2017 року в якості третьої особи до участі у справі залучено [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року залучено спеціаліста Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2018 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу з метою з?ясування і встановлення наступних питань та обставин: наявності у [PERSON] документів, які надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів: [ADDRESS] ; відповідність виконаних будівельних робіт проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; відповідність об?єктів проектно-технічній документації на їх будівництво та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; виду будівництва, який фактично виконано; переліку та об?єму фактично виконаних будівельних робіт з будівництва; групи капітальності об?єкта; щодо можливості спричинення будівництвом огородження на 1,5 м. тераси попадання в зону вітрової підпори вентиляційного каналу, і як наслідок, позбавлення квартир18 поверху 11 секції житлового будинку [ADDRESS] , послуг обслуговування вентиляційного каналу. Також, вказаною вище ухвалою суду зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта. 1 липня 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи від 24.06.2020 року, та ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва відновлено провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити з вказаних у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю, в обґрунтування яких зазначив про те, що в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами проектну висоту парапетного огородження і факт зміни його висоти, що унеможливлює задоволення позовних вимог про приведення висоти парапету у попередній проектний стан. Крім того, вказав, що згідно положень ст. 376 ч. 7 ЦК України, позовні вимоги про зобов?язання особи проведення відповідної перебудови, можуть бути задоволені лише за позовом відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або істотного порушення будівельних норм, у зв?язку із чим позивач не є належним позивачем у даному спорі. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано № 93119085 від 28 липня 2017 року. Наказом Генерального директора ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» № 21 від 7 березня 2017 року, виконавцем послуг з утримання житлового будинку [ADDRESS] , паркінгу та його прибудинкової території визначено ТОВ «Ліко-Житлосервіс». 11 квітня 2017 року між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг № 16/1/1001. Відповідно до п.2.2.8. вказаного договору відповідач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення ремонту, реконструкції та переобладнання приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з п.2.2.12. договору відповідач зобов`язаний утримуватися від перебудови (перепланування) квартири не погодженого з Виконавцем, проектною організацією та іншими передбаченими законодавством державними органами та органами місцевого самоврядування. А у разі невиконання вказаного зобов`язання Замовник, зобов`язаний за власний рахунок, здійснити відновлення квартири до передбаченого проектом стану або відшкодувати Виконавцю вартість робіт по вказаному відновленню квартири. З моменту виявлення факту самочинної перебудови (перепланування) квартири та до моменту її відновлення до передбаченого проектом стану, всю відповідальність за технічний стан квартири, шкоду, що може бути завдана життю, здоров`ю чи майну мешканців будинку чи іншим особам, внаслідок її , руйнування несе Замовник. Матеріали цивільної справи містять акт, складений 1 липня 2017 року головним інженером ТОВ «Ліко-Житлосервіс» Донець О.О., майстрами ТОВ «Ліко-Житлосервіс» [PERSON] та [PERSON] , згідно змісту якого проведено візуальне обстеження надбудови тераси квартири [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що власник квартири [ADDRESS] здійснив надбудову парапетної огорожі тераси заввишки на 1,5 м. Внаслідок чого вентиляційна шахта вісімнадцяти поверхів житлового будинку [ADDRESS] потрапила в зону вітрового підпору, через що вентиляційна система будинку не виконує своє призначення, що може в подальшому привести до появи плісняви та грибків у вісімнадцяти квартирах вказаного будинку. Згідно пункту 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 р. № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Пунктом 1.4.6. вказаних правил визначено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. 1 липня 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року, надійшов висновок експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 23100/18-44/15709-15717/20-44, складеного 24.06.2020 року експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Згідно зазначеного висновку, станом на момент проведення візуально-інструментального обстеження доступу до приміщення квартири [ADDRESS] , експертам забезпечено не було, а також проектна документація щодо проведення будівельних робіт по переплануванню (надбудові) тераси квартири [ADDRESS] та підвищенню по висоті перегородки, яка межує із терасою квартири [ADDRESS] не надана, відтак встановити чи відповідають об?єкти проектній документації на їх будівництво (ремонт, реконструкцію) та вимогам нормативно-правових актів, які чинні на території України у галузі будівництва, не вбачається можливим. З вказаних вище причин не є можливим визначити і які саме будівельні роботи (перелік, вид) та в якій кількості (об?єми) проводились на об?єктах дослідження; так само не є можливим визначити чи відповідають виконані будівельні роботи проектній документації та вимогам нормативно-правових актів, які чинні на території України у галузі будівництва. Експертами встановлено, що фактично проведені будівельні роботи з перепланування (надбудови) тераси квартири [ADDRESS] та з підвищення висоти перегородки, що межує з квартирою [ADDRESS] , класифікуються як реконструкція. Враховуючи положення вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, та за результатами візуально-інструментального обстеження (результати аерофотознімання) встановлено, що фактично перепланована надбудована тераса квартири [ADDRESS] та підвищена по висоті перегородка, яка межує (суміжна) із терасою квартири [ADDRESS] , є об?єктами нерухомого майна. Оскільки, станом на момент проведення візуально-інструментального обстеження доступу до приміщення квартири [ADDRESS] експертам забезпечено не було, а також на дослідження не надано проектну документацію (зокрема кошторисну частину) встановити, який ступінь будівельної готовності фактично перепланованої (надбудованої) тераси квартири [ADDRESS] та підвищеної по висоті перегородки, яка межує із терасою квартири [ADDRESS] , не вбачається можливим. Не вбачається можливим встановити яка група капітальності фактично перепланованої (надбудованої) тераси квартири [ADDRESS] та підвищеної по висоті перегородки, яка межує із терасою квартири [ADDRESS] , з підстав відсутності в матеріалах справи проектної документації на будівництво житлового будинку [ADDRESS] . Оскільки проведені будівельні роботи класифікуються як реконструкція, для даного виду будівельних робіт на об?єктах дослідження необхідно було розробити проектну документацію, отримати містобудівні умови та обмеження, а також декларацію про початок проведення будівельних робіт. З урахуванням тієї обставини, що така документація в матеріалах справи відсутня, а згідно інформації Департаменту з питань державного будівельного контролю м. Києва не отримувалась та не розроблялась, перепланована (надбудована) тераса квартири [ADDRESS] та підвищеної по висоті перегородки, яка межує із терасою квартири [ADDRESS] , є самочинною забудовою. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Зазначена позиція також викладена у Постанові Першої судової палати Касаційного цивільного Верховного Суду від 18 квітня 2018 року по справі №757/9131/15-ц, провадження № 61-7498св18. З урахуванням викладеного, суд надходить до висновку, що позивач ТОВ «Ліко-Житлосервіс» в розумінні положень ст. 376 ЦК України не є належним позивачем за позовом до відповідача [PERSON] про зобов?язання останнього здійснити демонтаж самочинної забудови та приведення об?єкту до попереднього стану.

Outcome: dismissed