Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 січня 2016 року близько 02 год. 10 хв. по вул. Франка, 5 у м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки «Міні Купер», державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. 12 лютого 2016 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва визнано відповідача 1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Автомобіль Міні Купер є забезпеченим транспортним засобом за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/6645793 в ПАТ «СК «Українська страхова група». Страхувальником за зазначеним полісом є [PERSON]. Цивільна відповідальність [PERSON], який керував автомобілем «Міні Купер», державний реєстраційний номер [NUMBER] в момент ДТП, та [PERSON] як страхувальника на день ДТП була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/6645793 в ПАТ «СК «Українська страхова група». Поліс відповідача укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 50000,00 грн. включно, але ця сума є значно меншою, ніж розмір заподіяного матеріального збитку. Згідно Акта виконаних робіт №ВДИСА-005684 від 31.03.2016 року, складеного ТОВ «ВІДІ Автострада», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 19.01.2016 року, за узгодженою між страховиком та ТОВ «ВІДІ Автострада» становить 34011,90 грн. Страховиком матеріальний збиток, завданий з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (37,20%), та розцінок ТОВ «ВіДі Автострада» визначений у розмірі 24142,18 грн., крім того, з урахуванням франшизи (500,00 грн.) за умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/6645793 розмір належного до виплати страхового відшкодування склав 23642,18 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає: 34011,90 - 23642,18 = 10369,72 грн. Тому, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 10369,72 грн. - суму матеріальної шкоди, 20000,00 грн. - суму моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, надавши письмові заперечення на позовну заяву. Суд, заслухавши надані пояснення, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2016 року близько 02 год. 10 хв. по вул. Франка, 5 у м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки «Міні Купер», державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Відповідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 19 січня 2016 року, відбулася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група», страхувальником є [PERSON]. 17.02.2016 року позивач звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «ВІДІ Автострада» (а.с. 12). Відповідно листа ПАТ «СК «Українська страхова група» №03/1211 від 02.03.2016 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових. що підлягають заміні (37,20%), та розцінок ТОВ «ВіДі Автострада» складає 24142,18 грн. Розмір страхового відшкодування визначено наступним чином: 24 142,18 грн. - 500 грн. = 23 642,18 грн., де 24 142,18 грн. - матеріальний збиток, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу: складових, що підлягають заміні (37,20%), та розцінок СТО ТОВ «ВіДі Автострада»; 500 грн. - франшиза, розмір якої визначається умовами Полісу обов'язкового страхування швільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/6645793 (а.с. 13-14). Згідно Акта виконаних робіт №ВДИСА-005684 від 31.03.2016 року, складеного ТОВ «ВІДІ Автострада», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 19.01.2016 року, за узгодженою між страховиком та ТОВ «ВІДІ Автострада» становить 34011,90 грн. (а.с. 15). Як вбачається з матеріалів справи, вартість відновлення пошкодженого автомобіля позивача становить 34011,90 грн., що підтверджується: Актом виконаних робіт №ВДИСА-005684 від 31.03.2016 року, складеного ТОВ «ВІДІ Автострада» (а.с. 21). Судом встановлено, що на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 19 січня 2016 року, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вимоги п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1194 ЦК України, різниця між розміром заподіяної шкоди (34011,90 грн.) і розміром страхової суми (23642,18 грн.) становить 10369,72 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 10369,72 грн. на рахунок ТОВ «ВІДІ Автострада» за ремонт автомобіля, тобто різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що підтверджується копією квитанцій: № 15899112 від 01.04.2016 року на суму 7469,72 грн.; від 14.03.2016 року на суму 2900,00 грн., яка має бути сплачена відповідачем 1 (а.с. 22). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказом, враховуючи те, що позивачу ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 23642,18 грн. та беручи до уваги розмір відновлювального ремонту автомобіля позивача за Актом виконаних робіт №ВДИСА-005684 від 31.03.2016 року, складеного ТОВ «ВІДІ Автострада» - 34011,90 грн. та з урахуванням постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10369,72 грн. (34011,90 грн. - 23642,18 грн. = 10369,72 грн.) у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 1 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). При визначені розміру моральної шкоди, суд враховує, що майно позивача ушкоджено внаслідок ДТП та те, що внаслідок ушкодження майна, позивач переніс сильні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді емоційного стресу і не можливістю тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, а тому, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000,00 грн. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду з вини лише відповідача 1, що також підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року, а відповідач 2 виступає лише страхувальником «Міні Купер», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач 1, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2342,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial