Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, батько) про усунення його від права на спадкування та визнання за нею права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований наступним. [INFO] померла [PERSON] (далі також - [PERSON] , спадкодавець), яка була рідною сестрою позивачки та донькою відповідача та третьої особи [PERSON] (далі також - [PERSON] , мати). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, що за адресою: [ADDRESS] . Між позивачем, матір`ю та померлою сестрою були тісні стосунки: позивач з матір`ю допомогли сестрі коштами для придбання квартири, а сестра була хрещеною її дитини. Мати відмовилась від своєї частки у спадщині на користь позивачки. Відповідач також звернувся до нотаріуса для отримання спадщини. Позивач вважає, що батько не має права на спадкування після померлої доньки, оскільки він зловживав алкогольними напоями, знущався над дружиною та дітьми, а на початку 2000 року взагалі залишив сім`ю і в подальшому свідомо ухилявся від покладеного на нього законодавство обов`язку щодо матеріального утримання дітей, не цікавився їхнім життям, не приймав участі у вихованні та уникав спілкування. Крім того, кошти, які друзі передали батькові як допомогу на поховання та встановлення пам`ятника сестрі, відповідач витратив на власні потреби. Посилаючись на положення частини 3 статті 1224 ЦК України просила усунути відповідача від права на спадкування після смерті доньки [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що адресою: [ADDRESS] після смерті рідної сестри [PERSON] . Відповідач позов не визнав. У відзиві від 20.11.2020 вказував на відсутність доказів його ухилення від виконання батьківських обов`язків, зловживання алкогольними напоями та застосування до родини фізичного насилля. Зазначив, що після розірвання в 2003 році шлюбу з [PERSON] він не припинив опікуватися родиною. Навпаки, працюючи на двох фірмах директором та будучи співзасновником двох товариств він, за домовленістю з колишньою дружиною, щомісячно витрачав на дітей понад 5 000 грн. У 2002 році оплатив дітям відпочинок у Болгарії, а в 2003 році - в Криму. Його мати в рівних частках, по 1/3, подарувала йому та двом онучкам квартиру, що за адресою: [ADDRESS] . Свою частину він подарував донькам у рівних частках. Маючи намір відновити подружні відносини він, у період з 2008 року по серпень 2010 року, проживав разом із родиною в м. Маріуполь. Протягом цього періоду він передав у власність колишньої дружини акції металургійного комбінату ім. Ілліча у розмірі 6 800 грн, золоті прикраси на загальну суму 1500 доларів США та віддавав більшу частину заробітної плати. Після смерті доньки він продав деякі марки зі своєї колекції з метою передати кошти колишній дружині для покриття частини витрат на перевезення тіла доньки та поховання, однак вона відмовилась, оскільки кошти зібрали друзі покійної доньки. Відповідач мав намір відмовитися від його частки у спадщині на користь позивачки, однак після образ та безпідставних звинувачень змінив свою думку та подав нотаріусу заяву про намір вступити у спадщину після смерті доньки, хоча не бажає цього. Позовну заяву вважав зловживанням процесуальними правами та наклепом, у зв`язку із чим просив стягнути з позивачки та її представника, адвоката Зленка Ю. В., на його користь по 5 000 грн з кожного відшкодування моральної шкоди та стягнути з представника, адвоката Зленка Ю. В., в дохід держави штраф за зловживання процесуальними правами під час подання позову (а. с. 52-88). Ухвалою від 27.08.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання (а. с. 43, 44). Ухвалою від 23.11.2020 суд задовольнив клопотання про участь відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 95). У судовому засіданні від 26.11.202 суд долучив відзив до матеріалів справ та встановив строк для подання відповіді на відзив та заперечень, а також ухвалив провести судове засіданні та допитати свідків у режимі відеоконференції (а. с. 102, 103). У судовому засіданні від 16.02.2021 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті (а. с. 116, 117). У судовому засіданні від 19.05.2020 суд відмовив представникові позивача, адвокатові Зленку Ю. В., у допиті свідків та заслухав його вступну промову, після чого оголосив відзив на позовну заяву відповідача, дослідив матеріали справи та оголосив перерву до 16.09.2021, забезпечивши участь відповідача в режимі відеоконференції (а. с.131, 132). Позивач у судове засідання, що призначене на 16.09.2021, не прибула, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи через свого представника, адвоката Зленка Ю. В., що відповідно до частини 5 статті 130 ЦПК України є належним порядком вручення судової повістки (а. с. 133). Представник позивача, адвокат Зленко Ю. В., у судове засідання також не прибув, будучи належно повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Про причини неявки суд не повідомляв, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належно повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Про причини неявки суд не повідомляв, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. Явку свідків не забезпечив. Третя особа в судове засідання не прибула, будучи належно повідомленою про місце, дату та час розгляду справи за адресою, що була вказана в позовній заяві. Судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 138). Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, заслухавши пояснення сторін, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] (т. 1 а. с. 15). Після її смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належала покійній за життя на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2018 (а. с. 19). Відносини спадкування врегульовані діючим ЦК України, згідно зі статтею 1216 якого, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. Так як заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування одержали спадкоємці за законом першої черги - її мати [PERSON] та батько [PERSON] (а. с. 14), а також рідна сестра [PERSON] , дошлюбне прізвище [PERSON] (а. с. 13, 23). Частки кожного із вказаних спадкоємців у спадщині згідно зі статтею 1267 цього Кодексу є рівними. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бакал Т. О. 04.06.2020 була заведена спадкова справа № 2/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Мати померлої, [PERSON] , заявою від 04.06.2020 відмовилась від прийняття спадщини після смерті доньки (а. с. 21). Відповідач визнає, що він подав заяву про прийняття спадщини після померлої доньки. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Як на підставу своїх вимог позивач посилається на положення абзацу 2 частини 3 статті 1224 ЦК України, відповідно до якої не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що правила абзацу 2 частини 3 статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Даючи оцінку наданим доказам, суд виходить з того, що в спірних правовідносинах відсутнє рішення суду, яке б встановлювало факт ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця. Посилання позивача на положення статті 150 СК України про обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини та положення статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» про обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини не заслуговують на увагу, оскільки виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків не є предметом розгляду цієї справи. Отже, позивач не довела належними доказами факту ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання померлої доньки. Звідси, суд не вбачає підстав для усунення його від права на спадкування за законом після смерті доньки [PERSON] та відмовляє в позові за безпідставністю вимог. Оскільки позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що адресою: [ADDRESS] після смерті рідної сестри [PERSON] , є похідною від вимоги про усунення відповідача від спадкування - в її задоволенні теж слід відмовити. Суд також звертає увагу відповідача, що його вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву, про стягнення моральної шкоди та притягнення до відповідальності за зловживання процесуальними права не є предметом розгляду цієї справи, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Між тим, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу зустрічної позовної заяви щодо відшкодування моральної шкоди, хоча судом в ухвалі про відкриття провадження таке право відповідачу було роз`яснене. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на результат розгляду справи сплачений при подачі судовий збір залишається за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed