Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] (далі - позивач)звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі - відповідач), посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Подальше існування шлюбу суперечить інтересам позивача. У судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності позивача, зазначивши, що підтримує позов та просить його задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 24.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 липня 2000 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №932 від 05 липня 2000 року (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила прізвище, проте, після розірвання шлюбу має бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: approved