Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.02.2012 року на загальну суму 16\~604,45 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 27.02.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. На підставі п. 2.1.1.5.5 Договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 1.1.7.11 договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, чим порушив умови вищезазначеного договору. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань, станом на 26.06.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 16\~604,45 грн., яка складається з: тіло кредиту 364,33 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 6\~232,63 грн., нарахована пеня 8\~740,61 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 766,88 грн. Тому, АТ КБ «Приватбанк» вимушений звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги він визнає частково, в частині стягнення з нього тіла кредиту, відсотків та штрафів. Розмір нарахованої пені просив зменшити до розміру заборгованості за тілом кредиту на підставі ст. 551 ЦК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 лютого 2012 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі передбаченому договором у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному умовами договору на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобовязання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно з розрахунку заборгованості, станом на 26 червня 2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 16\~604,45 грн., яка складається з: тіло кредиту 364,33 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 6\~232,63 грн., нарахована пеня 8\~740,61 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 766,88 грн. (а.с. 5-6, 7-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені суд виходить з наступного. Відповідач просив суд застосувати положення ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені до розміру заборгованості за кредитом. Згідно ч. 1\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною третьою\~ст. 551 ЦК України\~передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та статті 12 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. У пункті 27\~Постанови\~\~№ 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства\~\~при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин»\~Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Слід зазначити, що неустойка як спосіб забезпечення виконання зобов'язання та як відповідальність за своєю правовою природою спрямована стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованою індексацією, трьома процентами річних, штрафами), суд має всі підстави для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої\~статті 551 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 8\~740,61 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, який становить 364,33 грн. В даній справі заявлений розмір неустойки перевищує розмір кредитної заборгованості по тілу кредиту майже у 24 рази, докази наявності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання відсутні, немає і доказів наявності у позивача збитків у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання. Також суд враховує ступінь виконання відповідачем зобовязання з повернення кредиту, який є значним. Разом з тим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Беручи до уваги загальний розмір пені, який позивач просить стягнути з відповідача, приймаючи до уваги відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання та ступінь виконання відповідачем зобовязання щодо повернення кредиту, суд приходить до переконання, що наявні всі підстави для зменшення розміру неустойки на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, та

Outcome: partial