Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд стягнути з них заборгованість за договором позики. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 22.08.2012 року було укладено договір позики, який оформлено письмовою розпискою, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 162 000 грн. на проведення відновлювальних робіт у дитячому садочку міста Конотоп. Термін виконання зобов'язання, відповідно до розписки від 22.08.2012 року, було визначено до 29.08.2012 року. Крім того, між [PERSON] та [PERSON] 29.08.2012 року було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачі несуть солідарну відповідальність за сплату 10 000 грн. отриманих [PERSON] в якості завдатку. Однак у встановлений термін, відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів борг у сумі 10 000 грн., стягнути з відповідача [PERSON] борг у сумі 152 000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 22.08.2012 року було укладено договір позики, який оформлено письмовою розпискою, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 162 000 грн. на проведення відновлювальних робіт у дитячому садочку міста Конотоп. Термін виконання зобов'язання, відповідно до розписки від 22.08.2012 року, було визначено до 29.08.2012 року (а.с.6). Крім того, між [PERSON] та [PERSON] 29.08.2012 року було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачі несуть солідарну відповідальність за сплату 10 000 грн. отриманих [PERSON] в якості завдатку (а.с.7) Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу кошти у сумі 162 000 грн. Частиною 1 статті 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На вимоги позивача від 29.07.2013 року про сплату коштів у досудовому порядку відповідачі належним чином не відреагували (а.с.8-9). У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved