Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У січні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора, ПАТ «Сонячне 2007», Територіальна громада в особі Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельній ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 15.12.2009 р. померла її матір [PERSON], яка за своє життя набула статусу пенсіонера сільськогосподарського підприємства ДП «Сонячне», землі якого відповідно до ст. 25 ЗК України у порядку приватизації були передані працівникам цього підприємства, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки(паю). Рішення про приватизацію земель ДП «Сонячне» прийнято [PERSON] райдержадміністрацією, як органом виконавчої влади за клопотанням працівників та пенсіонерів цього підприємства, в тому числі і померлої матері позивачки. Також позивачка зазначила, що п на цей час правонаступником ДП «Сонячне» є Приватне акціонерне товариство «Сонячне 2007». Розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації №720 від 07.07.2008 року «Про передачу у власність земельних часток (паїв) громадянам-членам ДП «Сонячне» та пенсіонерам з їх числа на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області та виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», з урахуванням змін до нього, внесеними розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації №1694 від 22.12.2008 року було виділено в натурі ( на місцевості) із земель реформованого ДП «Сонячне і передано безоплатно у власність земельні ділянки: рілля, сіножаті, пасовища у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам членам ДП «Сонячне» та пенсіонерам з їх числа на території Сонячної сільської ради згідно додатку та рекомендовано замовити виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку. [PERSON] [PERSON] районна державна адміністрація виділила: -рілля земельна ділянку №172 площею 5,6754 га -пасовища земельна ділянка №116 площею 0,5731 га -сіножаті земельна ділянка № 268 площею 1,2198 га. Також із позову [PERSON] вбачається, що за своє життя [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності лише на земельну ділянку рілля площею 5,6754 га, яку позивачка успадкувала на отримала в Другій [PERSON] державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом. На інші дві ділянки померла [PERSON] при житті не отримала державні акти на право приватної власності на землю. Позивачка вказала, що при звернені до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, 15.11.2016 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначені ділянки на імя спадкодавиці, тому позивачка [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд взнати за нею право власності право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки : пасовища земельна ділянка №116 площею 0,5731 га (кадастровий № 2322188800:03:001:3250), сіножаті земельна ділянка № 268 площею 1,2198 га ( кадастровий №2322188800:06:001:3138), які належали її померлій матері. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] була присутня, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник позивачки за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON]І, підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, судове засідання по суті просила проводити за її відсутності .. Представник [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти позову [PERSON] не заперечував. Представник третьої особи - ПАТ «Сонячне 2007» за довіреністю [PERSON] в попередньому судовому засіданні була присутня, проти позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими представником позивачки, копії яких знаходяться в матеріалах справи,а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЛ №901581 від 16.01.1955року позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-АІ №532137 від 29.04.1972 р., позивачка при одруженні змінила дівоче прізвище «Місюра» на «Свинаренко». Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №162051 від 15.12.2009 року, померла [PERSON] матір позивачки, яка за час свого життя набула статусу пенсіонера сільськогосподарського підприємства ДП «Сонячне», землі якого відповідно до ст. 25 ЗК України у порядку приватизації були передані працівникам цього підприємства, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки(паю). Рішення про приватизацію земель ДП «Сонячне» прийнято [PERSON] райдержадміністрацією, як органом виконавчої влади за клопотанням працівників та пенсіонерів цього підприємства, в тому числі і моєї померлої матері. Правонаступником ДП «Сонячне» на цей час є Приватне акціонерне товариство «Сонячне 2007». Розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації №720 від 07.07.2008 року «Про передачу у власність земельних часток (паїв) громадянам-членам ДП «Сонячне» та пенсіонерам з їх числа на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області та виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», з урахуванням змін до нього, внесеними розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації №1694 від 22.12.2008 року було виділено в натурі ( на місцевості) із земель реформованого ДП «Сонячне і передано безоплатно у власність земельні ділянки: рілля, сіножаті, пасовища у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам членам ДП «Сонячне» та пенсіонерам з їх числа на території Сонячної сільської ради згідно додатку та рекомендовано замовити виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку. Вказаним розпорядженням, померлій [PERSON], як пенсіонер підприємства було виділено: рілля земельна ділянку №172 площею 5,6754 га; пасовища земельна ділянка №116 площею 0,5731 га; сіножаті земельна ділянка № 268 площею 1,2198 га. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Згідно зі ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді вказаних земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом була витребувана спадкова справа №313/2010р./02-14, яка була відкрита 19.05.2010 р. за заявою позивачки. Згідно матеріалів спадкової справи, позивачка [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку рілля площею 5,6754 га. Також, в матеріалах спадкової справи міститься постанова нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій від 15.11.2016р., у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки: №116 площею 0,5731 га, № 268 площею 1,2198 га на імя спадкодавця [PERSON] Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Відповідно до ст. 1299 ЦК України : якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як розяснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації ( ст.1299 ЦК України).. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивачки не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved