Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 19396,95 грн. обґрунтувала вимоги тим, що аліментів, що сплачуються відповідачем за рішенням суду, не вистачає на утримання їх дочки, а її виховання, лікування та дозвілля потребує додаткових витрат, які [PERSON] у добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає, станом її здоров'я не цікавиться. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшила розмір позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 21147,77 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що з нього за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.04.2015 р. стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн., від сплати яких не ухиляється, заборгованості немає, а тому твердження позивача, що він самоусунувся від матеріального забезпечення дочки є безпідставними. Крім того, позивач забороняє йому приймати участь у вихованні та утриманні дитини, неодноразово здійснювала виклик працівників поліції. Витрати, які позивач понесла на лікування дитини є обов'язком батьків, охоплюються питання стягнення аліментів та не можуть розглядатися як додаткові витрати на дитину. Витрати, які полягають в щомісячних благодійних внесках на потреби та ремонт класу в розмірі 1926,00 грн. починаючи з листопада 2014 р., не можуть відноситись до додаткових витрат, з тих підстав, що сплачувались позивачем в добровільному порядку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі 06.10.2000р. по 27.05.2014р. Від спільного життя сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 22). Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000,00 грн., що підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.12.2014 р., і продовжувати до досягнення повноліття дитиною 08.03.2023 р. (а.с. 71). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позовні вимоги , враховуючи їх збільшення, складаються з витрат на : лікування дитини ( звернення до лікарів, хвороба дитини, придбання ліків); на благодійні внески на потреби та ремонт класу в школі ( благодійні внески - 1926,00 грн., на ремонт класу 805 грн.) ; на задоволення творчих потреб дитини ( зайняття в театральній студії «АртЕко» - 3300,00 грн., та поїздки в складі студії на відпочинок в садибу «Родан» - 5280,00 грн., походи в кіно,театри, Дні народження, електронна книга, гойдалка, скутер, всього - 6652,05 грн., для підводного плавання ласти, маску - 533грн., для підтримання фізичного здоров»я скакалка - 237,64 грн.) ; відпочинок за кордоном з метою оздоровлення ( дитяча путівка оздоровчого сезону «Літо 2014» 5450,00 грн., в Туреччині - 8710,00 грн.). На задоволення творчих потреб, фізичного розвитку дитини та відпочинок за кордоном і в дитячому таборі ті вищезазначені витрати, які вказані в позові, не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. Крім того, представником позивача не надано підтверджень ( довідки або іншого будь-якого документу), що дитина займається в театральній студії «АртЕко», а тому всі витрати, пов»язані з поїздками в складі студії, та витрати на придбання творчих наборів для випалювання та інш. не можуть бути задоволені. Ці витрати понесені при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, і участь другого з батьків не є обов'язковою. Що стосується витрат на школу, то в цій частині вимоги також задоволенню не підлягають,виходячи з того, що розмір витрат на ремонт не підтверджений, які роботи проводились і яка їх вартість, благодійні внески є добровільними, а не обов»язковими і тому участь другого з батьків не є обов»язковою. Отже, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги лише в частині всіх витрат, пов»язаних з хворобою дитини та лікуванням, що підтверджено медичною документацією та товарними чеками на придбання ліків. Таким чином, зі змісту позовної заяви вбачається, що на лікування дитини було витрачено 9401,84 грн. ( 138,71 грн. на лікаря-педіатра, 175,48 грн. медикаментозне лікування ОРВІ, 398,86 грн. консультація у лікаря-педіатра, 454,67 грн. хворіла на ОРВІ , 1624,12 грн. на обстеження в Інституті педіатрії, акушерства і гінекології АМН України, 6610,00 витрати на ортодонтичні послуги). А всього на лікування з відповідача підлягає стягненню 4700 грн. ( 9401,84:2= 4700,92). На даний час відповідач тимчасово не працює, не є інвалідом, не має інших дітей, не має на утриманні непрацездатних членів сім»ї, тому має нести порівну з позивачем ( яка працює лікарем-стоматологом в КЗ КОР «Київська обласна лікарня №2») додаткові витрати на дитину на підставі ст.141 СК України. А тому стягненню підлягає 4700,92 грн. Умовами ч.1 ст.88 ЦПК України визначено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у зв'язку з їх наявністю та доведеністю матеріалами справи з відповідача підлягають стягненню 243,60 грн.

Outcome: partial