Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом до ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор». Зазначала, що з 22 жовтня 2007 року працює у відповідача старшим касиром торгівельного залу. Була попереджена про звільнення у зв'язку з ліквідацією товариства, однак відповідач не виплатив заробітну плату з урахуванням компенсації та індексації на загальну суму 12149,10 грн. та не видав трудову книжку. Вважала такі дії відповідача незаконними, а тому просила: - стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати з урахуванням компенсації та індексації в сумі 12149,10 грн.; - зобов'язати відповідача повернути оригінал трудової книжки; - стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн., посилаючись на наявність моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідності понесення додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, про що надала письмову заяву. Представник відповідача - ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» у судове засідання не прибув повторно, керівництво якого було повідомлено про час та місце розгляду справи засобами рекомендованого поштового зв'язку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 22 жовтня 2007 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу до відповідача ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» старшим касиром торгівельного залу. 04 червня 2015 року відповідач попередив позивача про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 04 серпня 2015 року. Станом на день розгляду справи відповідач не повідомив позивача про видання наказу про звільнення позивача з роботи, не видав трудову книжку та не виплатив заробітну плату, борг по якій згідно доводів позивача складає 11250 грн. за період з 01 квітня 2015 року по 04 серпня 2015 року. Відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на спростування позову, встановлених судом обставин, правомірності своїх дій стосовно позивача, а також відсутності вини у заподіянні позивачеві моральної шкоди внаслідок порушення трудових прав позивача, наявності моральних (психічних) переживань з приводу порушення права на працю, права на одержання винагороди по результатам праці, фактичної можливості працевлаштуватися у зв'язку з безпідставною невидачею трудової книжки. У ст. 47 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Статтею 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Пунктом 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі Міністерства юстиції України № 110 від 17 серпня 1993 року встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. У п. 4.2. вказаної Інструкції зазначено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Згідно п. 6.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку. ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» як товариство та підприємство станом на день подання позову і на день розгляду справи - не числиться ліквідованим, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Отже, за наведених обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно з ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» на користь позивача стягнути заборгованість із заробітної плати за період з 01 квітня 2015 року по 04 серпня 2015 року в сумі 11250 грн. з покладенням зобов'язання на відповідача здійснення дій по нарахуванню та виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, індексації заробітної плати та щодо видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв'язку з незаконним звільненням позивача з роботи, з вини адміністрації відповідача позивачеві була заподіяна моральна шкода у вигляді моральних страждань, порушення права на працю, втрати нормальних життєвих зв'язків, необхідності вжиття додаткових зусиль в організації свого життя. Суд вважає, що у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. і такий розмір моральної шкоди відповідає засадам законності та справедливості, є належною сатисфакцією моральних страждань і є співмірним заподіяним моральним стражданням. Необхідно відмовити позивачеві у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 19500 грн. за безпідставністю та, враховуючи, що позивач не надала належні і допустимі докази на підтвердження запропонованого нею розміру моральної шкоди у 20000 грн. З відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. в частині вимог майнового характеру та 975,20 грн. - в частині вимог немайнового характеру щодо покладення зобов'язання здійснення дій по нарахуванню і виплати компенсації, індексації, видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди (243,60 грн. х 4) відповідно до п.п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на день подання позову). Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення в частині виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2250 грн. (нарахованої заробітної плати з розрахунку 2250 грн. х 2 : 2) виконати негайно.

Outcome: partial