Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 11.07.2012. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію виданої Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 18.03.2019 № 400 у вищезазначеній квартирі зареєстровані наступні особи: власник - [PERSON] , 1967 року народження, зареєстрований з 10.11.2017; донька - [PERSON] , 1990 року народження, зареєстрована з 12.12.2012; онука - [PERSON] , 2016 року народження, зареєстрована з 10.02.2017; пасинок - [PERSON] , 1995 року народження, зареєстрований з 10.11.2017; пасинок - [PERSON] , 1992 року народження, зареєстрований з 04.07.2018. Як зазначив позивач, [PERSON] та [PERSON] не проживають у вищезазначеній квартирі понад два роки без поважних причин, про що складені відповідні акти про не проживаючих осіб в житловому приміщенні за останні 2018-2019 роки. Відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] , не сплачують комунальні платежі в утриманні житла не беруть, особистих речей в квартирі не мають. Перешкод в користуванні жилим приміщенням, особи які в ній проживають відповідачам не здійснюють. Факт реєстрації відповідачів порушує право власника на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості сплачувати менші кошті за надання комунальних послуг, у зв`язку з чим просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та стягнути сплачені судові витрати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.08.2019 було відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.02.2020 було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Письмові відзиви до суду не надходили. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.07.2012. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію виданої Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 18.03.2019 № 400 у вищезазначеній квартирі зареєстровані наступні особи: власник - [PERSON] , 1967 року народження, зареєстрований з 10.11.2017; донька - [PERSON] , 1990 року народження, зареєстрована з 12.12.2012; онука - [PERSON] , 2016 року народження, зареєстрована з 10.02.2017; пасинок - [PERSON] , 1995 року народження, зареєстрований з 10.11.2017; пасинок - [PERSON] , 1992 року народження, зареєстрований з 04.07.2018. [PERSON] та [PERSON] не проживають у вищезазначеній квартирі з 21.10.2018, що підтверджується відповідними актами обстеження житлових умов, складеними депутатом Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідачі не проживають в кв. [ADDRESS] , не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть. Перешкод в користуванні жилим приміщенням, особи які в ній проживають відповідачам не здійснюють, що підтверджується інформацією Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про відсутність звернень відповідачів до правоохоронних органів від 14.11.2019. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин понад рік, тому згідно ч.2 ст. 405 ЦК України останні є такими, що втратили право на користування цим житлом. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що відповідачі, маючи об`єктивну можливість користування, не користується вищевказаним житлом без поважних причин, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, чим перешкоджають позивачу, як єдиному власнику, повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, а тому права позивача підлягають судовому захисту. Враховуючи задоволення позову [PERSON] та непередбаченість процесуальним законодавством солідарного стягнення з відповідачів судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 384,20 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15, 29, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved