Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначивши, що 18.12.2007 між сторонами було укладено кредитний договір №206/в. Відповідно до умов договору позивач надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 37 000, 00 доларів США, з терміном користування до 15.12.2017. Процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 14%, а згідно додаткового договору б/н від 01.12.2008 за користування кредитом збільшена до 17% річних. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2013 року стягнено з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 527497,44 грн. Зазначене рішення суду не виконано. Станом на 04.09.2018 загальна сума заборгованості відповідача перед Банком становить 4173565,08 грн. Водночас, з 26.03.2010 по 31.10.2010 заборгованість по відсоткам становить 145176,28 грн., яку позивач, а також судові витрати, і просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача Коломієць Т .В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позові, посилаючись на правове обґрунтування позовних вимог з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1206цс15, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.12.2007 між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №206/в у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 37 000,00 доларів США, з терміном користування до 15.12.2017. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2013 року стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі» заборгованість за кредитним договором №206/в від 18.12.2007 у розмірі 527497,44 грн. Зазначеним рішенням суду не стягнено заборгованість за відсотками, яка виникла за період з 26.03.2010 (відповідно до рішення суду від 17.05.2013) по 31.10.2010 в розмірі 5115,75 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 28, 378299 за один долар США на дату розрахунку, а саме 04.09.2018) - 145176, 28 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд не може взяти до уваги посилання представника позивача щодо правового обґрунтування позову правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-1206цс15, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №310/11534/13ц відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Крім того, позовна заява не містить інших обґрунтованих доводів, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, вважає за необхідне покласти такі витрати на сторону, яка їх понесла.

Outcome: dismissed