Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує, тим, що 11.08.2016 року між ним (далі позивач) та [PERSON] (далі відповідач) було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1141. Відповідно до зазначеного договору позики, позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в розмірі 4 685 374, 08 копійок, що в еквіваленті складає 188 800 доларів США по курсу НБУ станом на 11.08.2016 року (100 доларів США =2481,66 гривень) та зобов`язується повернути вказану суму в строк до 11.02.2017 р. включно без нарахування та без сплати процентів. На момент звернення до суду відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання, щодо повернення позивачу грошових коштів, уникає від досудового врегулювання спору, шляхом зміни наданих ним позивачу контактних номерів телефону та не повідомлення нових засобів зв`язку, у зв`язку з чим останній вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Окрім того просить стягнути з відповідача 3% річних за 2 роки прострочення, що складає 285 515,75 грн. та судовий збір у сумі 9 989,20 грн. Згідно письмовим поясненням, які були надіслані пізніше, просить стягнути 3 відсотки річних суму в розмірі 285 515,75 грн. за період з 12.02.2017 р. по 12.02.2019 р. на підставі ст.. 625 ЦК України. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.08.2016р. між [PERSON] та [PERSON] , був укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрований в реєстрі №1141. Згідно п. 1 зазначеного договору позики гр. [PERSON] (Позикодавець) передав у власність грошові кошти, а гр. [PERSON] (Позичальник) прийняв у власність грошові кошти у сумі 4685374,08 грн., що в еквіваленті складає 188800 доларів США по курсу НБУ станом на 11.08.2016р. (100 доларів США=2481,66 грн.), та зобов`язується повернути їх йому терміном по 11.022017р. включно без нарахування та без сплати процентів. Ці гроші гр. [PERSON] одержав повністю до підписання цього договору та факт одержання грошей підтверджує, в зв`язку з чим додаткових документів (розписок) про отримання грошових коштів ним Позикодавцю не виготовляється. За бажанням [PERSON] може повернути борг і раніше зазначеного строку, в чому [PERSON] не вправа чинити йому перешкод чи відмовлятися від отримання грошей, що повертаються. При цьому [PERSON] має письмово повідомити [PERSON] про місце, день і точний час (години і хвилини), коли збирається повернути позичені гроші (а.с.72- оригінал договору). Відповідно до п.5 договору позики якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити позикодавцю 3(три) проценти від суми позики за кожен рік прострочки (а.с.72). Однак, в супереч вимог договору позики відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав, порушив умови договору, що призвело до порушення прав позивача. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Зазначений договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Припиняється зобов`язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов`язку є наявність боргового документа у боржника. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконано в гривнях. Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до приписів ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики відповідач не спростував. Відзив на позов не надав. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд не може вийти за межі позовних вимог, тому подані вимоги мають бути задоволені. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України

Outcome: approved