Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа за позовом [PERSON], в якому позивач посилається на те, що спільний з відповідачем повнолітній син [PERSON], [INFO], навчається у двох навчальних закладах, в тому числі в Львівському національному університеті ім.І.Франка на платній основі, проживає у гуртожитку, постійно потребує додаткових витрат на харчування, проїзд, за рекомендацією лікарів змушений відвідувати спортивний зал, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач сама не може забезпечити повноцінне навчання та утримання сина. Відповідач не приймає участі у забезпеченні сина, натомість є працездатним та здоровим, отримує дохід, має нерухоме майно, а тому може надавати допомогу сину. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 50 % усіх видів доходів (заробітків) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до закінчення навчання, включаючи період канікул. 03.07.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач вказує що син проживає окремо від неї у м.Львові, але доказів того, шо він проживає з нею не надає. Позивач умисно приховала, що в нього ще є малолітня донька [PERSON], [INFO], а він на даний час не має можливості працювати, оскільки доглядає за хворою матір'ю та жодних доходів не має (а.с.102-104). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні, пояснивши, що син позивача та відповідача навчається на даний час на бюджеті у Львівському національному університеті імені Франка та на заочному відділені в Полтавській державній аграрній академії на контрактній формі навчання та у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку йому надає лише мама, натомість батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків сина. Покликалася на те, що відповідач не довів, що не може надавати допомогу сину, оскільки являється працездатним та приховує доходи від роботи за кордоном, дружина відповідача також несе обов'язок по утриманню спільної з відповідачем доньки. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання спарви повідомлені належним чином та завчасно (а.с.168,201), третя особа направив заяву про розгляд справи без його участі, позові вимоги підтримує (а.с.151). У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.05.2004 р. (а.с.9). Згідно з довідкою № 803/16-17 від 14.09.2016 р. [PERSON] являється студентом 2-го курсу факультету агротехнологій та екології денної форми навчання напряму підготовки 6.090101 «Агрономія» Полтавської державної аграрної академії» (навчання за державним замовленням). Термін навчання з 01.09.2015 р. по 30.06.2019 р. (а.с.16), згідно довідки №177 від 05.10.2017 р. [PERSON] також є студентом першого курсу денного відділення фізичного факультету (платна форма навчання) Львівського національного університету імені І.Франка 4 рівня акредитації, закінчує навчання у червні 2021 р.(а.с.15) та договором про надання освітніх послуг №2332с-17 від 10.08.2017 р.(а.с.14). Разом з цим згідно корінця ордеру на житлову площу у гуртожитку вбачається, що [PERSON] надано право на проживання у гуртожитку [ADDRESS] з 01.09.2017 р. по 31.08.2018 р.(а.с.17). За договором №1/95 від 31.08.2018 року [PERSON] з 2018 року є студентом заочної форми навчання Полтавської державної аграрної академії (а.с.207). Позивач зазначає, що на вона витрачає кошти за проживання сина в гуртожитку (а.с.18), за навчання (а.с.21-23), через постійний брак коштів вона змушена позичати кошти, придбавати товар в кредит (а.с.24-35), окрім коштів на сина вона має сплачувати комунальні послуги (а.с.43,44), витрачає кошти на лікування, харчування, одяг та інші потреби життєвої необхідності (а.с.45-86), при цьому має середній заробіток в сумі 4806,35 грн. (а.с.42). Разом з цим має батьків пенсійного віку, які проживають за рахунок мінімальної пенсії, а тому потребують матеріальної допомоги позивача. Водночас з наданих позивачем документів убачається, що оплату за навчання в Львівському національному університеті ім.І.Франка, проживання в гуртожитку, проїзд здійснює [PERSON] (а.с.14-16,18, 20-23). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтями 198,199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені у ст.182 СК України, зокрема: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. З наданих відповідачем документів убачається, що державним виконавцем винесено 25.05.2017 р. постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник надав квитанції про сплату боргу по аліментах, дитина досягла повноліття, заборгованість по аліментах відсутня (а.с.105), відповідач має малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.106), яка відвідує художню школу та додаткові заняття англійської мови, на підтвердження чого надав копії квитанцій (а.с.107-111), на даний час відповідач не працює (а.с.123), так як доглядає за матір'ю [PERSON], яка перебуває на пенсії і хворіє (а.с.112-122). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, станом на 12.12.2018 року, інформація про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р. відсутня. За відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.191) [PERSON] перетинав кордон 09.10.2018 року, іншої інформації немає. Відповідно до п. 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом не встановлено розміру доходів відповідача, оскільки, офіційні дані щодо цього відсутні, відомості про систематичні виїзди за кордон також, а тому належних і допустимих доказів на підтвердження можливості відповідачем надавати допомогу сину [PERSON] позивачем не надано. При цьому слід зазначити, що надані позивачем документи про придбання товарів в кредит (а.с.25-35) не свідчать про те, що вказані речі придбанні саме для сина, а не для її потреб. Аналізуючи зібрані у справі докази, оскільки [PERSON], який продовжує навчання, має повну дієздатність та уклав договір про надання освітніх послуг з Львівським національним університетом імені Івана Франка 10.08.2017 року і несе витрати по оплаті за навчання та гуртожиток, а тому на думку суду саме він повинен би був звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на його користь, та враховуючи, що відповідач не має можливості надавати сину допомогу на навчання, оскільки не працює, має на утриманні неповнолітню доньку, доглядає за хворою матір'ю, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, відповідно до частини третьої статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дитина, в той час як [PERSON] проживає окремо від батьків. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed