Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У січні 2019 року представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаними вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 14 грудня 2011 року між ПАТ «[PERSON] ренесанс Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26252018273240, за умовами якого банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 22 500 грн. \~ \~ \~ \~19 липня 2016 року ПАТ «[PERSON] Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український [PERSON]». У звязку із цим, позивачу було передано заборгованість за кредитним договором №26252018273240, укладеним між ПАТ «[PERSON] Капітал» та [PERSON] З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу [PERSON] письму вимогу про погашення заборгованості. Однак вказана вимога відповідачкою була проігнорована. Отже, у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідачки [PERSON] станом на 14 грудня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 117466грн., з яких 19879,28грн.- заборгованість за кредитом; 24180,27грн. заборгованість за комісією та 73406,45грн. штрафні санкції. Просив стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість в розмірі 117 466грн., а також 1\~762гр. витрат по сплаті судового збору. У судовому засіданні, яке відбувалося 07 лютого 2019р. представник позивача [PERSON] позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] під час розгляду справи позов не визнав та заперечував щодо його задоволення, з підстав викладених ним у письмових поясненнях. Вважає, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Однак, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позову, просив застосувати до позовних вимог позовну давність. Розгляд справи відбувався у відсутність відповідачки [PERSON], яка в судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав: Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст.1049 ЦК України\~ позичальник зобов'язаний\~\~повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі\~\~або\~\~речі,\~\~визначені\~\~родовими ознаками,\~\~у\~\~такій\~\~самій кількості,\~\~такого самого роду та такої самої якості,\~\~що були передані йому позикодавцем) у\~\~строк\~\~та\~\~в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За положеннями\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.2 п.1\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є кредитний договір №26252018273240 року, укладений між ПАТ «[PERSON] ренесанс Капітал» та [PERSON] 14 грудня 2011 року (а.с.9-10,39-42). У подальшому згідно рішення загальних зборів акціонерів Банку та згідно рішення єдиного акціонера АТ «[PERSON] Капітал» правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ «[PERSON] Капітал» (повне найменування) і АТ ПАТ «[PERSON] Капітал» (скорочене найменування) стало ПАТ «Перший Український [PERSON]» (надалі іменується [PERSON]), в результаті реорганізації АТ «[PERSON] Капітал» шляхом приєднання до Банку (а.с.16-28). Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих\~\~кодексом. У позові позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 22500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана обставина не заперечувалася під час розгляду справи сторонами. Однак, як пояснив представник відповідачки [PERSON], [PERSON] не памятає на яку суму їй було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок та яку суму грошей нею використано. Варто зазначити,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази які б\~підтверджували зарахування\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок відповідача\~та зняття\~останньою цих\~кредитних коштів,\~у звязку\~із чим, неможливо встановити факт надання та використання [PERSON] кредитних коштів. \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів позовної заяви, а також пояснень представника позивача, відповідачка неналежно виконує умови кредитного договору, у звязку із чим у неї станом на 14 грудня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 117466грн., з яких 19879,28грн.- заборгованість за кредитом; 24180,27грн. заборгованість за комісією та 73406,45грн. штрафні санкції. Так, із тексту позовної заяви вбачається, що заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором була нарахована Банком на підставі п.6.2 Загальних умов кредитування, відкриття та введення рахунків Пропозиції укласти договори (оферта) яким передбачено, що за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. На підтвердження вказаної заборгованості позивачем надано до матеріалів позовної заяви відповідний розрахунок заборгованості (а.с.15). Разом з тим, на думку суду, наданий позивачем розрахунок не є належним доказом на підтвердження заборгованості [PERSON] з огляду на вимоги ч.1\~ст.77 ЦПК України, так як не містить інформації щодо умов договору та обставин його виконання. Окрім цього, вказаний розрахунок не містить посилань на те, у який саме період відповідачка не виконувала або неналежним чином виконувала взяті на себе\~зобов`язання, у звязку із чим, у неї перед позивачем виникла заборгованість. Більше того, з наданих позивачем суду копій кредитного договору неможливо встановити його номер, умови договору, права та обовязки сторін та пересвідчитись у тому, що виписка з рахунку стосується саме цього Договору, оскільки копія договору поганої якості (нечитабельна). При цьому слід звернути увагу на те, що суд своєю ухвалою про залишення позовної заяви без руху вказував на зазначені недоліки та пропонував позивачу надати суду письмові докази кращої якості. Разом з тим, як пояснив представник позивача в судовому засіданні, усі письмові докази, які були наявні у позивача, ним надано до суду. За змістом положень ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору належними і допустимими доказами представником позивача не підтверджено заборгованість відповідачки у заявленому ним розмірі. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд вважає за необхідне розяснити представнику позивача, що після усунення підстав, які слугували для відмови у задоволенні позову, він не позбавлений можливості у подальшому звернутися до суду із вказаними вимогами.

Outcome: dismissed