Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

У серпні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування домоволодінням, який в подальшому було неодноразово уточнено. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що він є власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], співвласником іншої 1/2 частини домоволодіння є його рідний брат - [PERSON], який постійно проживає за зазначеною адресою і там зареєстрований. Відповідач почав перешкоджати йому проживати у спільній власності, а саме: не пускати до будинку, поміняв замки на вхідних дверях, через що він позбавлений можливості забирати свої особисті речі та потрапляти у свою приватну власність. У зв'язку із чим позивач просить встановити порядок користування домоволодінням. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що, оскільки право власності на житловий будинок літ. Д; прибудова літ. д; ганок до літ. д; прибудова д-1; прибудова а-1, гараж літ. Е; сарай літ. К; сарай літ. З ні за ким не зареєстроване, то визначати порядок їх користування є неправомірним. Крім того, по справі не проводилась судова будівельно-технічна експертиза, яка є необхідною для визначення приміщень, площа яких би відповідала часткам у спільному майні власників. Судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2011 року по справі № 22-826/2011 року (а.с. 27-29) за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] за кожним на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить: житловий будинок літ. А, з прибудовою літ. «а», з козирком, будівля літ А-1, оглядова яма літ Ог.я, погреб з шийкою під літ. ПГ, вбиральня літ. Ж, забор № 1, водогін № 2, зливна яма №3, замощення І. Реєстрація права власності даних об'єктів підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2013 року (а.с. 44). За даними технічної інвентаризації від 27.06.2008 року на земельній ділянці окрім зазначених об'єктів розташовано: житловий будинок літ. Д, гараж літ. Е; сарай літ. К; сарай літ. З прибудова літ. д; прибудова д-1, які самочинними не вважаються (а.с. 45). У витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності також зазначені житловий будинок літ. Д та гараж літ. Е в графі «опис об'єкта нерухомого майна», проте, як пояснила у судовому засіданні спеціаліст - державний реєстратор Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рябошапко І.П. право власності на дані об'єкти ні за ким не зареєстровано. Згідно даного витягу право власності зареєстровано на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2011 року лише на об'єкт нерухомого майна : житловий будинок літ. А. Виходячи із положень ст. 317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власникові, що є змістом права власності. Згідно зі ст.. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В порушення даних норм право власності на об'єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок літ. Д, гараж літ. Е; сарай літ. К; сарай літ. З прибудова літ. д; прибудова д-1 не зареєстровано, тому, відповідно є безпідставними вимоги позивача про встановлення порядку користування цим майном, адже ні позивач, ні відповідач не визнані власниками цього майна та не визначені частки у спільній власності. Що стосується встановлення порядку користування житловим будинком літ. А, з прибудовою літ. «а», з козирком, будівлею літ А-1, оглядовою ямою літ Ог.я, погребом з шийкою під літ. ПГ, вбиральнею літ. Ж, забором № 1, водогоном № 2, зливною ямою №3, замощенням І, право власності на які зареєстровані у відповідності до чинного законодавства, рішенням апеляційного суду Запорізької області визначені частки у спільній власності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до зазначених правових норм співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутністю згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підстав доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивач в позовних вимогах не ставить питання про визначення порядку користування між співвласниками житловим будинком літ. А, з прибудовою літ. «а», з козирком, будівлею літ А-1, оглядовою ямою літ Ог.я, погребом з шийкою під літ. ПГ, вбиральнею літ. Ж, забором № 1, водогоном № 2, зливною ямою №3, замощенням І, в судовому засіданні не вирішувалось питання можливості чи неможливості виділення в користування належної йому частки майна в спільній частковій власності, що можливо лише при призначенні та проведенні судової будівельно-технічної експертизи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування домоволодінням на тих підставах, на які він посилається у своїй позовній заяві, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed